title: T-492/12. sz. ügy: A Törvényszék 2013. december 10-i végzése — von Storch és társai kontra EKB ( „Megsemmisítés iránti kereset — Az EKB által hozott határozatok — Az eurórendszer államkötvényei tekintetében végzett monetáris műveletek technikai jellemzői — A fedezetek rendelkezésre állásának megőrzésére irányuló intézkedések — Az eurórendszer refinanszírozási műveleteivel és a fedezetek elfogadhatóságával kapcsolatos átmeneti intézkedések — Közvetlen érintettség hiánya — Elfogadhatatlanság” )

text:
               15.2.2014

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 45/32

         A Törvényszék 2013. december 10-i végzése — von Storch és társai kontra EKB
   (T-492/12. sz. ügy) (1)

   (Megsemmisítés iránti kereset - Az EKB által hozott határozatok - Az eurórendszer államkötvényei tekintetében végzett monetáris műveletek technikai jellemzői - A fedezetek rendelkezésre állásának megőrzésére irányuló intézkedések - Az eurórendszer refinanszírozási műveleteivel és a fedezetek elfogadhatóságával kapcsolatos átmeneti intézkedések - Közvetlen érintettség hiánya - Elfogadhatatlanság)
   2014/C 45/53
   Az eljárás nyelve: német

      Felek

      Felperesek: Sven A. von Storch (Berlin, Németország) és 5 216 további felperes, akiknek neveit a végzés melléklete tartalmazza (képviselők: K. Kerber és B. von Storch ügyvédek)

      Alperes: Európai Központi Bank (EKB) (képviselők: C. Kroppenstedt és G. Gruber, meghatalmazottak, segítőjük: H.-G. Kamann ügyvéd)

      Az ügy tárgya

   Elsődlegesen egyrészt az eurórendszer államkötvényeinek másodlagos piacán végzett monetáris műveletek egyes technikai jellemzőiről szóló, 2012. szeptember 6-i EKB határozat, másrészt a fedezetek üzleti partnerek számára — az eurórendszer likviditásbővítő műveleteihez való hozzáférésük fenntartása céljából — való rendelkezésre állásának biztosítására vonatkozó kiegészítő intézkedésekről szóló, 2012. szeptember 6-i EKB határozat, másodlagosan az eurórendszer refinanszírozási műveleteivel és a fedezetek elfogadhatóságával kapcsolatos további átmeneti intézkedésekről szóló EKB/2012/18 iránymutatás módosításáról szóló, 2012. október 10-i 2012/641/EU EKB iránymutatás (EKB/2012/23) (HL L 284., 14. o.) megsemmisítésére irányuló kérelem.

      A végzés rendelkező része

               1.

               A Törvényszék a keresetet mint elfogadhatatlant elutasítja.

               2.

               Sven von Storch, valamint 5 216 további felperes, akiknek neveit a jelen végzés melléklete tartalmazza, a saját költségeiken kívül kötelesek viselni az Európai Központi Bank részéről felmerült költségeket is.

      (1)  HL C 32., 2013.2.2.


title: T-398/13. sz. ügy: 2013. augusztus 2-án benyújtott kereset — TVR Automotive kontra OHIM — TVR Italia (TVR)

text:
               21.9.2013

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 274/24

         2013. augusztus 2-án benyújtott kereset — TVR Automotive kontra OHIM — TVR Italia (TVR)
   (T-398/13. sz. ügy)
   2013/C 274/40
   A keresetlevél nyelve: német

      Felek

      Felperes: TVR Automotive Ltd (Whiteley, Egyesült Királyság) (képviselők: A. von Mühlendahl és H. Hartwig Rechtasnwälte)

      Alperes: Belső Piaci Harmonizációs Hivatal (védjegyek és formatervezési minták) (OHIM)

      A másik fél a fellebbezési tanács előtti eljárásban: TVR Italia Srl (Milánó, Olaszország)

      Kereseti kérelmek

   A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:

               —

               helyezze hatályon kívül a Belső Piaci Harmonizációs Hivatal (védjegyek és formatervezési minták) (OHIM) második fellebbezési tanácsának az R 823/2011-2. sz. ügyben 2013. május 14-én hozott határozatát;

               —

               utasítsa el a TVR Italia által a felszólalási osztály 2011. február 14-i, B 313 248. sz. határozata ellen benyújtott fellebbezést;

               —

               az OHIM-ot, illetve — amennyiben az beavatkozik az eljárásba — a TVR Italia-t kötelezze a költségek viselésére.

      Jogalapok és fontosabb érvek

      A közösségi védjegy bejelentője: TVR Italia Srl

      Az érintett közösségi védjegy: a 12., 25. és 37. osztályba tartozó árukra és szolgáltatásokra vonatkozó, „TVR ITALIA” szóelemeket tartalmazó ábrás védjegy — 5 699 954. sz. közösségi védjegybejelentés.

      A felszólalási eljárásban hivatkozott védjegy vagy megjelölés jogosultja: a felperes.

      A hivatkozott védjegy vagy megjelölés: a 9., 11., 12., 25. és 41. osztályba atrtozó árukra és szolgáltatásokra vonatkozó, „TVR” nemzeti és közösségi szóvédjegyek

      A felszólalási osztály határozata: a felszólalási osztály a felszólalásnak részben helyt adott.

      A fellebbezési tanács határozata: a fellebbezési tanács a felszólalási osztály határozatát hatályon kívül helyezte és a fellebbezést elutasította.

      Jogalapok:

               —

               a 207/2009/EK rendelet 42. cikke (2) és (3) bekezdésének megsértése;

               —

               a res iudicata és a ne bis in idem elvének megsértése, valamint a 207/2009 rendelet 42. cikke (2) bekezdésének és 15. cikkének együttesen értelmezett rendelkezéseinek megsértése


title: T-275/06. sz. ügy: 2006. október 4–én benyújtott kereset – Omya kontra Bizottság

text:
               2.12.2006

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 294/59

         2006. október 4–én benyújtott kereset – Omya kontra Bizottság
   (T-275/06. sz. ügy)
   (2006/C 294/119)
   Az eljárás nyelve: angol
   Felek

      Felperes: Omya AG (Oftringen, Svájc) (képviselők: J. Flynn barrister, C. Ahlborn, ügyvéd)

      Alperes: az Európai Közösségek Bizottsága
   Kereseti kérelmek

               —

               […] az Elsőfokú Bíróság semmisítse meg ezért a határozatot és kötelezze a Bizottságot az Omya költségeinek megfizetésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek
   A felperes keresete a COMP/M.3796 összefonódással kapcsolatos ügyben 2006. július 19-én hozott C(2006)3163 végleges bizottsági határozat megsemmisítésére irányul, amelyben a Bizottság megállapította, hogy a J. M. Huber Corporation kicsapott kalcium-karbonát üzletének felperes általi megszerzése a közös piaccal és az Európai Gazdasági Térségről szóló megállapodással összeegyeztethető. A Bizottság továbbá feltételeket és kötelezettségeket állapított meg, amelyeknek a felperesnek meg kell felelnie.
   A felperes előadja, hogy (a) a Bizottság által megállapított a verseny szempontjából aggályos kérdések megalapozatlanok és (b) a felperesre ténylegesen kiszabott kötelezettségek nem megfelelőek és azokat a meghatározott aggályos kérdések nem indokolják, továbbá nem alkalmasak a Bizottság által hivatkozott hatások kiváltására.
   A felperes három jogalapra hivatkozik keresete alátámasztására.
   Először a felperes előadja, hogy a Bizottság nyilvánvalóan tévedett abban, hogy az ügylet jelentősen akadályozná a hatékony versenyt.
   Másodszor a felperes álláspontja szerint a Bizottság nyilvánvalóan tévedett értékelése során és megsértette az arányosság elvét azzal, hogy előírta a Kuusanoski üzem értékesítését.
   Harmadszor a felperes arra hivatkozik, hogy a Bizottság lényeges eljárási szabályokat sértett azzal, hogy elmulasztotta az iratok között található bizonyítékok megfelelő elemzését és nem biztosította a felperes számára az összes irathoz való hozzáférést megsértve ezzel a felperes védelemhez való jogát.


title: T-427/14. sz. ügy: 2014. június 12-én benyújtott kereset –Almoauto kontra Bizottság

text:
               4.8.2014

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 253/56

         2014. június 12-én benyújtott kereset –Almoauto kontra Bizottság
   (T-427/14. sz. ügy)
   2014/C 253/75
   Az eljárás nyelve: spanyol

      Felek

      Felperes:Almoauto, SA (Alcorcón [Madrid], Spanyolország) (képviselők: J. García Muñoz, J. Jiménez-Blanco és J. Corral García ügyvédek)

      Alperes: Európai Bizottság

      Kérelmek

   A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:

               —

               semmisítse meg a megtámadott határozatot;

               —

               a Bizottságot kötelezze az eljárás valamennyi költségének viselésére.

      Jogalapok és fontosabb érvek

   A jogalapok és fontosabb érvek azonosak a T-392/14. sz. Gutser kontra Bizottság ügyben hivatkozottakkal.


title: T-239/14. sz. ügy: 2014. április 20-án benyújtott kereset – Monard kontra Bizottság

text:
               7.7.2014

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 212/36

         2014. április 20-án benyújtott kereset – Monard kontra Bizottság
   (T-239/14. sz. ügy)
   2014/C 212/46
   Az eljárás nyelve: angol

      Felek

      Felperes: Eva Monard (Kessel-Lo, Belgium) (képviselő: R. Antonini ügyvéd)

      Alperes: Európai Bizottság

      Kérelmek

   A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:

               —

               semmisítse meg az Európai Bizottságnak a főtitkár által az 1049/2001/EK rendelet végrehajtási szabályainak 4. cikke alapján február 10-én elfogadott Ares (2014) 321920 (No SG. B.4/RH/rc-sg.dsg2.b.4(2014) 285433) referenciaszámú határozatát Eva Monardnak az 1049/2001/EK rendelet alapján a dokumentumokhoz való hozzáférés iránti megerősítő kérelme (GESTDEM 4641/2011) tekintetében;

               —

               kötelezze az Európai Bizottságot ezen eljárások költségeinek a viselésére.

      Jogalapok és fontosabb érvek

   Keresete alátámasztása érdekében a felperes két jogalapra hivatkozik.

               1.

               Az első jogalap azon alapul, hogy a Bizottságnak biztosítania kellett a felperes számára a dokumentumokhoz való hozzáférést az Európai Unióról szóló szerződés (a továbbiakban: EUSZ) 1. cikke, az Európai Unió működéséről szóló szerződés (a továbbiakban: EUMSZ) 15. és 298. cikke, a dokumentumokhoz való hozzáférés alapvető joga, a 2007. december 12-én Strasbourgban kiigazított 2000. december 7-i, Európai Unió Alapjogi Chartájának (a továbbiakban: Charta) 42. cikkével összefüggésben értelmezett EUSZ 6. cikk (1) bekezdése, valamint az Európai Parlament, a Tanács és a Bizottság dokumentumaihoz való nyilvános hozzáférésről szóló, 2001. május 30-i 1049/2001/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet (a továbbiakban: 1049/2001 rendelet) 2. cikkének (1) bekezdése alapján. Ezt az 1049/2001 rendelet 4. cikke (3) bekezdésének a contrario alkalmazása is megerősíti. A Bizottság ennek elmulasztásával, valamint az 1049/2001 rendelet 4. cikke (1) bekezdése a) pontjának harmadik franciabekezdésében, valamint 4. cikke (2) bekezdésének második és harmadik franciabekezdésében megjelölt kivételekre (nem megfelelően) hivatkozva helytelenül alkalmazta a releváns rendelkezéseket és visszaélt hatáskörével. A Bizottság szintén helytelenül alkalmazta a 4. cikk (6) bekezdését és a 4. cikk (7) bekezdését, valamint visszaélt az e rendelkezések szerinti hatáskörével.

               2.

               A második jogalap azon alapul, hogy a Bizottság megsértette az EUSZ 1. cikket, az EUMSZ 15. és EUMSZ 298. cikket, a dokumentumokhoz való hozzáférés alapvető jogát, a Charta 42. cikkével összefüggésben értelmezett EUSZ 6. cikk (1) bekezdését, valamint az 1049/2001 rendelet 8. cikkének (1) bekezdését és 8. cikkének (2) bekezdését azáltal, hogy nem kezelte haladéktalanul a felperes megerősítő kérelmét, valamint kiterjesztette a határidőt az ezen megerősítő kérelemre történő válaszadáshoz olyan ügyben, amely nem volt kivételes. Ekképpen a Bizottság visszaélt hatáskörével és helytelenül alkalmazta a releváns rendelkezéseket úgy, hogy indokolatlanul elhalasztotta a felperes megerősítő kérelmére vonatkozó határozat meghozatalát.


				|

		52012DC0278

			A BIZOTTSÁG KÖZLEMÉNYE A TANÁCSNAKa 2013. évi halászati lehetőségekre vonatkozó konzultációról /* COM/2012/0278 final */

			   	A BIZOTTSÁG KÖZLEMÉNYE
A TANÁCSNAK
a 2013. évi halászati lehetőségekre vonatkozó konzultációról
1.           Bevezetés
Ez a konzultációs dokumentum felvázolja az Európai
Bizottság elképzeléseit arról, hogy miként kellene kiigazítani a teljes
kifogható mennyiségeket (TAC) és a halászati erőkifejtés szintjeit az európai
vizek, illetve az európai halászok által folytatott halászat tekintetében a
2013. év, illetve bizonyos állományok esetében 2013 és 2014 vonatkozásában. A
tagállamokat, a regionális tanácsadó testületeket és halászati és
akvakultúra-ágazati tanácsadó bizottságot ezúton felkérjük, hogy nézeteiket
mérlegelés céljából ismertessék a Bizottsággal, mielőtt a bizottsági
javaslatokkal kapcsolatos végső döntés megszületik.
A Bizottság új megközelítést javasol az olyan
állományokra vonatkozó teljes kifogható mennyiségek meghatározásához, amelyek
esetében nem áll rendelkezésre kimerítő mennyiségi adatokon alapuló
szakvélemény. Ez a megközelítés a kvalitatív szakvélemények beszerzésén,
illetve olyan értékelési eljárások használatán alapul, amelyek révén a
tudományos intézetek kevesebb adat alapján is képesek szakvéleményt kibocsátani
(4.1. szakasz).
Ez a dokumentum az európai vizekben és a velük
szomszédos vizekben kiaknázott halállományok állapotáról szóló tudományos
szakvélemények, illetve a tagállamok által szolgáltatott gazdasági adatok
alapján összefoglalja a közös halászati politika utóbbi években végbement
fejlődésével kapcsolatos legutóbbi információkat.
A TAC-szintek, a kvóták és a halászati erőkifejtés
szintjei meghatározásának továbbra is a túlhalászás gyakorlatának fokozatos
megszüntetésére kell irányulnia. A túlhalászás a kereskedelmi összeomlás
kockázatával fenyeget. A túlhalászás megszüntetése azt jelentené, hogy
ugyanannyi vagy több halat foghatnánk kevésbé intenzív halászat keretében,
kisebb üzemanyag-fogyasztás mellett és kisebb méretű halászeszközök
használatával. Tehát minden évben olyan mennyiségű halat szabad kifogni, amely
lehetővé teszi, hogy a halegyedek fejlődjenek és a lehető legnagyobb mértékben
szaporodjanak a jelenlegi ökológiai körülmények között. Ilyen feltételek
mellett biztosítható, hogy a halállományok hosszú távon kifogható mennyisége a
legnagyobb fenntartható hozam (MSY) szintjén legyen. Az Európai Bizottság és az
Európai Unió tagállamai 2002-ben kötelezettséget vállaltak arra, hogy 2015-ig
megvalósítják az MSY szerinti halászatot. Az MSY szerinti halászatra való
átállás tervét a Bizottság 2006-ban terjesztette elő.[1] 2007-ben
a tagállamok a Tanácsban arra bátorították a Bizottságot, hogy folytassa a
legnagyobb fenntartható hozam elérését, és kiemelték a tudományos
szakvélemények gyűjtésének, a hosszú távú tervek hatástanulmányok alapján
történő megvalósításának és az érdekeltekkel történő egyeztetésnek a
szükségességét.
Az MSY elérése és fenntartása várhatóan jelentős
előnyökkel jár, mivel a szűkös erőforrások intenzív halászata helyett nagyobb
állományok eredményesebb halászatát vonja maga után, ami által kisebb
környezeti terhelés mellett azonos vagy nagyobb halmennyiség fogható ki. A
halászat általános intenzitásának csökkenésével korlátozódik a halászat
tengerfenékre gyakorolt hatása, és a veszélyeztetett élőlények, köztük a barna
delfinek, a delfinek és egyéb tengeri emlősök járulékos fogása is csökken.
Napjainkban magasak az üzemanyagárak, így az sem mellékes, hogy az MSY szerinti
halászatnak köszönhetően jelentősen csökkennek majd az üzemanyagköltségek, mert
nagyobb egyedszámú állományból rövidebb idő alatt fogható ki egy tonnányi hal.
Ezzel egyúttal csökkennek a hajótulajdonosok üzemanyagköltségei és a
szén-dioxid-kibocsátás is.
További fontos előny, hogy enyhül a halak
visszadobásának kényszere. Az intenzíven halászott állományokat többnyire
apróbb, kevésbé értékes halak alkotják, amelyeket általában visszadobnak vagy
alacsony piaci értékük miatt, vagy azért, mert méreten aluliak és a jelenleg
érvényes szabályok értelmében nem rakodhatók ki. A halászat intenzitásának
csökkentésével a halak nagyobb eséllyel érik majd el a kereskedelmi szempontból
értékes méretet, továbbá a halászok is könnyebben foghatnak megfelelő méretű
halat a kisméretű egyedek kihalászása nélkül.
2010-ben a Nemzetközi Tengerkutatási Tanács (ICES)
a TAC-szintekkel kapcsolatban új szakvéleményezési eljárást dolgozott ki,
melyet követve 2015-re megvalósulhat az MSY szerinti halászat. TAC-vonatkozású
javaslatait a Bizottság 2011-ben erre az új megközelítésre alapozta. 2013-ra az
ICES a tervek szerint továbbfejleszti az MSY-keretrendszert azért, hogy
kvantitatív szakvéleményt bocsásson ki olyan állományokra vonatkozóan, amelyek
esetében ez korábban nem volt lehetséges. Ehhez szükség lesz olyan értékelési
módszerek kiterjedtebb használatára, amelyek toleránsabbak a hiányzó
információkkal kapcsolatban, továbbá nélkülözhetetlen lesz a kvantitatív
kereten belül végzett kvalitatív értékelések fokozottabb és rendszeresebb
használata. A Bizottság üdvözli ezt a megközelítést, amely nagymértékben
javítani fogja a TAC-vonatkozású javaslatokat megalapozó információk minőségét.
2.           A halállományok állapota
Aggasztó, hogy az európai vizekben az állományok
65 %-át nem értékelik teljes körűen és a TAC hatálya alá tartozó
állományok csupán 22 %-át nem halásszák túl (I. melléklet). Ezenkívül az
utóbbi évek tendenciája az, hogy az állományok fokozatosan csökkenő aránya
(2003-ban 47 %, 2012-ben pedig már csak 35 %) sorolható a biztonságos
biológiai határértékeken belül lévő állományok közé. Nem egyértelmű, hogy ez
milyen mértékben befolyásolhatja az adatokat (pl. vajon épp a
legveszélyeztetettebb állományok maradnak ki az értékelésből?).
Amennyiben azonban sor került az állományok
állapotfelmérésére, az eredmények az állományok lassú javulására utalnak. Az
Atlanti-óceánt és a vele szomszédos tengereket tekintve a túlhalászott[2]
halállományok aránya 94%-ról 47%-ra csökkent: 2004-ben 34 állományból 32 volt
túlhalászott, 2011-ben pedig 38 állományból már csak 18 (a részletekért lásd az
I. mellékletet). Az MSY elérése reális és megvalósítható célkitűzés. Az utóbbi
időben a nem túlhalászott kategóriába sorolt állományok többek között az
ibériai-atlanti vizekben élő ördöghalfélék, a vékonybajszú tőkehal, a
kelta-tengeri közönséges nyelvhal, a Skóciától nyugatra lévő vizeken élő foltos
tőkehal, az északi-tengeri hering és sima lepényhal, valamint a Botteni-öbölben
élő hering. 2012-re vonatkozóan lehetőség nyílt több TAC-érték növelésére, ami
135 millió EUR további bevételt jelent a halászok számára. Az MSY-n alapuló
halászati politikáknak köszönhetően már most is több hal kerül a fogyasztók
asztalára, ráadásul e politikák potenciálisan több munkahelyet és nagyobb
bevételt biztosítanak a halászati és feldolgozó ágazatban dolgozóknak.
A halállományok állapotával kapcsolatos jelenlegi
ismereteket az I. melléklet foglalja össze, az alábbiakban pedig régiók
szerinti bontásban röviden részletezzük.[3]
Északkelet-atlanti nyíltvízi állományok: A makréla kivételével a nyíltvízi állományok halászata most már
MSY-szinten vagy az alatt folyik, így 2012-re ennek megfelelő TAC-értékek
kerültek meghatározásra. Az Unió már többször próbált megállapodásra jutni
Izlanddal és a Feröer szigetekkel arról, hogy csatlakozzanak a Norvégia és az
EU által folytatott fenntartható makrélagazdálkodáshoz. Az EU, Norvégia, a
Feröer szigetek és Izland által a makrélára vonatkozóan 2012-re meghatározott
TAC-értékek összege 36 %-kal túllépi a tudományos szakvéleményben szereplő
mennyiséget (nem számolva az oroszországi fogásokat). Az ilyen mértékű makrélahalászat
jóval meghaladja a fenntartható határértékeket, és az állomány mérete az
elkövetkező években csökkenni fog, hacsak nem sikerül tető alá hozni egy
megállapodást Izlanddal és a Feröer szigetekkel az állománnyal folytatott
fenntartható gazdálkodásról. A megállapodás és a megfelelő gazdálkodás hiánya
ahhoz vezetett, hogy a Tengergazdálkodási Tanács (Marine Stewardship Council)
visszavonta az állomány fenntartható kezelését igazoló tanúsítványt.
Az Északi-tenger, a Skagerrak és a Kattegat területén a sima lepényhal, a foltos tőkehal, a hering, a norvég homár
és (kizárólag a Skagerrakban és a Kattegatban) a közönséges nyelvhal halászata
az MSY szerinti halászati mortalitási arányoknak megfelelően folyik. Más
állományok vagy ismeretlen állapotúak vagy túlhalászottak. A TAC 2012-ben
5 %-kal haladta meg a tudományos szakvéleményben szereplő mennyiséget,
szemben a 2011-es 11 %-kal, a 2010-es 17 %-kal és a 2009-es
37 %-kal.
A Skóciától nyugatra lévő vizeken, az
Ír-tengeren és a Kelta-tengeren halászott számos
állomány kis egyedszámú, állapotukról nincsenek pontos ismereteink. Az ICES a
fogások nyilvántartását és az egyéb adatok – többek között a visszadobott
halmennyiség – rögzítését illetően számos állomány vonatkozásában több
hiányosságra is rámutatott. Öt állomány már annyira megfogyatkozott, hogy a
tudományos szakvélemény szerint a fogásokat a lehető legalacsonyabb szintre
kellene csökkenteni. Az MSY szerint értékelhető 18 állomány harmada
túlhalászott, 12 állomány halászata pedig az MSY szintjén vagy az alatt folyik.
A kelta-tengeri hering- és a Skóciáról nyugatra lévő vizeken élő
foltostőkehal-állomány állapota az utóbbi időben javulásnak indult, azonban a
közönséges tőkehal, a foltos tőkehal és a vékonybajszú tőkehal visszadobott
mennyisége növekedni fog, ha továbbra is folytatódik a norvég homárra irányuló,
kis szembőségű hálókkal folytatott intenzív halászat olyan, szelektív
halászeszközök fokozottabb használata nélkül, amelyek lehetővé teszik a
kisméretű egyedek hálóból való kijutását. A fogások összetételére vonatkozó
szabályokat – amelyek akkor kerültek bevezetésre, amikor a szóban forgó
állomány kis egyedszáma miatt védelme szorult – felfüggesztették.[4] A
tagállamok kötelezettséget vállaltak arra, hogy a visszadobások csökkentése
érdekében szelektívebb halászeszközöket vezetnek be.
A Vizcayai-öböl és az ibériai-atlanti vizek
állományaira vonatkozóan csak néhány értékelés áll rendelkezésre. A szürke tőkehal
déli állománya a fiatal egyedekkel való jelentős pótlódásnak köszönhetően jobb
állapotban van, de 2011-ben ismét jelentős kvótán felüli fogásra volt példa,
ami veszélyezteti az állomány hosszú távú fenntarthatóságát, és a piaci árak is
alacsonyak. A probléma megoldása érdekében a Bizottság és Spanyolország
a fogások és a halászati erőkifejtés nemzeti nyilvántartási rendszerének
kiigazítását célzó cselekvési terven dolgoznak. A fogások és a halászati
erőkifejtés nyilvántartási rendszere tekintetében az atlanti térségben
található más tagállamokban végzett ellenőrzések 2012 nyarán fejeződnek be. A
Kantábriai-tenger norvéghomár-állományára vonatkozóan a tudományos
szakvélemények továbbra is fenntartják a halászat tilalmát.
A Balti-tenger 7 ismert állománya közül 5
továbbra is túlhalászott. Csupán a Balti-tenger keleti részén élő közönséges
tőkehal és a Botteni-öbölben élő hering halászata folyik a legnagyobb
fenntartható hozam szintjén.
A Földközi-tenger térségében a
tanulmányozott erőforrások 80 %-a túlhalászott, közülük néhány állomány
jelentősen megfogyatkozott (Ib. melléklet). Az
értékelések száma és színvonala egyre nő – jóllehet földrajzi és időbeli
megoszlásuk tekintetében még mindig vannak jelentős eltérések –, így az
értékelések ma már 27 faj több mint 100 állományára terjednek ki. Mindazonáltal
az értékelt állományok csupán 63 %-a került besorolásra MSY-kritériumok
szerint. Az állományok 37 %-ának állapota továbbra is ismeretlen. Ezek az
értékelések csak nemrégiben kezdődtek és nem minden állományt értékelnek
évente, így a belőlük származó adatokból nem állapítható meg az állományok
állapotának időbeli alakulása.
A Fekete-tengeren nem változott
számottevően a helyzet. A sprattállomány a
nemrégiben történt jelentős pótlódásnak köszönhetően jó állapotban van és
halászata fenntartható, míg a nagy rombuszhal állományát továbbra is jelentősen
túlhalásszák.
3.           Gazdasági elemzés
A gazdasági teljesítmény várhatóan az európai
halászati ipar számos ágazatában és különösen a tengerfenék-halászati
ágazatokban gyenge lesz. Ennek két oka van.
Először, számos állomány továbbra is rossz
állapota annyit jelent, hogy a fogási arányok alacsonyabbak, a halászattal járó
költségek – és különösen az üzemanyagköltségek – pedig a tervezettnél
magasabbak. 2012-ben azonban lehetőség volt a TAC értékének 135 millió EUR-val
történő növelésére, ami arra utal, hogy az MSY szerinti halászatra való
áttérésből adódó negatív társadalmi és gazdasági hatások a vártnál kisebbek
lehetnek. Az MSY szerinti halászatból eredő hosszú távú pozitív hatások a
vártnál korábban fejtik ki hatásukat. Mindazonáltal az ágazat gazdasági
ellenállóképessége még mindig meglehetősen alacsony.
Másodszor, az üzemanyagárak ismét a 2008. júliusi
csúcsértékhez közelítenek, míg a halárak enyhén csökkentek a főbb fogyasztói
piacokon. E nehézségek némileg enyhíthetők az üzemanyag-takarékosabb
meghajtásra való áttéréssel, illetve a halászati magatartás és a halászeszközök
változtatása révén. A marketingstratégiák eredményességének fokozása szintén
elősegítheti az ágazat stabilitását. Azonban a magas költségekből és az
alacsony termékárakból adódó kihívásokat tekintve a túlhalászás fokozatos
megszüntetése az a tényező, amely a gazdasági hatékonyság és stabilitás
szempontjából a legjobb eredményt hozhatja.
A foglalkoztatással kapcsolatos legutóbbi (2009-re
vonatkozó) adatok azt mutatják, hogy az uniós halászflottában (nem számítva
Görögországot, amely nem nyújtott be adatokat) foglalkoztatott halászok száma
134 700 fő volt, ami a 2005. évi adatokhoz képest hozzávetőleg 8 %-kal
alacsonyabb. Tehát az ágazatban foglalkoztatottak száma továbbra is csökken. A
halállományok állapotának javulása elengedhetetlen e csökkenő tendencia
megállításához.
4.           A szakpolitika irányai
4.1.        A tudományos szakvélemények
alakulása olyan állományoknál, amelyek esetében nem állnak rendelkezése teljes
körű adatok
2011-ben az Fmsy-hez[5]
viszonyított túlhalászással kapcsolatban az Atlanti-óceán északkeleti részén
előforduló 92 állomány közül 38 esetében (nem számolva a mélytengeri
állományokat) volt nyújtható számszerűsített tudományos szakvélemény, vagyis az
állományok 41 %-ánál, jóllehet e szakvélemények lefedik a nagyobb, illetve
kereskedelmi szempontból fontos állományokat. A 2,5 millió tonnát kitevő
fogásmennyiségnek megfelelő összes halászati lehetőségből a szakvélemények
összesen 2 millió tonna fogásnak megfelelő halászati lehetőségre terjednek ki
(azaz a szakvélemények a tonnaszámban kifejezett fogásmennyiség 80 %-át
lefedik). A Földközi-tenger és a Fekete-tenger térségében a 2011-ben vizsgált
103 állomány közül a túlhalászással kapcsolatban 65 esetben (63%) volt
nyújtható szakvélemény.
Az Atlanti-óceán, az Északi-tenger és a
Balti-tenger tekintetében azon állományok száma, amelyekre vonatkozóan
szakvélemény volt adható a legnagyobb fenntartható hozammal kapcsolatban, a
2005. évi 34-ről 2010-ben 39-re emelkedett, 2012-ben pedig 38 volt. Enyhén
csökkenő tendenciát mutat azon állományok aránya, amelyek esetében mind a
számszerűsített elemzés, mind az előrejelzés rendelkezésre áll. Az olyan
állományok aránya, amelyekre vonatkozóan nincs tudományos szakvélemény, a 2003.
évi 45 %-ról 2006-ban 52 %-ra emelkedett, majd 2012-ben ismét
36 %-ra csökkent.
A szakvélemények hiánya különböző okokra vezethető
vissza: hiányzó vagy megbízhatatlan fogási adatok, nem befejezett felmérések,
kifogásolható mintavételezés, vagy az állományok biológiai jellemzőivel
összefüggő bizonytalanságok, illetőleg hiányos emberi erőforrások a tudományos
szakvélemények elkészítéséhez. A halászattal kapcsolatos, az uniós adatgyűjtési
keretrendszernek[6]
megfelelő tudományos adatszolgáltatás tagállami feladat, amelyet – a
rendelkezésre álló uniós finanszírozás ellenére – több esetben nem sikerült
maradéktalanul teljesíteni. A Bizottság és a Tanács 2011-ben arra sürgette a
tagállamokat, hogy az 1. táblázatban foglalt állományokkal kapcsolatban
gyarapítsák a rendelkezésre álló adatokat. A fellépés eredményei az ICES soron
következő, 2012 júniusában kibocsátandó szakvéleményében lesznek olvashatók.
1. táblázat – Az
Atlanti-óceán északkeleti részének európai vizeire és a Balti-tengerre
vonatkozóan rendelkezésre álló adatok gyarapításáról szóló tanácsi és
bizottsági közös nyilatkozat hatálya alá tartozó állományok.
 Állomány || Terület
 Ördöghalfélék || [Északi-tenger és a] Skóciától nyugatra lévő vizek
 Ördöghalfélék || Kelta-tenger
 Ördöghalfélék || Vizcayai-öböl
 Foltos tőkehal || Kelta-tenger
 Fattyúmakrélák || Északi-tenger
 Rombuszhalak || Kelta-tenger
 Rombuszhalak || Vizcayai-öböl
 Sima lepényhal || Ír-tenger
 Sima lepényhal || Kelta-tenger (VIIfg terület)
 Sima lepényhal || Balti-tenger
 Sávos tőkehal || A Skóciától nyugatra lévő vizek
 Sávos tőkehal || Kelta-tenger
 Valódirája-félék || A Skóciától nyugatra lévő vizek
 Spratt || La Manche csatorna
 Spratt || Északi-tenger
 Vékonybajszú tőkehal || Kelta-tenger
A 2012-ben kibocsátandó többi tudományos
szakvélemény nyomán várható, hogy a szakvéleményeket tartalmilag kibővítik oly
módon, hogy több állományra vagy akár azok többségére kiterjedjenek. Míg
2011-ben több mint 44 olyan állomány volt, amelyek esetében nem lehetett
tudományos értékelést végezni, ez a szám 2012-ben valószínűleg nagyjából
10–12-re csökken. Ehhez olyan értékelési módszerek és szakvéleményezési
eljárások igénybevételére lesz szükség, amelyek az európai gyakorlatban újak,
másutt viszont kipróbált és bevált módszernek számítanak. Ez lehetőséget fog
teremteni eseti alapú megfontolások figyelembevételére, ahogyan azt a 2011-es
nyilvános konzultáció során is ajánlották.
A Bizottság várakozással tekint az újfajta
szakvélemények felhasználása felé: e szakvélemények alapján készíti majd el a
szóban forgó erőforrásokra vonatkozó 2013. és – adott esetben – 2014. évi
halászati lehetőségekről szóló javaslatait. Amennyiben azonban ezek a
tudományos szakvélemények nem állnak rendelkezésre vagy csak nagyobb
bizonytalanságot okoznak, az elővigyázatosság elvével[7]
összhangban célszerű óvatosabb megközelítést alkalmazni a halászati lehetőségek
meghatározásában.
A tagállamoknak mindeközben elegendő erőforrást
kell biztosítaniuk és késedelem nélkül meg kell adniuk az állományok
állapotának becsléséhez szükséges adatokat. A Bizottság továbbra is
szorgalmazni fogja közös szabványok és programok létrehozását a
földközi-tengeri és a fekete-tengeri állományok (beleértve az EU-n kívüli
országokkal közös állományokat) monitoringjával és értékelésével kapcsolatban.
A Bizottság szakértői munkacsoportokat fog összehívni azzal a céllal, hogy
nagyobb figyelmet kapjanak azok az állományok és területek, amelyek eddig nem
álltak a tudományos érdeklődés homlokterében.
4.2.        Halászati erőkifejtés
A teljes kifogható mennyiségek meghatározásával
párhuzamosan folyt a halászati erőkifejtés szabályozása (a halászhajók tengeren
töltött idejének korlátozása) a visszadobás gyakorlatának megfékezése és a
jogellenes halászat visszaszorítása érdekében. Az erőkifejtés-szabályozás
egyúttal állományvédelmi intézkedés is számos, például az északi-tengeri és
balti-tengeri közönséges tőkehalra, az északi-tengeri sima lepényhalra és
nyelvhalra, a La Manche csatorna nyugati részében élő nyelvhalra, valamint a
szürke tőkehal déli állományára és a norvéghomár- állományokra (II. melléklet)
vonatkozó hosszú távú gazdálkodási tervben.
A II. melléklet szerint 2003/2004 és 2010 között
az alkalmazott halászati erőkifejtés általános – jóllehet szabálytalan –
csökkenése figyelhető meg.
A teljes erőkifejtés csökkenése leginkább a
Balti-tengert, az Északi-tengert, a Kattegatot, az Ír-tengert és a Skóciától
nyugatra lévő vizeket érinti, kisebb mértékben pedig a La Manche csatorna
nyugati részét. Csupán kisebb mértékű csökkenésre volt példa 2009-ig az
ibériai-atlanti vizeken. A teljes erőkifejtés azonban enyhe növekedést mutat a
Balti-tenger középső részén, valamint 2010 és 2011 között a La Manche csatorna
nyugati részén merevítőrudas vonóhálókkal végzett erőkifejtés is fokozódott.
Világos, hogy az erőkifejtés csökkentésére
irányuló intézkedések e területeken nem bizonyultak elég hatékonynak.
A Bizottság 2012-ben felülvizsgálja az EU-ban
eddig végrehajtott erőkifejtés-szabályozási rendszereket. Ennek keretében 2012.
július 5-én egy nyilvános találkozóra is sor fog kerülni, amelyen a résztvevők
számos – a tudományos közösség, a tagállamok, az érdekeltek és az iparág által
felvetett – kérdést megvitatnak annak érdekében, hogy a megreformált közös
halászati politikában egyszerűbbé váljon az állománygazdálkodás.
5.           Többéves terveken alapuló gazdálkodás
A Bizottság megkezdte az előkészületeket ahhoz,
hogy a jelenlegi, egy-egy állományra összpontosító terveket több állományra
vonatkozó gazdálkodási tervekkel váltsa fel. Az első ilyen javaslat a
Balti-tengerre vonatkozó, több fajt érintő terv lesz, amely a biológiai
kölcsönhatások – például a ragadozás és a versengés – vizsgálatára is ki fog
terjedni. Ezenkívül készül az Északi-tengeren folytatott vegyes halászatról
szóló terv, amely többek között kitér a technikai interakciók tanulmányozására,
azaz megvizsgálja, hogy a különféle flották és halászeszközök miként fognak ki
különböző összetételű halzsákmányt.
Ezt a tervet a Kelta-tengeren, az Ír-tengeren és a
Skóciától nyugatra lévő vizeken folytatott vegyes halászatról szóló tervek
követik majd, amint az őket megalapozó tudományos ismeretek rendelkezésre
állnak. A Bizottság már ütemezte Vizcayai-öbölben élő közönséges nyelvhalra, a
szürke tőkehal déli állományára és a norvég homárra vonatkozó jelenlegi terv
módosítására irányuló javaslatok kidolgozását, elkészülésük azonban az érintett
halászatokra vonatkozó adatok rendelkezésre állásától függnek.
A Vizcayai-öbölben élő szardelláról, a
balti-tengeri lazacról és a fattyúmakréla nyugati állományairól szóló terveket
a Bizottság 2009 és 2011 között elfogadta, de egyelőre megvitatás alatt állnak
a Parlamentben és a Tanácsban.
A Földközi-tenger vonatkozásában folytatódnak a
tudományos szakvélemények konszolidációjára irányuló erőfeszítések azzal a
céllal, hogy a hosszú távú nemzetközi halászati tervek kidolgozása érdekében a
szakvélemények több faj és állomány tekintetében adjanak iránymutatást. A
Földközi-tengerre vonatkozó rendeletben[8]
foglaltaknak megfelelően az uniós tagállamoknak többéves terveket kell
készíteniük nemzeti szinten. A jelentős csúszások ellenére az utóbbi időben
előrelépés történt e – szoros figyelemmel kísért és erőteljes támogatást élvező
– kötelezettség végrehajtásában. E folyamat felgyorsítása érdekében a Bizottság
több tagállam ellen is megkezdte a pert megelőző eljárást. A Bizottság 2012-ben
tovább folytatja ezt az intézkedést. Ezenkívül a Földközi-tengeri Általános
Halászati Bizottság is nyomon fogja követni a megosztott állományok kérdését.
Ezek az intézkedések várhatóan hatékonyabbá teszik
a nemzetközi többéves tervek létrehozását célzó döntéshozatalt.
6.           A teljes kifogható mennyiségek meghatározására
vonatkozó munkamódszer
A következő elveket kell alkalmazni:
Amennyiben léteznek hosszú távú tervek a teljes
kifogható mennyiségek vagy az erőkifejtés korlátozásainak szabályozására, azok
az irányadók. A Bizottság ezenkívül olyan teljes kifogható mennyiségeket vagy
erőkifejtési korlátozásokat fog javasolni, amelyek összhangban vannak a hosszú
távú tervekről szóló bizottsági javaslatokban szereplő mennyiségekkel.
Amennyiben harmadik országokkal kötött
megállapodások teljes kifogható mennyiségekről és egyéb lépésekről
rendelkeznek, azokat végre kell hajtani.
Ha a tudományos szakvélemények széles körű
adatgyűjtésen és kvantitatív elemzésen, valamint a legnagyobb fenntartható
hozamra vonatkozó ICES-keretrendszer szerinti előrejelzéseken alapulnak, a
teljes kifogható mennyiségeket a tudományos szakvélemények szerint kell
megállapítani. Az így kialakított szakvéleményeket közvetlenül fel kell
használni a kvóták és a halászati erőkifejtés szintjeinek rögzítéséhez, bár ha
az a szakvéleményekkel nem ellentétes, az említett keretrendszer 2015-ig való
fokozatos végrehajtása is elfogadható.
Ha az indikatív tudományos szakvélemények a
rendelkezésre álló információk kvalitatív elemzésén alapulnak (még ha nem is
teljesek vagy szakértői véleményt tartalmaznak), indokolt őket felhasználni a
TAC-ra vonatkozó döntések meghozatalakor.
Amennyiben egyáltalán nem áll rendelkezésre
tudományos szakvélemény, az elővigyázatosság elvét kell követni.
A teljes kifogható mennyiségek és kvóták hatálya
alá nem tartozó fajok esetében javasolható TAC olyan tudományos szakvélemények
fényében, amelyek a kirakodott mennyiségek folyamatos növekedését jelzik. Ebből
a szempontból figyelembe vehető a farkassügér és a sávos vörösmárna. Az új és
fejlődő halászatokra vonatkozó iránymutatások a 2010. és 2011. decemberében
tartott tanácsi ülés jegyzőkönyvében szereplő nyilatkozatnak megfelelően
kerülnek kidolgozásra. Ezek az iránymutatások a felelősségteljes halászat
elveit, bevált gyakorlati módszereit és a hozzá kapcsolódó nemzetközi
előírásokat fogják követni. Az említett állományok esetében az elosztási
kulcsokat a korábbi tevékenységadatok figyelembevételével kell meghatározni,
feltéve, hogy a szóban forgó adatokat az alkalmazandó (pl. technikai)
állományvédelmi intézkedések maradéktalan betartásával végzett halászat során
rögzítették.
Gondoskodni kell
arról, hogy a TAC szabályozási területek és az állományok meghatározása a
lehető legjobban illeszkedjenek egymáshoz azért, hogy a halászati lehetőségek
összhangban legyenek a különféle állományok védelmi és gazdálkodási
státuszával. Ebből a szempontból mérlegelni kell a norvég homárnak a működési
egységek szerinti kezelését, valamint a sima lepényhalnak a La Manche
csatornában előforduló két állományával folytatott gazdálkodást, és a Bizottság
arra bátorítja a tagállamokat, hogy támogassák a teljes kifogható
mennyiségeknek az említett esetekben szükséges átcsoportosítását. A Bizottság
fenntartja magának a jogot arra, hogy javaslataiba beépítsen ilyen
intézkedéseket, és üdvözli a tagállamok és az érdekeltek által e kérdésben
adott visszajelzéseket. Az Északi-tengerben élő kisfejű lepényhal, közönséges
lepényhal, érdes lepényhal és vörös lepényhal állományspecifikus kezelésének
megalapozása érdekében a Bizottság javasolni fogja, hogy az e fajokat érintő kirakodásokra
külön bejelentési kötelezettség vonatkozzon.
7.           Az Atlanti-óceán északkeleti részén élő
mélytengeri fajok
Számos mélytengeri állomány állapota aggasztó. Az
atlanti tükörhal, egyes mélytengeri cápafajok, a Vizcayai-öbölben élő nagyszemű
vörösdurbincs és a gránátoshal állományai rendkívül megritkultak. A legtöbb
állomány tekintetében a szakértők a halászati tevékenység visszafogását vagy
kiterjesztésének tilalmát tartják szükségesnek, hacsak nem elismerten
fenntartható halászati tevékenységről van szó. A gyorsabban fejlődő fajok,
például a norvég menyhal, az északi menyhal, a kék menyhal, a nagyszemű
vörösdurbincs és a fekete abroncshal esetében lehetségesnek tűnik olyan
referenciapontok meghatározása, amelyek lehetővé teszik a hosszú távú fenntarthatóságot
szem előtt tartó állománygazdálkodást, egyelőre azonban nincsenek ilyen
referenciapontok.
A mélytengeri fajokra vonatkozó teljes kifogható
mennyiségek kétévente kerülnek rögzítésre, legutóbb 2011-re és 2012-re
vonatkozóan. A Bizottság a fentiekben ismertetett munkamódszer alapján a
2013–2014-es időszakra vonatkozó mélytengeri halászati lehetőségekről külön
javaslatot fog előterjeszteni.
8.           A tagállamok által rögzített teljes
kifogható mennyiségek
2011 óta 6 állományra vonatkozó TAC meghatározása
a szóban forgó állományokra kizárólagosan halászó érintett tagállamok
hatáskörébe került (lásd az 57/2011/EU és a 43/2012/EU tanácsi rendelet 6.
cikkét). A hatáskör-átruházás – a helyes gazdálkodásra vonatkozó biztosítékok
figyelembevételével – már megtörtént olyan esetekben, amikor az adott
halászatban csupán egyetlen tagállam érdekelt. A 6. cikkel érintett tagállamok
általi jelentéstétel színvonala javult, noha a jelentések minősége ingadozik.
Bizonyos esetekben hiányoznak azok az adatok, amelyeken az állományokkal való
megfelelő gazdálkodást lehetővé tévő szakvélemények alapulnak, így ezen
állományok esetében óvatosabban kell eljárni. A Bizottság azt fogja javasolni,
hogy e teljes kifogható mennyiségek meghatározása továbbra is az érintett
tagállamok hatáskörében maradjon. Az érintett tagállamok esetében a Bizottság
külön nyomon fogja követni az olyan állományok helyzetét, amelyekkel
kapcsolatban további erőkifejtésre van szükség.
9.           A javaslatok időbeli ütemezése
A munka a következő (indikatív) ütemterv szerint
fog zajlani:
 A halászati lehetőségekről szóló rendelet || Szakvélemény kibocsátása || Az Európai Bizottság javaslata || A tanácsi elfogadás várható időpontja
 Mélytengeri állományok, 2013–2014 || Június || Szeptember közepe || Október
 Az Atlanti-óceánban és az Északi-tengerben élő uniós állományok (amelyek nem tartoznak nemzetközi tárgyalások vagy megállapodások hatálya alá) || Június || Szeptember || November
 Az Atlanti-óceánban, az Északi-tengerben, az Antarktisz és más területek vizeiben élő nemzetközi vagy közös állományok || Október–december || November || December
 Balti-tenger || Május || Szeptember eleje || Október
 Fekete-tenger || Október || November || December
10.         Következtetés
A Bizottság az e közleményben ismertetett
megközelítéssel kapcsolatban véleménynyilvánításra kéri fel a tagállamokat, a
regionális tanácsadó testületeket, valamint a halászati és akvakultúra-ágazati
tanácsadó bizottságot.
Ia.
MELLÉKLET – Az Atlanti-óceán északkeleti térségének és szomszédos vizeinek
állományai
 1. táblázat – Az állomány állapotáról szóló tudományos szakvélemény || Halállományok száma
   || 2003 || 2004 || 2005 || 2006 || 2007 || 2008 || 2009 || 2010 || 2011 || 2012 || Átlag
 A biztonságos biológiai határértékeken kívül || 30 || 29 || 26 || 26 || 26 || 28 || 27 || 22 || 19 || 14 || 25
 A biztonságos biológiai határértékeken belül || 12 || 10 || 14 || 11 || 12 || 13 || 12 || 15 || 15 || 18 || 13
 A biztonságos biológiai határértékeken belül eső állományok %-a || 29% || 26% || 35% || 30% || 32% || 32% || 31% || 41% || 44% || 56% || 35%
 Az állomány állapota ismeretlen a hiányos adatok miatt || 48 || 53 || 53 || 57 || 58 || 55 || 57 || 60 || 61 || 60 || 56
 Az ismert állapotú állományok %-a || 47% || 42% || 43% || 39% || 40% || 43% || 41% || 38% || 36% || 35% || 40%
 2. táblázat – A túlhalászásra vonatkozó tudományos szakvélemények || Halállományok száma
   || 2003 || 2004 || 2005 || 2006 || 2007 || 2008 || 2009 || 2010 || 2011 || 2012 || Átlag
 Ismert az állomány halászatának a legnagyobb fenntartható hozam mértékéhez viszonyított mértéke ||   ||   || 34 || 23 || 32 || 33 || 35 || 39 || 35 || 38 || 34
 Az állományt túlhalásszák ||   ||   || 32 || 21 || 30 || 29 || 30 || 28 || 22 || 18 || 26
 Az állomány halászata a legnagyobb fenntartható hozam szintjén folyik ||   ||   || 2 || 2 || 2 || 4 || 5 || 11 || 13 || 20 || 7
 A túlhalászott állományok %-a ||   ||   || 94% || 91% || 94% || 88% || 86% || 72% || 63% || 47% || 79%
 Table 3. „Sürgősségi” tudományos szakvélemény || Halállományok száma
   || 2003 || 2004 || 2005 || 2006 || 2007 || 2008 || 2009 || 2010 || 2011 || 2012 || Átlag
 A tudományos szakvélemény a halászat tilalmát javasolja || 24 || 13 || 12 || 14 || 20 || 18 || 17 || 14 || 11 || 8 || 15
 4. táblázat – A teljes kifogható mennyiségek és a fenntartható fogások különbözete || Halállományok száma
   || 2003 || 2004 || 2005 || 2006 || 2007 || 2008 || 2009 || 2010 || 2011 || 2012 || Átlag
 A teljes kifogható mennyiségnek a fenntartható fogásmennyiség feletti többlete (%) || 46% || 49% || 59% || 47% || 45% || 51% || 48% || 34% || 23% || 11% || 41%
 5. táblázat – A halászati lehetőségekről szóló tudományos szakvélemények összefoglalása || Halállományok száma
   || 2003 || 2004 || 2005 || 2006 || 2007 || 2008 || 2009 || 2010 || 2011 || 2012 || Átlag
 Olyan állományok, amelyek esetében megjósolható az állományméret és a halászati mortalitás mértéke || 40 || 34 || 40 || 31 || 29 || 30 || 34 || 36 || 36 || 40 || 35
 Olyan állományok, amelyek esetében rendelkezésre áll a halászati lehetőségekről szóló tudományos szakvélemény || 59 || 52 || 54 || 65 || 61 || 62 || 63 || 55 || 55 || 47 || 57
 Olyan állományok, amelyekre vonatkozóan nem áll rendelkezésre tudományos szakvélemény || 31 || 40 || 39 || 29 || 35 || 34 || 33 || 42 || 40 || 44 || 37
   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 (*) Amennyiben egy szakvélemény két TAC-ot érint, nem számolják kétszer. ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
  Ib. MELLÉKLET – A Földközi-tenger és a Fekete-tenger ||   ||   ||
 A földközi-tengeri és fekete-tengeri tengerfenéken élő állományok, valamint a kisebb nyíltvízi állományok túlhalászására vonatkozó tudományos szakvélemény || Sz. || % ||
   ||   ||   ||
 A kritériumok szerint besorolt állományok (egyeztetett referenciapont alapján) || 65 || 63,0 ||
 Hiányos adatok miatt figyelmen kívül hagyott állományok (még nincs egyeztetett referenciapont) || 38 || 37,0 ||
 Figyelembe vett állományok (a 27 fajból) || 103 || 100 ||
 Besorolt állományok: ||   ||   ||
 Az állományt túlhalásszák (az Fmsy vagy a közelítő érték felett) || 52 || 80,0 ||
 Az állományt az Fmsy vagy a közelítő értéken, illetve az alatt halásszák || 13 || 20,0 ||
 Összes állomány || 65 || 100 ||
   ||   ||   ||
II.
MELLÉKLET – A tagállamok által a HTMGB-nek bejelentettek szerinti, többéves
tervek alapján szabályozott halászati erőkifejtés
(A
Közös Kutatóközpont által szolgáltatott információk)
1. ábra:
Szabályozott halászati erőkifejtés a Balti-tenger nyugati részén
2. ábra:
Szabályozott halászati erőkifejtés a Balti-tenger középső részén
3. ábra: Szabályozott halászati erőkifejtés a Kattegatban
4. ábra: Szabályozott halászati erőkifejtés az
Északi-tengeren, a Skagerrak területén és a La Manche csatorna keleti részén
5. ábra: Szabályozott halászati erőkifejtés az
Ír-tengeren
6. ábra: Szabályozott halászati erőkifejtés a Skóciától nyugatra lévő vizeken
7. ábra: Szabályozott halászati erőkifejtés a La Manche csatorna nyugati részén
8. ábra: Szabályozott halászati erőkifejtés az Atlanti-óceán ibériai
vízterületein
Megjegyzés: A trend eltér a tavalyitól, elsősorban a Portugália által
benyújtott színvonalasabb adatoknak köszönhetően. Spanyolország nem
szolgáltatott 2010-re vonatkozó adatokat, így csupán 2009-ig állnak
rendelkezésre adatok.
[1]               Az EU
halászatában a fenntarthatóság elvének a legnagyobb fenntartható hozamon
keresztül történő végrehajtásáról. A Bizottság közleménye a Tanácsnak és az
Európai Parlamentnek: COM (2006) 360 végleges.
[2]               A
„túlhalászott” kifejezés azt jelenti, hogy a halászati mortalitás arányra
vonatkozó legfrissebb becslés értéke nagyobb a halászati mortalitás azon
értékénél, amely mellett hosszú távon biztosítható a legnagyobb fenntartható
hozam.
[3]               Az
európai kvótákat és az egyes állományok halászatának helyzetére utaló
színkódokat tartalmazó táblázat itt tekinthető meg:
http://ec.europa.eu/fisheries/documentation/publications/poster_tac2012_en.pdf.
A halállományok állapotáról készült
teljes elemzés a www.ices.dk
és a https://stecf.jrc.ec.europa.eu
weboldalon érhető el.
[4]               A
Bizottság 161/2012/EU rendelete (2012. február 23.) a foltos tőkehal
állományainak a Skóciától nyugatra fekvő területeken történő védelmére irányuló
sürgősségi intézkedésekről. HL L 52., 2012.2.24., 6–7. o.
[5]               A
halászat azon mértéke, amely átlagosan és hosszú távon a legmagasabb fogási
szineteket eredményezi.
[6]               A Tanács
199/2008/EK rendelete (2008. február 25.) a halászati ágazatban az adatok
gyűjtésére, kezelésére és felhasználására szolgáló közösségi keretrendszer
létrehozásáról, valamint a közös halászati politika tekintetében a tudományos
szakvélemények támogatásáról. HL L 60., 2008.3.5., 1–12. o.
[7]               A
Bizottság közleménye az elővigyázatosság elvéről. COM(2000) 1 végleges.
[8]               A Tanács
1967/2006/EK rendelete


title: C-170/04. sz. ügy: A Bíróság (nagytanács) 2007. június 5-i ítélete (Högsta domstolen – Svédország előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Klas Rosengren, Bengt Morelli, Hans Särman, Mats Åkerström, Åke Kempe, Anders Kempe, Mats Kempe Björn Rosengren, Martin Lindberg, Jon Pierre, Tony Staf kontra Riskåklagaren (Áruk szabad mozgása – EK 28., 30. és 31. cikk – Magánszemélyek számára az alkoholtartalmú italok behozatalát megtiltó nemzeti szabályozás – Alkoholtartalmú italok értékesítésére vonatkozó svéd monopólium fennállására és működésére vonatkozó szabály – Értékelés – EK 28. cikkel ellentétes intézkedés – Az emberek egészségének és életének védelmével való igazolás – Az arányosság vizsgálata)

text:
               21.7.2007

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 170/2

         A Bíróság (nagytanács) 2007. június 5-i ítélete (Högsta domstolen – Svédország előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Klas Rosengren, Bengt Morelli, Hans Särman, Mats Åkerström, Åke Kempe, Anders Kempe, Mats Kempe Björn Rosengren, Martin Lindberg, Jon Pierre, Tony Staf kontra Riskåklagaren
   (C-170/04. sz. ügy) (1)

   (Áruk szabad mozgása - EK 28., 30. és 31. cikk - Magánszemélyek számára az alkoholtartalmú italok behozatalát megtiltó nemzeti szabályozás - Alkoholtartalmú italok értékesítésére vonatkozó svéd monopólium fennállására és működésére vonatkozó szabály - Értékelés - EK 28. cikkel ellentétes intézkedés - Az emberek egészségének és életének védelmével való igazolás - Az arányosság vizsgálata)
   (2007/C 170/03)
   Az eljárás nyelve: svéd
   A kérdést előterjesztő bíróság
   Högsta domstolen – Svédország
   Az alapeljárás felei

      Felperesek: Klas Rosengren, Bengt Morelli, Hans Särman, Mats Akerström, Ake Kempe, Anders Kempe, Mats Kempe Björn Rosengren, Martin Lindberg, Jon Pierre, Tony Staf

      Alperes: Riskåklagaren
   Tárgy
   Előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdés – Högsta domstolen – az EK 28., 30. és 31. cikkeinek értelmezése – Az alkoholtartalmú italok kiskereskedelmének állami monopóliumára vonatkozó tagállami rendelkezések, amelyek kizárják az ilyen italok magánszemélyek általi közvetlen behozatalát.
   Rendelkező rész

               1)

               A magánszemélyek számára az alkoholtartalmú italok behozatalát megtiltó olyan nemzeti rendelkezést, mint amely az alkoholtartalmú italokról szóló, 1994. december 16-i törvény (alkohollagen) 4. fejezete 2. cikkének első bekezdéséből következik, az EK 28. cikk és nem az EK 31. cikk fényében kell értelmezni.

               2)

               Az alkoholtartalmú italok magánszemélyek általi behozatalát megtiltó olyan intézkedés, mint amely az alkoholtartalmú italokról szóló törvény 4. fejezete 2. cikkének első bekezdéséből következik, az EK 28. cikk értelmében a behozatalra vonatkozó mennyiségi korlátozásnak minősül még abban az esetben is, ha az említett törvény a kiskereskedelmi monopólium jogosultját kötelezi, arra vonatkozó megrendelés esetén a szóban forgó italok szállítására és adott esetben az országba való behozatalára.

               3)

               Az alkoholtartalmú italok magánszemélyek általi behozatalát megtiltó olyan intézkedés, mint amely az alkoholtartalmú italokról szóló törvény 4. fejezete 2. cikkének első bekezdéséből következik

                           —

                           mivel alkalmatlan az alkoholfogyasztás általános korlátozása céljának megvalósítására, és

                           —

                           mivel nem áll arányban a fiataloknak az alkoholfogyasztás káros következményeitől való megvédésének céljával,

                     nem tekinthető igazoltnak az EK 30. cikk alapján az emberek egészsége és élete védelmére történő hivatkozással.

      (1)  HL C 156., 2004.6.12.


title: T-194/08. sz. ügy: 2008. május 21-én benyújtott kereset – Cattin és Cattin kontra Bizottság

text:
               2.8.2008

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 197/27

         2008. május 21-én benyújtott kereset – Cattin és Cattin kontra Bizottság
   (T-194/08. sz. ügy)
   (2008/C 197/48)
   Az eljárás nyelve: francia
   Felek

      Felperesek: R. Cattin & Cie (Bimbo, Közép-Afrikai Köztársaság) és Yves Cattin (Cadiz, Spanyolország) (képviselő: B. Wägenbaur ügyvéd)

      Alperes: az Európai Közösségek Bizottsága
   Kereseti kérelmek

               —

               Az Elsőfokú Bíróság kötelezze az alperest, hogy a felperes társaság által elszenvedett vagyoni kárért fizessen a felperes társaságnak összesen 18 946 139 eurót;

               —

               az Elsőfokú Bíróság kötelezze az alperest, hogy a felperes társaság által elszenvedett nem vagyoni kárért fizessen a felperes társaságnak 100 000 eurót;

               —

               az Elsőfokú Bíróság kötelezze az alperest, hogy a felperes magánszemély által elszenvedett nem vagyoni kárért fizessen a felperes magánszemélynek 150 000 eurót;

               —

               az Elsőfokú Bíróság a fenti összegeket növelje meg a jelen ítélet kihirdetésétől a tényleges teljesítésig az Európai Központi Bank fő refinanszírozási műveletekre megállapított évi kamatlábához képest két százalékponttal növelt – de legfeljebb 6 % – mértékű évi késedelmi kamattal;

               —

               az Elsőfokú Bíróság mind a felperes társaság, mind pedig a felperes magánszemély vonatkozásában kötelezze az alperest az eljárás költségeinek viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek
   A Közép-Afrikai Köztársaságban kávé termelésével, feldolgozásával és kivitelével foglalkozó felperes társaságtól megtagadták azon követeléseinek az Európai Fejlesztési Alap (EFA) eszközeiből történő kiegyenlítését, amelyek a „Soutien Café” nevű, a 80-as évek végén bekövetkezett jelentős mértékű árcsökkenés során a kávé árának támogatása érdekében létrehozott állami szervezettel szemben megillették őt. A felperes társaságtól azon az alapon tagadták meg a kifizetést, hogy a társaság – a nemzeti hatóságok felkérése alapján készített könyvvizsgálói jelentés szerint – valószínűsíthetően visszaélt bizonyos pénzeszközökkel a tagjai javára. A felperes társaságnak az elutasítást követően valamennyi tevékenységét fel kellett függesztenie, valamint az ültetvényein foglalkoztatott nyolcszáz állandó alkalmazott munkaviszonyát meg kellett szüntetnie.
   Keresetük alátámasztása érdekében a felperesek először i) a védelemhez való joguk megsértésére hivatkoznak, amennyiben a felperes társaságot a pénzeszközökkel való visszaélést megállapító könyvvizsgálói jelentés elkészítése során nem hallgatták meg, továbbá azt állítják, hogy ii) sérült az ártatlanság vélelme, mivel e megállapítást semmilyen bizonyítékkal nem támasztották alá.
   Ezt követően a felperesek a hatékony bírói jogvédelem és a jogbiztonság elve, valamint az indokolási kötelezettség megsértésére alapított jogalapot terjesztenek elő, mivel a felperes társaságtól anélkül tagadták meg a követelésének kiegyenlítését, hogy a Bizottság bármilyen határozatot intézett volna hozzá, valamint hivatalosan tájékoztatták volna őt a könyvvizsgálói jelentésben foglalt azon ajánlásokról, amelyeken az elutasítás alapul.
   A felperesek végül arra hivatkoznak, hogy a Bizottság megsértette a gondos ügyintézés elvét, mivel a nemzeti hatóságok által a felperes társaság ügyére vonatkozóan a Bizottsághoz intézett kérelmek megválaszolatlanul maradtak, a hibás adatokon alapuló könyvvizsgálói jelentés pedig ellenőrző szakvélemény elkészítését tette volna szükségessé, amelyet a Bizottság is elismert, a megfelelő intézkedéseket azonban nem hozta meg.


title: T-565/08. sz. ügy: 2008. december 17-én benyújtott kereset – Corsica Ferries France kontra Bizottság

text:
               7.3.2009

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 55/38

         2008. december 17-én benyújtott kereset – Corsica Ferries France kontra Bizottság
   (T-565/08. sz. ügy)
   (2009/C 55/68)
   Az eljárás nyelve: francia
   Felek

      Felperes: Corsica Ferries France SAS (Bastia, Franciaország) (képviselők: S. Rodrigues és C. Bernard-Glanz ügyvédek)

      Alperes: az Európai Közösségek Bizottsága
   A felperes kereseti kérelmei

               —

               Az Elsőfokú Bíróság nyilvánítsa a jelen keresetet elfogadhatónak;

               —

               az Elsőfokú Bíróság semmisítse meg a Franciaország által a Société Nationale Maritime Corse-Méditerranée (SNCM) javára végrehajtani tervezett szerkezetátalakítási támogatásról szóló, 2008. július 8-i bizottsági határozatot;

               —

               az Elsőfokú Bíróság az alperest kötelezze valamennyi költség viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek
   A felperes a 2008. július 8-i, C(2008) 3182 végleges bizottsági határozat megsemmisítését kéri, amelyben a Bizottság megállapította, hogy:

               —

               a Francia Köztársaság által a közszolgáltatási kötelezettségek jogcímén a Société Nationale Maritime Corse-Méditerranée (a továbbiakban: SNCM) részére nyújtott 53,48 millió euró összegű ellentételezés jogellenes állami támogatást képez, de összeegyeztethető a közös piaccal;

               —

               az SNCM 158 millió euró összegű negatív vételára, továbbá a munkavállalókra vonatkozó szociális intézkedéseknek a Compagnie Générale Maritime et Financière (a továbbiakban: CGMF) által 38,5 millió euró összegben történő átvállalása, valamint az SNCM ezzel párhuzamos, a CGMF által 8,75 millió euró összegben történő feltőkésítése nem képez állami támogatást; valamint

               —

               a 15,81 millió euró összegű szerkezetátalakítási támogatás, amelyet a Francia Köztársaság az SNCM javára végrehajtott, jogellenes állami támogatást képez, de összeegyeztethető a közös piaccal.

         A felperes a keresetének alátámasztása érdekében két jogalapra hivatkozik, amelyeket az alábbiakra alapít:

               —

               az indokolás hiánya és a felperes védelemhez való jogának, valamint a hatékony bírói jogvédelemhez való jognak a megsértése, amennyiben a megtámadott határozat a tartalmának, indokolásának és terjedelmének megértéséhez szükséges számos adatot és információt elfedett;

               —

               az EK 87. és az EK 88. cikk, valamint azok végrehajtási rendelkezései, nevezetesen a nehéz helyzetben lévő vállalkozások megmentéséhez és szerkezetátalakításához nyújtott állami támogatásokról szóló közösségi iránymutatás megsértése, amely a közszolgáltatási kötelezettségek ellentételezése jogcímén nyújtott 53,48 millió euró összegű tőkehozzájárulás, az SNCM 158 millió euró összegű negatív vételáron történő átruházása, a CGMF által nyújtott 8,75 millió euró összegű tőkehozzájárulás, a 38,5 millió euró összeget elérő szociális intézkedések, valamint a szerkezetátalakítási támogatás jogcímén bejelentett 22,5 millió euró egyenleg vonatkozásában végzett hibás és/vagy hiányos mérlegelésből ered.


title: A Bíróság ítélete (második tanács) 2004. július 15-én a C-272/01. sz. Európai Közösségek Bizottsága kontra Portugál Köztársaság ügyben (Tagállami mulasztás – 76/160/EGK irányelv – Fürdővizek minősége – Határértékek be nem tartása – A Portugáliában található valamennyi édesvízi fürdőhely megjelölésének elmulasztása – Elégtelen mintavételi gyakoriság)

text:
               11.9.2004

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 228/1

      A BÍRÓSÁG ÍTÉLETE

   (második tanács)
   2004. július 15-én
   a C-272/01. sz. Európai Közösségek Bizottsága kontra Portugál Köztársaság ügyben (1)

   (Tagállami mulasztás - 76/160/EGK irányelv - Fürdővizek minősége - Határértékek be nem tartása - A Portugáliában található valamennyi édesvízi fürdőhely megjelölésének elmulasztása - Elégtelen mintavételi gyakoriság)
   (2004/C 228/02)
   Az eljárás nyelve: portugál
   A C-272/01. sz. az Európai Közösségek Bizottsága (meghatalmazott: T. Figueira és G. Valero Jordana) kontra Portugál Köztársaság (meghatalmazott: L. Fernandes, M. Telles Romão és M. João Lois) ügyben, annak megállapítása tárgyában, hogy a Portugál Köztársaság elmulasztotta a fürdővizek minőségéről szóló, 1975. december 8-i 76/160/EGK tanácsi irányelv (HL 1976., L 31., 1. o.) (a továbbiakban: irányelv) 1. cikkének (2) és (3) bekezdéseivel és a melléklettel együtt olvasott, 4. cikkének (1) bekezdésében, valamint az irányelv 6. cikkének (1) és (2) bekezdéseiben foglalt kötelezettségei teljesítését azáltal, hogy

               —

               nem tett meg minden szükséges intézkedést annak biztosítása érdekében, hogy

               —

               a fürdővíz minősége megfeleljen az irányelv 3. cikkében megállapított értékeknek,

               —

               nem tartotta be az irányelv mellékletében előírt minimum mintavételi gyakoriságot, és

         nem jelölt meg minden Portugáliában található édesvízi fürdőhelyet,
   a Bíróság (második tanács), tagjai C. W. A. Timmermans, a tanács elnöke, C. Gulmann, J.-P. Puissochet, J. N. Cunha Rodrigues és N. Colneric (előadó), bírák, főtanácsnok: P. Léger, hivatalvezető: R. Grass, 2004. július 15-én meghozta ítéletét, amelynek rendelkező része a következő:

               1)

               Mivel nem tett meg minden szükséges intézkedést annak biztosítása érdekében, hogy a fürdővizek minősége megfeleljen a fürdővizek minőségéről szóló, 1975. december 8-i 76/160/EGK tanácsi irányelv 3. cikkében megállapított kötelező értékeknek, a Portugál Köztársaság elmulasztotta a fenti irányelv – a 3. cikk rendelkezéseivel és az irányelv mellékletével együtt olvasott – 4. cikkének (1) bekezdése alapján fennálló kötelezettségei teljesítését.

               2)

               A Bíróság a keresetet ezt meghaladóan elutasítja.

               3)

               A felek maguk viselik költségeiket.

      (1)  HL C 245., 2001.9.1.


title: 2/15. sz. vélemény: A Bíróság (teljes ülés) 2017. május 16-i véleménye – Európai Bizottság (Az EUMSZ 218. cikk (11) bekezdése alapján adott vélemény — Az Európai Unió és a Szingapúri Köztársaság közötti szabadkereskedelmi megállapodás — Az EU és az EUM Szerződés hatálybalépését követően tárgyalt, „új generációs” kereskedelmi megállapodás — A megállapodás megkötésére vonatkozó hatáskör — Az EUMSZ 3. cikk (1) bekezdésének e) pontja — Közös kereskedelempolitika — Az EUMSZ 207. cikk (1) bekezdése — Áru és szolgáltatáskereskedelem — Külföldi közvetlen befektetések — Közbeszerzések — A szellemi tulajdonjogok kereskedelmi vonatkozásai — Verseny — Harmadik államokkal folytatott kereskedelem és fenntartható fejlődés — A munkavállalók szociális védelme — Környezetvédelem — Az EUMSZ 207. cikk (5) bekezdése — A közlekedés területén nyújtott szolgáltatások — Az EUMSZ 3. cikk (2) bekezdése — Olyan nemzetközi megállapodás, amely érintheti a közös szabályokat vagy azok alkalmazási körét megváltoztathatja –A szállítási szolgáltatások szabad nyújtására vonatkozó másodlagos uniós jogszabályok — Nem közvetlen külföldi befektetések — EUMSZ 216. cikk — A Szerződések egyik célkitűzésének megvalósításához szükséges megállapodás — A tagállamok és a harmadik államok közötti tőkemozgás és fizetési műveletek szabadsága — A Szerződések egymás felváltó rendszere a befektetések területén — Az egyes tagállamok és a Szingapúri Köztársaság közötti befektetési megállapodások felváltása — A megállapodás intézményi rendelkezései — A befektetők és az államok közötti vitarendezés — A felek közötti vitarendezés)

text:
               24.7.2017

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 239/3

         A Bíróság (teljes ülés) 2017. május 16-i véleménye – Európai Bizottság
   (2/15. sz. vélemény) (1)

   ((Az EUMSZ 218. cikk (11) bekezdése alapján adott vélemény - Az Európai Unió és a Szingapúri Köztársaság közötti szabadkereskedelmi megállapodás - Az EU és az EUM Szerződés hatálybalépését követően tárgyalt, „új generációs” kereskedelmi megállapodás - A megállapodás megkötésére vonatkozó hatáskör - Az EUMSZ 3. cikk (1) bekezdésének e) pontja - Közös kereskedelempolitika - Az EUMSZ 207. cikk (1) bekezdése - Áru és szolgáltatáskereskedelem - Külföldi közvetlen befektetések - Közbeszerzések - A szellemi tulajdonjogok kereskedelmi vonatkozásai - Verseny - Harmadik államokkal folytatott kereskedelem és fenntartható fejlődés - A munkavállalók szociális védelme - Környezetvédelem - Az EUMSZ 207. cikk (5) bekezdése - A közlekedés területén nyújtott szolgáltatások - Az EUMSZ 3. cikk (2) bekezdése - Olyan nemzetközi megállapodás, amely érintheti a közös szabályokat vagy azok alkalmazási körét megváltoztathatja –A szállítási szolgáltatások szabad nyújtására vonatkozó másodlagos uniós jogszabályok - Nem közvetlen külföldi befektetések - EUMSZ 216. cikk - A Szerződések egyik célkitűzésének megvalósításához szükséges megállapodás - A tagállamok és a harmadik államok közötti tőkemozgás és fizetési műveletek szabadsága - A Szerződések egymás felváltó rendszere a befektetések területén - Az egyes tagállamok és a Szingapúri Köztársaság közötti befektetési megállapodások felváltása - A megállapodás intézményi rendelkezései - A befektetők és az államok közötti vitarendezés - A felek közötti vitarendezés))
   (2017/C 239/03)
   Az eljárás nyelve: valamennyi hivatalos nyelv

      A kérelem előterjesztője

   Európai Bizottság (képviselők: U. Wölker, B. De Meester, R. Vidal-Puig és M. Kocjan, meghatalmazottak)

      Rendelkező rész

   Az Európai Unió és a Szingapúri Köztársaság közötti szabadkereskedelmi megállapodás az Unió kizárólagos hatáskörébe tartozik, kivéve az alábbi, az Unió és a tagállamok megosztott hatáskörébe tartozó rendelkezéseket:

               —

               az e megállapodás 9. fejezete (Beruházások) A. szakaszának (Beruházásvédelem) rendelkezései, amennyiben azok az Unió és a Szingapúri Köztársaság közötti közvetlen befektetéseken kívüli más befektetésekkel kapcsolatosak;

               —

               az e 9. fejezet B. szakaszának (A beruházó és az állam közötti vitarendezés) rendelkezései; és

               —

               az említett megállapodás 1. fejezetének (Célkitűzések és általános fogalommeghatározások), 14. fejezetének (Átláthatóság), 15. fejezetének (Vitarendezés), 16. fejezetének (Közvetítő mechanizmus) és 17. fejezetének (Intézményi, általános és záró rendelkezések) rendelkezései, amennyiben azok az említett 9. fejezet rendelkezéseihez kapcsolódnak, és amennyiben ez utóbbiak az Unió és a tagállamok között megosztott hatáskörbe tartoznak.

      (1)  HL C 363., 2015.11.3.


title: T-322/09. sz. ügy: A Törvényszék 2013. május 15-i végzése — Al-Faqih és MIRA kontra Tanács és Bizottság ( „Közös kül- és biztonságpolitika — Az Oszáma bin Ládennel, az al-Kaida hálózattal és a Tálibánnal összeköttetésben álló személyekkel és szervezetekkel szemben meghatározott korlátozó intézkedések — A pénzeszközök befagyasztása — Az érintett személyek listájáról való levétel — Okafogyottság” )

text:
               3.8.2013

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 225/78

         A Törvényszék 2013. május 15-i végzése — Al-Faqih és MIRA kontra Tanács és Bizottság
   (T-322/09. sz. ügy) (1)

   (Közös kül- és biztonságpolitika - Az Oszáma bin Ládennel, az al-Kaida hálózattal és a Tálibánnal összeköttetésben álló személyekkel és szervezetekkel szemben meghatározott korlátozó intézkedések - A pénzeszközök befagyasztása - Az érintett személyek listájáról való levétel - Okafogyottság)
   2013/C 225/174
   Az eljárás nyelve: angol

      Felek

      Felperesek: Saad Al-Faqih (London, Egyesült Királyság) és Movement for Islamic Reform in Arabia (MIRA) (London, Egyesült Királyság) (képviselők: J. Jones barrister és A. Raja solicitor)

      Alperes: az Európai Unió Tanácsa (képviselők: kezdetben R. Szostak és E. Finnegan, később E. Finnegan és J.-P. Hix meghatalmazottak) és az Európai Bizottság (képviselők: T. Scharf és M. Konstantinidis meghatalmazottak)

      Az ügy tárgya

   A 881/2002/EK tanácsi rendelet 42. alkalommal történő módosításáról szóló, 2005. január 5-i 14/2005/EK bizottsági rendelettel (HL L 5., 10. o.), a 48. alkalommal történő módosításáról szóló, 2005. július 20-i 1190/2005/EK bizottsági rendelettel (HL L 193, 27. o.), a 75. alkalommal történő módosításáról szóló, 2007. május 3-i 492/2007/EK bizottsági rendelettel (HL L 116., 5. o.) és a 116. alkalommal történő módosításáról szóló, 2009. november 16-i 1102/2009/EK bizottsági rendelettel (HL L 303., 39. o.) módosított, az Oszáma bin Ládennel, az Al-Qaida (helyesen: al-Kaida) hálózattal és a Tálibánnal összeköttetésben álló egyes személyekkel és szervezetekkel szemben meghatározott szigorító (helyesen: korlátozó) intézkedések bevezetéséről, valamint az egyes termékek és szolgáltatások Afganisztánba történő kivitelének tilalmáról, a repülési tilalom megerősítéséről és az afganisztáni Tálibánt illető pénzkészletek és egyéb pénzügyi források befagyasztásáról szóló, 467/2001/EK tanácsi rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló, 2002. május 27-i 881/2002/EK tanácsi rendelet (HL L 139., 9. o., magyar nyelvű különkiadás, 18. fejezet, 1. kötet, 294. o.) megsemmisítése iránti kérelem, és/vagy a 14/2005, az 1190/2005, a 492/2007 és az 1102/2009 rendelet megsemmisítése iránti kérelem, amennyiben e jogi aktusok a felperest érintik.

      A végzés rendelkező része

               1.

               A keresetről már nem szükséges határozni.

               2.

               Az Európai Unió Tanácsa és az Európai Bizottság egyetemlegesen viselik a költségeket.

      (1)  HL C 113., 2010.5.1.


title: C-36/04. sz. ügy: A Bíróság (második tanács)  2006. március 30-i  ítélete – Spanyol Királyság kontra az Európai Unió Tanácsa (1954/2003/EK rendelet – 3., 4. és 6. cikk – Halászati erőkifejtés irányítása – Közösségi halászati területek és erőforrások – A Spanyol Királyság és a Portugál Köztársaság csatlakozási feltételeiről és a szerződések kiigazításáról szóló okmány – Elválaszthatatlanság – Elfogadhatatlanság)

text:
               17.6.2006

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 143/5

         A Bíróság (második tanács) 2006. március 30-i ítélete – Spanyol Királyság kontra az Európai Unió Tanácsa
   (C-36/04. sz. ügy) (1)

   (1954/2003/EK rendelet - 3., 4. és 6. cikk - Halászati erőkifejtés irányítása - Közösségi halászati területek és erőforrások - A Spanyol Királyság és a Portugál Köztársaság csatlakozási feltételeiről és a szerződések kiigazításáról szóló okmány - Elválaszthatatlanság - Elfogadhatatlanság)
   (2006/C 143/11)
   Az eljárás nyelve: spanyol
   Felek

      Felperes: Spanyol Királyság (képviselő: N. Díaz Abad meghatalmazott)

      Alperes: az Európai Unió Tanácsa (képviselők: J. Monteiro és F. Florindo Gijón meghatalmazottak)

      Beavatkozó az alperes támogatójaként: az Európai Közösségek Bizottsága (képviselők: T. van Rijn és S. Pardo Quintillán meghatalmazottak)
   Tárgy
   Az egyes közösségi halászati területekre és erőforrásokra vonatkozó halászati erőkifejtések irányításáról, a 2847/93/EGK rendelet módosításáról, valamint a 685/95/EK és a 2027/95/EK rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló, 2003. november 4-i 1954/2003/EK tanácsi rendelet 3., 4. és 6. cikkének a megsemmisítése
   Rendelkező rész

               1)

               A Bíróság a keresetet elutasítja.

               2)

               A Spanyol Királyságot kötelezi a költségek viselésére.

               3)

               Az Európai Közösségek Bizottsága maga viseli saját költségeit.

      (1)  HL C 71., 2004.3.20.


title: T-399/13. sz. ügy: A Törvényszék 2013. október 10-i végzése — KO-Invest kontra OHIM — Kraft Foods Schweiz (Milkoshake For Active People)

text:
               7.12.2013

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 359/20

         A Törvényszék 2013. október 10-i végzése — KO-Invest kontra OHIM — Kraft Foods Schweiz (Milkoshake For Active People)
   (T-399/13. sz. ügy) (1)

   2013/C 359/38
   Az eljárás nyelve: lengyel
   A hatodik tanács elnöke elrendelte az ügy törlését.

      (1)  HL C 284., 2013.9.28.


title: C-91/17. P. sz. ügy: A Törvényszék (ötödik tanács) T-37/15. és T-38/15. sz., Abertis Telecom Terrestre S.A. és Telecom Castilla-La Mancha, S.A. kontra Európai Bizottság egyesített ügyekben 2016. december 15-én hozott ítélete ellen a Cellnex Telecom S.A., korábban Abertis Telecom S.A. által 2017. február 20-án benyújtott fellebbezés

text:
               24.4.2017

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 129/8

         A Törvényszék (ötödik tanács) T-37/15. és T-38/15. sz., Abertis Telecom Terrestre S.A. és Telecom Castilla-La Mancha, S.A. kontra Európai Bizottság egyesített ügyekben 2016. december 15-én hozott ítélete ellen a Cellnex Telecom S.A., korábban Abertis Telecom S.A. által 2017. február 20-án benyújtott fellebbezés
   (C-91/17. P. sz. ügy)
   (2017/C 129/10)
   Az eljárás nyelve: spanyol

      Felek

      Fellebbező: Cellnex Telecom S.A., korábban Abertis Telecom S.A. (képviselők: J. Buendía Sierra és A. Lamadrid de Pablo ügyvédek)

      A többi fél az eljárásban: Európai Bizottság és SES Astra

      A fellebbező kérelmei

               —

               A Bíróság helyezze hatályon kívül a megtámadott ítéletet;

               —

               a Bíróság a megsemmisítés iránti keresetről véglegesen hozzon határozatot, és semmisítse meg a bizottsági határozatot; és

               —

               az Európai Bizottságot és az SES Astrát kötelezze a költségek viselésére.

      Jogalapok és fontosabb érvek

   A megtámadott ítélet helybenhagyta a Kasztília-La Mancha spanyol autonóm közösség hatóságai által annak biztosítása érdekében hozott egyes intézkedésekre vonatkozó, állami támogatások ügyben hozott bizottsági határozatot, hogy a digitális földfelszíni televíziós (DFT) jel eljusson azon távoli és kevésbé urbanizált területekre is, ahol a lakosságnak csupán 2,5 %-a él. A határozat elismerte, hogy anyagi szempontból a piac állami beavatkozás hiányában nem nyújtaná az említett szolgáltatást. Ennek ellenére a határozat vitatja azt, hogy a spanyol jogszabály a tevékenységet általános gazdasági érdekű szolgáltatásnak (ÁGÉSZ) tekinti, és arra hivatkozik, hogy formai szempontból a hatóságok azt nem határozták meg „egyértelműen”, és nem adták megbízásba. A határozat továbbá arra hivatkozott, hogy mindenesetre e hatóságok nem jogosultak arra, hogy az ÁGÉSZ megszervezésekor meghatározott technológia mellett döntsenek.
   Fellebbezésének alátámasztására a fellebbező két hatályon kívül helyezési jogalapra hivatkozik, amelyek azon alapulnak, hogy a megtámadott ítéletet téves jogalkalmazással hozták az EUMSZ 14. cikk, az EUMSZ 106. cikk (2) bekezdése, az EUMSZ 107. cikk (1) bekezdése és az általános érdekű szolgáltatásokról szóló 26. jegyzőkönyv értelmezése során.
   A fellebbezés különösen arra hivatkozik, hogy a megtámadott ítélet hibás, mivel:

               —

               az ÁGÉSZ meghatározására és megbízásba adására vonatkozó különböző aktusok vizsgálata során túllépi a „nyilvánvaló hiba” korlátját;

               —

               indokolatlanul korlátozza a tagállamok „széles mérlegelési mozgásterét”, amely mind az ÁGÉSZ meghatározása, mind pedig annak megszervezése során érvényesül, és amely ennélfogva magában foglalja az ÁGÉSZ nyújtása módjainak megválasztását és egy konkrét technológia kiválasztását, éspedig függetlenül attól, hogy ezek a meghatározásra vonatkozó aktusban vagy külön aktusban találhatók;

               —

               az alkalmazandó spanyol jog elemzésekor elferdíti a vizsgált rendelkezések és az azokat értelmező ítélkezési gyakorlat tartalmát, mivel azokat a tartalmukkal nyilvánvalóan ellentétesen értelmezi, és bizonyos adatoknak olyan hatályt tulajdonít, amellyel azok a többi adattal összefüggésben nem bírnak;

               —

               nem veszi figyelembe, hogy az ÁGÉSZ „meghatározása” és egy vagy több vállalkozás azzal való „megbízása” egy vagy több aktusban is megvalósulhat;

               —

               nem veszi figyelembe, hogy az ÁGÉSZ „meghatározása” és az azzal való „megbízás” nem követeli meg konkrét formula vagy kifejezés használatát, hanem anyagi és funkcionális elemzést igényel; és

               —

               az állítólagosan kapott előnyt a hatóságokkal kötött szerződések teljes összegeként számszerűsíti, figyelmen kívül hagyva azt, hogy ezen összeg nem vissza nem térítendő támogatást, hanem az adott vállalkozás által az államnak nyújtott javak és szolgáltatások ellentételezését jelenti.


title: C-547/14. sz. ügy: A Bíróság (második tanács) 2016. május 4-i ítélete (a High Court of Justice (England & Wales) Queen’s Bench Division (Administrative Court) [Egyesült Királyság] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – The Queen, a Philip Morris Brands SARL, Philip Morris Ltd, British American Tobacco UK Ltd kérelmére kontra Secretary of State for Health (Előzetes döntéshozatal — Jogszabályok közelítése — 2014/40/EU irányelv — 7. cikk, 18. cikk, valamint a 24. cikk (2) és (3) bekezdése — A 8. cikk (3) bekezdése, a 9. cikk (3) bekezdése, a 10. cikk (1) bekezdésének a), c) és g) pontja, 13. cikk és 14. cikk — Dohánytermékek gyártása, kiszerelése és árusítása — Érvényesség — Jogalap — EUMSZ 114. cikk — Az arányosság elve — A szubszidiaritás elve — Az Unió alapvető jogai — A véleménynyilvánítás szabadsága — Az Európai Unió Alapjogi Chartája — 11. cikk)

text:
               4.7.2016

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 243/12

         A Bíróság (második tanács) 2016. május 4-i ítélete (a High Court of Justice (England & Wales) Queen’s Bench Division (Administrative Court) [Egyesült Királyság] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – The Queen, a Philip Morris Brands SARL, Philip Morris Ltd, British American Tobacco UK Ltd kérelmére kontra Secretary of State for Health
   (C-547/14. sz. ügy) (1)

   ((Előzetes döntéshozatal - Jogszabályok közelítése - 2014/40/EU irányelv - 7. cikk, 18. cikk, valamint a 24. cikk (2) és (3) bekezdése - A 8. cikk (3) bekezdése, a 9. cikk (3) bekezdése, a 10. cikk (1) bekezdésének a), c) és g) pontja, 13. cikk és 14. cikk - Dohánytermékek gyártása, kiszerelése és árusítása - Érvényesség - Jogalap - EUMSZ 114. cikk - Az arányosság elve - A szubszidiaritás elve - Az Unió alapvető jogai - A véleménynyilvánítás szabadsága - Az Európai Unió Alapjogi Chartája - 11. cikk))
   (2016/C 243/11)
   Az eljárás nyelve: angol

      A kérdést előterjesztő bíróság

   High Court of Justice (England & Wales) Queen’s Bench Division (Administrative Court)

      Az alapeljárás felei

      Felperesek: The Queen, a Philip Morris Brands SARL, Philip Morris Ltd, British American Tobacco UK Ltd kérelmére

      Alperes: Secretary of State for Health

      Az eljárásban részt vesz: Imperial Tobacco Ltd, JT International SA, Gallaher Ltd, Tann UK Ltd, Tannpapier GmbH, V. Mane Fils, Deutsche Benkert GmbH & Ko KG, Benkert UK Ltd, Joh. Wilh. von Eicken GmbH

      Rendelkező rész

               1)

               A tagállamoknak a dohánytermékek és kapcsolódó termékek gyártására, kiszerelésére és értékesítésére vonatkozó törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezései közelítéséről és a 2001/37/EK irányelv hatályon kívül helyezéséről szóló, 2014. április 3-i 2014/40/EU európai parlamenti és tanácsi irányelv 24. cikkének (2) bekezdését úgy kell értelmezni, hogy a tagállamok a dohánytermékeknek az ezen irányelv által nem harmonizált szempontjait illetően további követelményeket tarthatnak fenn vagy vezethetnek be.

               2)

               A 2014/40 irányelv 13. cikkének (1) bekezdését úgy kell értelmezni, hogy az még akkor is megtiltja az e rendelkezés tárgyát alkotó információk közlését a csomagolási egységek címkézésén, a gyűjtőcsomagoláson és magukon a dohánytermékeken, ha ezek az információk valósak.

               3)

               A High Court of Justice (England & Wales), Queen’s Bench Division (Administrative Court) (legfelsőbb bíróság [Anglia és Wales]), Queen’s Bench tanács [közigazgatási tanács]) által előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések vizsgálata egyetlen olyan tényezőt sem tárt fel, amely a 2014/40 irányelv 7. cikkének, 18. cikkének és 24. cikke (2) és (3) bekezdésének, valamint ezen irányelv II. címe II. fejezetének érvényességét érinthetné.

      (1)  HL C 56., 2015.2.16.


title: C-102/10. sz. ügy: A Judecătoria Focșani (Romania) által 2010. február 24-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — Frăsina Bejan kontra Tudorel Mușat

text:
               1.5.2010

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 113/30

         A Judecătoria Focșani (Romania) által 2010. február 24-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — Frăsina Bejan kontra Tudorel Mușat
   (C-102/10. sz. ügy)
   2010/C 113/47
   Az eljárás nyelve: román

      A kérdést előterjesztő bíróság

   Judecătoria Focșani

      Az alapeljárás felei

      Felperes: Frăsina Bejan

      Alperes: Tudorel Mușat

      Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

               1.

               a 136/1995. sz. törvény (1) 40a. cikkének és a Comisia de Supraveghere a Asigurărilor (biztosításfelügyeleti bizottság) 3111/2004. sz. rendelete (2) 1–6. cikkének — különösen a 3. és 6. cikknek — a 136/1995. sz. törvény 10. cikkének (3) bekezdésével összefüggésben értelmezett rendelkezései sértik-e az EUMSZ 169. cikk (a korábbi EK 153.cikk) rendelkezéseit;

               2.

               amennyiben valamely tagállam nemzeti szabályozása előírja, hogy a károsult félnek a gépjármű-felelősségbiztosítási szerződés alapján nincs joga kártérítésre azokban az esetekben,
               amikor a balesetet szándékosan okozták, a baleset olyan magatartás elkövetése esetén következik be, amely a közúti közlekedésről szóló törvény rendelkezései által büntetőjogilag, szándékos bűncselekményként büntetendő, a baleset akkor következik be, mikor a bűncselekményt szándékosan elkövető megpróbál elmenekülni a rendészeti szervek elől, a kár bekövetkezéséért felelős személy a biztosított beleegyezése nélkül vezette a járművet,
               e rendelkezések nem túlságosan szigorúak-e a kitűzött cél megvalósításához (így a szociális védelem megvalósításához, vagyis annak biztosításához, hogy a károsult fél kártérítésre legyen jogosult a tulajdonában lévő dolog megsemmisülése esetén), és túllépik-e az ennek eléréséhez szükséges mértéket;

               3.

               a 2) kérdésre adott nemleges válasz esetén az elrendelt korlátozás hátrányosan megkülönböztetett helyzetbe hozza-e a károsult felet az EU más tagállamainak állampolgáraihoz képest, akik kizárólag a 84/5/EGK irányelv (3) 2. cikke (1) bekezdésének első, második és harmadik franciabekezdésében előírt esetekben vannak kizárva a kártérítésből;

               4.

               a biztosított kockázatból való ilyen, a nemzeti szabályozás által előírt kizárások az EUMSZ 49. cikk (a korábbi EK 43. cikk), illetve az EUMSZ 56. cikk (a korábbi EK 49. cikk) szerinti letelepedés, illetve szolgáltatásnyújtás szabadságának korlátozását jelentik-e a 92/49/EGK irányelvvel (4) összefüggésben;

               5.

               jogellenesnek és a gépjármű-felelősségbiztosításról szóló irányelvek preambulumbekezdéseivel ellentétesnek tekinthető-e az, ha egy európai uniós tagállam nemzeti szabályozása előírja, hogy a közlekedési baleset elszenvedője kérheti — a további esetleges költségei mellett — a felelős személytől a javításból vagy szükség szerint a személygépkocsi kicseréléséből eredő költségei megtérítését, a biztosító felmentése a károsult fél kára megtérítésének kötelezettsége alól egy közlekedési balesetet követően annak kezdeti szakaszában (azonnal a baleset bekövetkezését követően) úgy, hogy ezt követően — a jogvita megoldása, illetve különösen a kárért felelős személy meghatározása módjának függvényében — elindítható a megtérítési kereset a hatékony és gyors kárrendezés elősegítése, valamint a költséges bírósági eljárás lehetséges elkerülése érdekében, amely a feleket a jogaik érvényesítésére lehetetlen helyzetbe hozhatja, akkor is, amikor a 2003/8/EK tanácsi irányelv (5), illetve az R(81)7 és a 93/1 ajánlások rendelkezéseinek alkalmazására kerül sor;

               6.

               az 5) kérdésre adott nemleges válasz esetén ez ellentmond-e a 2005/14/EK irányelv (6) (21) preambulumbekezdése rendelkezéseinek;

               7.

               a felperes kártérítésből történő kizárása jelen ügyben a gépjármű-felelősségbiztosítási szerződés alapján természetét tekintve olyan-e, amely hátrányosan megkülönbözteti a felperest más személyekhez képest, akik akkor is kapnának kártérítést, ha a kárért felelős személy ismeretlen lenne, illetve nem lenne biztosított, figyelembe véve azt, hogy a felperes mind kötelező, mind önkéntes gépjármű-felelősségbiztosítást kötött meglehetősen magas összegben, anélkül azonban, hogy a javai bármely módon védelmet élveznének;

               8.

               a nemzeti bíróság rendelkezik-e kizárólagos hatáskörrel annak meghatározására, hogy egy szervezet, mint az érintett biztosító társaság, megfelel-e az összes feltételnek, amely lehetővé teszi, hogy vele szemben olyan irányelv rendelkezéseire hivatkozzanak, amely közvetlen hatállyal rendelkezik, és igenlő válasz esetén melyek a vonatkozó feltételek ebben az értelemben;

               9.

               a 2005/14/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv — különösen (20)-(22) preambulumbekezdésének rendelkezései — nemzeti jogrendbe való átültetésének valamely tagállam általi elmulasztása (mivel az átültetésre rendelkezésre álló határidő 2007. június 11-én lejárt) olyan-e, amely a felperesnek kárt okoz alapvető jogának, vagyis javai védelmének megsértése útján, még ha jelenleg a 2009/103/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (7) hatályon kívül is helyezte a gépjármű-felelősségbiztosításról szóló I–V. irányelveket (72/166/EGK, 84/5/EGK, 90/232/EGK, 2000/26/EK és 2005/14/EK tanácsi irányelv) figyelembe véve azt, hogy a hivatkozott rendelkezések szervesen beépültek az új EK irányelv szövegébe, amely a hatályon kívül helyezett rendelkezéseknél sokkal jobban védi a károsult fél jogait egy közúti balesetet követően;

               10.

               a nemzeti bíróság hivatalból hivatkozhat-e valamely közösségi rendelkezés megsértésére, és kinyilváníthatja-e a biztosított kockázatból történő kizárásra vonatkozó záradék semmisségét abban az esetben, ha a károsult fél, vagyis a fogyasztó nem kapott értesítést a kizárásokkal kapcsolatosan (olyan helyzetekről, amelyek esetén a biztosítás nem lép életbe, ellentétben a 2005/14/EK irányelv rendelkezéseivel), illetve abban az esetben, amikor a biztosító társaság a biztosításokról szóló 136/1995. sz. kerettörvény által előírtakon kívül más kizárásokat is alkalmaz, és mindez akkor is így van-e, ha e semmisségre a bíróság előtt a jogosult nem is hivatkozik, noha a nemzeti szabályozás átültette a 93/13/EK irányelv (8) rendelkezéseit a 193/2000. sz. törvénnyel (9).

      (1)  A biztosításokról és viszontbiztosításokról szóló 136/1995. sz. törvény (Monitorul Oficial, 1995. december 30-i 303. sz.).

      (2)  A Comisia de Supraveghere a Asigurărilor 3111/2004. sz. rendelete (Monitorul Oficial, 2004. december 23-i 1243. sz.)

      (3)  A tagállamok gépjármű-felelősségbiztosításra vonatkozó jogszabályainak közelítéséről szóló, 1983. december 30-i 84/5/EGK második tanácsi irányelv (HL L 8., 1984.1.11., 17—20. o.; magyar nyelvű különkiadás 6. fejezet, 7. kötet, 3 — 6. o.)

      (4)  Az életbiztosítás körén kívül eső közvetlen biztosításra vonatkozó törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezések összehangolásáról és a 73/239/EGK irányelv, valamint a 88/357/EGK irányelv módosításáról szóló, 1992. június 18-i 92/49/EGK tanácsi irányelv (harmadik nem életbiztosítási irányelv) (HL L 228., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 6. fejezet, 1. kötet, 346 — 368. o.)

      (5)  A határon átnyúló vonatkozású jogviták esetén az igazságszolgáltatáshoz való hozzáférés megkönnyítése érdekében az ilyen ügyekben alkalmazandó költségmentességre vonatkozó közös minimumszabályok megállapításáról szóló, 2003. január 27-i 2003/8/EK tanácsi irányelv (HL L 26., 41. o.; magyar nyelvű különkiadás 19. fejezet, 6. kötet, 90 — 96. o.)

      (6)  A gépjármű-felelősségbiztosításra vonatkozó 72/166/EGK, 84/5/EGK, 88/357/EGK és 90/232/EGK tanácsi irányelv, valamint a 2000/26/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv módosításáról szóló, 2005. május 11-i 2005/14/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL L 149.,14. o.)

      (7)  A gépjármű-felelősségbiztosításról és a biztosítási kötelezettség ellenőrzéséről szóló, 2009. szeptember 16-i 2009/103/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL L 263.,11. o.)

      (8)  A fogyasztókkal kötött szerződésekben alkalmazott tisztességtelen feltételekről szóló, 1993. április 5-i 93/13/EGK tanácsi irányelv (HL L 95., 29. o.; magyar nyelvű különkiadás 15. fejezet 2. kötet 288. o.)

      (9)  A kereskedők és fogyasztók között létrejött szerződések jogellenes kikötéseiről szóló 193/2000. sz. törvény (Monitorul Oficial, 2000. november 10-i 560. szám), amelyet kiegészített a fogyasztókkal szemben alkalmazott tisztességtelen gyakorlatról és a fogyasztóvédelemre vonatkozó szabályok jogharmonizációjáról szóló 363/2007. sz. törvény (Monitorul Oficial, 2007. december 28-i 899. szám, I. rész)


title: C-87/16. P. sz. ügy: A Törvényszék (első tanács) T-528/13. sz., Kenzo kontra EUIPO – Tsujimoto (KENZO ESTATE) ügyben 2015. december 2-án hozott ítélete ellen a Kenzo Tsujimoto által 2016. február 11-én benyújtott fellebbezés

text:
               21.11.2016

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 428/2

         A Törvényszék (első tanács) T-528/13. sz., Kenzo kontra EUIPO – Tsujimoto (KENZO ESTATE) ügyben 2015. december 2-án hozott ítélete ellen a Kenzo Tsujimoto által 2016. február 11-én benyújtott fellebbezés
   (C-87/16. P. sz. ügy)
   (2016/C 428/02)
   Az eljárás nyelve: angol

      Felek

      Fellebbező: Kenzo Tsujimoto (képviselők: A. Wenninger-Lenz, M. Ring, W. von der Osten-Sacken Rechtsanwälte)

      A többi fél az eljárásban: Kenzo, az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala (EUIPO)
   2016. július 21-i végzésével a Bíróság (tizedik tanács) a fellebbezést elfogadhatatlannak nyilvánította.


title: F-104/11. sz. ügy: A Közszolgálati Törvényszék (első tanács) 2013. november 5-i ítélete — Bartha kontra Bizottság ( „Közszolgálat — Az EPSO/AD/56/06 nyílt versenyvizsga — A versenyvizsga újbóli megnyitása — Az F-50/08. sz. ítélet végrehajtásaként hozott intézkedések” )

text:
               21.12.2013

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 377/20

         A Közszolgálati Törvényszék (első tanács) 2013. november 5-i ítélete — Bartha kontra Bizottság
   (F-104/11. sz. ügy) (1)

   (Közszolgálat - Az EPSO/AD/56/06 nyílt versenyvizsga - A versenyvizsga újbóli megnyitása - Az F-50/08. sz. ítélet végrehajtásaként hozott intézkedések)
   2013/C 377/45
   Az eljárás nyelve: magyar

      Felek

      Felperes: Bartha Gábor (Brüsszel, Belgium) (képviselő: Homoki P. ügyvéd)

      Alperes: Európai Bizottság (képviselők: J. Currall, Bottka V. és Sipos A. meghatalmazottak)

      Az ügy tárgya

   Az EPSO által hozott, az EPSO/AD/56/06 nyílt versenyvizsga újbóli megnyitásáról szóló határozat megsemmisítése, valamint a versenyvizsga-bizottság által hozott, az EPSO/AD/56/06 — AD 5 besorolási fokozatú, magyar állampolgárságú tanácsosok versenyvizsga eredményére vonatkozó határozat megsemmisítése iránti kérelem és kártérítési kérelem.

      Az ítélet rendelkező része

               1.

               A Közszolgálati Törvényszék a keresetet elutasítja.

               2.

               Bartha G. maga viseli saját költségeit, és köteles viselni az Európai Bizottságnál felmerült költségeket.

      (1)  HL C 25., 2013.1.28., 68. o.


title: C-545/15. sz. ügy: A Bíróság elnökének 2016. március 16-i végzése – Európai Bizottság kontra Lengyel Köztársaság

text:
               18.7.2016

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 260/36

         A Bíróság elnökének 2016. március 16-i végzése – Európai Bizottság kontra Lengyel Köztársaság
   (C-545/15. sz. ügy) (1)

   (2016/C 260/44)
   Az eljárás nyelve: lengyel
   A Bíróság elnöke elrendelte az ügy törlését.

      (1)  HL C 16., 2016.1.18.


title: T-428/15. sz. ügy: 2015. július 30-án benyújtott kereset – Schräder kontra CPVO – Hansson (SUMOST-02)

text:
               5.10.2015

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 328/18

         2015. július 30-án benyújtott kereset – Schräder kontra CPVO – Hansson (SUMOST-02)
   (T-428/15. sz. ügy)
   (2015/C 328/18)
   A keresetlevél nyelve: német

      Felek

      Felperes: Ralf Schräder (Lüdinghausen, Németország) (képviselő: T. Leidereiter ügyvéd)

      Alperes: Közösségi Növényfajta-hivatal (CPVO)

      A másik fél a fellebbezési tanács előtti eljárásban: Jørn Hansson (Søndersø, Dánia)

      A CPVO előtti eljárás adatai

      A vitatott közösségi növényfajta-oltalom bejelentője: felperes

      A vitatott közösségi növényfajta-oltalom: a „SUMOST-02” nevű közösségi növényfajta – 2001/1759. sz. bejelentés

      A CPVO előtti eljárás: felszólalási eljárás

      A megtámadott határozat: a CPVO fellebbezési tanácsának 2015. február 24-én hozott határozata (A007/2009. sz. ügy)

      Kereseti kérelmek

   A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:

               —

               helyezze hatályon kívül a megtámadott határozatot;

               —

               a CPVO-t kötelezze a költségek viselésére.

      Jogalapok

               —

               a 2100/94 rendelet 48. cikke (4) bekezdésének megsértése;

               —

               a 2100/94 rendelet 7. cikkének, továbbá a bizonyítási teher megoszlására és a bizonyításfelvételre vonatkozó szabályok megsértése.