title: T-873/19. sz. ügy: A Törvényszék 2021. január 13-i ítélete – Multi-Service kontra Bizottság („Környezetvédelem – 517/2014/EU rendelet – Fluortartalmú üvegházhatású gázok – A fluorozott szénhidrogének forgalomba hozatalára vonatkozó kvóták elektronikus nyilvántartása – Valamely vállalkozást a nyilvántartásból törlő határozat – A szükséges információk szolgáltatásának elmaradása”)

text:
               2021.3.1.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 72/24

      A Törvényszék 2021. január 13-i ítélete – Multi-Service kontra Bizottság
      (T-873/19. sz. ügy) (1)

      („Környezetvédelem - 517/2014/EU rendelet - Fluortartalmú üvegházhatású gázok - A fluorozott szénhidrogének forgalomba hozatalára vonatkozó kvóták elektronikus nyilvántartása - Valamely vállalkozást a nyilvántartásból törlő határozat - A szükséges információk szolgáltatásának elmaradása”)
      (2021/C 72/35)
      Az eljárás nyelve: lengyel

         Felek

         Felperes: Multi-Service S. A. (Kwidzyn, Lengyelország) (képviselő: P. Jankowski ügyvéd)

         Alperes: Európai Bizottság (képviselők: A. Becker, M. Jáuregui Gómez és M. Rynkowski meghatalmazottak)

         Az ügy tárgya

      Az EUMSZ 263. cikk alapján benyújtott, a 2019. október 3-i Ares(2019) 6103796 bizottsági határozat megsemmisítése iránti kérelem, amelyben a Bizottság az általa az 517/2014/EU rendelet 17. cikke alapján létrehozott és vezetett nyilvántartásból törölte a felperest.

         Az ítélet rendelkező része

                  1)

                  A Törvényszék a keresetet elutasítja.

                  2)

                  A Törvényszék a Multi-Service S. A.-t kötelezi a költségek viselésére.

         (1)  HL C 87., 2020.3.16.


title: T-19/21. sz. ügy: 2021. január 19-én benyújtott kereset – Amazon.com és társai kontra Bizottság

text:
               2021.3.1.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 72/34

      2021. január 19-én benyújtott kereset – Amazon.com és társai kontra Bizottság
      (T-19/21. sz. ügy)
      (2021/C 72/46)
      Az eljárás nyelve: angol

         Felek

         Felperesek: Amazon.com, Inc. (Wilmington, Delaware, Egyesült Államok), Amazon Services Europe Sàrl (Luxembourg, Luxemburg), Amazon EU Sàrl (Luxembourg), Amazon Europe Core Sàrl (Luxembourg) (képviselők: A. Komninos és G. Tantulli ügyvédek)

         Alperes: Európai Bizottság

         Kérelmek

      A felperesek azt kérik, hogy a Törvényszék:

                  —

                  részlegesen semmisítse meg a 2020. november 10-i C(2020) 7692 final európai bizottsági határozatot, amennyiben az kizárja Olaszországot a vizsgálat köréből és az 1/2003 rendelet 11. cikke (6) bekezdésének jogkövetkezményei alól;

                  —

                  a Bizottságot kötelezze a felperesek részéről a jelen eljárással összefüggésben felmerült költségek és kiadások viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek

      Keresetük alátámasztása érdekében a felperesek egyetlen jogalapra hivatkoznak, azt állítva, hogy a megtámadott határozat jogellenesen kiemelte Olaszországot az AT.40703. sz. ügy köréből, továbbá kizárta Olaszországot az 1/2003 rendelet 11. cikke (6) bekezdésének jogkövetkezményei alól. A megtámadott határozat ezáltal megsértette az 1/2003 rendelet 11. cikkének (6) bekezdését, továbbá aláásta annak hatékony érvényesülését és/vagy megkerülte az 1/2003 rendelet 11. cikkének (6) bekezdését, valamint meghiúsította a létezésének alapját képező célt.


title: T-25/21. sz. ügy: 2021. január 20-án benyújtott kereset – Corman kontra Bizottság

text:
               2021.3.1.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 72/35

      2021. január 20-án benyújtott kereset – Corman kontra Bizottság
      (T-25/21. sz. ügy)
      (2021/C 72/47)
      Az eljárás nyelve: francia

         Felek

         Felperes: Marie Corman (Schaerbeek, Belgium) (képviselő: S. Orlandi ügyvéd)

         Alperes: Európai Bizottság

         Kérelmek

      A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:

                  —

                  semmisítse meg a felperes öregségi nyugdíjjogosultságát megállapító 2020. június 4-i határozatot;

                  —

                  a Bizottságot kötelezze a költségek viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek

      Keresete alátámasztása érdekében a felperes egy jogalapra hivatkozik, amely arra vonatkozik, hogy a megtámadott határozat sérti az Európai Unió tisztviselői személyzeti szabályzata XIII. mellékletének 21. és 22. cikkét.


title: C-471/18. P. sz. ügy: A Bíróság (harmadik tanács) 2021. január 21-i ítélete – Németországi Szövetségi Köztársaság kontra Esso Raffinage, Európai Vegyianyag-ügynökség, Francia Köztársaság, Holland Királyság (Fellebbezés – Vegyi anyagok regisztrálása, értékelése és engedélyezése – 1907/2006/EK rendelet (REACH-rendelet) – 5. és 6. cikk – A vegyi anyagok regisztrálására vonatkozó általános kötelezettség – 41. és 42. cikk – A regisztrálási dokumentáció értékelése és a regisztrálók által közölt információk megfelelőségének ellenőrzése – Meg nem felelésről szóló nyilatkozat – Keresettel megtámadható jogi aktus – Az eljáráshoz fűződő érdek – Kereshetőségi jog – Az Európai Vegyianyag-ügynökség (ECHA) és a nemzeti hatóságok hatáskörei – Az ECHA kötelezettsége a regisztrálók által az ő kérésére között kiegészítő információk megfelelőségének ellenőrzésére – Az ECHA jogköre az e tárgyban történő megfelelő határozat meghozatalára – 1. cikk – Az emberi egészség és a környezetvédelem célja – 13. és 25. cikk – Az állatkísérletekkel kapcsolatos jogorvoslati kérelmek – Alternatív módszerek előmozdítása)

text:
               2021.3.8.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 79/2

      A Bíróság (harmadik tanács) 2021. január 21-i ítélete – Németországi Szövetségi Köztársaság kontra Esso Raffinage, Európai Vegyianyag-ügynökség, Francia Köztársaság, Holland Királyság
      (C-471/18. P. sz. ügy) (1)

      (Fellebbezés - Vegyi anyagok regisztrálása, értékelése és engedélyezése - 1907/2006/EK rendelet (REACH-rendelet) - 5. és 6. cikk - A vegyi anyagok regisztrálására vonatkozó általános kötelezettség - 41. és 42. cikk - A regisztrálási dokumentáció értékelése és a regisztrálók által közölt információk megfelelőségének ellenőrzése - Meg nem felelésről szóló nyilatkozat - Keresettel megtámadható jogi aktus - Az eljáráshoz fűződő érdek - Kereshetőségi jog - Az Európai Vegyianyag-ügynökség (ECHA) és a nemzeti hatóságok hatáskörei - Az ECHA kötelezettsége a regisztrálók által az ő kérésére között kiegészítő információk megfelelőségének ellenőrzésére - Az ECHA jogköre az e tárgyban történő megfelelő határozat meghozatalára - 1. cikk - Az emberi egészség és a környezetvédelem célja - 13. és 25. cikk - Az állatkísérletekkel kapcsolatos jogorvoslati kérelmek - Alternatív módszerek előmozdítása)
      (2021/C 79/02)
      Az eljárás nyelve: angol

         Felek

         Fellebbező: Németországi Szövetségi Köztársaság (képviselők: kezdetben T. Henze és D. Klebs, később D. Klebs és J. Möller meghatalmazottak)

         A többi fél az eljárásban: Esso Raffinage (képviselők: kezdetben H. Estreicher Rechtsanwalt és N. Navin-Jones solicitor, később H. Estreicher Rechtsanwalt, A. Kołtunowska adwokat, K. Merten-Lentz avocate, N. Navin-Jones solicitor, H. Estreicher Rechtsanwalt, A. Kołtunowska adwokat és K. Merten-Lentz avocate), Európai Vegyianyag-ügynökség (ECHA) (képviselők: W. Broere, C. Jacquet és M. Heikkilä meghatalmazottak), Francia Köztársaság (képviselők: kezdetben D. Colas, J. Traband és A.-L. Desjonquères, később E. Leclerc, J. Traband, W. Zemamta és A.-L. Desjonquères meghatalmazottak), Holland Királyság (képviselők: M. K. Bulterman és M. L. Noort meghatalmazottak)

         Az Esso Raffinage-t támogató beavatkozó felek: European Coalition to End Animal Experiments (képviselő: T. David solicitor), Higher Olefins and Poly Alpha Olefins REACH Consortium, Higher Olefins & Poly Alpha Olefins vzw (képviselő: kezdetben E. Vermulst advocaat, később P. Kugel advocaat)

         Rendelkező rész

                  1)

                  A Bíróság a fellebbezést elutasítja.

                  2)

                  A Németországi Szövetségi Köztársaság maga viseli saját költségeit, valamint az Esso Raffinage és az Európai Vegyianyag-ügynökség (ECHA) részéről felmerült költségeket.

                  3)

                  A Francia Köztársaság, a Holland Királyság, a European Coalition to End Animal Experiments, a Higher Olefins and Poly Alpha Olefins REACH Consortium és a Higher Olefins & Poly Alpha Olefins vzw maguk viselik saját költségeiket.

         (1)  HL C 399., 2018.11.5.


title: C-655/19. sz. ügy: A Bíróság (hatodik tanács) 2021. január 20-i ítélete (a Curtea de Apel Alba Iulia [Románia] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Administraţia Judeţeană a Finanţelor Publice Sibiu, Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Braşov kontra LN (Előzetes döntéshozatal – Adózás – Hozzáadottérték-adó (héa) – 2006/112/EK irányelv – 2. cikk – 9. cikk – A „gazdasági tevékenység” és az „adóalany” fogalma – Tartós bevétel elérése érdekében végzett ügyletek – A jelzáloggal fedezett kölcsönök behajtása céljából indított végrehajtási eljárás keretében lefoglalt ingatlanok hitelező általi megszerzése és ezen ingatlanok értékesítése – A tulajdonjog jogosult általi egyszerű gyakorlása)

text:
               2021.3.8.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 79/14

      A Bíróság (hatodik tanács) 2021. január 20-i ítélete (a Curtea de Apel Alba Iulia [Románia] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Administraţia Judeţeană a Finanţelor Publice Sibiu, Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Braşov kontra LN
      (C-655/19. sz. ügy) (1)

      (Előzetes döntéshozatal - Adózás - Hozzáadottérték-adó (héa) - 2006/112/EK irányelv - 2. cikk - 9. cikk - A „gazdasági tevékenység” és az „adóalany” fogalma - Tartós bevétel elérése érdekében végzett ügyletek - A jelzáloggal fedezett kölcsönök behajtása céljából indított végrehajtási eljárás keretében lefoglalt ingatlanok hitelező általi megszerzése és ezen ingatlanok értékesítése - A tulajdonjog jogosult általi egyszerű gyakorlása)
      (2021/C 79/16)
      Az eljárás nyelve: román

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Curtea de Apel Alba Iulia

         Az alapeljárás felei

         Felperes: Administraţia Judeţeană a Finanţelor Publice Sibiu, Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Braşov

         Alperesek: LN

         Rendelkező rész

      A közös hozzáadottértékadó-rendszerről szóló, 2006. november 28-i 2006/112/EK tanácsi irányelv 2. cikke (1) bekezdésének a) pontját és 9. cikkének (1) bekezdését úgy kell értelmezni, hogy azon ügylet, amely révén valamely személynek egy korábban nyújtott kölcsön behajtása érdekében indított végrehajtási eljárás keretében lefoglalt ingatlant ítélnek oda, és e személy ezen ingatlant ezt követően értékesíti, önmagában nem minősül gazdasági tevékenységnek, amennyiben ezen ügylet a tulajdonjog egyszerű gyakorlásának és a magánvagyon megfelelő kezelésének a körébe tartozik, így az említett személyt a szóban forgó ügyletre tekintettel nem lehet adóalanynak tekinteni.

         (1)  HL C 19., 2020.1.20.


title: T-189/20. sz. ügy: A Törvényszék 2021. január 13-i végzése – Chiquita Brands kontra EUIPO – Fyffes International (HOYA)

text:
               2021.3.8.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 79/38

      A Törvényszék 2021. január 13-i végzése – Chiquita Brands kontra EUIPO – Fyffes International (HOYA)
      (T-189/20. sz. ügy) (1)

      (2021/C 79/48)
      Az eljárás nyelve: angol
      A harmadik tanács elnöke elrendelte az ügy törlését.

         (1)  HL C 191., 2020.6.8.


title: C-900/19. sz. ügy: A Bíróság (első tanács) 2021. március 17-i ítélete (a Conseil d’État [Franciaország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Association One Voice, Ligue pour la protection des oiseaux kontra Ministre de la Transition écologique et solidaire (Előzetes döntéshozatal – Környezet – 2009/147/EK irányelv – A vadon élő madarak védelme – 5. és 8. cikk – Bármely madárbefogási módszer alkalmazásának tilalma – A 9. cikk (1) bekezdése – Egy ilyen, hagyományos eljárás részét képező módszer eltérés útján való alkalmazásának engedélyezése – Feltételek – Más megfelelő megoldás hiánya – A „más megfelelő megoldás” hiányának kizárólag e hagyományos módszer fenntartásával való igazolása – A befogások szelektivitása – A madaraknak madárlép alkalmazásával történő befogását engedélyező nemzeti szabályozás)

text:
               2021.5.10.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 182/17

      A Bíróság (első tanács) 2021. március 17-i ítélete (a Conseil d’État [Franciaország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Association One Voice, Ligue pour la protection des oiseaux kontra Ministre de la Transition écologique et solidaire
      (C-900/19. sz. ügy) (1)

      (Előzetes döntéshozatal - Környezet - 2009/147/EK irányelv - A vadon élő madarak védelme - 5. és 8. cikk - Bármely madárbefogási módszer alkalmazásának tilalma - A 9. cikk (1) bekezdése - Egy ilyen, hagyományos eljárás részét képező módszer eltérés útján való alkalmazásának engedélyezése - Feltételek - Más megfelelő megoldás hiánya - A „más megfelelő megoldás” hiányának kizárólag e hagyományos módszer fenntartásával való igazolása - A befogások szelektivitása - A madaraknak madárlép alkalmazásával történő befogását engedélyező nemzeti szabályozás)
      (2021/C 182/23)
      Az eljárás nyelve: francia

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Conseil d’État

         Az alapeljárás felei

         Felperesek: Association One Voice, Ligue pour la protection des oiseaux

         Alperes: Ministre de la Transition écologique et solidaire

         Az eljárásban részt vesz: Fédération nationale des Chasseurs

         Rendelkező rész

                  1)

                  A vadon élő madarak védelméről szóló, 2009. november 30 i 2009/147/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv 9. cikkének (1) és (2) bekezdését úgy kell értelmezni, hogy a madarak valamely befogási módszerének hagyományos jellege önmagában nem elegendő annak bizonyításához, hogy e rendelkezés értelmében véve nincs más megfelelő megoldás, amely e módszert helyettesíthetné.

                  2)

                  A 2009/147 irányelv 9. cikke (1) bekezdésének c) pontját úgy kell értelmezni, hogy azzal ellentétes az olyan nemzeti szabályozás, amely az ezen irányelv 8. cikkétől való eltérésként járulékos fogásokat eredményező befogási módszert engedélyez, mivel e fogások – még ha csak csekély mennyiségben és korlátozott időtartamra is – alkalmasak arra, hogy a nem célba vett fajok számára az elhanyagolhatótól eltérő károsodást okozzanak.

         (1)  HL C 54., 2020.2.17


title: C-949/19. sz. ügy: A Bíróság (első tanács) 2021. március 10-i ítélete (a Naczelny Sąd Administracyjny [Lengyelország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – M. A. kontra Konsul Rzeczypospolitej Polskiej w N. (Előzetes döntéshozatal – Határellenőrzések, menekültügy és bevándorlás – Vízumpolitika – A Schengeni Megállapodás végrehajtásáról szóló egyezmény – A 21. cikk (2a) bekezdése – Alapjogi Charta – 47. cikk – Hatékony jogorvoslathoz való jog – Hosszú távú tartózkodásra jogosító vízumnak a konzul általi megtagadása – A tagállam arra vonatkozó kötelezettsége, hogy az ilyen vízumot megtagadó határozattal szemben bírósági jogorvoslatot biztosítson)

text:
               2021.5.10.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 182/18

      A Bíróság (első tanács) 2021. március 10-i ítélete (a Naczelny Sąd Administracyjny [Lengyelország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – M. A. kontra Konsul Rzeczypospolitej Polskiej w N.
      (C-949/19. sz. ügy) (1)

      (Előzetes döntéshozatal - Határellenőrzések, menekültügy és bevándorlás - Vízumpolitika - A Schengeni Megállapodás végrehajtásáról szóló egyezmény - A 21. cikk (2a) bekezdése - Alapjogi Charta - 47. cikk - Hatékony jogorvoslathoz való jog - Hosszú távú tartózkodásra jogosító vízumnak a konzul általi megtagadása - A tagállam arra vonatkozó kötelezettsége, hogy az ilyen vízumot megtagadó határozattal szemben bírósági jogorvoslatot biztosítson)
      (2021/C 182/25)
      Az eljárás nyelve: lengyel

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Naczelny Sąd Administracyjny

         Az alapeljárás felei

         Felperes: M. A.

         Alperes: Konsul Rzeczypospolitej Polskiej w N.

         Rendelkező rész

                  1)

                  A 2013. június 26 i 610/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendelettel módosított, a Benelux Gazdasági Unió államai, a Németországi Szövetségi Köztársaság és a Francia Köztársaság kormányai között a közös határaikon történő ellenőrzések fokozatos megszüntetéséről szóló, 1985. június 14 i Schengeni Megállapodás végrehajtásáról szóló, Schengenben 1990. június 19 én aláírt és 1995. március 26 án hatályba lépett egyezmény 21. cikkének (2a) bekezdését úgy kell értelmezni, hogy az nem alkalmazható az olyan, harmadik országbeli állampolgárra, akivel szemben megtagadták a hosszú távú tartózkodásra jogosító vízum kiadását.

                  2)

                  Az uniós jogot, és többek között a harmadik országbeli állampolgárok kutatás, tanulmányok folytatása, gyakorlat, önkéntes szolgálat, diákcsereprogramok vagy oktatási projektek, és au pair tevékenység céljából történő beutazásának és tartózkodásának feltételeiről szóló, 2016. május 11 i (EU) 2016/801 európai parlamenti és tanácsi irányelv 34. cikkének az Európai Unió Alapjogi Chartájának 47. cikkével összefüggésben értelmezett (5) bekezdését úgy kell értelmezni, hogy az arra kötelezi a tagállamokat, hogy az ezen irányelv értelmében vett, tanulmányi célú vízumot megtagadó határozatokkal szemben írjanak elő jogorvoslati eljárást, amelynek részletszabályait az egyenértékűség és a tényleges érvényesülés elvének tiszteletben tartása mellett az egyes tagállamok belső jogrendje határozza meg, és ezen eljárás valamely szakaszának biztosítania kell a bírósági jogorvoslat lehetőségét. A kérdést előterjesztő bíróságnak kell vizsgálnia, hogy az alapügy tárgyát képező, tanulmányi célú, hosszú távú tartózkodásra jogosító nemzeti vízum iránti kérelem ezen irányelv hatálya alá tartozik e.

         (1)  HL C 191., 2020.6.8


title: T-643/16. sz. ügy: A Törvényszék 2019. április 10-i ítélete — Gamaa Islamya Égypte kontra Tanács („Közös kül- és biztonságpolitika — A terrorizmus elleni küzdelem érdekében személyekkel, csoportokkal és szervezetekkel szemben hozott különleges korlátozó intézkedések — A pénzeszközök befagyasztása — Harmadik állam hatóságának azon lehetősége, hogy a 2001/931/KKBP közös álláspont értelmében vett hatáskörrel rendelkező hatóságnak minősüljön — A pénzeszközök befagyasztására vonatkozó határozatok ténybeli alapja — Indokolási kötelezettség — A Tanács jogi aktusainak hitelesítése”)

text:
               3.6.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 187/62

      A Törvényszék 2019. április 10-i ítélete — Gamaa Islamya Égypte kontra Tanács
      (T-643/16. sz. ügy) (1)

      („Közös kül- és biztonságpolitika - A terrorizmus elleni küzdelem érdekében személyekkel, csoportokkal és szervezetekkel szemben hozott különleges korlátozó intézkedések - A pénzeszközök befagyasztása - Harmadik állam hatóságának azon lehetősége, hogy a 2001/931/KKBP közös álláspont értelmében vett hatáskörrel rendelkező hatóságnak minősüljön - A pénzeszközök befagyasztására vonatkozó határozatok ténybeli alapja - Indokolási kötelezettség - A Tanács jogi aktusainak hitelesítése”)
      (2019/C 187/66)
      Az eljárás nyelve: francia

         Felek

         Felperes: Al-Gama'a al-Islamiyya Egypt (Gamaa Islamya Égypte) (képviselő: L. Glock ügyvéd)

         Alperes: az Európai Unió Tanácsa (képviselők kezdetben: G. Étienne és H. Marcos Fraile, később: H. Marcos Fraile, B. Driessen és V. Piessevaux, végül H. Marcos Fraile, M. Driessen és A. Sikora-Kalėda meghatalmazottak)

         Az alperest támogató beavatkozó: Európai Bizottság (képviselők kezdetben: J. Norris, Havas L., R. Tricot és L. Baumgart, később: R. Tricot, C. Zadra és A. Tizzano meghatalmazottak)

         Az ügy tárgya

      Először is a terrorizmus elleni küzdelemre vonatkozó különös intézkedések alkalmazásáról szóló 2001/931/KKBP közös álláspont 2., 3. és 4. cikkének hatálya alá tartozó személyek, csoportok és szervezetek jegyzékének naprakésszé tételéről, valamint a (KKBP) 2015/2430 határozat hatályon kívül helyezéséről szóló, 2016. július 12-i (KKBP) 2016/1136 tanácsi határozat (HL 2016. L 188., 21. o.) és a terrorizmus elleni küzdelem érdekében egyes személyekkel és szervezetekkel szemben hozott különleges korlátozó intézkedésekről szóló 2580/2001/EK rendelet 2. cikke (3) bekezdésének végrehajtásáról, valamint az (EU) 2015/2425 végrehajtási rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló, 2016. július 12-i (EU) 2016/1127 tanácsi végrehajtási rendelet (HL 2016. L 188., 1. o.), másodszor a terrorizmus elleni küzdelemre vonatkozó különös intézkedések alkalmazásáról szóló 2001/931/KKBP közös álláspont 2., 3. és 4. cikkének hatálya alá tartozó személyek, csoportok és szervezetek jegyzékének naprakésszé tételéről, valamint a 2016/1136 határozat hatályon kívül helyezéséről szóló, 2017. január 27-i (KKBP) 2017/154 tanácsi határozat (HL 2017. L 23., 21. o.) és a terrorizmus elleni küzdelem érdekében egyes személyekkel és szervezetekkel szemben hozott különleges korlátozó intézkedésekről szóló 2580/2001/EK rendelet 2. cikke (3) bekezdésének végrehajtásáról és a 2016/1127 végrehajtási rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló, 2017. január 27-i (EU) 2017/150 tanácsi végrehajtási rendelet (HL 2017. L 23., 3. o.), harmadszor a terrorizmus elleni küzdelemre vonatkozó különös intézkedések alkalmazásáról szóló 2001/931/KKBP közös álláspont 2., 3. és 4. cikkének hatálya alá tartozó személyek, csoportok és szervezetek jegyzékének naprakésszé tételéről, valamint a 2017/154 határozat hatályon kívül helyezéséről szóló, 2017. augusztus 4-i (KKBP) 2017/1426 tanácsi határozat (HL 2017. L 204., 95. o.) és a terrorizmus elleni küzdelem érdekében egyes személyekkel és szervezetekkel szemben hozott különleges korlátozó intézkedésekről szóló 2580/2001/EK rendelet 2. cikke (3) bekezdésének végrehajtásáról, valamint a 2017/150 végrehajtási rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló, 2017. augusztus 4-i (EU) 2017/1420 tanácsi végrehajtási rendelet (HL 2017. L 204., 3. o.), negyedszer a terrorizmus elleni küzdelemre vonatkozó különös intézkedések alkalmazásáról szóló 2001/931/KKBP közös álláspont 2., 3. és 4. cikkének hatálya alá tartozó személyek, csoportok és szervezetek jegyzékének naprakésszé tételéről, valamint a 2017/1426 határozat hatályon kívül helyezéséről szóló, 2018. március 21-i (KKBP) 2018/475 tanácsi határozat (HL 2018. L 79., 26. o.) és a terrorizmus elleni küzdelem érdekében egyes személyekkel és szervezetekkel szemben hozott különleges korlátozó intézkedésekről szóló 2580/2001/EK rendelet 2. cikke (3) bekezdésének végrehajtásáról, valamint a 2017/1420 végrehajtási rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló, 2018. március 21-i (EU) 2018/468 tanácsi végrehajtási rendelet (HL 2018. L 79., 7. o.), ötödször a terrorizmus elleni küzdelemre vonatkozó különös intézkedések alkalmazásáról szóló 2001/931/KKBP közös álláspont 2., 3. és 4. cikkének hatálya alá tartozó személyek, csoportok és szervezetek jegyzékének naprakésszé tételéről, valamint a 2018/475 határozat hatályon kívül helyezéséről szóló, 2018. július 30-i (KKBP) 2018/1084 tanácsi határozat (HL 2018. L 194., 144. o.) és a terrorizmus elleni küzdelem érdekében egyes személyekkel és szervezetekkel szemben hozott különleges korlátozó intézkedésekről szóló 2580/2001/EK rendelet 2. cikke (3) bekezdésének végrehajtásáról, valamint a 2018/468 végrehajtási rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló, 2018. július 30-i (EU) 2018/1071 tanácsi végrehajtási rendelet (HL 2018. L 194., 23. o.) felperest érintő részében való megsemmisítése iránt az EUMSZ 263. cikk alapján benyújtott kérelem.

         Az ítélet rendelkező része

                  1)

                     A Törvényszék a terrorizmus elleni küzdelemre vonatkozó különös intézkedések alkalmazásáról szóló 2001/931/KKBP közös álláspont 2., 3. és 4. cikkének hatálya alá tartozó személyek, csoportok és szervezetek jegyzékének naprakésszé tételéről, valamint a (KKBP) 2015/2430 határozat hatályon kívül helyezéséről szóló, 2016. július 12-i (KKBP) 2016/1136 tanácsi határozatot, a terrorizmus elleni küzdelem érdekében egyes személyekkel és szervezetekkel szemben hozott különleges korlátozó intézkedésekről szóló 2580/2001/EK rendelet 2. cikke (3) bekezdésének végrehajtásáról, valamint az (EU) 2015/2425 végrehajtási rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló, 2016. július 12-i (EU) 2016/1127 tanácsi végrehajtási rendeletet, a terrorizmus elleni küzdelemre vonatkozó különös intézkedések alkalmazásáról szóló 2001/931/KKBP közös álláspont 2., 3. és 4. cikkének hatálya alá tartozó személyek, csoportok és szervezetek jegyzékének naprakésszé tételéről, valamint a 2016/1136 határozat hatályon kívül helyezéséről szóló, 2017. január 27-i (KKBP) 2017/154 tanácsi határozatot, a terrorizmus elleni küzdelem érdekében egyes személyekkel és szervezetekkel szemben hozott különleges korlátozó intézkedésekről szóló 2580/2001/EK rendelet 2. cikke (3) bekezdésének végrehajtásáról és a 2016/1127 végrehajtási rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló, 2017. január 27-i (EU) 2017/150 tanácsi végrehajtási rendeletet, a terrorizmus elleni küzdelemre vonatkozó különös intézkedések alkalmazásáról szóló 2001/931/KKBP közös álláspont 2., 3. és 4. cikkének hatálya alá tartozó személyek, csoportok és szervezetek jegyzékének naprakésszé tételéről, valamint a 2017/154 határozat hatályon kívül helyezéséről szóló, 2017. augusztus 4-i (KKBP) 2017/1426 tanácsi határozatot, a terrorizmus elleni küzdelem érdekében egyes személyekkel és szervezetekkel szemben hozott különleges korlátozó intézkedésekről szóló 2580/2001/EK rendelet 2. cikke (3) bekezdésének végrehajtásáról, valamint a 2017/150 végrehajtási rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló, 2017. augusztus 4-i (EU) 2017/1420 tanácsi végrehajtási rendeletet, a terrorizmus elleni küzdelemre vonatkozó különös intézkedések alkalmazásáról szóló 2001/931/KKBP közös álláspont 2., 3. és 4. cikkének hatálya alá tartozó személyek, csoportok és szervezetek jegyzékének naprakésszé tételéről, valamint a 2017/1426 határozat hatályon kívül helyezéséről szóló, 2018. március 21-i (KKBP) 2018/475 tanácsi határozatot, a terrorizmus elleni küzdelem érdekében egyes személyekkel és szervezetekkel szemben hozott különleges korlátozó intézkedésekről szóló 2580/2001/EK rendelet 2. cikke (3) bekezdésének végrehajtásáról, valamint a 2017/1420 végrehajtási rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló, 2018. március 21-i (EU) 2018/468 tanácsi végrehajtási rendeletet, a terrorizmus elleni küzdelemre vonatkozó különös intézkedések alkalmazásáról szóló 2001/931/KKBP közös álláspont 2., 3. és 4. cikkének hatálya alá tartozó személyek, csoportok és szervezetek jegyzékének naprakésszé tételéről, valamint a 2018/475 határozat hatályon kívül helyezéséről szóló, 2018. július 30-i (KKBP) 2018/1084 tanácsi határozatot és a terrorizmus elleni küzdelem érdekében egyes személyekkel és szervezetekkel szemben hozott különleges korlátozó intézkedésekről szóló 2580/2001/EK rendelet 2. cikke (3) bekezdésének végrehajtásáról, valamint a 2018/468 végrehajtási rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló, 2018. július 30-i (EU) 2018/1071 tanácsi végrehajtási rendeletet a „»Gama'a al-Islamiyya«[-t] (más néven »Al-Gama'a al-Islamiyya«) (»Islamic Group« — »IG« [»Iszlám Csoport«])” érintő részében megsemmisíti.

                  2)

                     Az Európai Unió Tanácsa viseli saját költségeit, valamint az Al-Gama'a al-Islamiyya Egypt (Gamaa Islamya Égypte) részéről felmerült költségeket.

                  3)

                     Az Európai Bizottság maga viseli saját költségeit.

         (1)  HL C 419., 2016.11.14.


title: T-281/19. sz. ügy: 2019. április 30-án benyújtott kereset — Ciprus kontra EUIPO — Filotas Bellas & Yios (Halloumi Vermion grill cheese M BELAS PREMIUM GREEK DAIRY SINCE 1927)

text:
               2019.6.24.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 213/74

      2019. április 30-án benyújtott kereset — Ciprus kontra EUIPO — Filotas Bellas & Yios (Halloumi Vermion grill cheese M BELAS PREMIUM GREEK DAIRY SINCE 1927)
      (T-281/19. sz. ügy)
      (2019/C 213/71)
      A keresetlevél nyelve: angol

         Felek

         Felperes: Ciprusi Köztársaság (képviselők: S. Malynicz QC [Queen's Counsel], S. Baran barrister, V. Marsland solicitor)

         Alperes: az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala (EUIPO)

         A másik fél a fellebbezési tanács előtti eljárásban: Filotas Bellas & Yios AE (Alexandreia Imathias, Görögország)

         Az EUIPO előtti eljárás adatai

         A vitatott védjegy jogosultja: a fellebbezési tanács előtti eljárásban részt vevő másik fél

         A vitatott védjegy:„Halloumi χαλούμι Vermion grill cheese/grill est/grill kase M BELAS PREMIUM GREEK DAIRY SINCE 1927” európai uniós ábrás védjegy — 12 172 276. sz. európai uniós védjegy

         Az EUIPO előtti eljárás: törlési eljárás

         A megtámadott határozat: az EUIPO negyedik fellebbezési tanácsának 2019. február 15-én hozott határozata (R 2298/2017-4. sz. ügy)

         Kereseti kérelmek

      A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:

                  —

                  helyezze hatályon kívül a megtámadott határozatot;

                  —

                  az alperest kötelezze a saját, valamint a törlést kérelmező fél költségeinek viselésére.

         Jogalapok

                  —

                  az (EU) 2017/1001 európai parlamenti és tanácsi rendelet 8. cikke (1) bekezdése b) pontjának megsértése;

                  —

                  az (EU) 2017/1001 európai parlamenti és tanácsi rendelet 59. cikke (1) bekezdése b) pontjának megsértése.


title: C-723/18. sz. ügy: A Judecătoria Orăștie (Románia) által 2018. november 20-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — EV kontra Inspectoratul General al Poliției Române-Brigada Autostrăzi și misiuni speciale — Biroul de Poliție Autostrada A1 Râmnicu Vâlcea — Deva (IGPR)

text:
               2019.7.22.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 246/3

      A Judecătoria Orăștie (Románia) által 2018. november 20-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — EV kontra Inspectoratul General al Poliției Române-Brigada Autostrăzi și misiuni speciale — Biroul de Poliție Autostrada A1 Râmnicu Vâlcea — Deva (IGPR)
      (C-723/18. sz. ügy)
      (2019/C 246/03)
      Az eljárás nyelve: román

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Judecătoria Orăștie

         Az alapeljárás felei

         Felperes: EV

         Alperes: Inspectoratul General al Poliției Române-Brigada Autostrăzi și misiuni speciale — Biroul de Poliție Autostrada A1 Râmnicu Vâlcea — Deva (IGPR)
      Az Európai Unió Bírósága (hatodik tanács) 2019. május 8-i határozatával megállapította, hogy nyilvánvalóan nem rendelkezik hatáskörrel a Judecătoria Orăștie (Románia) 2018. november 5-i határozatával előterjesztett kérdések megválaszolására.


title: C-180/19. sz. ügy: Az Amtsgericht Düsseldorf (Németország) által 2019. február 26-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — Flightright GmbH kontra Eurowings GmbH

text:
               2019.7.22.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 246/3

      Az Amtsgericht Düsseldorf (Németország) által 2019. február 26-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — Flightright GmbH kontra Eurowings GmbH
      (C-180/19. sz. ügy)
      (2019/C 246/04)
      Az eljárás nyelve: német

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Amtsgericht Düsseldorf

         Az alapeljárás felei

         Felperes: Flightright GmbH

         Alperes: Eurowings GmbH

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

      Úgy kell-e értelmezni a 261/2004/EK rendelet (1) 7. cikkének (1) bekezdését, hogy aszerint a kártalanítás összegének megállapításához a teljes útvonal alapulvételével kell meghatározni a távolságot?
      Úgy kell-e tehát (feltételezve a rendeletnek a vonatkozó utazásra való alkalmazhatóságát) értelmezni a „repülőút” kifejezést, hogy az alatt — olyan foglalások esetén, amelyeknél az utasok közbenső leszállással és másik repülőre való átszállással érik el a végső célállomást — csak az az út értendő, amelynek során a késés ténylegesen bekövetkezett, vagy ilyen esetben a „repülőút” kifejezést akként kell értelmezni, hogy a távolság meghatározásánál az első induló állomástól a végső célállomásig terjedő teljes útvonal irányadó?

         (1)  A visszautasított beszállás és légi járatok törlése vagy hosszú késése [helyesen: jelentős késése] esetén az utasoknak nyújtandó kártalanítás és segítség közös szabályainak megállapításáról, és a 295/91/EGK rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló, 2004. február 11-i 261/2004/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet (HL 2004. L 46., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 7. fejezet, 8. kötet, 10. o.).


title: C-224/19. sz. ügy: A Juzgado de Primera Instancia no 17 de Palma de Mallorca (Spanyolország) által 2019. március 14-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — CY kontra Caixabank S. A.

text:
               2019.7.22.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 246/4

      A Juzgado de Primera Instancia no 17 de Palma de Mallorca (Spanyolország) által 2019. március 14-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — CY kontra Caixabank S. A.
      (C-224/19. sz. ügy)
      (2019/C 246/05)
      Az eljárás nyelve: spanyol

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Juzgado de Primera Instancia no 17 de Palma de Mallorca

         Az alapeljárás felei

         Felperes: CY

         Alperes: Caixabank S. A.

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1)

                  A 93/13 irányelv (1) 6. cikkének (1) bekezdésére tekintettel az olyan szerződési feltétel semmisségének tisztességtelen jelleg miatt történő megállapítása, amely a jelzálogfedezetű kölcsön alapításának, módosításának vagy megszüntetésének összes költségét a hitelfelvevőre hárítja, módosítható-e a
                        visszafizetési kötelezettséget illetően a semmisség tisztességtelen jelleg miatt történő megállapítását követően?

                  2)

                  A 93/13 irányelv 6. cikkének (1) bekezdésére tekintettel az olyan nemzeti ítélkezési gyakorlat, amely értelmében azon szerződési feltétel semmisségének megállapítását követően, amely a jelzálogfedezetű kölcsön alapításának, módosításának vagy megszüntetésének teljes költségét a hitelfelvevőre telepíti,
                        a közjegyzői és az adminisztratív szolgáltatások költségeit egyenlő arányban kell megosztani a hitelező és a hitelfelvevő között
                     , a tisztességtelen feltétel semmisségének megállapításával összefüggő bírósági mérséklésnek minősülhet-e, és ennélfogva ellentétes-e a 93/13 irányelv 6. cikkének (1) bekezdésében foglalt azon elvvel, amely szerint a tisztességtelen feltételek nem jelentenek kötelezettséget a fogyasztóra nézve?

                  3)

                  A 93/13 irányelv 6. cikkének (1) bekezdésére tekintettel az olyan nemzeti ítélkezési gyakorlat, amely értelmében azon szerződési feltétel semmisségének megállapítását követően, amely a jelzálogfedezetű kölcsön alapításának, módosításának vagy megszüntetésének teljes költségét a hitelfelvevőhöz telepíti, az
                        ingatlan értékbecslés költségeinek és a kölcsönszerződés megkötésével összefüggő jelzálogjog alapítását terhelő illeték
                      megfizetését is a hitelfelvevőre terhelik, sérti-e azon elvet, amely szerint a semmisnek nyilvánított tisztességtelen feltétel nem jelent kötelezettséget a fogyasztóra nézve, és ellentétes-e a 93/13 irányelv 3. cikkének (2) bekezdésével az, hogy
                        az arra vonatkozó bizonyítási teher a hitelfelvevőre hárul, hogy nem tették lehetővé számára a saját ingatlan-értékbecslésének benyújtását?

                  4)

                  A 93/13 irányelv 6. cikkének (1) bekezdésére tekintettel ellentétes-e [a szóban forgó irányelvvel] az olyan nemzeti ítélkezési gyakorlat, amely értelmében azon szerződési feltétel semmisségének megállapítását követően, amely a jelzálogfedezetű kölcsön alapításának, módosításának vagy megszüntetésének teljes költségét a hitelfelvevőre hárítja, e szerződési feltétel továbbra is joghatással bírhat a hitelfelvevőre nézve, ha módosításokat végez vagy a jelzálogjogot törölteti,
                        abban az értelemben, hogy továbbra is fizetnie kell az ilyen módosításból vagy jelzálogjog-törlésekből származó költségeket
                     , és ezeknek a hitelfelvevőre hárítása sérti-e azon elvet, amely szerint a semmisnek nyilvánított tisztességtelen feltétel nem jelent kötelezettséget a fogyasztóra nézve?

                  5)

                  A 93/13 irányelv 7. cikkének (1) bekezdésével együttesen értelmezett 6. cikkének (1) bekezdésére tekintettel az olyan nemzeti ítélkezési gyakorlat, amely részben kizárja azon szerződési feltétel tisztességtelen jelleg miatti semmisségének megállapításából eredő visszafizetési kötelezettséget, amely a jelzálogfedezetű kölcsönszerződés alapításának, módosításának vagy megszüntetésének teljes költségét a hitelfelvevőre hárítja, ellentétes-e a vállalkozóval szembeni visszatartó hatással, amelyet a 93/13 irányelv 7. cikkének (1) bekezdése rögzít?

                  6)

                  Az Európai Unió Bíróságának ítélkezési gyakorlatában meghatározott, a semmisnek nyilvánított szerződési feltételek módosításának tilalmára és az irányelv 6. cikke szerinti azon elvre tekintettel, amely szerint a tisztességtelen feltételek nem jelentenek kötelezettséget a fogyasztóra nézve, jogsértőnek minősülhet-e az olyan nemzeti ítélkezési gyakorlat, amely a hitelfelvevő érdekére tekintettel mérsékli a visszafizetési kötelezettséget azon szerződési feltétel semmisségének megállapítását követően, amely az alapítás, módosítás vagy megszüntetés teljes költségét a hitelfelvevőre hárítja?

                  7)

                  A 93/13 irányelv 3. cikkének (1) és (2) bekezdésére tekintettel az olyan nemzeti ítélkezési gyakorlat, amely értelmében a
                        szerződéskötési díjnak nevezett szerződési feltétel automatikusan megfelel az átláthatósági tesztnek
                     , az irányelv 3. cikkének (2) bekezdésében foglalt, bizonyítási teher megfordulásának elve megsértésének minősül-e, mivel az eladónak vagy szolgáltatónak nem kell bizonyítania, hogy előzetesen tájékoztatást nyújtott és a feltételt egyedileg megtárgyalták?

                  8)

                  Ellentétes-e a 93/13 irányelv 3. cikkével és az Európai Unió Bíróságának ítélkezési gyakorlatával, ha a nemzeti ítélkezési gyakorlat úgy tekintheti, hogy a fogyasztónak magától tudnia kell, hogy a pénzintézetek szokásos gyakorlatát képezi a szerződéskötési díj szedése; és ennélfogva a hitelezőnek nem kell bizonyítékokat nyújtania annak igazolására, hogy a szerződési feltételt egyedileg megtárgyalták, vagy ellenkezőleg, a hitelezőnek mindenképpen igazolnia kell, hogy a szerződési feltételt egyedileg megtárgyalták?

                  9)

                  A 93/13 irányelv 3. és 4. cikkére, valamint az Európai Unió Bíróságának ítélkezési gyakorlatára tekintettel ellentétes lehet-e az említett irányelvvel az olyan nemzeti ítélkezési gyakorlat, amely szerint a
                        szerződéskötési díjnak nevezett szerződési feltétel — tisztességtelen jellegét illetően — a 4. cikk (2) bekezdése értelmében nem vizsgálható, mivel az a szerződés elsődleges tárgyának meghatározására hivatkozik
                     , vagy ezzel szemben úgy kell értelmezni, hogy az ilyen szerződéskötési díj nem a szerződési ár részének, hanem járulékos díjnak minősül, és ennélfogva, lehetővé kell tenni a nemzeti bíróság számára az átláthatósági és/vagy tartalmi vizsgálatot annak meghatározásához, hogy a szerződési feltétel a nemzeti jog szerint tisztességtelen jellegű-e?

                  10)

                  A 93/13 irányelv 4. cikkének (2) bekezdésére tekintettel — amelyet az LCGC (2) nem ültetett át a spanyol jogrendszerbe — ellentétes-e a 93/13 irányelv 8. cikkével az, hogy a spanyol bíróság ugyanezen irányelv 4. cikkének (2) bekezdésére hivatkozzon, és azt alkalmazza, ha e rendelkezést a jogalkotó akaratának megfelelően nem ültették át a spanyol jogrendszerbe, amelynek célja az volt, hogy teljes védelmet biztosítson az összes olyan szerződési feltétel tekintetében, amelyet az eladó vagy szolgáltató a fogyasztóval kötött szerződésbe foglalhat, ideértve a szerződés elsődleges tárgyát érintő feltételeket, akkor is, ha világosan és érthetően vannak megfogalmazva, akkor is, ha megállapítható, hogy a szerződéskötési díjnak nevezett szerződési feltétel a kölcsönszerződés elsődleges tárgyát képezi?

                  11)

                  A 93/13 irányelv 3. cikkének (1) bekezdésére tekintettel a szerződéskötési díjnak nevezett szerződési feltétel —
                        ha azt egyedileg nem tárgyalták meg, és a pénzintézet nem igazolja, hogy az ténylegesen nyújtott szolgáltatásoknak és felmerülő költségeknek felel meg — a szerződés feleinek jogai és kötelezettségei között jelentős egyensúlyhiányt eredményez-e
                     , és a nemzeti bíróságnak meg kell-e állapítania e szerződési feltétel semmisségét?

                  12)

                  A 93/13 irányelv 7. cikkének (1) bekezdésével együttesen értelmezett 6. cikkének (1) bekezdésére tekintettel
                        az eladó vagy szolgáltató költségek viselésére való kötelezésének
                      — amely egy fogyasztó által indított, a vele kötött szerződésben foglalt tisztességtelen feltételek semmisségének megállapítása iránti kereseten alapuló eljárásból ered, amelynek során
                        a bíróságok tisztességtelen jelleg miatt megállapítják e semmisséget
                      —, következnie kell-e azon elvből, miszerint a tisztességtelen feltételek nem jelentenek kötelezettséget a fogyasztóra nézve, valamint az eladót vagy szolgáltatót érintő visszatartó hatás elvéből, ha a semmisség megállapítása iránti ilyen kereseteket a nemzeti bíróság bírálja el, függetlenül az ítéletben visszatéríteni rendelt konkrét összegektől, figyelemmel továbbá arra, hogy az elsődleges kérelem a szerződési feltétel semmisségének megállapítására irányul, és az összegek visszafizetésére vonatkozó kérelem csak az előzőhöz szorosan kötődő kiegészítő kérelem?

                  13)

                  Azon elvre tekintettel, miszerint a tisztességtelen feltételek nem jelentenek kötelezettséget a fogyasztóra nézve, és a 93/13 irányelvben foglalt (6. cikk (1) bekezdése és 7. cikk (1) bekezdése) visszatartó hatás elvére figyelemmel az eladó vagy szolgáltató által a fogyasztóval kötött szerződésbe foglalt feltétel tisztességtelen jelleg miatti semmisségének megállapításából származó visszafizetési kötelezettség
                        időbeli hatálya korlátozható-e az összeg visszatérítése iránti keresetre irányadó elévülési időre vonatkozó kifogás alkalmazásával, annak ellenére, hogy a nemzeti jogszabályok alapján a semmisség megállapítása iránti keresetre — amely útján a szerződési feltétel tisztességtelen jellegét állapítják meg — nem vonatkozik elévülési idő?

         (1)  A fogyasztókkal kötött szerződésekben alkalmazott tisztességtelen feltételekről szóló, 1993. április 5-i 93/13/EGK tanácsi irányelv (HL 1993. L 95., 29. o.; magyar nyelvű különkiadás 15. fejezet, 2. kötet, 288. o.).

         (2)  Az általános szerződési feltételekről szóló, 1998. április 13-i 7/1998. sz. törvény.


title: C-247/19. sz. ügy: A Juzgado de Primera Instancia e Instrucción no 6 de Ceuta (Spanyolország) által 2019. március 21-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — HC és ID kontra Banco Bilbao Vizcaya Argentaria S. A.

text:
               2019.7.22.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 246/6

      A Juzgado de Primera Instancia e Instrucción no 6 de Ceuta (Spanyolország) által 2019. március 21-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — HC és ID kontra Banco Bilbao Vizcaya Argentaria S. A.
      (C-247/19. sz. ügy)
      (2019/C 246/06)
      Az eljárás nyelve: spanyol

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Juzgado de Primera Instancia e Instrucción no 6 de Ceuta

         Az alapeljárás felei

         Felperesek: HC és ID

         Alperes: Banco Bilbao Vizcaya Argentaria S. A.

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1)

                  A fogyasztókkal kötött szerződésekben alkalmazott tisztességtelen feltételekről szóló, 1993. április 5-i 93/13/EGK tanácsi irányelvnek, (1) és különösen annak 6. cikke (1) bekezdésének és 7. cikke (1) bekezdésének értelmében a fogyasztók és felhasználók védelmének biztosítása érdekében, valamint az e védelmet végrehajtó uniós ítélkezési gyakorlat értelmében összeegyeztethető-e az uniós joggal az, hogy a Tribunal Supremo (legfelsőbb bíróság, Spanyolország) 2019. január 23-i 44–49 ítéleteiben egyértelmű kritériumként rögzítette azt a megállapítást, miszerint a fogyasztókkal kötött jelzálogfedezetű kölcsönszerződésekben tisztességtelen jellegűnek minősül az a meg nem tárgyalt szerződési feltétel, amely előírja, hogy a jelzálogfedezetű kölcsönügylet megkötésének összes költségét az adósra kell hárítani, és a költségeket az említett tisztességtelen jellegű és semmisnek nyilvánított szerződési feltételben foglalt különböző jogcímek szerint meg kell osztani a szerződési feltételt előre meghatározó banki intézmény és az adós fogyasztó között a nemzeti szabályozás értelmében tartozatlanul megfizetett összegek visszatérítésének korlátozása céljából?
                  Továbbá, a fogyasztókkal kötött szerződésekben alkalmazott tisztességtelen feltételekről szóló, 1993. április 5-i 93/13/EGK tanácsi irányelvnek, és különösen annak 6. cikke (1) bekezdésének és 7. cikke (1) bekezdésének értelmében a fogyasztók és felhasználók védelmének biztosítása érdekében, valamint az e védelmet végrehajtó uniós ítélkezési gyakorlat értelmében összeegyeztethető-e az uniós joggal az, hogy a Tribunal Supremo (legfelsőbb bíróság) egységesen értelmezi azon, tisztességtelen jellege miatt semmis szerződési feltételt tekintetében, amelynek törlése és az ahhoz fűződő joghatások nem érintik a jelzálogjoggal biztosított kölcsönszerződés fennmaradását?

                  2)

                  Hasonlóképpen, a LEC (2) 394. cikkével kapcsolatban, amely az eljárási költségek tekintetében az objektív pernyertesség figyelembevételét írja elő, megállapítható-e, hogy ha kimondják a költségekre vonatkozó tisztességtelen szerződési feltétel semmisségét, azonban e semmisség joghatásai a költségek fent hivatkozott megosztására korlátozódnak, ez az európai uniós jog tényleges érvényesülésének és azon elvnek a megsértését jelenti, amely szerint a tisztességtelen feltételek nem jelentenek kötelezettséget a fogyasztóra nézve, amennyiben az ítéletben részben adnak helyt [a kérelmeknek], és ez értelmezhető-e úgy, mint ami fordított visszatartó hatást vált ki, amelynek következtében gyengül a fogyasztók és felhasználók jogos érdekeinek védelme?

         (1)  HL 1993. L 95., 29. o.; magyar nyelvű különkiadás 15. fejezet, 2. kötet, 288. o.

         (2)  Ley de Enjuiciamiento Civil (polgári perrendtartásról szóló törvény)


title: C-259/19. sz. ügy: A Juzgado de Primera Instancia e Instrucción no 6 de Ceuta (Spanyolország) által 2019. március 27-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — LG és PK kontra Banco Bilbao Vizcaya Argentaria S. A.

text:
               2019.7.22.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 246/7

      A Juzgado de Primera Instancia e Instrucción no 6 de Ceuta (Spanyolország) által 2019. március 27-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — LG és PK kontra Banco Bilbao Vizcaya Argentaria S. A.
      (C-259/19. sz. ügy)
      (2019/C 246/07)
      Az eljárás nyelve: spanyol

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Juzgado de Primera Instancia e Instrucción no 6 de Ceuta

         Az alapeljárás felei

         Felperesek: LG és PK

         Alperes: Banco Bilbao Vizcaya Argentaria S. A.

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

      A fogyasztókkal kötött szerződésekben alkalmazott tisztességtelen feltételekről szóló, 1993. április 5-i 93/13/EGK tanácsi irányelvnek, (1) és különösen annak 6. cikke (1) bekezdésének és 7. cikke (1) bekezdésének értelmében a fogyasztók és felhasználók védelmének biztosítása érdekében, valamint az e védelmet végrehajtó uniós ítélkezési gyakorlat értelmében összeegyeztethető-e az uniós joggal az, hogy a Tribunal Supremo (legfelsőbb bíróság, Spanyolország) 2019. január 23-i 44–49 ítéleteiben egyértelmű kritériumként rögzítette azt a megállapítást, miszerint a fogyasztókkal kötött jelzálogfedezetű kölcsönszerződésekben tisztességtelen jellegűnek minősül az a meg nem tárgyalt szerződési feltétel, amely előírja, hogy a jelzálogfedezetű kölcsönügylet megkötésének összes költségét az adósra kell hárítani, és a költségeket az említett tisztességtelen jellegű és semmisnek nyilvánított szerződési feltételben foglalt különböző jogcímek szerint meg kell osztani a szerződési feltételt előre meghatározó banki intézmény és az adós fogyasztó között a nemzeti szabályozás értelmében tartozatlanul megfizetett összegek visszatérítésének korlátozása céljából?
      Továbbá, a fogyasztókkal kötött szerződésekben alkalmazott tisztességtelen feltételekről szóló, 1993. április 5-i 93/13/EGK tanácsi irányelvnek, és különösen annak 6. cikke (1) bekezdésének és 7. cikke (1) bekezdésének értelmében a fogyasztók és felhasználók védelmének biztosítása érdekében, valamint az e védelmet végrehajtó uniós ítélkezési gyakorlat értelmében összeegyeztethető-e az uniós joggal az, hogy a Tribunal Supremo (legfelsőbb bíróság) egységesen értelmezi azon, tisztességtelen jellege miatt semmis szerződési feltételt tekintetében, amelynek törlése és az ahhoz fűződő joghatások nem érintik a jelzálogjoggal biztosított kölcsönszerződés fennmaradását?

         (1)  HL 1993. L 95., 29. o.; magyar nyelvű különkiadás 15. fejezet, 2. kötet, 288. o.


title: C-287/19. sz. ügy: Az Oberster Gerichtshof (Ausztria) által 2019. április 5-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — DenizBank AG kontra Verein für Konsumenteninformation

text:
               2019.7.22.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 246/8

      Az Oberster Gerichtshof (Ausztria) által 2019. április 5-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — DenizBank AG kontra Verein für Konsumenteninformation
      (C-287/19. sz. ügy)
      (2019/C 246/08)
      Az eljárás nyelve: német

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Oberster Gerichtshof

         Az alapeljárás felei

         Felperes: DenizBank AG

         Alperes: Verein für Konsumenteninformation

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1.

                  Úgy kell-e értelmezni az (EU) 2015/2366 irányelv (1) (pénzforgalmi szolgáltatási irányelv) 54. cikkének (1) bekezdésével összefüggésben értelmezett 52. cikke 6. pontjának a) alpontját, amely szerint a feltételeknek a javasolt módosítását elfogadottnak kell tekinteni a pénzforgalmi szolgáltatást igénybe vevő részéről, ha a pénzforgalmi szolgáltatást igénybe vevő a hatálybalépés tervezett időpontját megelőző napig nem értesíti a pénzforgalmi szolgáltatót arról, hogy a módosítást nem fogadja el, hogy a fogyasztóval is teljesen korlátlanul meg lehet állapodni a hozzájárulás vélelméről az összes elképzelhető feltétel tekintetében?

                  2.

                              a)

                              Úgy kell-e értelmezni a pénzforgalmi szolgáltatási irányelv 4. cikkének 14. pontját, hogy egy személyes multifunkcionális bankkártya NFC funkciója esetében, amellyel kis összegű fizetéseket teljesítenek az összekapcsolt ügyfélszámla terhére, készpénz-helyettesítő fizetési eszközről van szó?

                              b)

                              A 2.a) kérdésre adandó igenlő válasz esetén:

                                          Úgy kell-e értelmezni a pénzforgalmi szolgáltatási irányelvnek a kis összegű fizetésekre és az elektronikus pénzre vonatkozó eltérésről szóló 63. cikke (1) bekezdésének b) pontját, hogy egy személyes multifunkcionális bankkártya NFC funkciójának használatával történő kis összegű érintős fizetés az eltérésre vonatkozó rendelkezés értelmében a készpénz-helyettesítő fizetési eszköz névtelen használatának minősül?

                  3.

                  Úgy kell-e értelmezni a pénzforgalmi szolgáltatási irányelv 63. cikke (1) bekezdésének b) pontját, hogy a pénzforgalmi szolgáltató csak akkor hivatkozhat erre az eltérésre, ha a készpénz-helyettesítő fizetési eszköz a technika objektív állása szerint bizonyíthatóan nem zárolható vagy a további használat nem akadályozható meg?

         (1)  A belső piaci pénzforgalmi szolgáltatásokról és a 2002/65/EK, a 2009/110/EK és a 2013/36/EU irányelv és az 1093/2010/EU rendelet módosításáról, valamint a 2007/64/EK irányelv hatályon kívül helyezéséről szóló, 2015. november 25-i (EU) 2015/2366 európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL 2015. L 337., 35. o.).


title: C-307/19. sz. ügy: A Visoki trgovački sud Republike Hrvatske (Horvátország) által 2019. április 11-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — Obala i lučice d.o.o. kontra NLB Leasing d.o.o.

text:
               5.8.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 263/25

      A Visoki trgovački sud Republike Hrvatske (Horvátország) által 2019. április 11-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — Obala i lučice d.o.o. kontra NLB Leasing d.o.o.
      (C-307/19. sz. ügy)
      (2019/C 263/31)
      Az eljárás nyelve: horvát

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Visoki trgovački sud Republike Hrvatske

         Az alapeljárás felei

         Felperes: Obala i lučice d.o.o.

         Alperes: NLB Leasing d.o.o.

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1.

                  Jogosultak-e a közjegyzők valamely iratnak a tagállamokban a polgári és kereskedelmi ügyekben a bíróság és bíróságon kívüli iratok kézbesítéséről szóló, 2007. november 13-i 1393/2007/EK rendelet (1) szerinti kézbesítésére vagy közlésére, ha olyan ügyekben kézbesítik határozataikat, amelyekben nem az 1215/2012 rendelet (2) alkalmazandó, figyelembe véve, hogy Horvátországban a közjegyzők, ha a nemzeti jog által részükre biztosított hatáskörök keretében valamely „bizonyító erejű okirat” alapján végrehajtási eljárásban járnak el, nem tartoznak az 1215/2012 rendelet értelmében vett „bíróság” fogalmába? Másképp fogalmazva, mivel a közjegyzők nem tartoznak az 1215/2012 rendelet értelmében vett „bíróság” fogalmába, a nemzeti jog által részükre biztosított hatáskörök keretében valamely „bizonyító erejű okirat” alapján történő végrehajtási eljárásban eljárva alkalmazhatják-e az 1393/2007 rendeletben az iratkézbesítésre vagy iratközlésre vonatkozóan meghatározott szabályokat?

                  2.

                  Ha a díjbeszedési jogot a Zakon o sigurnosti prometa na cestama (a közúti közlekedésbiztonságról szóló törvény) és az önkormányzati tevékenységeknek mint a közhatalmi szervek saját tevékenységeinek a végrehajtására vonatkozó szabályok határozzák meg, az utcán vagy a közúton történő parkolás a polgári ügyek körébe tartozónak tekinthető-e a polgári és kereskedelmi ügyekben a joghatóságról, valamint a határozatok elismeréséről és végrehajtásáról szóló, 2012. december 12-i 1215/2012/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (egységes szerkezetbe foglalt változat) értelmében, amely rendelet a polgári és kereskedelmi ügyekben a joghatóságot, valamint a határozatok elismerését és végrehajtását szabályozza, tekintettel arra, hogy ha bizonyítást nyer, hogy a gépjármű parkolójegy nélkül vagy érvénytelen parkolójeggyel tartózkodott a parkolóban, e gépjármű vonatkozásában azonnal napijegyet kell fizetni, mintha egész nap ott parkolt volna, a parkolóhely igénybe vételének pontos időtartamától függetlenül, és így a napijegy beszedésének szankcionáló jellege van, pontosítva azzal, hogy néhány tagállamban a szóban forgó parkolást közlekedési jogsértésnek tekintik?

                  3.

                  Az utcán vagy a közúton történő parkolásra vonatkozó, korábban hivatkozott bírósági jogviták esetén, ha a díjbeszedési jogot a közúti közlekedésbiztonságról szóló törvény és az önkormányzati tevékenységeknek mint a közhatalmi szervek saját tevékenységeinek a végrehajtására vonatkozó szabályok írják elő, a bíróságok elvégezhetik-e valamely irat más tagállambeli alperes részére történő kézbesítését vagy közlését a tagállamokban a polgári és kereskedelmi ügyekben a bíróság és bíróságon kívüli iratok kézbesítéséről szóló, 2007. november 13-i 1393/2007/EK rendelet alapján?
                  Abban az esetben, ha a fent említett kérdések alapján megállapítják, hogy az ilyen jellegű parkolás a polgári ügyek körébe tartozik, a következő további kérdések merülnek fel:

                  4.

                  A jelen ügyben vélelmezik, hogy szerződés jön létre a szóban forgó, vízszintes és/vagy függőleges jelzésekkel megjelölt helyen történő utcai parkolással, azaz úgy tekintik, hogy a parkolással szerződés jön létre, és ha nem egyenlítik ki az óradíj alapján számított parkolási díjat, a napijegy díját kell megfizetni. Következésképpen felmerül a kérdés, hogy az a vélelem, amelynek értelmében az ilyen parkolás szerződéskötést eredményez és az óradíjon alapuló elszámolást biztosító parkolójegy megvásárlásának elmaradása, illetve a megvásárolt jegy időtartamának lejárta esetén a napijegy díjának megfizetésébe beleegyeznek, ellentétes-e az EUMSZ 56. cikkben a szolgáltatásnyújtás területén megállapított alapvető rendelkezésekkel és az uniós vívmányok rendelkezéseivel?

                  5.

                  A jelen ügyben a parkolásra Zára városában került sor, ezért az említett szerződés és a horvát bíróságok között kapcsolat áll fenn, de a parkolás a 2015/2012/EU rendelet 7. cikke 1. pontjának értelmében vett „szolgáltatásnak” minősül-e, tekintettel arra, hogy a szolgáltatás fogalma magában foglalja azt, hogy a szolgáltatást nyújtó fél meghatározott tevékenységet végez, vagyis azt, hogy e tevékenységet díjazás ellenében végzi, következésképpen felmerül a kérdés, hogy felperes tevékenysége elegendő-e ahhoz, hogy az szolgáltatásnak minősüljön? Ha a horvát bíróságok nem rendelkeznek különös joghatósággal az 2015/2012/EU rendelet 7. cikke 1. pontjának értelmében, az alperes lakóhelye szerinti bíróság rendelkezik joghatósággal az eljárás elbírálására.

                  6.

                  Ha a díjbeszedési jogot a közúti közlekedésbiztonságról szóló törvény és az önkormányzati tevékenységeknek mint a közhatalmi szervek saját tevékenységeinek a végrehajtására vonatkozó szabályok írják elő, és a díjbeszedést kizárólag az adott nap meghatározott időszakában végzik, az utcán vagy a közterületen történő parkolás ingatlanbérleti szerződésnek tekinthető-e az 1215/2012 rendelet 24. cikkének 1. pontja alapján?

                  7.

                  Ha a jelen ügyben nem lehet alkalmazni a fent hivatkozott azon vélelmet, amely szerint az említett parkolás szerződéskötést eredményezett (az előzetes döntéshozatalra előterjesztett negyedik kérdés), az ilyen jellegű parkolás — amely tekintetében a parkolási díj beszedésére vonatkozó hatáskör a közúti közlekedésbiztonságról szóló törvényből származik, és amelynek vonatkozásában elő van írva a napijegy díjának a megfizetése, ha a parkolóhely használati ideje szerint nem fizetik meg előre az óradíj alapján számított parkolási díjat, vagy a megvásárolt jegy időtartama lejárt — a jogellenes károkozással, jogellenes károkozással egy tekintet alá eső cselekménnyel vagy ilyen cselekményből fakadó igénnyel kapcsolatos ügynek minősülhet-e az 1215/2012 rendelet 7. cikke 2. pontja értelmében?

                  8.

                  A jelen ügyben Horvátországnak az Unióhoz való csatlakozása előtt, konkrétan, 2012. június 30-án 13 óra 2 perckor történt a parkolás. Ezért felmerül a kérdés, hogy időbeli hatályukra tekintettel alkalmazandók-e a jelen ügyben az alkalmazandó törvényre vonatkozó rendeletek, nevezetesen, az 593/2008 rendelet (3) vagy a 864/2007 rendelet (4)?
                  Amennyiben a Bíróság hatáskörrel rendelkezik arra, hogy az anyagi jog alkalmazása kapcsán választ adjon, a következő kérdés merül fel:

                  9.

                  Ellentétes-e az EUMSZ 56. cikkben a szolgáltatásnyújtás területén megállapított alapvető rendelkezésekkel és az uniós vívmányok rendelkezéseivel, függetlenül attól, hogy a gépjármű tulajdonosa természetes vagy jogi személy-e, azon vélelem, amely szerint az említett parkolással szerződéskötés valósul meg, és — a nem a parkolási óradíj szerint történt jegyvásárlás vagy a megvásárolt jegy időtartamának lejárta esetén — fennáll a napijegy díjának megfizetésébe való beleegyezés? Másképpen szólva, az anyagi jog meghatározását illetően az 593/2008 rendelet 4. cikkében foglalt rendelkezések alkalmazhatók-e a jelen ügyben (tudva, hogy az iratokban nem szerepel semmilyen bizonyíték, amely igazolná, hogy a felek megállapodtak volna az alkalmazandó törvényről)?

                              —

                              Ha szerződés áll fenn, a jelen ügyben szolgáltatási szerződésről van-e szó, azaz, az említett parkolási szerződés az 593/2008 rendelet 4. cikke (1) bekezdésének b) pontja értelmében vett szolgáltatásnak minősülhet-e?

                              —

                              Másodlagosan, a szóban forgó parkolás az 593/2008 rendelet 4. cikke (1) bekezdése c) pontjának értelmében vett bérleti szerződésnek tekinthető-e?

                              —

                              Másodlagosan, ha a szóban forgó parkolás tekintetében az 593/2008 rendelet 4. cikkének (2) bekezdésében foglalt rendelkezéseket kell alkalmazni, felmerül a kérdés, hogy mi a jellegzetes szolgáltatás, tekintettel arra, hogy a felperes lényegében véve kizárólag jelzéssel látja el a parkolási útfelületet és a parkolási díj beszedése iránt intézkedik, míg az alperes parkol és fizeti a parkolást. Annak feltételezése esetén ugyanis, hogy a jellegzetes szolgáltatás a felperes által nyújtott szolgáltatás, a horvát jogot kellene alkalmazni, de ha az alperes szolgáltatása lenne a jellegzetes, a szlovén jogot kellene alkalmazni. Mivel azonban a parkolási díj beszedéséhez való jogot a jelen ügyben a horvát jog szabályozza, amellyel ennélfogva a szerződés szorosabb kapcsolatban áll, a jelen ügyben kiegészítésként alkalmazhatók-e mégis az 593/2008 rendelet 4. cikkének [(3)] bekezdésében foglalt rendelkezések?

                              —

                              Ha megállapítható, hogy szerződésen kívüli kötelmi viszonyról van szó, amelyre a 864/2007 rendelet hivatkozik, e szerződésen kívüli kötelmi viszony tekinthető-e jogellenes károkozásnak, azzal a következménnyel, hogy az alkalmazandó jogot a 864/2007 rendelet 4. cikkének (1) bekezdése alapján kell meghatározni?

                              —

                              Másodlagosan, az ilyen jellegű parkolás tekinthető-e jogalap nélküli gazdagodásnak, azzal a következménnyel, hogy az alkalmazandó jogot a 864/2007 rendelet 10. cikkének (1) bekezdése alapján kell meghatározni?

                              —

                              Másodlagosan, az ilyen jellegű parkolás tekinthető-e megbízás nélküli ügyvitelnek, azzal a következménnyel, hogy az alkalmazandó jogot a 864/2007 rendelet 11. cikkének (1) bekezdése alapján kell meghatározni?

                              —

                              Másodlagosan, az ilyen jellegű parkolás tekinthető-e az alperes culpa in contrahendo felelősségének, azzal a következménnyel, hogy az alkalmazandó jogot a 864/2007 rendelet 12. cikkének (1) bekezdése alapján kell meghatározni?

         (1)  Az 1348/2000/EK tanácsi rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló, 2007. november 13-i 1393/2007/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet (HL 2007. L 324., 79. o.)

         (2)  A polgári és kereskedelmi ügyekben a joghatóságról, valamint a határozatok elismeréséről és végrehajtásáról szóló, 2012. december 12-i 1215/2012/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (HL 2012. L 351., 1. o.)

         (3)  A szerződéses kötelezettségekre alkalmazandó jogról szóló, 2008. június 17-i 593/2008/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet („Róma I”) (HL 2008. L 177., 6. o.; helyesbítés: HL 2009. L 309., 2009.11.24., 87. o.)

         (4)  A szerződésen kívüli kötelmi viszonyokra alkalmazandó jogról szóló, 2007. július 11-i 864/2007/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet („Róma II”) (HL 2007. L 199., 40. o.)


title: C-308/19. sz. ügy: Az Înalta Curte de Casație și Justiție (Románia) által 2019. április 15-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — Consiliul Concurenței kontra Whiteland Import Export SRL

text:
               5.8.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 263/28

      Az Înalta Curte de Casație și Justiție (Románia) által 2019. április 15-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — Consiliul Concurenței kontra Whiteland Import Export SRL
      (C-308/19. sz. ügy)
      (2019/C 263/32)
      Az eljárás nyelve: román

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Înalta Curte de Casație și Justiție

         Az alapeljárás felei

         Felülvizsgálati kérelmet előterjesztő fél: Consiliul Concurenței

         Ellenérdekű fél: Whiteland Import Export SRL

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdés

      Úgy kell-e értelmezni az EUSZ 4. cikk (3) bekezdését és az EUMSZ 101. cikket, hogy azok értelmében a tagállamok bíróságai kötelesek a versenytanács közigazgatási szankciók kiszabásához való jogának elévülését szabályozó nemzeti szabályokat az 1/2003/EK rendelet (1) 25. cikkének (3) bekezdésében foglalt szabályozással összhangban értelmezni, és hogy azokkal ellentétes valamely nemzeti jogszabály olyan értelmezése, amely szerint kizárólag a versenyellenes magatartással kapcsolatos vizsgálat hivatalos megkezdése minősül elévülési időt megszakító intézkedésnek, anélkül hogy a vizsgálat céljából később végzett eljárási cselekmények ilyen intézkedéseknek minősülnének?

         (1)  A Szerződés 81. és 82. cikkében meghatározott versenyszabályok végrehajtásáról szóló, 2002. december 16-i 1/2003/EK tanácsi rendelet (HL 2003. L 1., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 8. fejezet, 2. kötet, 205. o.).


title: C-323/19. sz. ügy: A Trgovački sud u Zagrebu (Horvátország) által 2019. április 18-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — Interplastics s.r.o. kontra Letifico d.o.o.

text:
               5.8.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 263/29

      A Trgovački sud u Zagrebu (Horvátország) által 2019. április 18-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — Interplastics s.r.o. kontra Letifico d.o.o.
      (C-323/19. sz. ügy)
      (2019/C 263/34)
      Az eljárás nyelve: horvát

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Trgovački sud u Zagrebu

         Az alapeljárás felei

         Felperes: Interplastics s.r.o.

         Alperes: Letifico d.o.o.

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1)

                  Figyelemmel az Európai Unió Bíróságának a C-484/15. és C-551/15. sz. ügyben hozott ítéletére, összeegyeztethető-e az emberi jogok és az alapvető szabadságok védelméről szóló európai egyezmény 6. cikkének (1) bekezdésével és az Európai Unió működéséről szóló szerződés 18. cikkével az olyan nemzeti szabályozás, mint az Ovršni zakon (a végrehajtásról szóló törvény; közzétéve a Narodne novine 112/12., 25/13., 93/14., 55/16. és 73/17. számában) 1. cikke, és amely a közjegyzők hatáskörébe utalja a követelések „bizonyító erejű okiraton” alapuló és végrehajtási lap — mint végrehajtható okirat — kiállítása útján történő behajtását, anélkül hogy a Horvát Köztársaságban letelepedett, végrehajtás alá vont adós jogi személy a kifejezett beleegyezését adta volna?

                  2)

                  Alkalmazható-e a Bíróság 2017. március 9-i Zulfikarpašić ítéletében (C-484/15, EU:C:2017:199) és 2017. március 9-i Pula Parking ítéletében (C-551/15, EU:C:2017:193) adott értelmezés a fentiekben bemutatott Povrv-752/19. sz. ügyben, és különösen úgy kell-e értelmezni az 1215/2012 rendeletet, hogy a nemzeti jog által részükre biztosított hatáskörök keretében valamely „bizonyító erejű okirat” alapján végrehajtási eljárásban — amelyben a végrehajtási eljárás alperesei az Európai Unió más tagállamaiban letelepedett jogi személyek —, Horvátországban eljáró közjegyzők nem tartoznak az említett rendelet értelmében vett „bíróság” fogalma alá?


title: C-344/19. sz. ügy: A Vrhovno sodišče Republike Slovenije (Szlovénia) által 2019. május 2-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — D. J. kontra Radiotelevizija Slovenija

text:
               5.8.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 263/30

      A Vrhovno sodišče Republike Slovenije (Szlovénia) által 2019. május 2-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — D. J. kontra Radiotelevizija Slovenija
      (C-344/19. sz. ügy)
      (2019/C 263/35)
      Az eljárás nyelve: szlovén

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Vrhovno sodišče Republike Slovenije

         Az alapeljárás felei

         Felperes: D. J.

         Alperes: Radiotelevizija Slovenija

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1)

                  Úgy kell-e értelmezni a 2003/88 irányelv (1) 2. cikkét, hogy a jelen eljárás körülményeihez hasonló körülmények között munkaidőnek minősül az a készenlét, amely alatt a műsorszóró állomáson dolgozó munkavállaló azokban az időszakokban, amikor nincs szolgálatban (amikor nem kell fizikailag a munkavégzés helyén jelen lennie), köteles hívásra elérhető lenni, és szükség esetén egy órán belül odaérni a munkavégzés helyére?

                  2)

                  A jelen eljárás körülményeihez hasonló körülmények között befolyásolja-e a készenlét jellegének meghatározását az, hogy a munkavállaló a munkavégzés helyén (műsorszóró állomás) található szálláson lakik, mivel a hely földrajzi jellemzői lehetetlenné (vagy nagyon nehézkessé) teszik a napi hazatérést („le a völgybe”)?

                  3)

                  Eltérő választ kell-e adni az előző két kérdésre, amennyiben olyan helyről van szó, ahol a hely földrajzi jellemzői miatt korlátozottak a szabadidős tevékenységek gyakorlásának lehetőségei, vagy ha a munkavállaló nagyobb korlátozásokkal szembesül a szabadideje beosztásában és saját ügyei intézésben (amelyek nem állnának fenn, ha otthon élne)?

         (1)  A munkaidő-szervezés egyes szempontjairól szóló, 2003. november 4-i 2003/88/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL 2003, L 299., 9. o., magyar nyelvű különkiadás 5. fejezet, 4. kötet, 381. o.)


title: C-346/19. sz. ügy: A Bundesfinanzhof (Németország) által 2019. május 2-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — Bundeszentralamt für Steuern kontra Y-GmbH

text:
               5.8.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 263/31

      A Bundesfinanzhof (Németország) által 2019. május 2-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — Bundeszentralamt für Steuern kontra Y-GmbH
      (C-346/19. sz. ügy)
      (2019/C 263/36)
      Az eljárás nyelve: német

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Bundesfinanzhof

         Az alapeljárás felei

         Felperes: Bundeszentralamt für Steuern

         Alperes: Y-GmbH

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1)

                  Úgy kell-e értelmezni a nem a visszatérítés helye szerinti tagállamban, hanem egy másik tagállamban letelepedett adóalanyok részére a 2006/112/EK irányelvben (1) előírt hozzáadottérték-adóvisszatérítés részletes szabályainak megállapításáról szóló, 2008. február 12-i 2008/9/EK tanácsi irányelv (2) (2008/9/EK irányelv) 8. cikke (2) bekezdésének d) pontját, amely szerint a visszatérítési kérelemben minden egyes, visszatérítés helye szerinti tagállamra, valamint minden számlára szükséges megadni egyebek mellett a számla számát, hogy elégséges egy számla hivatkozási számának a megadása, amelyet kiegészítő azonosító ismérvként a számla száma mellett tüntetnek fel egy számlán?

                  2)

                  Az előző kérdésre adott nemleges válasz esetén: alakilag teljeskörűen és a 2008/9/EK irányelv 15. cikke (1) bekezdésének második mondata értelmében határidőben benyújtottnak tekintendő-e az olyan visszatérítési kérelem, amelyben a számlaszám helyett a számla hivatkozási számát adták meg?

                  3)

                  Figyelemmel kell-e lenni a második kérdés megválaszolásánál arra, hogy a nem a visszatérítés helye szerinti tagállamban letelepedett adóalany a tájékozott kérelmező szemszögéből nézve, a székhely szerinti tagállam elektronikus portáljának kialakítása és a visszatérítés helye szerinti tagállam nyomtatványai alapján vélhette úgy, hogy egy szabályos, legalábbis alakilag teljeskörűen és határidőben benyújtott kérelemben a számlaszámtól eltérő azonosító lehetővé teszi a kérelem tárgyát képező számlához történő hozzárendelést?

         (1)  A közös hozzáadottértékadó-rendszerről szóló, 2006. november 28-i 2006/112/EK tanácsi irányelv (HL 2006. L 347., 1. o.).

         (2)  HL 2008. L 44., 23. o.


title: C-367/19. sz. ügy: A Državna revizijska komisija za revizijo postopkov oddaje javnih naročil (Szlovénia) által 2019. május 8-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — Ministrstvo za notranje zadeve kontra Tax-Fin-Lex d.o.o.

text:
               5.8.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 263/32

      A Državna revizijska komisija za revizijo postopkov oddaje javnih naročil (Szlovénia) által 2019. május 8-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — Ministrstvo za notranje zadeve kontra Tax-Fin-Lex d.o.o.
      (C-367/19. sz. ügy)
      (2019/C 263/37)
      Az eljárás nyelve: szlovén

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Državna revizijska komisija za revizijo postopkov oddaje javnih naročil

         Az alapeljárás felei

         Felperes: Ministrstvo za notranje zadeve

         Alperes: Tax-Fin-Lex d.o.o.

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1)

                  Fennáll-e a „szerződéses jogviszony visszterhes jellege” a 2014/24 irányelv (1) 2. cikke (1) bekezdésének 5. pontja értelmében vett közbeszerzési szerződés elemeként abban az esetben, ha az ajánlatkérő szervnek semmiféle ellenszolgáltatást nem kell nyújtania, a gazdasági szereplő ugyanakkor a beszerzés teljesítése révén új piachoz vagy referenciákhoz fér hozzá?

                  2)

                  Úgy lehet vagy úgy kell-e értelmezni a 2014/24 irányelv 2. cikke (1) bekezdésének 5. pontját, hogy az alapját képezi a beszerzés 0 eurós árajánlata elutasításának?

         (1)  A közbeszerzésről és a 2004/18/EK irányelv hatályon kívül helyezéséről szóló, 2014. február 26-i 2014/24/EU európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL 2014. L 94., 64. o.; helyesbítés: HL 2015. L 275., 68. o.)


title: C-420/19. sz. ügy: A Riigikohus (Észtország) által 2019. május 29-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — Maksu- ja Tolliamet kontra Heavyinstall OÜ

text:
               5.8.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 263/32

      A Riigikohus (Észtország) által 2019. május 29-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — Maksu- ja Tolliamet kontra Heavyinstall OÜ
      (C-420/19. sz. ügy)
      (2019/C 263/38)
      Az eljárás nyelve: észt

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Riigikohus

         Az alapeljárás felei

         Felperes: Maksu- ja Tolliamet

         Alperes: Heavyinstall OÜ

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdés

      Úgy kell-e értelmezni az adókból, vámokból, illetékekből és egyéb intézkedésekből eredő követelések behajtására irányuló kölcsönös segítségnyújtásról szóló, 2010. március 16-i 2010/24/EU tanácsi irányelv (1) 16. cikkét, hogy azon tagállami bíróság, amely biztosítási intézkedésekre irányuló megkeresést kapott, az e megkeresés tárgyában a nemzeti jogszabályok alapján történő döntéshozatal során (amire a megkeresett bíróságnak a 16. cikk [(1) bekezdésének] első mondata alapján lehetősége van) kötve van a kérelmező székhelye szerinti állam bíróságának a biztosítási intézkedések szükségességével és lehetőségével kapcsolatos álláspontjához, ha a bírósághoz az ezen álláspontot tartalmazó dokumentumot nyújtottak be (a 16. cikk [(1) bekezdése] második albekezdésének utolsó mondata, amely szerint ezt a dokumentumot a megkeresett tagállamban nem szükséges elismerni, és a tagállam azt nem egészíti ki és nem helyettesíti)?

         (1)  HL 2010. L 84., 1. o.


title: C-437/19. sz. ügy: A Cour administrative (Luxemburg) által 2019. május 31-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — État du Grand-duché de Luxembourg kontra L

text:
               12.8.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 270/23

      A Cour administrative (Luxemburg) által 2019. május 31-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — État du Grand-duché de Luxembourg kontra L
      (C-437/19. sz. ügy)
      (2019/C 270/26)
      Az eljárás nyelve: francia

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Cour administrative

         Az alapeljárás felei

         Felperes: État du Grand-duché de Luxembourg
      Alperes: L

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1)

                  Úgy kell-e értelmezni a 2011/16 irányelv (1) 20. cikke (2) bekezdésének a) pontját, hogy valamely megkereső tagállam hatáskörrel rendelkező hatósága által előterjesztett információcsere iránti megkeresés, amely az információcsere iránti megkeresésben említett adózókat csupán valamely jogi személyben fennálló részvényesi és gazdasági kedvezményezetti minőségük alapján határozza meg, anélkül hogy ezen adózókat a megkereső hatóság korábban név szerint és egyedileg azonosította volna, megfelel az azonosítására vonatkozóan e rendelkezéssel előírt követelményeknek?

                  2)

                  Az első kérdésre adott igenlő válasz esetén úgy kell-e értelmezni ugyanezen irányelv 1. cikkének (1) bekezdését és 5. cikkét, hogy az előrelátható fontosság követelményének tiszteletben tartása azt jelenti, hogy a megkereső tagállam hatósága ahhoz, hogy bizonyítsa, hogy az érintett adózók egyedi azonosításának hiánya ellenére nem információhalászatot folytat, világos és megfelelő magyarázattal alátámaszthatja, hogy személyek korlátozott csoportjára vonatkozó, célzott vizsgálatot folytat, nem egyszerűen általános adóellenőrzésre irányuló vizsgálatot, valamint, hogy e vizsgálatot valamely konkrét jogi kötelezettség be nem tartására vonatkozó alapos gyanú igazolja?

                  3)

                  Úgy kell-e értelmezni az Európai Unió Alapjogi Chartájának 47. cikkét, hogy amennyiben

                              —

                              valamely jogalany, akivel szemben a megkeresett tagállam hatáskörrel rendelkező hatósága közigazgatási pénzügyi szankciót szabott ki amiatt, hogy nem tett eleget egy őt a nemzeti adóhatóságok közötti, a 2011/16 irányelven alapuló információcsere keretében információszolgáltatásra kötelező közigazgatási határozatnak, amellyel szemben a megkeresett tagállam belső joga szerint nincs helye keresetnek, és aki a pénzügyi szankció elleni kereset keretében járulékosan vitatta e határozat jogszerűségét, és

                              —

                              e jogalany a 2011/16 irányelv 20. cikkének (2) bekezdésében megjelölt minimális információkról csak az említett szankcióval szemben indított keresete alapján indult bírósági eljárás során szerzett tudomást,

                        e jogalany számára a vele szemben hozott, adatszolgáltatásra kötelező határozat, valamint bírság kiszabásáról szóló határozat érvényességének jogerős elismerését követően halasztó hatályú határidőt kell biztosítani a bírság megfizetésére annak érdekében, hogy a hatáskörrel rendelkező bíróság által jogerősen megerősített előrelátható fontosságra vonatkozó információkról való tudomásszerzést követően eleget tehessen az adatszolgáltatásra kötelező határozatnak?

         (1)  Az adózás területén történő közigazgatási együttműködésről és a 77/799/EK irányelv hatályon kívül helyezéséről szóló, 2011. február 15-i 2011/16/EU tanácsi irányelv (HL 2011. L 64., 1. o.).


title: C-8/18. sz. ügy: A Bíróság (kilencedik tanács) 2019. május 16-i végzése (a Vilniaus apygardos teismas [Litvánia] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) — TE, UD, YB, ZC kontra Luminor Bank AB (Előzetes döntéshozatal — A Bíróság eljárási szabályzata 53. cikkének (2) bekezdése és 99. cikke — A szolgáltatásnyújtás szabadsága — A pénzügyi eszközök piacai — Valamely banktól származtatott pénzügyi eszközöket megszerző magánszemély — Az említett magánszemély uniós jog szerinti minősítése)

text:
               26.8.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 288/4

      A Bíróság (kilencedik tanács) 2019. május 16-i végzése (a Vilniaus apygardos teismas [Litvánia] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) — TE, UD, YB, ZC kontra Luminor Bank AB
      (C-8/18. sz. ügy) (1)

      (Előzetes döntéshozatal - A Bíróság eljárási szabályzata 53. cikkének (2) bekezdése és 99. cikke - A szolgáltatásnyújtás szabadsága - A pénzügyi eszközök piacai - Valamely banktól származtatott pénzügyi eszközöket megszerző magánszemély - Az említett magánszemély uniós jog szerinti minősítése)
      (2019/C 288/04)
      Az eljárás nyelve: litván

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Vilniaus apygardos teismas

         Az alapeljárás felei

         Felperesek: TE, UD, YB, ZC

         Alperes: Luminor Bank AB

         Rendelkező rész

      A pénzügyi eszközök piacairól, a 85/611/EGK és a 93/6/EGK tanácsi irányelv, és a 2000/12/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv módosításáról, valamint a 93/22/EGK tanácsi irányelv hatályon kívül helyezéséről szóló, 2004. április 21-i 2004/39/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvet, a fogyasztók jogairól, a 93/13/EGK tanácsi irányelv és az 1999/44/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv módosításáról, valamint a 85/577/EGK tanácsi irányelv és a 97/7/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv hatályon kívül helyezéséről szóló, 2011. október 25-i 2011/83/EU európai parlamenti és tanácsi irányelvet, valamint a pénzügyi eszközök piacairól, valamint a 2002/92/EK irányelv és a 2011/61/EU irányelv módosításáról szóló, 2014. május 15-i 2014/65/EU európai parlamenti és tanácsi irányelv úgy kell értelmezni, hogy azok nem alkalmazhatók a hitelkötelezettségek olyan megszerzéseire, mint amelyek az alapeljárásban szerepelnek, mivel ezen ügyletekre 2007. november 1-je előtt került sor.
      Nyilvánvalóan elfogadhatatlan az első és a második kérdés, amennyiben azok az értékpapírok hivatalos tőzsdei jegyzésre történő bevezetéséről és az ilyen értékpapírokról közzéteendő információkról szóló, 2001. május 28-i 2001/24/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvre, a bennfentes kereskedelemről és a piaci manipulációról (piaci visszaélés) szóló, 2003. január 28-i 2003/6/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvre, valamint az értékpapírok nyilvános kibocsátásakor vagy piaci bevezetésekor közzéteendő tájékoztatóról és a 2001/34/EK irányelv módosításáról szóló, 2004. november 4-i európai parlamenti és tanácsi irányelvre, továbbá a 2003/71/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvnek a tájékoztatókban foglalt információk formátuma, az információk hivatkozással történő beépítése, a tájékoztatók közzététele és a reklámok terjesztése tekintetében történő végrehajtásáról szóló, 2004. április 29-i 809/2004/EK bizottsági rendeletre vonatkozik.

         (1)  HL C 152., 2018.4.30.


title: C-367/18. sz. ügy: A Bíróság (második tanács) 2019. június 12-i végzése (a Tribunal Supremo [Spanyolország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) — María Teresa Aragón Carrasco és társai kontra Administración del Estado (Előzetes döntéshozatal — A Bíróság eljárási szabályzata 53. cikkének (2) bekezdése és 99. cikke — Szociálpolitika — 1999/70/EK irányelv — Az ESZSZ, az UNICE és a CEEP által a határozott ideig tartó munkaviszonyról kötött keretmegállapodás — 4. szakasz — A hátrányos megkülönböztetés tilalmának elve — A helyzetek összehasonlíthatósága — Igazolás — 5. szakasz — Határozatlan időre kötött munkaszerződés objektív okból történő megszüntetése esetén járó végkielégítés — A kisegítő személyi állomány körébe tartozó munkavállalók jogviszonyának megszűnése esetén a végkielégítés hiánya)

text:
               26.8.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 288/5

      A Bíróság (második tanács) 2019. június 12-i végzése (a Tribunal Supremo [Spanyolország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) — María Teresa Aragón Carrasco és társai kontra Administración del Estado
      (C-367/18. sz. ügy) (1)

      (Előzetes döntéshozatal - A Bíróság eljárási szabályzata 53. cikkének (2) bekezdése és 99. cikke - Szociálpolitika - 1999/70/EK irányelv - Az ESZSZ, az UNICE és a CEEP által a határozott ideig tartó munkaviszonyról kötött keretmegállapodás - 4. szakasz - A hátrányos megkülönböztetés tilalmának elve - A helyzetek összehasonlíthatósága - Igazolás - 5. szakasz - Határozatlan időre kötött munkaszerződés objektív okból történő megszüntetése esetén járó végkielégítés - A kisegítő személyi állomány körébe tartozó munkavállalók jogviszonyának megszűnése esetén a végkielégítés hiánya)
      (2019/C 288/05)
      Az eljárás nyelve: spanyol

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Tribunal Supremo

         Az alapeljárás felei

         Felperesek: María Teresa Aragón Carrasco, María Eugenia Cotano Montero, María Gloria Ferratges Castellanos, Raquel García Ferratges, Elena Muñoz Mora, Ángela Navas Chillón, Mercedes Noriega Bosch, Susana Rizo Santaella, Desamparados Sánchez Ramos, Lucía Santana Ruiz, Luis Salas Fernández (Lucía Sánchez de la Peña jogutódjaként)

         Alperes: Administración del Estado

         Rendelkező rész

                  1)

                  Az ESZSZ, az UNICE és a CEEP által a határozott ideig tartó munkaviszonyról kötött keretmegállapodásról szóló, 1999. június 28-i 1999/70/EK tanácsi irányelv mellékletét képező, a határozott ideig tartó munkaviszonyról 1999. március 18-án kötött keretmegállapodás 4. szakaszának 1. pontját akként kell értelmezni, hogy azzal nem ellentétes az olyan nemzeti szabályozás, amely a bizalmi vagy különleges tanácsadási jellegűnek minősülő feladatokat ellátó kisegítő alkalmazottakként foglalkoztatott, az alapeljárásban érintettekhez hasonló munkavállalók részére a jogviszonyuk szabadon történő megszüntetése alkalmával nem rendelkezik semmilyen végkielégítés fizetéséről, miközben a határozatlan időre foglalkoztatott szerződéses alkalmazottak részére a munkaszerződésük objektív okból történő megszüntetése alkalmával végkielégítés jár.

                  2)

                  A Tribunal Supremo (legfelsőbb bíróság, Spanyolország) által előterjesztett második és harmadik kérdés nyilvánvalóan elfogadhatatlan.

         (1)  HL C 294., 2018.8.20.


title: C-425/18. sz. ügy: A Bíróság (kilencedik tanács) 2019. június 4-i végzése (a Tribunale Amministrativo Regionale per il Piemonte [Olaszország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) — Consorzio Nazionale Servizi Società Cooperativa (CNS) kontra Gruppo Torinese Trasporti Gtt SpA (Előzetes döntéshozatal — A Bíróság eljárási szabályzatának 99. cikke — A vízügyi, energiaipari, közlekedési és postai szolgáltatások területén a közbeszerzési szerződések odaítéléséről — 2004/18/EK irányelv — A 45. cikk (2) bekezdése első albekezdésének d) pontja — Kizárási okok — Súlyos szakmai kötelességszegés — A versenyjogi szabályok megsértése)

text:
               26.8.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 288/6

      A Bíróság (kilencedik tanács) 2019. június 4-i végzése (a Tribunale Amministrativo Regionale per il Piemonte [Olaszország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) — Consorzio Nazionale Servizi Società Cooperativa (CNS) kontra Gruppo Torinese Trasporti Gtt SpA
      (C-425/18. sz. ügy) (1)

      (Előzetes döntéshozatal - A Bíróság eljárási szabályzatának 99. cikke - A vízügyi, energiaipari, közlekedési és postai szolgáltatások területén a közbeszerzési szerződések odaítéléséről - 2004/18/EK irányelv - A 45. cikk (2) bekezdése első albekezdésének d) pontja - Kizárási okok - Súlyos szakmai kötelességszegés - A versenyjogi szabályok megsértése)
      (2019/C 288/06)
      Az eljárás nyelve: olasz

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Tribunale Amministrativo Regionale per il Piemonte

         Az alapeljárás felei

         Felperes: Consorzio Nazionale Servizi Società Cooperativa (CNS)

         Alperes: Gruppo Torinese Trasporti Gtt SpA

         Az eljárásban részt vevő felek: Consorzio Stabile Gestione Integrata Servizi Aziendali GISA, La Lucente SpA, Dussmann Service Srl, So.Co.Fat. SC

         Rendelkező rész

      Az építési beruházásra, az árubeszerzésre és a szolgáltatásnyújtásra irányuló közbeszerzési szerződések odaítélési eljárásainak összehangolásáról szóló, 2004. március 31-i 2004/18/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv 45. cikke (2) bekezdése első albekezdésének d) pontját úgy kell értelmezni, hogy azzal ellentétes az olyan nemzeti szabályozás, mint az alapügyben szóban forgó, amelyet úgy értelmeznek, mint amely a gazdasági szereplő által „szakmai tevékenységének gyakorlása során” elkövetett „súlyos kötelezettségszegés” köréből kizárja a versenyjogi szabályok azon megsértését magában foglaló magatartásokat, amelyeket a nemzeti versenyhatóság bíróság által helybenhagyott határozattal állapított meg és szankcionált, és amely megakadályozza az ajánlatkérő szerveket abban, hogy az ilyen jogsértést önállóan értékelhessék az érintett gazdasági szereplőnek a közbeszerzési eljárásból való esetleges kizárása céljából.

         (1)  HL C 399., 2018.11.5.


title: C-665/18. sz. ügy: A Bíróság (kilencedik tanács) 2019. június 4-i végzése (a Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság [Magyarország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) — Pólus Vegas Kft. kontra Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága (Előzetes döntéshozatal — A Bíróság eljárási szabályzata 53. cikkének (2) bekezdése és 99. cikke — Szolgáltatásnyújtás szabadsága — Korlátozások — Szerencsejátékok — Játéktermekben felállított pénznyerő automaták üzemeltetését terhelő nemzeti adók — Az adó összegét megötszöröző és kiegészítő adót bevezető nemzeti jogszabály)

text:
               26.8.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 288/7

      A Bíróság (kilencedik tanács) 2019. június 4-i végzése (a Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság [Magyarország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) — Pólus Vegas Kft. kontra Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága
      (C-665/18. sz. ügy) (1)

      (Előzetes döntéshozatal - A Bíróság eljárási szabályzata 53. cikkének (2) bekezdése és 99. cikke - Szolgáltatásnyújtás szabadsága - Korlátozások - Szerencsejátékok - Játéktermekben felállított pénznyerő automaták üzemeltetését terhelő nemzeti adók - Az adó összegét megötszöröző és kiegészítő adót bevezető nemzeti jogszabály)
      (2019/C 288/08)
      Az eljárás nyelve: magyar

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

         Az alapeljárás felei

         Felperes: Pólus Vegas Kft.

         Alperes: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

         A végzés rendelkező része

      Az EUMSZ 56. cikket a 2015. június 11-i Berlington Hungary és társai ítélet (C-98/14, EU:C:2015:386) összefüggésében úgy kell értelmezni, hogy a pénznyerő automaták valamely tagállamban történő működtetésével kapcsolatban a határokon átnyúló helyzet fennállása nem vélelmezhető kizárólag azon az alapon, hogy az így kínált játéklehetőségeket más tagállamokból érkező európai uniós polgárok is igénybe vehetik.

         (1)  HL C 122., 2019.4.1.


title: C-789/18. és C-790/18. sz. egyesített ügyek: A Bíróság (hetedik tanács) 2019. május 15-i végzése (a Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio [Olaszország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) — AQ és társai (C-789/18) és ZQ (C-790/18) kontra Corte dei Conti, Presidenza del Consiglio dei Ministri, Ministero dell'Economia e delle Finanze, Inps-Gestione (C-789/18) (Előzetes döntéshozatal — Közszolgálat — Egy vagy több állami szervezet szolgálatában, munkaviszonyban vagy önfoglalkoztatás keretében végzett tevékenységek gyakorlásából származó jövedelmek halmozása — Az ilyen halmozás felső határát előíró nemzeti szabályozás — Tisztán belföldi helyzet — A Bíróság eljárási szabályzata 53. cikkének (2) bekezdése és 94. cikke — Nyilvánvaló elfogadhatatlanság)

text:
               26.8.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 288/8

      A Bíróság (hetedik tanács) 2019. május 15-i végzése (a Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio [Olaszország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) — AQ és társai (C-789/18) és ZQ (C-790/18) kontra Corte dei Conti, Presidenza del Consiglio dei Ministri, Ministero dell'Economia e delle Finanze, Inps-Gestione (C-789/18)
      (C-789/18. és C-790/18. sz. egyesített ügyek) (1)

      (Előzetes döntéshozatal - Közszolgálat - Egy vagy több állami szervezet szolgálatában, munkaviszonyban vagy önfoglalkoztatás keretében végzett tevékenységek gyakorlásából származó jövedelmek halmozása - Az ilyen halmozás felső határát előíró nemzeti szabályozás - Tisztán belföldi helyzet - A Bíróság eljárási szabályzata 53. cikkének (2) bekezdése és 94. cikke - Nyilvánvaló elfogadhatatlanság)
      (2019/C 288/09)
      Az eljárás nyelve: olasz

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

         Az alapeljárás felei

         Felperesek: AQ és társai (C-789/18) és ZQ (C-790/18)

         Alperesek: Corte dei Conti, Presidenza del Consiglio dei Ministri, Ministero dell'Economia e delle Finanze, Inps-Gestione (C-789/18),
      BR és társai (C-789/18) részvételével

         Rendelkező rész

      A Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Lazio tartomány közigazgatási bírósága, Olaszország) által a 2018. november 7-i határozatokkal előterjesztett előzetes döntéshozatal iránti kérelmek nyilvánvalóan elfogadhatatlanok.

         (1)  HL C 112., 2019.3.25.


title: C-827/18. sz. ügy: A Bíróság (hatodik tanács) 2019. május 15-i végzése (Az Amtsgericht Kamenz [Németország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) — MC kontra ND (Előzetes döntéshozatal — A Bíróság eljárási szabályzata 53. cikkének (2) bekezdése és 99. cikke — A szabadságon, a biztonságon és a jog érvényesülésén alapuló térség — Polgári ügyekben folytatott igazságügyi együttműködés — Joghatóság, valamint a határozatok elismerése és végrehajtása polgári és kereskedelmi ügyekben — Második Luganói Egyezmény — A 22. cikk 1. pontja — Ingatlanon fennálló dologi joggal vagy ingatlan bérletével, illetve haszonbérletével kapcsolatos jogviták — A tulajdon-átruházást megelőzően az ingatlan bérbeadásából származó gyümölcsök visszatérítése)

text:
               26.8.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 288/9

      A Bíróság (hatodik tanács) 2019. május 15-i végzése (Az Amtsgericht Kamenz [Németország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) — MC kontra ND
      (C-827/18. sz. ügy) (1)

      (Előzetes döntéshozatal - A Bíróság eljárási szabályzata 53. cikkének (2) bekezdése és 99. cikke - A szabadságon, a biztonságon és a jog érvényesülésén alapuló térség - Polgári ügyekben folytatott igazságügyi együttműködés - Joghatóság, valamint a határozatok elismerése és végrehajtása polgári és kereskedelmi ügyekben - Második Luganói Egyezmény - A 22. cikk 1. pontja - Ingatlanon fennálló dologi joggal vagy ingatlan bérletével, illetve haszonbérletével kapcsolatos jogviták - A tulajdon-átruházást megelőzően az ingatlan bérbeadásából származó gyümölcsök visszatérítése)
      (2019/C 288/10)
      Az eljárás nyelve: német

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Amtsgericht Kamenz

         Az alapeljárás felei

         Felperes: MC

         Alperes: ND

         Rendelkező rész

      A polgári és kereskedelmi ügyekben a joghatóságról, valamint a határozatok elismeréséről és végrehajtásáról szóló, 2007. október 30-án aláírt, az Európai Közösség nevében a 2008. november 27-i 2009/430/EK tanácsi határozattal jóváhagyott egyezmény 22. cikke 1. pontjának első albekezdését úgy kell értelmezni, hogy nem minősül az e rendelkezés értelmében vett, „ingatlanon fennálló dologi jog vagy ingatlan bérlete, illetve haszonbérlete [tárgyát]” képező eljárásnak az ingatlan vevője által indított olyan eljárás, amely a harmadik személy által fizetett bérleti díj alapján az eladó által kapott összeg folyósítására irányul, miközben ez a vevő, jóllehet az említett összeg folyósításakor megszerezte az ingatlan használati jogát, még nem volt az alkalmazandó nemzeti jogszabályok alapján ipso iure tulajdonos.

         (1)  HL C 103., 2019.3.18.