title: T-297/21. R. sz. ügy: A Törvényszék elnökének 2021. október 25-i végzése – Troy Chemical Company és Troy kontra Bizottság („Ideiglenes intézkedés – Biocid termékek – (EU) 2021/348 végrehajtási rendelet – A karbendazim létező hatóanyag 7. terméktípusba (bevonatvédő szerek) és a 10. terméktípusba (falazási anyagok konzerváló szerei) tartozó biocid termékekben történő felhasználásának jóváhagyása – A végrehajtás felfüggesztése iránti kérelem – A sürgősség hiánya”)

text:
               2021.12.20.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 513/29

      A Törvényszék elnökének 2021. október 25-i végzése – Troy Chemical Company és Troy kontra Bizottság
      (T-297/21. R. sz. ügy)
      („Ideiglenes intézkedés - Biocid termékek - (EU) 2021/348 végrehajtási rendelet - A karbendazim létező hatóanyag 7. terméktípusba (bevonatvédő szerek) és a 10. terméktípusba (falazási anyagok konzerváló szerei) tartozó biocid termékekben történő felhasználásának jóváhagyása - A végrehajtás felfüggesztése iránti kérelem - A sürgősség hiánya”)
      (2021/C 513/43)
      Az eljárás nyelve: angol

         Felek

         Felperes: Troy Chemical Company BV (Delft, Hollandia), Troy Corp. (Florham Park, New Jersey, Egyesült Államok) (képviselők: D. Abrahams, H. Widemann és L. Gorywoda ügyvédek)

         Alperes: Európai Bizottság (képviselők: R. Lindenthal és M. Farley meghatalmazottak)

         Az ügy tárgya

      Egyrészt a karbendazimnak a 7. és 10. terméktípusba tartozó biocid termékekben felhasználható létező hatóanyagként történő jóváhagyásáról szóló, 2021. február 25-i (EU) 2021/348 bizottsági rendelet (HL 2021. L 68., 174. o.) végrehajtásának felfüggesztése, másrészt a Törvényszék által szükségesnek ítélt minden más ideiglenes intézkedés elrendelése iránt az EUMSZ 278. és az EUMSZ 279. cikk alapján benyújtott kérelem.

         A végzés rendelkező része

                  1)

                  A Törvényszék elnöke az ideiglenes intézkedés iránti kérelmet elutasítja.

                  2)

                  A Törvényszék elnöke a költségekről jelenleg nem határoz.


title: T-603/21. sz. ügy: 2021. szeptember 14-én benyújtott kereset – WO kontra EPPO

text:
               2021.12.20.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 513/29

      2021. szeptember 14-én benyújtott kereset – WO kontra EPPO
      (T-603/21. sz. ügy)
      (2021/C 513/44)
      Az eljárás nyelve: angol

         Felek

         Felperes: WO (képviselő: V. Vitkovskis ügyvéd)

         Alperes: Európai Ügyészség (EPPO)

         Kérelmek

      A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:

                  —

                  az EUMSZ 270. cikk alapján semmisítse meg a felperesnek a delegált európai ügyész hivatalába való jelentkezését elutasító, az Európai Ügyészség (EPPO) Ügyészi Kollégiuma által hozott 028/2021. sz. megalapozatlan és jogellenes határozatát;

                  —

                  kötelezze az EPPO-t, hogy fizessen kártérítést a felperesnek a személyes adatai védelmének megsértése, a tisztességtelen kinevezési eljárás, valamint a delegált európai ügyész hivatalába való jelentkezését elutasító jogellenes határozat miatt.

         Jogalapok és fontosabb érvek

      Keresete alátámasztása érdekében a felperes kilenc jogalapra hivatkozik.

                  1.

                  Az első, arra alapított jogalap, hogy a megtámadott határozat pusztán vélelmeken alapul, és nem rendelkezik megfelelő indokolással.

                  2.

                  A második, arra alapított jogalap, hogy a megtámadott határozat fiktív információkat tartalmaz a felperessel kapcsolatban.

                  3.

                  A harmadik, arra alapított jogalap, hogy a megtámadott határozat a felperesre vonatkozó, jogellenesen szerzett személyes adatokon alapul.

                  4.

                  A negyedik, arra alapított jogalap, hogy az EPPO megsértette a felperes személyes adatait, többek között a határozatban szereplő bizonyos adatokkal összefüggésben.

                  5.

                  Az ötödik, arra alapított jogalap, hogy a megtámadott határozat olyan fegyelmi büntetéshez kapcsolódik, illetve olyan fegyelmi büntetésen alapul, amelyet több mint tizenöt évvel korábban alkalmaztak a felperesre. Nem létezik olyan jogrend és/vagy olyan jogi aktus az Európai Unióban, amely lehetővé tenné, hogy szabálysértések/fegyelmi vétségek tizenöt év elteltével relevánsnak minősüljenek.

                  6.

                  A hatodik, arra alapított jogalap, hogy a felperes által előterjesztett érvek egyikét sem vették figyelembe. Azokat figyelmen kívül hagyták.

                  7.

                  A hetedik, arra alapított jogalap, hogy a kinevezési eljárást megsértették azáltal, hogy a felperesre további kritériumokat alkalmaztak, és hogy a többi jelölthöz képest hosszabb időszakra nézve értékelték. Ennélfogva megsértették a valamennyi jelölttel szembeni egyenlő bánásmód elvét.

                  8.

                  A nyolcadik, arra alapított jogalap, hogy jelentkezésének elutasításával összefüggésben nem létező jogi aktust alkalmaztak a felperesre.

                  9.

                  A kilencedik, arra alapított jogalap, hogy az EPPO a tagállamok és az uniós intézmények közötti lojális együttműködés elvét is megsértette. Figyelmen kívül hagyták az érintett személyt a delegált európai ügyész hivatalába jelölő tagállami intézmény véleményét. A felperes állítása szerint az EPPO emellett – helytelenül – a jelölt személy jelentkezési kritériumait is újraértékelte.


title: T-631/21. sz. ügy: 2021. szeptember 27-én benyújtott kereset – BZ kontra EKB

text:
               2021.12.20.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 513/30

      2021. szeptember 27-én benyújtott kereset – BZ kontra EKB
      (T-631/21. sz. ügy)
      (2021/C 513/45)
      Az eljárás nyelve: angol

         Felek

         Felperes: BZ (képviselő: H. Tettenborn ügyvéd)

         Alperes: Európai Központi Bank (EKB)

         Kérelmek

      A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:

                  —

                  semmisítse meg az EKB igazgatóságának 2021. március 16-i és 2021. július 13-i határozatait, mivel azok a) átértékelik a felperes helyzetét és méltányosságból 50 000 euró kártérítést biztosítanak számára az őt ért kárért (ideértve a Humánerőforrásügyi igazgatóság 2021. január 12-i levelében azonosított hibákkal okozott összes kárt) és b) elutasították a felperes által az igazgatóság 2021. március 16-i határozatával szemben benyújtott különös jogorvoslati kérelmet;

                  —

                  kötelezze az alperest arra, hogy fizessen meg a felperesnek:

                              —

                              200 000 euró kártérítést az EJEE 8. cikkének megsértése miatt, a felperes magánéletének a méltóság és a szakmai feddhetetlenség tekintetében való megsértésével kapcsolatban;

                              —

                              130 000 euró kártérítést az EJEE 8. cikkének megsértése miatt, a felperes magánéletének az egészséghez való jog tekintetében való megsértésével összefüggésben;

                              —

                              200 000 euró kártérítést a szabálytalan vizsgálati jelentés és az F-43/10. sz. ügyben hatályon kívül helyezett határozat felhasználásával okozott nem vagyoni károkért, amely felhasználás e dokumentumok [bizalmas] számára történő továbbításával valósult meg;

                              —

                              a T-500/16. sz. ügyben folyamatban lévő ügy eredménye alapján kiszámítandó elmaradt jövedelmet;

                              —

                              20 000 euró nem vagyoni kártérítést a vizsgálati iratok megsemmisítéséért;

                              —

                              52 000 euró nem vagyoni kártérítést a felperes értékelésére, valamint az illetmények és jutalmak éves felülvizsgálatára vonatkozó 2007. évi eljárásban bekövetkezett késedelem miatt a 2007–2021 közötti időszak tekintetében;

                              —

                              150 000 euró kártérítést a felperes értékelésére, valamint az illetmények és jutalmak éves felülvizsgálatára vonatkozó határozathozatal elmaradásával okozott vagyoni és nem vagyoni károkért;

                              —

                              700 000 euró kártérítést az újabb vizsgálat elmaradása miatt az esély végleges elvesztésével okozott (nem vagyoni és vagyoni) károkért;

                  —

                  Az EKB-t kötelezze arra, hogy a saját költségein felül viselje a felperes részéről a jelen eljárásban felmerült költségeket.

         Jogalapok és fontosabb érvek

      Keresete alátámasztása érdekében a felperes öt jogalapra hivatkozik.

                  1.

                  Az első jogalap arra vonatkozik, hogy az igazgatóság 2021. március 16-i határozata számos ténybeli és jogi hibában szenved, és az EKB személyzeti szabályzatának 8.2.1. cikkét, valamint az EKB alkalmazási feltételeinek 42. cikkét elferdítették és tévesen alkalmazták.

                  2.

                  A második jogalap az EUMSZ 266. cikk megsértésére vonatkozik, ideértve az alábbi mulasztásokat: a) a keletkezett károk megfelelő megtérítése a méltányos összegű (különösen ex aequo et bono) kártérítés helyett; b) a felperes megfelelő kompenzálása az őt ért összes hátrányért és kárért, ideértve az esély azáltali elvesztését, hogy az EKB nem képes ismét lefolytatni a vizsgálatot, valamint az arányosság elvére és a hátrányos megkülönböztetés tilalmára tekintettel; c) a megsemmisített határozatok múltbéli hatásainak orvoslása.

                  3.

                  A harmadik jogalap az átláthatóság és a megfelelő ügyintézés elvének, valamint az Európai Unió Alapjogi Chartája 41., 42. és 47. cikkének, továbbá a jogbiztonság és az eljáráshoz való megsértésére vonatkozik.

                  4.

                  A negyedik jogalap a gondoskodási kötelezettség, a személyi állomány jóllétének és az Alapjogi Charta 21. és 31. cikkének megsértésére vonatkozik.

                  5.

                  Az ötödik jogalap az indokolás elégtelenségére vonatkozik.


title: T-686/21. sz. ügy: 2021. október 25-én benyújtott kereset – energy cake kontra EUIPO – Foodtastic (ENERGY CAKE)

text:
               2021.12.20.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 513/32

      2021. október 25-én benyújtott kereset – energy cake kontra EUIPO – Foodtastic (ENERGY CAKE)
      (T-686/21. sz. ügy)
      (2021/C 513/46)
      A keresetlevél nyelve: német

         Felek

         Felperes: energy cake GmbH (Bécs, Ausztria) (képviselő: A. Bernegger ügyvéd)

         Alperes: az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala (EUIPO)

         A másik fél a fellebbezési tanács előtti eljárásban: Foodtastic GmbH (Dortmund, Németország)

         Az EUIPO előtti eljárás adatai

         A vitatott védjegy jogosultja: a felperes

         A vitatott védjegy: ENERGY CAKE európai uniós szóvédjegy – 14 808 935. sz. európai uniós védjegy

         Az EUIPO előtti eljárás: törlési eljárás

         A megtámadott határozat: az EUIPO ötödik fellebbezési tanácsának 2021. augusztus 11-én hozott határozata (R 2324/2020-5. sz. ügy)

         Kereseti kérelmek

      A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:

                  —

                  helyezze hatályon kívül a megtámadott határozatot;

                  —

                  az EUIPO-t kötelezze a költségek viselésére.

         Jogalapok

                  —

                  Az (EU) 2017/1001 európai parlamenti és tanácsi rendelet 59. cikke (1) bekezdése a) pontjának megsértése;

                  —

                  az (EU) 2017/1001 európai parlamenti és tanácsi rendelet 7. cikke (1) bekezdésének b) és c) pontjával összefüggésben értelmezett 7. cikke (2) bekezdésének megsértése.


title: T-688/21. sz. ügy: 2021. október 25-én benyújtott kereset – BNP Paribas Public Sector kontra ESZT

text:
               2021.12.20.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 513/32

      2021. október 25-én benyújtott kereset – BNP Paribas Public Sector kontra ESZT
      (T-688/21. sz. ügy)
      (2021/C 513/47)
      Az eljárás nyelve: francia

         Felek

         Felperes: BNP Paribas Public Sector SA (Párizs, Franciaország) (képviselők: A. Champsaur és A. Delors ügyvédek)

         Alperes: Egységes Szanálási Testület

         Kérelmek

      A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:

                  —

                  semmisítse meg az EUMSZ 256. és EUMSZ 263. cikk alapján az ESZT által 2021. augusztus 13-án hozott srb.e.e4.co(2021)570897 hivatkozási számú határozatot, amennyiben az a 2015/81 végrehajtási rendelet 7. cikke (3) bekezdésének megsértésével megtagadta a visszavonhatatlan fizetési kötelezettségvállalásokra vonatkozó pénzbeli biztosítékoknak megfelelő összegek 2015-től 2021-ig terjedő időszakra történő visszatérítését;

                  —

                  a 2016–2021. évi szerződések jogcímén és az EUMSZ 272. és EUMSZ 340. cikk alapján:

                              —

                              állapítsa meg, hogy az ESZT azáltal, hogy megtagadta a visszavonhatatlan fizetési kötelezettségvállalásokra vonatkozó pénzbeli biztosítékoknak megfelelő összegek 2016-tól (beleértve) 2021-ig (beleértve) terjedő időszakra történő visszatérítését, megsértette a 2016 és 2021 közötti hozzájárulási időszakokra vonatkozó egyes szerződések 12.5 pontja alapján őt terhelő visszatérítési kötelezettséget, amely kifejezetten előírja a 2015/81 végrehajtási rendelet 7. cikke (3) bekezdésének alkalmazását, és

                              —

                              kötelezze az ESZT-et arra, hogy térítse vissza a felperes részére az ESZT-nél a szerződéses kötelezettségei megsértésével visszatartott pénzbeli biztosítékoknak megfelelő összegeket, valamint az azokhoz kapcsolódó valamennyi költséget, késedelmi kamatot és bármely járulékos költséget (vagy másodlagosan, hogy ezen összegeket a felperes részére az említett szerződések megsértésének megfelelő kártérítés címén fizesse meg);

                  —

                  elsődlegesen a 2015. évi szerződés vonatkozásában és másodlagosan a 2016–2021. évi szerződések esetében, az ESZT szerződésen kívüli felelőssége jogcímén és az EUMSZ 340. cikk alapján:

                              —

                              állapítsa meg, hogy jogalap nélküli gazdagodásnak minősül a visszavonhatatlan fizetési kötelezettségvállalásokra vonatkozó pénzbeli biztosítékoknak megfelelő összegek 2015-től 2021-ig (beleértve) terjedő időszakra történő visszatérítésének ESZT általi megtagadása, és

                              —

                              kötelezze az ESZT-et arra, hogy térítse vissza a felperesnek az említett, az ESZT által minden jogalap nélkül visszatartott összegeket, valamint az azokhoz kapcsolódó valamennyi költséget, késedelmi kamatot és bármely járulékos költséget;

                  —

                  az ESZT-et kötelezze az összes költség viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek

      Keresete alátámasztása érdekében a felperes három jogalapra hivatkozik.

                  1.

                  Az első jogalap a 2015/81 végrehajtási rendelet (1) 7. cikke (3) bekezdésének és az Egységes Szanálási Mechanizmusról szóló rendeletnek (ESZM-rendelet) a megsértésén alapul, mivel az Egységes Szanálási Testület határozata sérti a 2015/81 végrehajtási rendelet 7. cikkének (3) bekezdését, amely kifejezetten előírja, hogy az olyan intézmény visszavonhatatlan fizetési kötelezettségvállalásait, amely már nem tartozik a 806/2014/EU rendelet (2) hatálya alá, törölni kell, és az e kötelezettségvállalások fedezetéül szolgáló biztosítékokat vissza kell szolgáltatni.

                  2.

                  A második jogalap azon alapul, hogy az Egységes Szanálási Testület tévesen alkalmazta a jogot, amikor a visszavonhatatlan kifizetési kötelezettségvállalásokra az ESZM-rendelet 70. cikkének (4) bekezdését alkalmazta, noha az kizárólag a készpénzben fizetendő előzetes hozzájárulásokra vonatkozik, és az Egységes Szanálási Testület összekeveri a készpénzben történő hozzájárulásokat a visszavonhatatlan fizetési kötelezettségvállalásokhoz kapcsolódó pénzbeli biztosítékokkal.

                  3.

                  A harmadik, a felperest és az Egységes Szanálási Testületet kötő szerződéses kikötések figyelmen kívül hagyására alapított jogalap, amely megalapozza ez utóbbi szerződéses felelősségét. A felperes ugyanis úgy véli, hogy az, hogy az Egységes Szanálási Testület megtagadta a visszavonhatatlan fizetési kötelezettségvállalásokra vonatkozó pénzbeli biztosítékoknak megfelelő összegek visszafizetését a 2016 és 2021 közötti évekre, az említett szerződés megsértésének minősül.
                  A felperes a 2016–2021. évi szerződésekre vonatkozó másodlagos jogalapra is hivatkozik. E tekintetben azt állítja, hogy az Egységes Szanálási Testület azon döntése, hogy nem téríti vissza a visszavonhatatlan fizetési kötelezettségvállalásokra vonatkozó pénzbeli biztosítékoknak megfelelő összegeket a 2015 és 2021 közötti évekre, az Egységes Szanálási Testület jogalap nélküli gazdagodásának minősül.

         (1)  A 806/2014/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet egységes alkalmazási feltételeinek az Egységes Szanálási Alaphoz való előzetes hozzájárulás tekintetében történő meghatározásáról szóló, 2014. december 19-i 2015/81/EU tanácsi végrehajtási rendelet (HL 2015. L 15., 1. o.).

         (2)  A hitelintézeteknek és bizonyos befektetési vállalkozásoknak az Egységes Szanálási Mechanizmus keretében történő szanálására vonatkozó egységes szabályok és egységes eljárás kialakításáról, valamint az Egységes Bankszanálási Alap létrehozásáról és az 1093/2010/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet módosításáról szóló, 2014. július 15-i 806/2014/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (HL 2014. L 225., 1. o.).


title: T-689/21. sz. ügy: 2021. október 22-én benyújtott kereset – Auken és társai kontra Bizottság

text:
               2021.12.20.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 513/34

      2021. október 22-én benyújtott kereset – Auken és társai kontra Bizottság
      (T-689/21. sz. ügy)
      (2021/C 513/48)
      Az eljárás nyelve: angol

         Felek

         Felperes: Margrete Auken, Tilly Metz, Jutta Paulus, Michèle Rivasi és Kimberly van Sparrentak Auken (képviselő: B. Kloostra ügyvéd)

         Alperes: Európai Bizottság

         Kérelmek

      A felperesek azt kérik, hogy a Törvényszék:

                  —

                  semmisítse meg az alperes 2021. augusztus 13-i hallgatólagos elutasító határozatát, amelyet azt követően hozott, hogy a felperesek 2021. június 30-án megerősítő kérelmet nyújtottak be az általuk kért dokumentumokhoz való hozzáférést részlegesen megtagadó 2021. június 9-i határozat ellen; és

                  —

                  az alperest kötelezze a költségek viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek

      Keresetük alátámasztása érdekében a felperesek öt jogalapra hivatkoznak.

                  1.

                  Az első, arra alapított jogalap, hogy az alperes jogellenesen alkalmazta az 1049/2001/EK rendelet (1) 4. cikke (2) bekezdésének első franciabekezdésében előírt kivételeket.

                  2.

                  A második, arra alapított jogalap, hogy az alperes nem igazolta az 1049/2001/EK rendelet 4. cikke szerinti kivételek alkalmazását, és így megsértette az 1049/2001/EK rendeletet, mivel az 1049/2001/EK rendelet 4. cikke (2) bekezdése első franciabekezdésének és 4. cikke (3) bekezdésének nem a szigorú értelmezését és alkalmazását követte.

                  3.

                  A harmadik, arra alapított jogalap, hogy az alperes következetlenül alkalmazta az 1049/2001/EK rendelet 4. cikke (2) bekezdésének első franciabekezdésében előírt kivételeket.

                  4.

                  A negyedik, arra alapított jogalap, hogy az alperes nem vette figyelembe a kért információk hozzáférhetővé tételéhez fűződő nyomós közérdek fennállását.

                  5.

                  Az ötödik, arra alapított jogalap, hogy a megtámadott határozat sérti az Európai Unió Alapjogi Chartája 52. cikkének (3) bekezdését és az emberi jogok európai egyezménye 10. cikkének (1) bekezdését.

         (1)  Az Európai Parlament, a Tanács és a Bizottság dokumentumaihoz való nyilvános hozzáférésről szóló, 2001. május 30-i 1049/2001/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet (HL 2001. L 145., 43–48. o.; magyar nyelvű különkiadás 1. fejezet, 3. kötet, 331. o.).


title: T-690/21. sz. ügy: 2021. október 25-én benyújtott kereset – LW Capital kontra Bizottság

text:
               2021.12.20.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 513/35

      2021. október 25-én benyújtott kereset – LW Capital kontra Bizottság
      (T-690/21. sz. ügy)
      (2021/C 513/49)
      Az eljárás nyelve: német

         Felek

         Felperes: LW Capital (München, Németország) (képviselő: C. Ziegler Rechtsanwalt)

         Alperes: Európai Bizottság

         Kérelmek

      A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:

                  —

                  részlegesen semmisítse meg az SA.56826 (2020/N) állami támogatás – Németország – A kapcsolt energiatermelésről szóló német törvény (a továbbiakban: KWKG) reformja 2020, valamint az SA.53308 (2019/N) állami támogatás – Németország – A meglévő kapcsolt energiatermelő létesítmények támogatásának módosítása 2019 (a KWKG 13. § -a) tárgyában hozott, 2021. június 3-i bizottsági határozatot (HL 2021. C 306., 1. és 2. o.), amennyiben az nem emel kifogást i. az új, korszerűsített és utólag átalakított, nagy hatékonyságú kapcsolt energiatermelő létesítményekben történő kapcsolt energiatermelésből származó villamos energia termelésének támogatásával, valamint ii. a távfűtési ágazatban a nagy hatékonyságú, gáztüzelésű meglévő kapcsolt energiatermelő létesítményekben történő kapcsolt energiatermelésből származó villamos energia termelésének támogatásával kapcsolatban;

                  —

                  kötelezze a Bizottságot a saját költségei, valamint a felperes részéről felmerült költségek viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek

      Keresete alátámasztása érdekében a felperes egyetlen jogalapra hivatkozik.
      Egyetlen jogalapjával a felperes a megtámadott határozatot az EUMSZ 263. cikk negyedik bekezdésének e cikk második bekezdésével összefüggésben értelmezett rendelkezése értelmében vett „a Szerződések vagy az alkalmazásukra vonatkozó bármely jogi rendelkezés megsértése” miatt vitatja. E jogsértés abban áll, hogy a Bizottságnak kétségeinek kellett volna lennie a Németország által javasolt KWKG 2020 támogatási program belső piaccal való összeegyeztethetőségét illetően, és ezért meg kellett volna indítania az EUMSZ 108. cikk (2) bekezdése szerinti hivatalos vizsgálati eljárást. Ennek elmulasztásával a Bizottság megsértette a felperes eljárási jogait.
      A felperes az EUMSZ 107. cikk (3) bekezdése c) pontjának megsértésével összefüggésben az EUMSZ 108. cikk (2) bekezdéséből eredő eljárási jogok megsértésére, a hátrányos megkülönböztetés tilalma, az arányosság és a bizalomvédelem elvének megsértésére, valamint a tények téves értékelésére hivatkozik.


title: T-691/21. sz. ügy: 2021. október 27-én benyújtott kereset – Alcogroup és Alcodis kontra Bizottság

text:
               2021.12.20.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 513/35

      2021. október 27-én benyújtott kereset – Alcogroup és Alcodis kontra Bizottság
      (T-691/21. sz. ügy)
      (2021/C 513/50)
      Az eljárás nyelve: francia

         Felek

         Felperesek: Alcogroup (Brüsszel, Belgium) és Alcodis (Brüsszel) (képviselők: P. de Bandt, C. Binet és M. Nuytten ügyvédek)

         Alperes: Európai Bizottság

         Kérelmek

      A felperesek azt kérik, hogy a Törvényszék:

                  —

                  semmisítse meg a megtámadott határozatot;

                  —

                  a Bizottságot kötelezze a jelen eljárásban felmerült összes költség viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek

      A Bizottság által 2021. szeptember 17-én hozott azon határozat elleni kereset alátámasztása érdekében, amely felhívja a felpereseket, hogy az AT.40054 – Ethanol Benchmarks ügy keretében bizonyos feltételek mellett indítsák újra a vitarendezési eljárást, a felperesek két jogalapra hivatkoznak.

                  1.

                  Az első jogalap a vitarendezés területén irányadó szabályok megsértésén alapul. A felperesek e tekintetben azt állítják, hogy a Bizottság megsértette a vitarendezés területén irányadó szabályokat azáltal, hogy elfogadta a megtámadott határozatot, amelyben felhívta a felpereseket, hogy bizonyos feltételek szerint indítsanak újra egy vitarendezési eljárást. Az irányadó szabályok ugyanis nem teszik lehetővé a Bizottság számára egyrészt azt, hogy az eljárás e szakaszában újraindítson egy vitarendezési eljárást, másrészt pedig azt, hogy ezt akként tegye, hogy a felperesekkel szemben előírja, hogy a terhükre rótt tényekkel kapcsolatban mellőzzenek minden vitát.

                  2.

                  A második jogalap a védelemhez való jog megsértésén alapul. A felperesek úgy vélik, hogy a Bizottság egy újabb vitarendezési eljárás megindítását nem teheti függővé attól a feltételtől, hogy a felperesek álljanak el azoktól az érvektől, amelyeket az első vitarendezési eljárás kudarcát követően, a rendes eljárás keretében adtak elő.


title: T-473/19. sz. ügy: A Törvényszék 2021. október 20-i végzése – Diageo és társai kontra Bizottság

text:
               2021.12.20.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 513/36

      A Törvényszék 2021. október 20-i végzése – Diageo és társai kontra Bizottság
      (T-473/19. sz. ügy) (1)

      (2021/C 513/51)
      Az eljárás nyelve: angol
      A második tanács elnöke elrendelte az ügy törlését.

         (1)  HL C 312., 2019.9.16.


title: T-476/19. sz. ügy: A Törvényszék 2021. október 20-i végzése – AstraZeneca és társai kontra Bizottság

text:
               2021.12.20.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 513/36

      A Törvényszék 2021. október 20-i végzése – AstraZeneca és társai kontra Bizottság
      (T-476/19. sz. ügy) (1)

      (2021/C 513/52)
      Az eljárás nyelve: angol
      A második tanács elnöke elrendelte az ügy törlését.

         (1)  HL C 312., 2019.9.16.


title: T-628/19. sz. ügy: A Törvényszék 2021. október 27-i végzése – Teva kontra Bizottság és EMA

text:
               2021.12.20.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 513/36

      A Törvényszék 2021. október 27-i végzése – Teva kontra Bizottság és EMA
      (T-628/19. sz. ügy) (1)

      (2021/C 513/53)
      Az eljárás nyelve: angol
      Az ötödik tanács elnöke elrendelte az ügy törlését.

         (1)  HL C 383., 2019.11.11.


title: T-515/20. sz. ügy: A Törvényszék 2021. október 26-i végzése – Puma kontra EUIPO – Caterpillar (SPEEDCAT)

text:
               2021.12.20.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 513/37

      A Törvényszék 2021. október 26-i végzése – Puma kontra EUIPO – Caterpillar (SPEEDCAT)
      (T-515/20. sz. ügy) (1)

      (2021/C 513/54)
      Az eljárás nyelve: angol
      A hatodik tanács elnöke elrendelte az ügy törlését.

         (1)  HL C 329., 2020.10.5.


title: T-708/20. sz. ügy: A Törvényszék 2021. október 28-i végzése – TrekStor kontra EUIPO (e.Gear)

text:
               2021.12.20.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 513/37

      A Törvényszék 2021. október 28-i végzése – TrekStor kontra EUIPO (e.Gear)
      (T-708/20. sz. ügy) (1)

      (2021/C 513/55)
      Az eljárás nyelve: német
      A hatodik tanács elnöke elrendelte az ügy törlését.

         (1)  HL C 28., 2021.1.25.


title: C-394/20. sz. ügy: A Bíróság (ötödik tanács) 2021. december 21-i ítélete (a Finanzgericht Düsseldorf [Németország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – XY kontra Finanzamt V (Előzetes döntéshozatal – A tőke szabad mozgása – EUMSZ 63. és EUMSZ 65. cikk – Az öröklési illetékre vonatkozó nemzeti szabályozás – Belföldön fekvő ingatlanok – Korlátozott illetékfizetési kötelezettség – A belföldi és a külföldi illetőségű személyekkel szembeni eltérő bánásmód – Az illetékalapra vonatkozó illetékmentességre való jog – Arányos csökkentés korlátozott illetékfizetési kötelezettség esetén – Kötelesrészből eredő kötelezettségek – A levonás hiánya korlátozott illetékfizetési kötelezettség esetén)

text:
               2022.2.21.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 84/15

      A Bíróság (ötödik tanács) 2021. december 21-i ítélete (a Finanzgericht Düsseldorf [Németország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – XY kontra Finanzamt V
      (C-394/20. sz. ügy) (1)

      (Előzetes döntéshozatal - A tőke szabad mozgása - EUMSZ 63. és EUMSZ 65. cikk - Az öröklési illetékre vonatkozó nemzeti szabályozás - Belföldön fekvő ingatlanok - Korlátozott illetékfizetési kötelezettség - A belföldi és a külföldi illetőségű személyekkel szembeni eltérő bánásmód - Az illetékalapra vonatkozó illetékmentességre való jog - Arányos csökkentés korlátozott illetékfizetési kötelezettség esetén - Kötelesrészből eredő kötelezettségek - A levonás hiánya korlátozott illetékfizetési kötelezettség esetén)
      (2022/C 84/17)
      Az eljárás nyelve: német

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Finanzgericht Düsseldorf

         Az alapeljárás felei

         Felperes: XY

         Alperes: Finanzamt V

         Rendelkező rész

                  1)

                  Az EUMSZ 63. és az EUMSZ 65. cikket úgy kell értelmezni, hogy azokkal nem ellentétes az öröklési illeték kiszámítására vonatkozó azon tagállami szabályozás, amely előírja, hogy a belföldön fekvő ingatlanok átruházása esetén, ha a halál időpontjában sem az örökhagyó, sem az örökös nem rendelkezett lakóhellyel vagy szokásos tartózkodási hellyel ebben a tagállamban, az illetékalap illetékmentes részét csökkenteni kell az abban az esetben alkalmazott illetékmentes részhez képest, amikor legalább egyikük lakóhelye vagy szokásos tartózkodási helye ugyanabban az időpontban az adott tagállamban volt, az e tagállamban illetékmentes vagyontárgyak értékének a teljes hagyaték értékéhez viszonyított részének megfelelő összeggel.

                  2)

                  Az EUMSZ 63. és az EUMSZ 65. cikket úgy kell értelmezni, hogy azokkal ellentétes az öröklési illeték kiszámítására vonatkozó azon tagállami szabályozás, amely előírja, hogy a belföldön fekvő ingatlanok átruházása esetén, ha a halál időpontjában sem az örökhagyó, sem az örökös nem rendelkezett lakóhellyel vagy szokásos tartózkodási hellyel e tagállamban, a kötelesrészből eredő kötelezettségek hagyatéki tartozásként nem vonhatók le a hagyaték értékéből, jóllehet e kötelezettségek teljes egészében levonhatók, ha legalább egyikük lakóhelye vagy szokásos tartózkodási helye ugyanazon a napon az említett tagállamban volt.

         (1)  HL C 378., 2020.11.9.


title: C-557/19. P. sz. ügy: A Törvényszék (harmadik tanács) T-754/18. sz., Hochmann Marketing GmbH kontra Európai Parlament ügyben 2019. május 22-én hozott végzése ellen a Hochmann Marketing GmbH által 2019. július 22-én benyújtott fellebbezés

text:
               15.6.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 201/2

      A Törvényszék (harmadik tanács) T-754/18. sz., Hochmann Marketing GmbH kontra Európai Parlament ügyben 2019. május 22-én hozott végzése ellen a Hochmann Marketing GmbH által 2019. július 22-én benyújtott fellebbezés
      (C-557/19. P. sz. ügy)
      (2020/C 201/02)
      Az eljárás nyelve: német

         Felek

         Fellebbező: Hochmann Marketing GmbH (képviselő: J. Jennings Rechtsanwalt)

         A másik fél az eljárásban: Európai Parlament
      Az Európai Unió Bírósága (hetedik tanács) a 2020. április 30-i végzésében a fellebbezést mint nyilvánvalóan megalapozatlant elutasította, és akként határozott, hogy a fellebbező maga viseli saját költségeit.


title: C-828/19. sz. ügy: A Curtea de Apel Cluj (Románia) által 2019. november 12-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – SC Panavitrans SRL kontra Administrația Județeană a Finanțelor Publice Cluj, Administrația Fondului pentru Mediu

text:
               15.6.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 201/3

      A Curtea de Apel Cluj (Románia) által 2019. november 12-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – SC Panavitrans SRL kontra Administrația Județeană a Finanțelor Publice Cluj, Administrația Fondului pentru Mediu
      (C-828/19. sz. ügy)
      (2020/C 201/04)
      Az eljárás nyelve: román

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Curtea de Apel Cluj

         Az alapeljárás felei

         Felperes: SC Panavitrans SRL

         Alperes: Administrația Județeană a Finanțelor Publice Cluj, Administrația Fondului pentru Mediu

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

      Úgy kell-e értelmezni az Európai Unió működéséről szóló szerződés 110. cikkét, hogy azzal ellentétes az olyan nemzeti szabályozás, amely az adókövetelések érvényesítése tekintetében a nemzeti jog által előírt általános elévülési határidőhöz viszonyítva rövidebb jogvesztő határidőt ír elő a közösségi jog rendelkezéseivel ellentétesnek minősített adó visszatéríttetésére?


title: C-840/19. sz. ügy: Az Înalta Curte de Casaţie şi Justiţie (Románia) által 2019. november 19-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – NC elleni büntetőeljárás

text:
               15.6.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 201/3

      Az Înalta Curte de Casaţie şi Justiţie (Románia) által 2019. november 19-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – NC elleni büntetőeljárás
      (C-840/19. sz. ügy)
      (2020/C 201/05)
      Az eljárás nyelve: román

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Înalta Curte de Casaţie şi Justiţie

         Vádlott:

      NC

         A másik fél az eljárásban:

      Parchetul de pe lângă Înalta Curte de Casație și Justiție – Direcția Națională Anticorupție

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1)

                  Úgy kell-e értelmezni az Európai Unióról szóló szerződés 19. cikkének (1) bekezdését, az Európai Unió működéséről szóló szerződés 325. cikkének (1) bekezdését és az Európai Unió működéséről szóló szerződés 83. cikkének (2) bekezdése alapján elfogadott, az Unió pénzügyi érdekeit érintő csalás ellen büntetőjogi eszközökkel folytatott küzdelemről szóló, 2017. július 5-i (EU) 2017/1371 európai parlamenti és tanácsi irányelv (1) 4. cikkét, hogy azokkal ellentétes, ha a bíróságok rendszerének részét nem képező valamely szerv, a Curtea Constituțională a României (alkotmánybíróság, Románia) határozatában elrendeli, hogy újból el kell bírálni egy meghatározott időszakban elbírált, jelenleg fellebbezési szakaszban lévő korrupciós ügyeket amiatt, hogy a legfelsőbb bíróságnál nem hoztak létre korrupciós ügyekre szakosodott ítélkező testületeket, bár elismerték az azokat alkotó bírák szakosodását?

                  2)

                  Úgy kell-e értelmezni az Európai Unióról szóló szerződés 2. cikkét és az Európai Unió Alapjogi Chartája 47. cikkének [(2) bekezdését], hogy azokkal ellentétes, ha a bíróságok rendszerének részét nem képező valamely szerv jogellenesnek minősíti a legfelsőbb bíróság kollégiuma (többek között az előléptetés időpontjában a legfelsőbb bírósághoz történő előléptetéshez szükséges szakosodási követelményt teljesítő bírókból álló) ítélkező testületének összetételét?

                  3)

                  Úgy kell-e értelmezni az uniós jog elsőbbségét, hogy az lehetővé teszi, hogy a nemzeti bíróság mellőzze az alkotmánybíróság olyan határozatának az alkalmazását, amely határozatot az alkotmánybíróság alkotmányossági jogvitával kapcsolatos ügyben hozott, és amely a nemzeti jog értelmében kötelező erejű?

         (1)  HL 2017. L 198, 29. o.


title: C-859/19. sz. ügy: Az Înalta Curte de Casație și Justiție (Románia) által 2019. november 26-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem –FX, CS és ND elleni büntetőeljárás

text:
               15.6.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 201/4

      Az Înalta Curte de Casație și Justiție (Románia) által 2019. november 26-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem –FX, CS és ND elleni büntetőeljárás
      (C-859/19. sz. ügy)
      (2020/C 201/06)
      Az eljárás nyelve: román

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Înalta Curte de Casație și Justiție

         Vádlottak:

      FX, CS, ND

         A másik fél az eljárásban:

      Parchetul de pe lângă Înalta Curte de Casaţie și Justiţie – Direcţia Naţională Anticorupţie

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1)

                  Úgy kell-e értelmezni az Európai Unióról szóló szerződés 19. cikkének (1) bekezdését, az Európai Unió működéséről szóló szerződés 325. cikkének (1) bekezdését, a pénzügyi rendszerek pénzmosás vagy terrorizmusfinanszírozás céljára való felhasználásának megelőzéséről, a 648/2012/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet módosításáról, valamint a 2005/60/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv és a 2006/70/EK bizottsági irányelv hatályon kívül helyezéséről szóló, 2015. május 20-i (EU) 2015/849 európai parlamenti és tanácsi irányelv (1) 58. cikkét és az Európai Unió működéséről szóló szerződés 83. cikkének (2) bekezdése alapján elfogadott és az Európai Közösségek pénzügyi érdekeinek védelméről szóló 1995. július 26-i [egyezményt felváltó], az Unió pénzügyi érdekeit érintő csalás ellen büntetőjogi eszközökkel folytatott küzdelemről szóló, 2017. július 5-i (EU) 2017/1371 európai parlamenti és tanácsi irányelv (2) 4. cikkét, hogy azokkal ellentétes, ha a bíróságok rendszerének részét nem képező valamely szerv, a Curtea Constituțională a României (alkotmánybíróság, Románia) határozatában elrendeli, hogy újból el kell bírálni egy meghatározott időszakban elbírált, jelenleg fellebbezési szakaszban lévő korrupciós ügyeket amiatt, hogy a legfelsőbb bíróságnál nem hoztak létre korrupciós ügyekre szakosodott ítélkező testületeket, bár elismerték az azokat alkotó bírák szakosodását?

                  2)

                  Úgy kell-e értelmezni az Európai Unióról szóló Szerződés 2. cikkét és az Európai Unió Alapjogi Chartája 47. cikkének [(2) bekezdését], hogy azokkal ellentétes, ha a bíróságok rendszerének részét nem képező valamely szerv jogellenesnek minősíti a legfelsőbb bíróság kollégiuma (többek között az előléptetés időpontjában a legfelsőbb bíróság büntetőtanácsába történő előléptetéshez szükséges szakosodási követelményt teljesítő bírókból álló) ítélkező testületének összetételét?

                  3)

                  Úgy kell-e értelmezni az uniós jog elsőbbségét, hogy az lehetővé teszi, hogy a nemzeti bíróság mellőzze az alkotmánybíróság olyan határozatának az alkalmazását, amely határozatot az alkotmánybíróság alkotmányossági jogvitával kapcsolatos ügyben hozott, és amely a nemzeti jog értelmében kötelező erejű?

         (1)  HL 2015. L 141, 73. o.

         (2)  HL 2017. L 198, 29. o.


title: C-909/19. sz. ügy: A Curtea de Apel Iaşi (Románia) által 2019. december 11-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – BX kontra Unitatea Administrativ Teritorială D.

text:
               15.6.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 201/5

      A Curtea de Apel Iaşi (Románia) által 2019. december 11-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – BX kontra Unitatea Administrativ Teritorială D.
      (C-909/19. sz. ügy)
      (2020/C 201/08)
      Az eljárás nyelve: román

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Curtea de Apel Iaşi

         Az alapeljárás felei

         Felperes: BX

         Alperes: Unitatea Administrativ Teritorială D.

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1)

                  Úgy kell-e értelmezni a munkaidő-szervezés egyes szempontjairól szóló 2003/88/EK irányelv (1) 2. cikkének 1. pontjában szereplő rendelkezéseket, hogy „munkaidőnek” minősül az az időszak, amely során valamely munkavállaló a rendes munkaidő végét követően a saját munkahelyén kívül, a képzési szolgáltató székhelyén kötelező szakmai továbbképző tanfolyamokon vesz részt, szolgálati feladatokat azonban nem lát el?

                  2)

                  Amennyiben az első kérdésre nemleges választ kell adni, úgy kell-e értelmezni az Európai Unió Alapjogi Chartája 31. cikkének (2) bekezdésében szereplő előírásokat, valamint a 2003/88/EK irányelv 2. cikkének 2. pontjában, 3., 5. és 6. cikkében szereplő rendelkezéseket, hogy azokkal ellentétes az olyan nemzeti szabályozás, amely bár a munkavállaló szakmai továbbképzésének szükségességéről rendelkezik, a továbbképző tanfolyamok végzésének időszakát illetően nem kötelezi a munkáltatót arra, hogy tartsa be a munkavállaló pihenőidejét?

         (1)  A munkaidő-szervezés egyes szempontjairól szóló, 2003. november 4-i 2003/88/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL 2003. L 299., 9. o.; magyar nyelvű különkiadás 5. fejezet, 4. kötet, 381. o.).


title: C-908/19. P. sz. ügy: A Törvényszék (nyolcadik tanács) T-536/18. sz., Société des produits Nestlé kontra EUIPO – European Food (FITNESS) ügyben 2019. október 10-én hozott ítélete ellen a European Food SA által 2019. december 10-én benyújtott fellebbezés

text:
               15.6.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 201/5

      A Törvényszék (nyolcadik tanács) T-536/18. sz., Société des produits Nestlé kontra EUIPO – European Food (FITNESS) ügyben 2019. október 10-én hozott ítélete ellen a European Food SA által 2019. december 10-én benyújtott fellebbezés
      (C-908/19. P. sz. ügy)
      (2020/C 201/07)
      Az eljárás nyelve: angol

         Felek

         Fellebbező: European Food SA (képviselők: R. Dincă, I. Speciac, V. Stănese, I.-F. Cofaru avocați)

         A többi fél az eljárásban: Société des produits Nestlé, az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala (EUIPO)
      A Bíróság (a fellebbezés megengedhetőségéről határozó tanács) 2020. március 18-i végzésében úgy határozott, hogy a fellebbezés nem megengedhető, és hogy a fellebbező maga viseli saját költségeit.


title: C-926/19. sz. ügy: Az Înalta Curte de Casaţie şi Justiţie (Románia) által 2019. december 18-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – BR, CS, DT, EU, FV, GW elleni büntetőeljárás

text:
               15.6.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 201/6

      Az Înalta Curte de Casaţie şi Justiţie (Románia) által 2019. december 18-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – BR, CS, DT, EU, FV, GW elleni büntetőeljárás
      (C-926/19. sz. ügy)
      (2020/C 201/09)
      Az eljárás nyelve: román

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Înalta Curte de Casaţie şi Justiţie

         Az alap-büntetőeljárás résztvevői

      BR, CS, DT, EU, FV, GW

         Többi fél az eljárásban

      Parchetul de pe lângă Înalta Curte de Casație și Justiție – Direcția Națională Anticorupție, Parchetul de pe lângă Înalta Curte de Casație și Justiție – Direcția de Investigare a Infracțiunilor de Criminalitate Organizată și Terorism – Structura centrală, Parchetul de pe lângă Înalta Curte de Casație și Justiție – Secția pentru investigarea infracțiunilor din justiție, Agenția Națională de Administrare Fiscală, HX, IY, SC Uranus Junior 2003 Srl

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1)

                  Úgy kell-e értelmezni az Európai Unióról szóló szerződés 19. cikkének (1) bekezdését, az Európai Unió működéséről szóló szerződés 325. cikkének (1) bekezdését, a pénzügyi rendszerek pénzmosás vagy terrorizmusfinanszírozás céljára való felhasználásának megelőzéséről, a 648/2012/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet módosításáról, valamint a 2005/60/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv és a 2006/70/EK bizottsági irányelv hatályon kívül helyezéséről szóló, 2015. május 20-i (EU) 2015/849 európai parlamenti és tanácsi irányelv (1) 58. cikkét, az Európai Unió működéséről szóló szerződés 83. cikke (2) bekezdésének megfelelően elfogadott, az Unió pénzügyi érdekeit érintő csalás ellen büntetőjogi eszközökkel folytatott küzdelemről szóló, 2017. július 5-i (EU) 2017/1371 európai parlamenti és tanácsi irányelv (2) 4. cikkét, , hogy azzal ellentétes, ha a bíróságok rendszerének részét nem képező valamely szerv, a Curtea Constituțională a României (alkotmánybíróság, Románia) dönt az ítélkező testület összetételének – az Înalta Curte de Casație și Justiție (legfelsőbb semmítő- és ítélőszék) bírái (román alkotmányban elő nem írt) szakosodásának elve tükrében – esetlegesen fennálló jogellenességével kapcsolatos eljárásjogi kifogásról, és ha valamely bírósági szervet arra kötelez, hogy a fellebbezési (devolutív) szakaszban lévő ügyeket újbóli elbírálás céljából utalja vissza első fokra?

                  2)

                  Úgy kell-e értelmezni az Európai Unióról szóló Szerződés 2. cikkét és az Európai Unió Alapjogi Chartája 47. cikkének [második bekezdését], hogy azzal ellentétes, ha a bíróságok rendszerének részét nem képező valamely szerv jogellenesnek minősíti a legfelsőbb bíróság kollégiuma (többek között az előléptetés időpontjában a legfelsőbb bíróság büntetőtanácsába történő előléptetéshez szükséges szakosodási követelményt teljesítő bírókból álló) ítélkező testületének összetételét?

                  3)

                  Úgy kell-e értelmezni az uniós jog elsőbbségének elvét, hogy az lehetővé teszi, hogy a nemzeti bíróság mellőzze az alkotmánybíróság olyan határozatának az alkalmazását, amely valamely bírósági szerv által tizenhat éven keresztül azonos módon értelmezett, a vesztegetési cselekmények megelőzéséről, felismeréséről és büntetéséről szóló törvényben szereplő, az alkotmánynál alacsonyabb szintű, az Înalta Curte de Casație și Justiție (legfőbb semmítő- és ítélőszék) szervezetére vonatkozó szabályt értelmez?

                  4)

                  Az Európai Unió Alapjogi Chartájának 47. cikkével összhangban az igazságszolgáltatáshoz való akadálytalan hozzáférés elve magában foglalja-e a bírók szakosodását és szakosodott testületeknek valamely legfelsőbb bíróságnál történő létrehozását?

         (1)  HL 2015. L 141., 73. o.

         (2)  HL 2017. L 198., 29. o.


title: C-929/19. sz. ügy: Az Înalta Curte de Casaţie şi Justiţie (Románia) által 2019. december 18-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – CD elleni büntetőeljárás

text:
               15.6.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 201/7

      Az Înalta Curte de Casaţie şi Justiţie (Románia) által 2019. december 18-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – CD elleni büntetőeljárás
      (C-929/19. sz. ügy)
      (2020/C 201/10)
      Az eljárás nyelve: román

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Înalta Curte de Casaţie şi Justiţie

         Az alap-büntetőeljárás résztvevője

      CD

         A többi fél az eljárásban:

      CLD, GLO, ȘDC, PVV, SC Complexul Energetic Oltenia SA, Parchetul de pe lângă Înalta Curte de Casație și Justiție – Direcția Națională Anticorupție

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1)

                  Úgy kell-e értelmezni az Európai Unióról szóló szerződés 19. cikkének (1) bekezdését, az Európai Unió működéséről szóló szerződés 325. cikkének (1) bekezdését és az Unió pénzügyi érdekeit érintő csalás ellen büntetőjogi eszközökkel folytatott küzdelemről szóló, 2017. július 5-i (EU) 2017/1371 európai parlamenti és tanácsi irányelv (1) 2. és 4. cikkét, hogy azzal ellentétes, ha a bíróságok rendszerének részét nem képező valamely szerv, a Curtea Constituțională a României (alkotmánybíróság, Románia) határozatában minden további nélkül elrendeli, hogy újból el kell bírálni a legfelsőbb bíróság büntetőtanácsa által egy adott időszakban (2003 és 2019. január között) első fokon elbírált, fellebbezési szakaszban lévő összes vesztegetési ügyet?

                  2)

                  Úgy kell-e értelmezni az Európai Unióról szóló Szerződés 2. cikkét és 19. cikkének (1) bekezdését, valamint az Európai Unió Alapjogi Chartája 47. cikkének [második bekezdését], hogy azzal ellentétes, ha a bíróságok rendszerének részét nem képező valamely szerv – a legfelsőbb bíróság állandó és egyhangú szervezeti és ítélkezési gyakorlatából következő értelmezéssel szembe helyezkedve – jogellenesnek minősíti a legfelsőbb bíróság tanácsa ítélkező testületének összetételét?

                  3)

                  Úgy kell-e értelmezni az uniós jog elsőbbségét, hogy az lehetővé teszi, hogy a nemzeti bíróság mellőzze az alkotmánybíróság olyan határozatának az alkalmazását, amely határozatot az alkotmánybíróság alkotmányossági jogvitával kapcsolatos ügyben hozott, és amely a nemzeti jog értelmében kötelező erejű?

                  4)

                  Lehet-e úgy értelmezni az Európai Unió Alapjogi Chartája 47. cikkének [második bekezdésében] szereplő, „törvény által megelőzően létrehozott” kifejezést, hogy az valamely, az azt alkotó bírák szakosodásától független szakosodott ítélkező testület hivatalos kijelölését is magában foglalja?

         (1)  HL 2017. L 198., 29. o.


title: C-936/19. P. sz. ügy: A Törvényszék (nyolcadik tanács) T-601/17. sz., Rubik's Brand Ltd kontra EUIPO – Simba Toys ügyben 2019. október 24-én hozott ítélete ellen a Rubik's Brand Ltd által 2019. december 20-án benyújtott fellebbezés

text:
               15.6.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 201/7

      A Törvényszék (nyolcadik tanács) T-601/17. sz., Rubik's Brand Ltd kontra EUIPO – Simba Toys ügyben 2019. október 24-én hozott ítélete ellen a Rubik's Brand Ltd által 2019. december 20-án benyújtott fellebbezés
      (C-936/19. P. sz. ügy)
      (2020/C 201/11)
      Az eljárás nyelve: angol

         Felek

         Fellebbező: Rubik's Brand Ltd (képviselők: Szamosi K., Borbás M. ügyvédek)

         A többi fél az eljárásban: az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala (EUIPO), Simba Toys GmbH & Co. KG
      A Bíróság (a fellebbezés megengedhetőségéről határozó tanács) 2020. április 23-i végzésében úgy határozott, hogy a fellebbezés nem megengedhető, és hogy a fellebbező maga viseli saját költségeit.


title: C-14/20. P. sz. ügy: A Törvényszék (második tanács) T-669/18. sz., Neoperl AG kontra az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala (EUIPO) ügyben 2019. november 14-én hozott ítélete ellen a Neoperl AG által 2020. január 14-én benyújtott fellebbezés

text:
               15.6.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 201/8

      A Törvényszék (második tanács) T-669/18. sz., Neoperl AG kontra az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala (EUIPO) ügyben 2019. november 14-én hozott ítélete ellen a Neoperl AG által 2020. január 14-én benyújtott fellebbezés
      (C-14/20. P. sz. ügy)
      (2020/C 201/12)
      Az eljárás nyelve: német

         Felek

         Fellebbező: Neoperl AG (képviselők: H. Börjes-Pestalozza és G. Schultz Rechtsanwälte)

         A másik fél az eljárásban: az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala (EUIPO)
      A Bíróság (a fellebbezés megengedhetőségéről határozó tanács) 2020. április 23-i végzésében úgy határozott, hogy a fellebbezés nem megengedhető, és hogy a fellebbező maga viseli saját költségeit.


title: C-39/20. sz. ügy: A Hoge Raad der Nederlanden (Hollandia) által 2020. január 27-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Staatsecretaris van Financiën kontra Jumbocarry Trading GmbH

text:
               15.6.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 201/8

      A Hoge Raad der Nederlanden (Hollandia) által 2020. január 27-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Staatsecretaris van Financiën kontra Jumbocarry Trading GmbH
      (C-39/20. sz. ügy)
      (2020/C 201/13)
      Az eljárás nyelve: holland

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Hoge Raad der Nederlanden

         Az alapeljárás felei

         Felülvizsgálati kérelmet előterjesztő fél: Staatsecretaris van Financiën

         Ellenérdekű fél: Jumbocarry Trading GmbH

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1)

                  Alkalmazandó-e az Uniós Vámkódex létrehozásáról szóló, 2013. október 9-i 952/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (1) 103. cikke (3) bekezdésének b) pontja és 124. cikke (1) bekezdésének a) pontja olyan vámtartozásra, amely 2016. május 1-je előtt keletkezett, és ebben az időpontban még nem évült el?

                  2)

                  Az első kérdésre adandó igenlő válasz esetén: kizárja-e a jogbiztonság és a bizalomvédelem elve e rendelkezések alkalmazását?

         (1)  HL 2013. L 269., 1. o.; helyesbítés: HL 2013. L 287., 90. o., HL 2018. L 173., 35. o.


title: C-62/20. sz. ügy: A Nederlandstalige rechtbank van eerste aanleg Brussel (Belgium) által 2020. február 6-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – NV Vogel Import Export kontra Belgische Staat

text:
               15.6.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 201/9

      A Nederlandstalige rechtbank van eerste aanleg Brussel (Belgium) által 2020. február 6-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – NV Vogel Import Export kontra Belgische Staat
      (C-62/20. sz. ügy)
      (2020/C 201/14)
      Az eljárás nyelve: holland

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Nederlandstalige rechtbank van eerste aanleg Brussel

         Az alapeljárás felei

         Felperes: NV Vogel Import Export

         Alperes: Belgische Staat

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1)

                  A 4409 vámtarifaszám különböző nyelvi változataira, valamint a 4407 és a 4409 vámtarifaszámhoz fűzött HR magyarázó megjegyzésekre is tekintettel úgy kell-e értelmezni a vám- és a statisztikai nómenklatúráról, valamint a Közös Vámtarifáról szóló, 1987. július 23-i 2658/87/EGK rendelet (1) I. melléklete értelmében vett Kombinált Nómenklatúrát, hogy az alapeljárás tárgyát képező áru – nevezetesen az olyan gyalult fadeszkák, amelyeknek a négy éle a teljes hosszában le van kerekítve – olyannak tekintendő, mint amely „bármelyik széle, vége vagy felülete mentén összefüggő (folytatólagos) összeillesztésre [van] előkészítve”, és következésképpen ezen árut a 4409 vámtarifaszám alá kell besorolni, vagy az élek lekerekítése alapján az áru nem tekinthető olyannak, mint amely „bármelyik széle, vége vagy felülete mentén összefüggő (folytatólagos) összeillesztésre [van] előkészítve”, és az árut ezért a 4407 vámtarifaszám alá kell besorolni?

                  2)

                  A lekerekítés mértéke meghatározza-e a 4407, illetve a 4409 vámtarifaszám alá történő besorolást?

         (1)  HL 1987. L 256., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 2. fejezet, 2. kötet, 382. o.


title: C-63/20. P. sz. ügy: A Törvényszék (hatodik tanács) T-181/19. sz., Sigrid Dickmanns kontra az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala (EUIPO) ügyben 2019. november 18-án hozott végzése ellen Sigrid Dickmanns által 2020. február 5-én benyújtott fellebbezés

text:
               15.6.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 201/9

      A Törvényszék (hatodik tanács) T-181/19. sz., Sigrid Dickmanns kontra az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala (EUIPO) ügyben 2019. november 18-án hozott végzése ellen Sigrid Dickmanns által 2020. február 5-én benyújtott fellebbezés
      (C-63/20. P. sz. ügy)
      (2020/C 201/15)
      Az eljárás nyelve: német

         Felek

         Fellebbező: Sigrid Dickmanns (képviselő:H. Tettenborn ügyvéd)

         A másik fél az eljárásban: az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala (EUIPO)

         A fellebbező kérelmei

      A felperes azt kéri, hogy az Európai Unió Bírósága:

                  1.

                  teljes egészében helyezze hatályon kívül az Európai Unió Törvényszékének (hatodik tanács) a T-181/19. sz. ügyben 2019. november 18-án hozott végzését, és a végzés hatályon kívül helyezését követően utalja vissza az ügyet a Törvényszék elé;

                  2.

                  az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatalát (EUIPO) kötelezze a Bíróság előtti fellebbezési eljárás költségeinek viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek

      Fellebbezésének alátámasztására a fellebbező egyetlen, személyzeti szabályzat 90. és 91. cikkének, különösen 90. cikke (2) bekezdésének téves értelmezésére és alkalmazására alapított jogalapra hivatkozik; ugyanakkor álláspontja szerint súlyosan megsértették a fellebbező tisztességes eljáráshoz és megfelelő ügyintézéshez való alapvető jogát is.
      A fellebbező szerint a Törvényszék tévesen állapította meg, hogy a személyzeti szabályzat 90. cikkének (2) bekezdése alapján benyújtott panasz elkésettnek minősül. A panaszt az EUIPO indokolással ellátott határozatát követő három hónapos határidőn belül, de nem a fellebbező által benyújtott kérelmet a személyzeti szabályzat 90. cikke (2) bekezdése harmadik mondatának harmadik francia bekezdése alapján hallgatólagosan elutasító határozattól számított három hónapos határidőn belül nyújtották be.
      A fellebbező ezzel összefüggésben azt kifogásolja, hogy a Törvényszék a személyzeti szabályzat 90. cikkének (2) bekezdését a rendelkezés szövegével ellentétesen értelmezte. Panasza nem a személyzeti szabályzat 90. cikke (2) bekezdése harmadik mondatának harmadik francia bekezdése szerinti hallgatólagos elutasító határozatra vonatkozott, hanem a személyzeti szabályzat 90. cikke (2) bekezdése harmadik mondatának második francia bekezdése szerint vele közölt határozatra, amelyet tehát jogszerűen fogalmaztak meg. Sem a személyzeti szabályzat 90. cikke (1) bekezdése harmadik mondatának, sem 90. cikke (2) bekezdése harmadik mondata második francia bekezdésének, sem pedig 90. cikke (2) bekezdése harmadik mondata harmadik francia bekezdésének szövegéből nem következik, hogy valamely kérelem hallgatólagos elutasítása esetén a második francia bekezdést kell alkalmazni, vagy hogy a harmadik francia bekezdés alkalmazása elsőbbséget élvez. Az EUIPO kifejezett elutasító határozata sem pusztán a korábban hozott hallgatólagos elutasító határozatot megerősítő aktus volt, már csak azért sem, mert az EUIPO nem hivatkozott a hallgatólagos elutasító határozatra. Ezenkívül a puszta megerősítéstől eltérő elemek, különösen az indokolás új határozat fennállását jelzik.
      Ezt követően a fellebbező azt állítja, hogy a Törvényszék által elfogadott értelmezés ellentétes a személyzeti szabályzat 90. cikke (1) bekezdése második és harmadik mondatásnak értelmével és céljával, valamint a jogbiztonság céljával. E rendelkezések értelme és célja mindenekelőtt a kérelmező védelme, nem pedig az, hogy a kinevezésre jogosult hatóság – amint az a Törvényszék értelmezése során végeredményben megállapítást nyert – eljárási jellegű kötelezettségszegésből hasznot húzzon. A fellebbező által képviselt értelmezés jobban megfelel a jogbiztonság céljának. Egyrészt ez az értelmezés megfelel a személyzeti szabályzat 90. cikke (2) bekezdése szövegének, és nem fordítja ellentétes értelműre annak szövegét, mint a Törvényszék által elfogadott értelmezés. Másrészt a Törvényszék értelmezése szerint a kinevezésre jogosult hatóság kifejezett és indokolt határozatát követően a határidő eltérő hosszúságú lenne attól függően, hogy korábban hoztak-e hallgatólagos határozatot.
      Egyébiránt a fellebbező a tisztességes eljáráshoz és a megfelelő ügyintézéshez való alapvető jogának súlyos megsértésére hivatkozik. A tisztességes eljáráshoz való jog megsértése többek között abban áll, hogy a kinevezésre jogosult hatóság egy kötelezettségszegést (a személyzeti szabályzat 90. cikkének (1) bekezdése szerinti kérelemről való négy hónapon belüli határozathozatal kötelezettség megszegését) arra használhatja fel, hogy önkényesen csökkentse a határidőt, amelyen belül a kérelmező válaszolhat a kinevezésre jogosult hatóság által közölt elutasítási indokokra. Ezenkívül a Törvényszék által elfogadott értelmezés mellett a személyzeti szabályzat 90. cikke (2) bekezdése második mondatának és harmadik mondata második francia bekezdésének ellentétes megfogalmazása miatt egyértelműen fennáll annak fokozott veszélye a fellebbező számára, hogy a határidő elmulasztása miatt elveszti az eljárást. A személyzeti szabályzat 90. cikke (2) bekezdésének az alapvető jogokkal összhangban álló értelmezése továbbá csak a fellebbező által képviselt következtetéshez vezethet.


title: C-70/20. sz. ügy: Az Oberster Gerichtshof (Ausztria) által 2020. február 12-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – YL kontra Altenrhein Luftfahrt GmbH

text:
               15.6.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 201/10

      Az Oberster Gerichtshof (Ausztria) által 2020. február 12-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – YL kontra Altenrhein Luftfahrt GmbH
      (C-70/20. sz. ügy)
      (2020/C 201/16)
      Az eljárás nyelve: német

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Oberster Gerichtshof

         Az alapeljárás felei

         Felülvizsgálati kérelmet előterjesztő fél: YL

         Ellenérdekű fél: Altenrhein Luftfahrt GmbH

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdés

      Az Európai Közösség által 1999. december 9-én aláírt és az Európai Közösség nevében a 2001. április 5-i 2001/539/EK tanácsi határozattal (1) jóváhagyott, a nemzetközi légi szállítás egyes szabályainak egységesítéséről szóló, Montreálban, 1999. május 28-án megkötött egyezmény 17. cikkének (1) bekezdése értelmében vett balesetnek minősül-e a kemény, de még a repülőgép átlagos működési körébe tartozó, az egyik utas sérülését okozó leszállás?

         (1)  A nemzetközi légi szállítás egyes szabályainak egységesítéséről szóló egyezménynek (Montreali Egyezmény) az Európai Közösség részéről történő megkötéséről szóló, 2001. április 5-i 2001/539/EK tanácsi határozat (HL 2001. L 194., 38. o.; magyar nyelvű különkiadás 7. fejezet, 5. kötet, 491. o.).


title: C-85/20 P. sz. ügy: A T-763/18. sz., Lazarus Szolgáltató és Kereskedelmi Kft. (Lazarus Kft.) „felszámolás alatt” kontra Európai Bizottság ügyben 2019. december 18-án a Törvényszék (tizedik tanács) által hozott végzés ellen a Lazarus Szolgáltató és Kereskedelmi Kft. „felszámolás alatt” által 2020. február 14-én benyújtott fellebbezés

text:
               15.6.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 201/11

      A T-763/18. sz., Lazarus Szolgáltató és Kereskedelmi Kft. (Lazarus Kft.) „felszámolás alatt” kontra Európai Bizottság ügyben 2019. december 18-án a Törvényszék (tizedik tanács) által hozott végzés ellen a Lazarus Szolgáltató és Kereskedelmi Kft. „felszámolás alatt” által 2020. február 14-én benyújtott fellebbezés
      (C-85/20 P. sz. ügy)
      (2020/C 201/17)
      Az eljárás nyelve: magyar

         Felek

         Fellebbező: Lazarus Szolgáltató és Kereskedelmi Kft. „felszámolás alatt” (képviselő: Szabó L., ügyvéd)

         A másik fél az eljárásban: Európai Bizottság

         Kereseti kérelmek

                  —

                  A felperes kéri a Bíróságot, hogy nyilvánítsa a fellebbezést elfogadhatónak és megalapozottnak, következésképpen a Törvényszék (tizedik tanács) T-763/18. sz., Lazarus Szolgáltató és Kereskedelmi Kft. f.a. (Lazarus Kft. f.a.) kontra Európai Bizottság ügyben 2019. december 18-án hozott és a fellebbezővel 2019. december 18-án közölt végzését helyezze hatályon kívül.

                  —

                  A felperes továbbá kéri, hogy az elfogadhatatlansági kifogásban való – az elsőfokú végzésben el nem bírált kérdések tekintetében – a Bíróság az ügyet utalja vissza a Törvényszék elé.

                  —

                  A felperes kéri a Bíróságot, hogy az elsőfokú eljárás alperesét kötelezze az elsőfokú eljárás és a fellebbezési eljárás költségeinek viselésére, azonban a Törvényszék elé történő visszautalás esetén az elsőfokú eljárás és a fellebbezési eljárás költségeinek viseléséről jelenleg ne határozzon, hanem arról a végleges ítélet rendelkezzen.

         Jogalapok és fontosabb érvek

      I.   A tények téves jogi minősítése. Az indokolás hiányos volta.

      A felperes az első jogalap körében hivatkozik arra, hogy a Törvényszék nem megfelelően vette figyelembe a jogi bizonytalanság helyzetét a megtámadott bizottsági aktusokról való tudomásszerzés vonatkozásában.
      A Törvényszék által hivatkozott ítélkezési gyakorlat olyan aktusok létezéséről való tudomásszerzésre vonatkozik amelyek a felperest érintik vagy vonatkoznak rá.
      A felperes a tagállami bíróság által hozott felfüggesztő határozatot megfellebbezte mert vitatta azt, hogy a szóban forgó bizottsági határozatokról való uniós döntés előkérdése a Lazarus Kft. kártérítési ügyében való döntésnek A felperes és a jogi képviselője kizárólag a közöttük létrejött ügyvédi meghatalmazásban szereplő ügyben (tagállami bíróság előtti kártérítési ügy) tekinthető jogilag ugyanazon személynek.
      Mivel a jogi képviselőnek a felperestől kizárólag a tagállami bíróság előtti kártérítési ügyre volt meghatalmazása ezért a jogi képviselőnek nem kellett a felperest az uniós jog szerinti „észszerű” határidőn belül tájékoztatni sem pedig a szóban forgó aktusok teljes szövegét kérnie mert erre nem terjedt ki a meghatalmazása. Ezt a felperes kizárólag személyesen kérhette attól az időponttól kezdve amikor az uniós jogi érintettségről tudomást szerzett.
      II.   Az „észszerű határidőre” vonatkozó ítélkezési gyakorlat téves értelmezése és alkalmazása

      A Törvényszék által felhozott ítélkezési gyakorlat nem vonatkoztatható a jelen ügyre mert a felhozott ügyek körülményei nem azonosak a jelen ügy körülményeivel.
      III.   A Bizottság 2017.02.24.-i levelének téves minősítése

      Az alperes szóban forgó tájékoztató levele alapján a tagállami bíróság az OPS Újpest Kft panaszos esetében elutasító ítéletet hozott amely sérti a felpereses érdekét és jogi helyzetét jelentősen módosította mivel a tagállami bíróság ezen levél alapján állapította meg azt, hogy az állami hatóság jogszerű támogatást nyújtott.
      IV.   A fellebbező védekezéshez való jogának megsértése. A Törvényszék eljárási szabályzata 126. cikkének megsértése és téves alkalmazása

      Jóllehet a Törvényszék pervezető intézkedésről rendelkezett, nem hívta fel a feleket észrevételek előterjesztésére azon kérdés vonatkozásában, hogy a keresetet megfelelő időben terjesztették-e elő. A Törvényszék első alkalommal a végzésben vizsgálta a határidőn túli benyújtás kérdését, és e tényező alapján utasította el a keresetet, anélkül, hogy a felek és különösen a fellebbező számára lehetővé tette volna érveinek és ellentmondásainak előterjesztését.
      A fenti felhívás elmaradása miatt nem került benyújtásra olyan dokumentum amely a felperes álláspontját a határidőben történt kereset benyújtás tekintetében alátámaszthatta volna.


title: C-92/20. sz. ügy: A Finanzgericht Düsseldorf (Németország) által 2020. február 25-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Rottendorf Pharma GmbH kontra Hauptzollamt Bielefeld

text:
               15.6.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 201/12

      A Finanzgericht Düsseldorf (Németország) által 2020. február 25-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Rottendorf Pharma GmbH kontra Hauptzollamt Bielefeld
      (C-92/20. sz. ügy)
      (2020/C 201/18)
      Az eljárás nyelve: német

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Finanzgericht Düsseldorf

         Az alapeljárás felei

         Felperes: Rottendorf Pharma GmbH

         Alperes: Hauptzollamt Bielefeld

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdés

      Úgy kell-e értelmezni a Közösségi Vámkódex létrehozásáról szóló, 1992. október 12-i 2913/92/EGK tanácsi rendelet (1) 239. cikke (1) bekezdésének második franciabekezdését, hogy e rendelkezés szerint vissza lehet fizetni a vámot az alapügyben fennállóhoz hasonló olyan esetben, amelyben az érintett személy által importált nem közösségi árut a Közösség vámterületéről újra exportálták, és a vámtartozás keletkezését eredményező körülményeket nem az érintett személynek tulajdonítható súlyos gondatlanság okozta?

         (1)  HL 1992. L 302., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 2. fejezet, 4. kötet, 307. o.


title: C-93/20. sz. ügy: A Bezirksgericht Schwechat (Ausztria) által 2020. február 25-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – JU kontra Air France Direktion für Österreich

text:
               15.6.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 201/13

      A Bezirksgericht Schwechat (Ausztria) által 2020. február 25-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – JU kontra Air France Direktion für Österreich
      (C-93/20. sz. ügy)
      (2020/C 201/19)
      Az eljárás nyelve: német

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Bezirksgericht Schwechat

         Az alapeljárás felei

         Felperes: JU

         Alperes: Air France Direktion für Österreich

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1)

                  Úgy kell-e értelmezni a nemzetközi légi szállítás egyes szabályainak egységesítéséről szóló egyezmény (Montreali Egyezmény) (1) ezen egyezmény 31. cikkének (4) bekezdésével összefüggésben értelmezett 31. cikkének (2) bekezdését, hogy az ellenőrzött poggyász repülőgép fedélzetén vagy olyan időszak alatt bekövetkezett sérülését, amikor az ellenőrzött poggyász a fuvarozó ellenőrzése alatt állt, késedelmes kézbesítés esetében legkésőbb a poggyász átvételre jogosult személynek való kiszolgáltatás napjától számított hét napon belül kell a fuvarozónál bejelenteni, egyéb esetben semmilyen kereset nem indítható fuvarozó ellen, kivéve azt az esetet, ha a fuvarozó csalást követett el?

                  2)

                  (Az első kérdésre adandó nemleges válasz esetén:)
                  Úgy kell-e értelmezni a nemzetközi légi szállítás egyes szabályainak egységesítéséről szóló egyezmény (Montreali Egyezmény) ezen egyezmény 31. cikkének (4) bekezdésével összefüggésben értelmezett 31. cikkének (2) bekezdését, hogy az ellenőrzött poggyász repülőgép fedélzetén vagy olyan időszak alatt bekövetkezett sérülését, amikor az ellenőrzött poggyász a fuvarozó ellenőrzése alatt állt, késedelmes kézbesítés esetében legkésőbb a poggyász átvételre jogosult személynek való kiszolgáltatás napjától számított huszonegy napon belül kell a fuvarozónál bejelenteni, egyéb esetben semmilyen kereset nem indítható fuvarozó ellen, kivéve azt az esetet, ha a fuvarozó csalást követett el?

         (1)  A nemzetközi légi szállítás egyes szabályainak egységesítéséről szóló egyezménynek (Montreali Egyezmény) az Európai Közösség részéről történő megkötéséről szóló, 2001. április 5-i 2001/539/EK tanácsi határozat (HL 2001. L 194., 38. o.; magyar nyelvű különkiadás 7. fejezet, 5. kötet, 491. o.).


title: C-94/20. sz. ügy: A Landesgericht Linz (Ausztria) által 2020. február 25-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Land Oberösterreich kontra KV

text:
               15.6.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 201/13

      A Landesgericht Linz (Ausztria) által 2020. február 25-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Land Oberösterreich kontra KV
      (C-94/20. sz. ügy)
      (2020/C 201/20)
      Az eljárás nyelve: német

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Landesgericht Linz

         Az alapeljárás felei

         Fellebbező: Land Oberösterreich

         A fellebbezési eljárásban ellenérdekű fél: KV

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1)

                  Úgy kell-e értelmezni a 2003/109/EK irányelv (1) 11. cikkét, hogy azzal ellentétes az oberösterreichisches Wohnbauförderungsgesetz (a lakásépítés támogatásáról szóló felső-ausztriai törvény, a továbbiakban: oöWFG) 6. § -ának (9) és (11) bekezdésében foglaltakhoz hasonló olyan nemzeti rendelkezés, amely az uniós polgárok, az EGT-államok állampolgárai és a 2004/38/EK irányelv (2) értelmében vett családtagjaik számára nyelvtudás igazolása nélkül biztosítja a lakhatás támogatása céljából nyújtott szociális ellátást, ezzel szemben a 2003/109/EK irányelv értelmében vett, harmadik országok huzamos tartózkodási engedéllyel rendelkező állampolgárai esetében meghatározott módon igazolandó alapvető német nyelvtudást követel meg, ha e lakhatási támogatás célja a lakhatási költségek okozta túlzott terhek enyhítése, a létminimum (beleértve a lakhatási szükségletet) biztosításáról azonban a szociálisan rászoruló személyek számára nyújtott további szociális ellátással (az oberösterreichisches Mindestsicherungsgesetz [a szükségletalapú minimumjuttatásról szóló felső-ausztriai törvény] szerinti szükségletalapú minimumjuttatással) is gondoskodni kell?

                  2)

                  Úgy kell-e értelmezni a „közvetlen vagy közvetett, faji vagy etnikai származáson alapuló megkülönböztetés[nek] [helyesen: hátrányos megkülönböztetés{nek}]” a 2000/43/EK irányelv (3) 2. cikke értelmében vett tilalmát, hogy azzal ellentétes az oöWFG 6. § -ának (9) és (11) bekezdésében foglaltakhoz hasonló olyan nemzeti rendelkezés, amely az uniós polgárok, az EGT-államok állampolgárai és a 2004/38/EK irányelv értelmében vett családtagjaik számára nyelvtudás igazolása nélkül biztosít valamely szociális ellátást (az oöWFG szerinti lakhatási támogatást), ezzel szemben harmadik országbeli állampolgárok (beleértve a 2003/109/EK irányelv értelmében vett, harmadik országok huzamos tartózkodási engedéllyel rendelkező állampolgárait) esetében meghatározott módon igazolandó alapvető német nyelvtudást követel meg?

                  3)

                  A második kérdésre adandó nemleges válasz esetén:
                  Úgy kell-e értelmezni az etnikai származáson alapuló hátrányos megkülönböztetésnek az Európai Unió Alapjogi Chartájának 21. cikke szerinti tilalmát, hogy azzal ellentétes az oöWFG 6. § -ának (9) és (11) bekezdésében foglaltakhoz hasonló olyan nemzeti rendelkezés, amely az uniós polgárok, az EGT-államok állampolgárai és a 2004/38/EK irányelv értelmében vett családtagjaik számára nyelvtudás igazolása nélkül biztosít valamely szociális ellátást (az oöWFG szerinti lakhatási támogatást), ezzel szemben harmadik országbeli állampolgárok (beleértve a 2003/109/EK irányelv értelmében vett, harmadik országok huzamos tartózkodási engedéllyel rendelkező állampolgárait) esetében meghatározott módon igazolandó alapvető német nyelvtudást követel meg?

         (1)  A harmadik országok huzamos tartózkodási engedéllyel rendelkező állampolgárainak jogállásáról szóló, 2003. november 25-i 2003/109/EK tanácsi irányelv (HL 2004. L 16., 44. o.; magyar nyelvű különkiadás 19. fejezet, 6. kötet, 272. o.).

         (2)  Az Unió polgárainak és családtagjaiknak a tagállamok területén történő szabad mozgáshoz és tartózkodáshoz való jogáról, valamint az 1612/68/EGK rendelet módosításáról, továbbá a 64/221/EGK, a 68/360/EGK, a 72/194/EGK, a 73/148/EGK, a 75/34/EGK, a 75/35/EGK, a 90/364/EGK, a 90/365/EGK és a 93/96/EGK irányelv hatályon kívül helyezéséről szóló, 2004. április 29-i 2004/38/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL 2004. L 158., 77. o.; magyar nyelvű különkiadás 5. fejezet, 5. kötet, 46. o.; helyesbítés: HL 2009. L 274., 47. o.).

         (3)  A személyek közötti, faji- vagy etnikai származásra való tekintet nélküli egyenlő bánásmód elvének alkalmazásáról szóló, 2000. június 29-i 2000/43/EK tanácsi irányelv (HL2000. L 180., 22. o.; magyar nyelvű különkiadás 20. fejezet, 1. kötet, 23. o.).


title: C-108/20. sz. ügy: A Finanzgericht Berlin-Brandenburg (Németország) által 2020. február 27-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – HR kontra Finanzamt Wilmersdorf

text:
               15.6.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 201/14

      A Finanzgericht Berlin-Brandenburg (Németország) által 2020. február 27-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – HR kontra Finanzamt Wilmersdorf
      (C-108/20. sz. ügy)
      (2020/C 201/21)
      Az eljárás nyelve: német

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Finanzgericht Berlin-Brandenburg

         Az alapeljárás felei

         Felperes: HR

         Alperes: Finanzamt Wilmersdorf

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

      Úgy kell-e értelmezni a közös hozzáadottértékadó-rendszerről szóló, 2006. november 28-i 2006/112/EK tanácsi irányelv (1) (a héairányelv) 167. cikkét és 168. cikkének a) pontját, hogy azokkal ellentétes az olyan nemzeti jogalkalmazás, amely alapján az adólevonást akkor is meg kell tagadni, ha egy megelőző ügylet során forgalmiadó-csalást követtek el, és az adóalany arról tudott vagy tudnia kellett, azonban ő a számára teljesített ügylettel az adócsalásban nem vett részt, adócsalást nem valósított meg, az elkövetett adócsalást nem segítette elő, és nem is támogatta?

         (1)  HL 2006. L 347., 1. o.; helyesbítés: HL 2007. L 335., 60. o., HL 2015. L 323., 31. o.


title: C-119/20. sz. ügy: Az Augstākā tiesa (Senāts) (Lettország) által 2020. február 28-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Līga Šenfelde kontra Lauku atbalsta dienests

text:
               15.6.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 201/15

      Az Augstākā tiesa (Senāts) (Lettország) által 2020. február 28-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Līga Šenfelde kontra Lauku atbalsta dienests
      (C-119/20. sz. ügy)
      (2020/C 201/22)
      Az eljárás nyelve: lett

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Augstākā tiesa (Senāts)

         Az alapeljárás felei

         Felülvizsgálati kérelmet előterjesztő fél: Līga Šenfelde

         Ellenérdekű fél: Lauku atbalsta dienests

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

      Úgy kell-e értelmezni az Európai Mezőgazdasági Vidékfejlesztési Alapból (EMVA) nyújtandó vidékfejlesztési támogatásról és az 1698/2005/EK tanácsi rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló, 2013. december 17-i 1305/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (1) 19. cikke (1) bekezdésének a) pontját, a hivatkozott rendelet és a mezőgazdasági és erdészeti ágazatban, valamint a vidéki térségekben a 2014 és 2020 közötti időszakban nyújtott állami támogatásokra irányadó európai uniós irányelvek egyéb rendelkezéseivel együttesen, hogy:

                  1)

                  a mezőgazdasági termelő csak azért elveszíti „fiatal mezőgazdasági termelői” jogállását, mert két évvel korábban megkapta a rendelet 19. cikke (1) bekezdése a) pontjának iii. alpontjában meghatározott, mezőgazdasági kisüzemek fejlesztéséhez nyújtott támogatást;

                  2)

                  az említett szabályok felhatalmazzák a tagállamokat olyan szabályozás bevezetésére, amely szerint a rendelet 19. cikke (1) bekezdése a) pontjának i. alpontjában meghatározott támogatást nem fizetik ki a mezőgazdasági termelő számára, ha az ugyanezen rendelkezés iii. alpontjában foglalt támogatást már biztosították részére;

                  3)

                  a tagállam jogosult megtagadni valamely mezőgazdasági termelő tekintetében a halmozódás alkalmazását, ha nem tartották tiszteletben az Európai Bizottsággal egyeztetett vidékfejlesztési programban meghatározott halmozódási sorrendet?

         (1)  HL 2013. L 347., 487. o. (helyesbítés: HL 2016. L 130., 1. o.).


title: C-124/20. sz. ügy: A Hanseatisches Oberlandesgericht Hamburg (Németország) által 2020. március 5-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Bank Melli Iran, az iráni jog hatálya alá tartozó részvénytársaság kontra Telekom Deutschland GmbH

text:
               15.6.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 201/16

      A Hanseatisches Oberlandesgericht Hamburg (Németország) által 2020. március 5-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Bank Melli Iran, az iráni jog hatálya alá tartozó részvénytársaság kontra Telekom Deutschland GmbH
      (C-124/20. sz. ügy)
      (2020/C 201/23)
      Az eljárás nyelve: német

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Hanseatisches Oberlandesgericht Hamburg

         Az alapeljárás felei

         Felperes: Bank Melli Iran, az iráni jog hatálya alá tartozó részvénytársaság

         Alperes: Telekom Deutschland GmbH

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1)

                  Csak akkor alkalmazható-e a 2271/96 rendelet (1) 5. cikkének első bekezdése, ha az Amerikai Egyesült Államok részéről közvetlenül vagy közvetve hatósági vagy bírósági határozatok születtek az említett rendelet 11. cikke értelmében vett eljáró uniós gazdasági szereplőnek címezve, vagy elegendő az alkalmazáshoz, hogy az uniós gazdasági szereplő eljárása ilyen határozatok nélkül is másodlagos szankciók végrehajtására irányul?

                  2)

                  Ha a Bíróság az első kérdésre a második változat szerinti választ adja: Ellentétes-e a 2271/96 rendelet 5. cikkének első bekezdésével a nemzeti jog olyan értelmezése, amely szerint a felmondó félnek lehetősége van egy, az amerikai egyesült államokbeli Office of Foreign Assets Control (OFAC) által a Specially-Designated-Nationals (SDN) listára felvett szerződéses partnerrel fennálló folyamatos teljesítésű szerződést – akár az Egyesült Államok által elrendelt szankciók végrehajtásának szándékával is – felmondani anélkül, hogy ehhez felmondási okra lenne szükség, és ezért anélkül, hogy polgári peres eljárásban alá kellene támasztania, és bizonyítania kellene, hogy a felmondás oka semmiképpen sem az Egyesült Államok által elrendelt szankciók végrehajtása?

                  3)

                  Ha a Bíróság a második kérdésre igenlő választ ad: Kötelező jelleggel érvénytelennek kell-e tekinteni a 2271/96 rendelet 5. cikkének első bekezdésébe ütköző rendes felmondást, vagy a rendelet céljának más szankciókkal, például bírság kiszabásával is meg lehet felelni?

                  4)

                  Ha a Bíróság a harmadik kérdésre az első változat szerinti választ adja: Egyrészt az Európai Unió Alapjogi Chartájának 16. és 52. cikkére, másrészt az eltérésre való felhatalmazásadásnak a 2271/96 rendelet 5. cikkének második bekezdése szerinti lehetőségére tekintettel akkor is így van-e ez, ha fennáll a veszélye annak, hogy az uniós gazdasági szereplő jelentős (a jelen esetben a cégcsoport forgalma 50 %-ának megfelelő) gazdasági veszteségeket szenved az Egyesült Államok piacán az üzleti kapcsolatnak a listára felvett szerződéses partnerrel való fenntartása esetén?

         (1)  A 2271/96/EK tanácsi rendelet mellékletének módosításáról szóló, 2018. június 6-i (EU) 2018/1100 felhatalmazáson alapuló bizottsági rendelettel (HL L 199. I, 2018. augusztus 7., 1. o.) módosított, a harmadik ország által elfogadott jogszabályoknak az ország területén kívüli alkalmazásának hatása és az ilyen jogszabályon alapuló vagy abból eredő intézkedések elleni védelemről szóló, 1996. november 22-i 2271/96/EK tanácsi rendelet (HL L 309., 1996. november 29., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 10. fejezet, 1. kötet, 75. o.).


title: C-130/20. sz. ügy: A Juzgado de lo Social n° 3 de Barcelona (Spanyolország) által 2020. március 9-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – YJ kontra Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS)

text:
               15.6.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 201/16

      A Juzgado de lo Social no 3 de Barcelona (Spanyolország) által 2020. március 9-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – YJ kontra Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS)
      (C-130/20. sz. ügy)
      (2020/C 201/24)
      Az eljárás nyelve: spanyol

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Juzgado de lo Social no 3 de Barcelona

         Az alapeljárás felei

         Felperes: YJ

         Alperes: Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS)

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdés

      A 79/7 irányelv (1) értelmében vett közvetlen hátrányos megkülönböztetésnek tekinthető-e az olyan szabály, mint a Ley General de la Seguridad Social (a társadalombiztosításról szóló általános törvény) 60. cikkének (4) bekezdése, amely az önkéntesen (előrehozott) nyugdíjba vonuló nőket kizárja a felnevelt gyermekek után járó nyugdíj-kiegészítésből azon nőkkel szemben, akik szintén önként vonulnak nyugdíjba, de a törvényben meghatározott életkorban, vagy bár előrehozott nyugdíjat igényelnek, de azt szakmai pályafutásuk során végzett munkájuk okán, fogyatékosság esetén, vagy azért teszik, mert a nyugdíjazás előtt nekik fel nem róható okból szűnt meg a munkaviszonyuk?

         (1)  A férfiak és a nők közötti egyenlő bánásmód elvének a szociális biztonság területén történő fokozatos megvalósításáról szóló, 1978. december 19-i 79/7/EGK tanácsi irányelv (HL 1979. L 6., 24. o; magyar nyelvű különkiadás 5. fejezet 1. kötet, 215. o.).


title: C-139/20. sz. ügy: 2020. március 16-án benyújtott kereset – Európai Bizottság kontra Lengyel Köztársaság

text:
               15.6.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 201/17

      2020. március 16-án benyújtott kereset – Európai Bizottság kontra Lengyel Köztársaság
      (C-139/20. sz. ügy)
      (2020/C 201/25)
      Az eljárás nyelve: lengyel

         Felek

         Felperes: Európai Bizottság (képviselők: M. Siekierzyńska és A. Armenia, meghatalmazottak)

         Alperes: Lengyel Köztársaság

         Kereseti kérelmek

      A Bíróság állapítsa meg, hogy a Lengyel Köztársaság,

                  —

                  azon jogszabály végrehajtásával, amely az Unió kibocsátáskereskedelmi rendszerébe tartozó, nagy energiaintenzitású vállalkozások által felhasznált energiatermékek esetében jövedékiadó-mentességet biztosít, nem teljesítette az energiatermékek és a villamos energia közösségi adóztatási keretének átszervezéséről szóló, 2003. október 27-i 2003/96/EK tanácsi irányelv (1) 17. cikke (1) bekezdésének b) pontjából és 17. cikkének (4) bekezdéséből eredő kötelezettségeit; és

                  —

                  a Lengyel Köztársaságot kötelezze a költségek viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek

      Lengyelország a nemzeti szabályozásában az Unió kibocsátáskereskedelmi rendszerébe tartozó nagy energiaintenzitású vállalkozások által felhasznált energiatermékek esetében jövedékiadó-mentességet vezetett be.
      A Bizottság szerint ez az energiatermékek és a villamos energia közösségi adóztatási keretének átszervezéséről szóló, 2003. október 27-i 2003/96/EK tanácsi irányelv 17. cikke (1) bekezdésének b) pontjából és 17. cikkének (4) bekezdéséből eredő kötelezettségek megszegésének minősül. E rendelkezések értelmében a nagy energiaintenzitású vállalkozások által felhasznált energiatermékek esetében akkor lehet adómentességeket vagy adókedvezményeket alkalmazni, ha megállapodásokat kötnek a vállalkozásokkal vagy a vállalkozások társulásával, vagy ha bevezetik a forgalomképes kibocsátási engedélyek rendszerét, vagy azzal egyenértékű intézkedéseket hajtanak végre, amennyiben azok környezetvédelmi célkitűzések elérését vagy az energiahatékonyság javulását eredményezik. A Bizottság álláspontja szerint az Unió kibocsátáskereskedelmi rendszere nem minősülhet említett rendelkezések értelmében vett „forgalomképes kibocsátási engedélyek rendszerének”.

         (1)  HL 2003. L 283., 51. o.; magyar nyelvű különkiadás 9. fejezet, 1. kötet, 405. o.


title: C-144/20. sz. ügy: Az Administratīvā rajona tiesa (Lettország) által 2020. március 27-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – AS LatRailNet, VAS Latvijas dzelzceļš kontra Valsts dzelzceļa administrācija

text:
               15.6.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 201/18

      Az Administratīvā rajona tiesa (Lettország) által 2020. március 27-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – AS LatRailNet, VAS Latvijas dzelzceļš kontra Valsts dzelzceļa administrācija
      (C-144/20. sz. ügy)
      (2020/C 201/26)
      Az eljárás nyelve: lett

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Administratīvā rajona tiesa

         Az alapeljárás felei

         Felperesek: AS LatRailNet, VAS Latvijas dzelzceļš

         Alperes: Valsts dzelzceļa administrācija

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1)

                  Úgy kell-e értelmezni a 2012/34 irányelv (1) 56. cikkének (2) bekezdését, hogy az biztosítja az igazgatási szervezet számára azt a lehetőséget, hogy saját kezdeményezésére olyan határozatot hozzon, amely a vasúti pályahálózat-működtető, a hivatkozott irányelv 7. cikkének (1) bekezdésében említett alapvető feladatait ellátó vállalkozást arra kötelezi, hogy az infrastruktúra használati díjak (díjképzési rendszer) számítására vonatkozó rendelkezésekben bizonyos olyan módosításokat hajtson végre, amelyek nem érintik a kérelmezőkkel szembeni hátrányos megkülönböztetést?

                  2)

                  Az első kérdésre adandó igenlő válasz esetén, az igazgatási szervezetnek lehetősége van-e arra, hogy egy ilyen határozatban állapítsa meg a szóban forgó módosítások által elrendelendő feltételeket, például azon kötelezettség előírásával, amely szerint az infrastruktúra-használati díjak meghatározására irányadó kritériumokból ki kell zárni az állami költségvetés vagy a helyi önkormányzatok költségvetése által fedezett, előre tervezett azon kiadásokat, amelyeket a személyszállító vállalkozások a szállításból származó bevételekből nem tudnak fedezni?

                  3)

                  Úgy kell-e értelmezni a 2012/34 irányelv 32. cikkének (1) bekezdését, hogy a tagállamoknak az említett bekezdésben előírt azon kötelezettsége, hogy az infrastruktúra-használati díjak tekintetében alkalmazható felárak megállapítása során biztosítaniuk kell a vasúti piaci szegmensek optimális versenyképességét, az infrastruktúra-használati díjaknak azon piaci szegmensekben történő meghatározása esetén is alkalmazható, amelyekben nem áll fenn verseny, például azért, mert az érintett piaci szegmensben kizárólag egyetlen vasúti gazdasági szereplő végzi a szállítást, amely számára a 1370/2007 rendelet (2) 2. cikkének f) pontjában foglalt kizárólagos jogot biztosították az említett szegmensben történő szállítás elvégzésére?

         (1)  Az egységes európai vasúti térség létrehozásáról szóló, 2012. november 21-i 2012/34/EU európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL 2012. L 343., 32. o.; helyesbítés: HL 2015. L 67., 32. o.).

         (2)  A vasúti és közúti személyszállítási közszolgáltatásról, valamint az 1191/69/EGK és az 1107/70/EGK tanácsi rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló, 2007. október 23-i 1370/2007/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet (HL 2007. L 315., 1. o.).


title: C-159/20. sz. ügy: 2020. április 8-án benyújtott kereset – Európai Bizottság kontra Dán Királyság

text:
               15.6.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 201/18

      2020. április 8-án benyújtott kereset – Európai Bizottság kontra Dán Királyság
      (C-159/20. sz. ügy)
      (2020/C 201/27)
      Az eljárás nyelve: dán

         Felek

         Felperes: Európai Bizottság (képviselők: M. Konstantinidis, I. Naglis és U. Nielsen meghatalmazottak)

         Alperes: Dán Királyság

         Kereseti kérelmek

      A felperes azt kéri, hogy a Bíróság:

                  —

                  állapítsa meg, hogy Dánia – mivel nem előzte meg és nem akadályozta meg, hogy a dán tejüzemek a Feta elnevezést olyan sajtra vonatkozóan használják, amely nem felel meg az 1829/2002/EK bizottsági rendeletben (1) foglalt termékleírásnak – nem teljesítette a mezőgazdasági termékek és az élelmiszerek minőségrendszereiről szóló 1151/2012/EU rendelet (2) 13. cikkéből eredő kötelezettségeit;

                  —

                  állapítsa meg, hogy Dánia – mivel engedélyezte a dán tejüzemek számára, hogy a Feta utánzatait előállítsák és értékesítsék – megszegte az Európai Unióról szóló szerződés (EUSZ) 4. cikkének az 1151/2012/EU rendelet 1. cikkének (1) bekezdésével és 4. cikkével összefüggésben értelmezett (3) bekezdését;

                  —

                  a Dán Királyságot kötelezze a költségek viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek

      A Bizottság arra hivatkozik, hogy a dán hatóságok nem teljesítették a minőségrendszerekről szóló rendeletből eredő kötelezettségeiket, mivel engedélyezték a dán vállalkozásoknak, hogy jogellenesen használják a „Feta” elnevezést a Dániában termelt sajt tekintetében.
      A Bizottság különösen azzal érvel, hogy a „Feta” elnevezést Dániában a minőségrendszerekről szóló rendelet megsértésével használják, és ezért e tagállamnak meg kell tennie a szükséges közigazgatási és bírósági intézkedéseket e gyakorlat megelőzése vagy megszüntetése érdekében. Mivel Dánia megtagadja, hogy megfeleljen a fent említett szabályozásnak, a Bizottság arra a következtetésre jut, hogy Dánia nem teljesítette a minőségrendszerekről szóló rendelet 13. cikkének (3) bekezdéséből eredő kötelezettségeit, következésképpen sérti az uniós jogot.
      Dánia azáltal, hogy lehetővé teszi a dán tejüzemek számára a „Feta” utánzatainak gyártását és értékesítését, sérti az EUSZ 4. cikknek az 1151/2012/EU rendelet 1. cikkének (1) bekezdésével és 4. cikkével összefüggésben értelmezett (3) bekezdését is, mivel veszélyezteti az Európai Unió azon célkitűzéseinek a megvalósítását, hogy biztosított legyen az értéknövelő jellemzőkkel és sajátosságokkal rendelkező mezőgazdasági termékek és élelmiszerek termelői és előállítói tekintetében a tisztességes verseny, az adott földrajzi területhez szorosan kapcsolódó termékek előállítói segítségben részesüljenek annak eléréséhez, hogy minőségi termékeikért cserébe biztosított legyen a méltányos jövedelem, és a szellemitulajdon-jogot képező elnevezések oltalma biztosított legyen az Unió egész területén.
      A Bizottság továbbá úgy véli, hogy azáltal, hogy nem akadályozta meg vagy szüntette meg a „Feta” bejegyzett és oltalom alatt álló eredetmegjelöléshez kapcsolódó jogok megsértését, amely azáltal következik be, hogy a dán tejtermelők harmadik országokba exportálnak bitorlással érintett sajtokat, Dánia aláássa az Unió által a nemzetközi tárgyalások során képviselt, az EU minőségrendszerei védelmének a biztosítását célzó álláspontot, és sérti az EUSZ 4. cikk (3) bekezdésében foglalt lojális együttműködés elvét.

         (1)  Az 1107/96/EK rendelet mellékletének a feta név tekintetében történő módosításáról szóló, 2002. október 14-i 1829/2002/EK bizottsági rendelet (HL 2002. L 277., 10. o.; magyar nyelvű különkiadás 3. fejezet, 37. kötet, 195. o.)

         (2)  A mezőgazdasági termékek és az élelmiszerek minőségrendszereiről szóló, 2012. november 21-i 1151/2012/EU európai parlamenti és tanács i rendelet (HL 2012. L 343., 1. o.)


title: T-437/18. sz. ügy: A Törvényszék 2020. április 29-i ítélete – Tilly–Sabco kontra Bizottság („Szerződésen kívüli felelősség – Mezőgazdaság – Export-visszatérítések – Baromfihús – A 689/2013/EU végrehajtási rendeletnek a Bíróság ítéletével való megsemmisítése – Kár”)

text:
               15.6.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 201/20

      A Törvényszék 2020. április 29-i ítélete – Tilly–Sabco kontra Bizottság
      (T-437/18. sz. ügy) (1)

      („Szerződésen kívüli felelősség - Mezőgazdaság - Export-visszatérítések - Baromfihús - A 689/2013/EU végrehajtási rendeletnek a Bíróság ítéletével való megsemmisítése - Kár”)
      (2020/C 201/28)
      Az eljárás nyelve: francia

         Felek

         Felperes: Tilly-Sabco (Guerlesquin, Franciaország) (képviselők: R. Milchior és S. Charbonnel ügyvédek)

         Alperes: Európai Bizottság (képviselők: A. Lewis és B. Hofstötterer meghatalmazottak)

         Az ügy tárgya

      A baromfihús-ágazatban alkalmazandó export-visszatérítések megállapításáról szóló, 2013. július 18-i 689/2013/EU bizottsági végrehajtási rendelet (HL 2013. L 196., 13. o.) elfogadása miatt állítólagosan elszenvedett kár megtérítése iránt az EUMSZ 228. cikk alapján benyújtott kérelem.

         Az ítélet rendelkező része

                  1)

                  A Törvényszék a keresetet elutasítja.

                  2)

                  A Törvényszék a Tilly-Sabcót kötelezi a költségek viselésére.

         (1)  HL C 364., 2018.10.8.