Az Elsőfokú Bíróság (kibővített második tanács) január 30.-i ítélete: 2002. # max.mobil Telekommunikation Service GmbH kontra az Európai Közösségek Bizottsága. # Indokolás. # T-54/99. sz. ügy


A Bíróság szeptember 20.-i ítélete: 2001. # Procter & Gamble Company kontra Belső Piaci Harmonizációs Hivatal (védjegyek és formatervezési minták). # Fellebbezés - Elfogadhatóság - Közösségi védjegy - 40/94/EK rendelet - Baby-dry szókapcsolat. # C-383/99. P. sz. ügy


A Bíróság 2002. október 15-i ítélete. # Limburgse Vinyl Maatschappij NV (LVM) (C-238/99. P. sz. ügy), DSM NV és DSM Kunststoffen BV (C-244/99. P. sz. ügy), Montedison SpA (C-245/99. P. sz. ügy), Elf Atochem SA (C-247/99. P. sz. ügy), Degussa AG (C-250/99. P. sz. ügy), Enichem SpA (C-251/99. P. sz. ügy), Wacker-Chemie GmbH és Hoechst AG (C-252/99. P. sz. ügy) és Imperial Chemical Industries plc (ICI) (C-254/99. P. sz. ügy) kontra az Európai Közösségek Bizottsága. # Fellebbezés - Verseny - Bírság. # C-238/99. P., C-244/99. P., C-245/99. P., C-247/99. P., C-250/99. P-C-252/99. P. és C-254/99. P. sz. egyesített ügyek


title: A Bíróság (második tanács) 2005. május 12-i ítélete. # Az Európai Közösségek Bizottsága kontra Görög Köztársaság. # Állami támogatások - Visszatérítési kötelezettség - A végrehajtás teljes lehetetlensége - Hiány # C-415/03. sz. ügy

text:
      C‑415/03. sz. ügy
      Az Európai Közösségek Bizottsága
      kontra
      Görög Köztársaság
      „Állami támogatások – Visszatéríttetési kötelezettség – A végrehajtás teljes lehetetlensége – Hiány”
      L. A. Geelhoed főtanácsnok indítványa, az ismertetés napja: 2005. február 1‑je
      A Bíróság ítélete (második tanács), 2005. május 12.
      Az ítélet összefoglalása
      1.     Kötelezettségszegés megállapítása iránti kereset — A nyújtott támogatások visszatéríttetésére vonatkozó kötelezettség megszegése
            — Védekezésül felhozott jogalapok — A végrehajtás teljes lehetetlensége — Értékelési szempontok — Végrehajtási nehézségek
            — A Bizottság és a tagállam arra vonatkozó kötelezettsége, hogy együttműködjenek a Szerződéssel összhangban álló megoldás
            kidolgozásában
      (EK 10. cikk és EK 88. cikk, (2) bekezdés)
      2.     Kötelezettségszegés megállapítása iránti kereset — Állami támogatásra vonatkozó bizottsági határozat megsértése — Védekezésül
            felhozott jogalapok — A határozat jogszerűségének vitatása — Elfogadhatatlanság
      3.     Államok által nyújtott támogatások — A támogatásnak a közös piaccal való összeegyeztethetetlenségét megállapító és visszatéríttetését
            elrendelő bizottsági határozat — A Bizottság azon lehetősége, hogy a pontos visszatérítendő összeg kiszámítását a nemzeti
            hatóságokra hagyja
      1.     Az EK 88. cikk (2) bekezdése alapján a Bizottság által benyújtott kötelezettségszegés megállapítása iránti keresettel szembeni
         védekezésként a tagállam arra az egyetlen jogalapra hivatkozhat, amely a visszatéríttetésre kötelező határozat megfelelő végrehajtásának
         teljes lehetetlenségére vonatkozik.

      Állami támogatásra vonatkozó bizottsági határozat esetében a végrehajtás teljes lehetetlenségének feltétele nem teljesül,
         ha az alperes kormány arra szorítkozik, hogy azokról a jogi, politikai és gyakorlati nehézségekről tájékoztatja a Bizottságot,
         amelyeket a határozat végrehajtása előidéz anélkül, hogy a támogatások visszatéríttetése érdekében a szóban forgó társaságoknál
         ténylegesen eljárna, és a Bizottságnak e határozat végrehajtásának olyan alternatív módozatait javasolná, amelyek ezen nehézségek
         legyőzését lehetővé tennék. Amikor ilyen határozat végrehajtása csupán bizonyos belső nehézségekbe ütközik, akkor a Bizottságnak
         és a tagállamnak a – többek között az EK 10. cikk alapját képező – a tagállamok és a közösségi intézmények jóhiszemű együttműködése
         kölcsönös kötelezettségének szabálya értelmében, jóhiszeműen együtt kell működni a nehézségek legyőzése céljából, a Szerződés
         – különösen az állami támogatásokra vonatkozó – rendelkezéseinek teljes tiszteletben tartása mellett.

      (vö. 35., 42–43. pont)
      2.     Valamely kereset keretében, amelynek tárgya olyan állami támogatási határozat végrehajtására vonatkozó kötelezettségszegés,
         amelyet a címzett tagállam nem utalt a Bíróság elé, e tagállam nem vitathatja ilyen határozat jogszerűségét.

      (vö. 38. pont)
      3.     A közösségi jog egyetlen rendelkezése sem írja elő, hogy a Bizottság, amikor a közös piaccal összeegyeztethetetlennek nyilvánított
         támogatás visszatéríttetését rendeli el, megállapítsa a visszatéríttetendő támogatás pontos összegét. Elegendő ugyanis, ha
         a Bizottság határozata olyan információt tartalmaz, amely lehetővé teszi a címzett számára, hogy jelentős nehézség nélkül
         maga állapítsa meg ezt az összeget. A Bizottság tehát érvényesen szorítkozhat a szóban forgó támogatások visszatéríttetési
         kötelezettségének megállapítására, a nemzeti hatóságokra hagyva a visszatérítendő, pontos összeg kiszámítását. Ezenkívül mivel
         az állami támogatások tárgyában hozott határozat rendelkező része oly módon elválaszthatatlan annak indokolásától, hogy azt
         szükség esetén az elfogadásához vezető indokok figyelembevételével kell értelmezni, a Bizottság határozata alapján visszafizetendő
         összegekre a határozat indokolásának együttes olvasata alapján lehet következtetni.

      (vö. 39–41. pont)
A BÍRÓSÁG ÍTÉLETE (második tanács)
      2005. május 12.(*)

      „Állami támogatások – Visszatéríttetési kötelezettség – A végrehajtás teljes lehetetlensége – Hiány”
      A C‑415/03. sz. ügyben,
      az EK 88. cikk (2) bekezdése alapján kötelezettségszegés megállapítása iránt a Bírósághoz a 2003. szeptember 25‑én
      az Európai Közösségek Bizottsága (képviselik: D. Triantafyllou és J. Buendía Sierra, meghatalmazotti minőségben, kézbesítési cím: Luxembourg)

      felperesnek
      a Görög Köztársaság (képviselik: A. Samoni‑Rantou, valamint P. Mylonopoulos, F. Spathopoulos és P. Anestis, meghatalmazotti minőségben, kézbesítési
         cím: Luxembourg)

      alperes ellen
      benyújtott keresete tárgyában,
      A BÍRÓSÁG (második tanács),
      tagjai: C. W. A. Timmermans tanácselnök, R. Silva de Lapuerta (előadó), R. Schintgen, G. Arestis és J. Klučka bírák,
      főtanácsnok: L. A. Geelhoed,
      hivatalvezető: M. Ferreira főtanácsos,
      tekintettel az írásbeli szakaszra és a 2004. december 8‑i tárgyalásra,
      a főtanácsnok indítványának a 2005. február 1‑jei tárgyaláson történt meghallgatását követően,
      meghozta a következő
      Ítéletet
      1       Keresetlevelével az Európai Közösségek Bizottsága annak megállapítását kéri a Bíróságtól, hogy a Görög Köztársaság – mivel
         nem tette meg az előírt határidőn belül a jogellenesnek és a közös piaccal összeegyeztethetetlennek ítélt támogatások, kivéve
         a társadalombiztosítás nemzeti rendszerének járulékaira vonatkozó támogatásokat, visszafizetéséhez szükséges valamennyi intézkedést
         a Görögország által az Olympic Airways részére nyújtott támogatásokról szóló, 2002. december 11‑i 2003/372/EK bizottsági határozat
         (HL L 2003. L 132., 1. o.) 3. cikkének megfelelően, vagy legalábbis nem tájékoztatta a Bizottságot az e határozat 4. cikke
         alapján meghozott intézkedésekről – nem teljesítette az említett határozat a 3. és 4. cikkéből, és az EK‑Szerződésből eredő
         kötelezettségeit.

       A jogvita előzményei
      2       1996-ban a Bizottság az EK‑Szerződés 93. cikkének (2) bekezdése (jelenleg az EK 88. cikk (2) bekezdése) szerinti eljárást
         indított a Görög Köztársasággal szemben, amely a Görögország által az Olympic Airways társaság részére nyújtott támogatásokról
         szóló, 1998. augusztus 14‑i 1999/332/EK bizottsági határozat (HL L 1999., 128. o., a továbbiakban: a jóváhagyó határozat)
         elfogadását eredményezte, amely határozat az adósság 1994-ben jóváhagyott biztosítékaira, csökkentésére és tőkévé való átszámítására,
         valamint egyéb biztosítékokra és összesen 40,8 milliárd GRD összegű tőkeinjekciókra vonatkozott, amely három részletben, azaz
         19, 14 és 7,8 milliárd GRD összegben fizetendő. E támogatások nyújtását egy, az 1998–2002. évekre vonatkozó, átdolgozott szerkezetátalakítási
         tervvel kötötték össze.

      3       Az Olympic Airwaysnek nyújtott támogatásokra vonatkozó újabb panaszokat követően a Bizottság 2002. március 6‑i határozatával
         megindította az EK 88. cikk (2) bekezdése szerinti eljárást, azzal az indokkal, hogy e társaság szerkezetátalakítási tervét
         nem alkalmazták, és bizonyos, a jóváhagyó határozat által előírt feltételeket nem tartottak be. Ez a határozat felszólította
         a Görög Köztársaságot, hogy nyújtson információt a Bizottságnak az EK‑Szerződés 88. cikkének alkalmazására vonatkozó részletes
         szabályok megállapításáról szóló, 1999. március 22‑i 659/1999/EK tanácsi rendelet (HL L 83., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás
         8. fejezet, 1. kötet, 339. o.) 10. cikke alapján.

      4       2002. augusztus 9‑én a Bizottság újabb felszólítást intézett a Görög Köztársasághoz a korábban kért információ nyújtása érdekében,
         többek között az államnál felmerült üzemeltetési költségek kifizetésére vonatkozó mérlegekre és összegekre vonatkozóan. A
         görög hatóságok által e tárgyban adott válaszokat a Bizottság elégtelennek ítélte.

      5       2002. december 11‑én a Bizottság jóváhagyta a 2003/372 határozatot, amelyet többek között azokra a megállapításokra alapoztak,
         hogy az Olympic Airways szerkezetátalakítási terve céljainak többségét nem érték el, a jóváhagyó határozat feltételeit nem
         tartották be teljes egészében, és ez utóbbi határozatot nem megfelelően alkalmazták. A Bizottság ezenkívül utal új működési
         támogatások létezésére, amelyek lényegében abból állnak, hogy a görög állam eltűri a 2001. október–december havi társadalombiztosítási
         járulékok, az üzemanyagok és a pótalkatrészek utáni hozzáadottérték-adó (a továbbiakban: HÉA), az 1998–2001. évekre vonatkozó
         időszakban a repülőtereknek járó bérleti díjak, a repülőtéri illetékek és a görög repülőtereken az induláskor az utasoktól
         beszedett adó, az ún. „spatosimo” nemfizetését vagy esetükben a fizetési határidő elhalasztását.

      6       A 2003/372 határozat rendelkező része a következőképpen van megszövegezve:
      „Első cikk
      A szerkezetátalakítási támogatás, amelyet Görögország az Olympic Airways számára a következő formában nyújtott:
      a)      a társaság számára 1994. október 7‑ig, az 1975. június 26‑i 96/75. sz. görög törvény 6. cikke alapján engedélyezett hitelgaranciák;
      b)      a 378 millió USD‑ig terjedő új hitelgaranciák, amelyekről 2001. március 31‑ig kell hitelszerződést kötni az új repülőgépek
         vásárlására és az Olympic Airwaysnek az új spatai repülőtérre való költözéséhez szükséges beruházásokra;

      c)      az [Olympic Airways] adósságának 427 milliárd GRD‑vel történő csökkentése;
      d)      a társaság 64 milliárd GRD összegű adósságának tőkévé alakítása;
      e)      54 milliárd GRD tőkeinjekció 40,8 milliárd GRD‑re csökkentve, három részletben, 19, 14 és 7,8 milliárd görög drachma 1995-ben,
         1998-ban és 1999-ben,

      a közös piaccal összeegyeztethetetlennek minősül a Szerződés 87. cikkének (1) bekezdése alapján, tekintettel arra, hogy az
         eredeti támogatás nyújtásának következő feltételei már nem teljesülnek be:

      a)      a szerkezetátalakítási terv hatékony végrehajtása a társaság hosszú távú életképességének elérése céljából;
      b)      a támogatás jóváhagyását kísérő 24 különleges kötelezettségvállalás betartása, és
      c)      a szerkezetátalakítási támogatás végrehajtásának rendszeres figyelemmel kísérése.
      2. cikk
      Az állami támogatás, amelyet Görögország a társadalombiztosítási járulékok, az Olympic Aviation által az üzemanyagra és a
         pótalkatrészekre vonatkozó HÉA, a különböző repülőterek számára járó bérleti díjak, a spatai és más repülőterek számára járó
         repülőtéri illetékek, valamint az ún. „spatosimo” adó tartós nemfizetésének eltűrése formájában nyújtott, összeegyeztethetetlen
         a közös piaccal.

      3. cikk
      1.      Görögország intézkedéseket fogad el az 1. cikkben említett 14 milliárd GRD (41 millió euró) összegű, a Szerződéssel összeegyeztethetetlen
         támogatásnak, valamint a 2. cikkben említett, jogellenes módon nyújtott támogatásnak a kedvezményezett társaságtól való visszatéríttetésére.

      2.      A támogatás visszatéríttetését haladéktalanul végre kell hajtani a nemzeti jogszabályokban előírt eljárásoknak megfelelően,
         amennyiben azok lehetővé teszik a határozat azonnali és hatékony végrehajtását. A visszakövetelendő összegek magukban foglalják
         a támogatás nyújtásától azok tényleges visszafizetéséig járó kamatokat. A kamatokat a regionális támogatások nettó támogatástartalmának
         kiszámítására használt referencia-kamatláb alapján kell kiszámítani.

      4. cikk
      Görögország a jelen határozatról való értesülés időpontjától számított két hónapos határidő alatt tájékoztatja a Bizottságot
         az annak alapján tett intézkedésekről.

      [...]”
      7       2003. február 11‑én a görög kormány tájékoztatta a Bizottságot arról, hogy egy független szakértőt bízott meg annak ellenőrzésével,
         hogy az Olympic Airways rendelkezik‑e az állam felé függőben lévő adóssággal, és hogy kedvezőbb elbánásban részesült‑e. Az
         így összegyűjtött információk alapján az említett kormány úgy nyilatkozott, hogy nem alkalmazza a 2003/372 határozat 3. és
         4. cikkét.

      8       2003. március 6‑án a Bizottság jelezte az említett kormánynak, hogy köteles megfelelni a 2003/372 határozatnak. 2003. május
         12‑én a Bizottság ez utóbbihoz közleményt intézett, amely az új támogatások számszerűsítésére vonatkozó további magyarázatot
         tartalmazott, részletes tájékoztatást kérve a tőkeinjekciós ügylet második szakaszát képező 41 millió euró visszafizetésének
         végrehajtásáról, valamint az említett határozat 2. cikkében említett adósságok Olympic Airways általi kifizetésének bizonyítékairól.

      9       A görög hatóságok 2003. június 26‑i levélben válaszoltak. A 41 millió euró visszafizetését illetően jelezték egyrészt, hogy
         e támogatás visszatérítésére vonatkozó határozat meghozatalát 2003. augusztus hónap vége előtt tervezik, másrészt, hogy a
         2003/372 határozat jogi hatályát, valamint a Bizottság által az annak elfogadására alkalmazott eljárást „megvizsgálták”. Szintén
         megemlítették, hogy az Olympic Airways éppen megfizetni készült a 2,46 millió euró összegű adósságát, amellyel a görög repülőtereknek
         bérleti díj címén tartozott.

      10     A 27,4 millió euró teljes összegű, IKA‑val szembeni adósság vonatkozásában a görög hatóságok egy, az Olympic Airways és e
         szerv közötti megállapodásra hivatkoztak, valamint ez utóbbi részére 5,28 millió euró megfizetésére úgy, hogy e társaság esetében
         „hitelezői türelem”-ről nincs szó.

      11     A repülőtéri illeték címén a spatai repülőtér felé fennálló 33,9 millió eurós adósságot illetően a görög hatóságok azt állítják,
         hogy e repülőtér igazgatásának módja miatt nem rendelkeznek hatáskörrel. Utaltak azonban 4,83 millió euró kifizetésére egy
         erre vonatkozóan megkötött megállapodás alapján, bizonyítékot szolgáltatva ezen összeg Olympic Airways általi megfizetésére.
         Az említett megállapodás egyébként az adósság tizenkét negyedévi fizetéssel való kiegyenlítésére vonatkozik. Jelezték, hogy
         az adósság teljes összege 2005 áprilisában kerül visszafizetésre.

      12     A „spatosimo” adónak megfelelő 61 millió eurós adósságot illetően a görög hatóságok álláspontja szerint egy 22,8 millió eurós
         kifizetésre került sor az ebben a tárgyban megkötött megállapodások alapján. Bizonylatokat mutattak be ezen összegre, valamint
         egyéb kifizetésekre vonatkozóan. A közintézményekkel és a minisztériumokkal szemben fennálló 28,9 millió eurós adóssággal
         kapcsolatban az említett hatóságok a visszafizetési kötelezettség meghatározása pontosságának hiányára hivatkoztak, az e minisztériumok
         alkalmazottai számára kiadott repülőjegyekre vonatkozó pontos adatok hiányában.

      13     Mivel nem volt elégedett a Görög Köztársaság által nyújtott magyarázatokkal, a Bizottság benyújtotta a jelen keresetet.
       A keresetről
       A felek érvei
      14     A Bizottság a tőkeinjekció második, 41 millió eurós részét illetően, amelyet 1998-ban hagytak jóvá, kiemeli, hogy a görög
         hatóságok ezt az összeget nem követelték vissza az Olympic Airways-től.

      15     Érvelése szerint a görög hatóságok nem hivatkoztak a 2003/372 határozat végrehajtásának teljes lehetetlenségére. A görög hatóságok
         egy fizetési meghagyás kiállítására, egy arról szóló értesítésre, valamint egy olyan nyilatkozat tételére szorítkoztak, amely
         szerint ezekkel a jogi aktusokkal szemben ellentmondással éltek, és kérték a végrehajtás felfüggesztését, amely azt jelenti,
         hogy a visszatérítésre nem került sor.

      16     A Bizottság megállapítja, hogy a 2003/372 határozat elfogadása ellenére a megtett intézkedések lehetővé tették az Olympic
         Airways alkalmazottain felül a leginkább jövedelmező és minden adósságtól mentes eszközeinek ellenszolgáltatás nélküli átruházását
         egy új, „Olympic Airlines” elnevezésű társaságra, anélkül hogy lehetőség volna a régi társaság adósságainak ezen új társaságtól
         való visszatéríttetésére. Az új társaság, amelyre az Olympic Airways passzívái nem szálltak át, az Olympic Airways hitelezőivel
         szemben különleges védelmi rendszerbe került.

      17     A Bizottság szerint ezzel az átruházási ügylettel a görög hatóságok megakadályozták a támogatások visszatéríttetését, mivel
         főként a passzívák maradnak az Olympic Airwaysnél, anélkül hogy ez utóbbi rendelkezne az adósságok kiegyenlítéséhez szükséges
         eszközökkel.

      18     A Bizottság érvelése szerint, a megfizetendő repülőtéri illetékek kiegyenlítésére előírt ütemterv a 2003/372 határozat végrehajtása
         új pénzügyi könnyítésének és nem engedélyezett halasztásának minősül. Hozzáfűzi, hogy az ütemtervet sem tartották be. Az első
         fizetés valójában öt hónapos késéssel történt, és az előirányzott összegnek csak egy részét tette ki. Ezenkívül a 2003. június
         hónapban folyósított összeg nem felel meg a 2003. április hónapig előírt négy negyedéves kifizetésnek.

      19     A Bizottság szerint semmilyen információt nem nyújtottak számára az üzemanyagra és a pótalkatrészekre vonatkozó HÉA megfizetését
         illetően.

      20     A „spatosimo” adót illetően a Bizottság azt állítja, hogy annak négy további évre kiterjesztő könnyítése új pénzügyi előnyt
         jelent az Olympic Airways számára, és meghaladja a 2003/372 határozat végrehajtási korlátait az abban rögzített határidőben.

      21     A Bizottság aláhúzza, hogy bizonyos összegekre vonatkozó ritka kivételektől eltekintve, a visszafizetendő támogatások jelentősebb
         része a kedvezményezett társaság birtokában marad. Egyébként az esetleges jogi nehézségek, mint amelyek az adósságok megfelelő
         költségvetésbe való feljegyzésére vagy az állami bevételekről szóló törvénykönyv követelményeire vonatkoznak, nem alapozhatják
         meg a 2003/372 törvény végrehajtásának teljes lehetetlenségét.

      22     Végül a Bizottság elveti a magánbefektető által a szóban forgó összegek tartós nemfizetésének eltűrésére vonatkozó érvelést.
         E kritérium alapján és figyelembe véve a tíz év alatt kifizetett számos támogatást, a 2003/372 határozat joggal ítélte meg
         úgy, hogy egy magánhitelező nem tűrte volna el a szóban forgó adósságok ilyen tartós nemfizetését.

      23     A görög kormány bevezetésként úgy véli, hogy az alkalmazottakon felül a korábbi Olympic Airways társaság leginkább jövedelmező
         eszközeinek az új Olympic Airlines társaságra való átruházására vonatkozó, bizottsági érvelés elfogadhatatlan a jelen eljárás
         keretében, az ugyanezen ügyletre vonatkozóan a Bizottság 2004. március 16‑i határozatával indított vizsgálati eljárás fennállása
         miatt.

      24     Az Olympic Airwaysnek az állam felé fennálló 41 millió euró összegű adóssága a görög kormány érvelése szerint megfelel a 2003/372
         határozat 3. cikkének. Az illetékes adóhatóság a határozat alapján jogi aktust bocsátott ki, amelyben megállapította az említett
         adósságot kamatokkal növelten. Ez a jogi aktus minősül a fizetendő összeg behajtásához szükséges végrehajtási jogcímnek úgy,
         hogy a görög hatóságok az említett határozat követelményeinek megfelelnek, végrehajtva valamennyi, az ezen összeg visszatéríttetése
         céljából a nemzeti jogrendben fennálló intézkedést.

      25     A többi pénzügyi beavatkozás esetében a görög kormány álláspontja szerint a 2003/372 határozat nem pontosítja, hogy az ott
         meghatározott összegek a visszakövetelendő állami támogatás végleges összegeinek minősülnek‑e, a teljesítések és a könnyítések
         esetében pedig ez a határozat szintén nem állapítja meg kifejezett és egyértelmű módon a szóban forgó összegeket.

      26     A görög kormány kiemeli, hogy a Bizottság által az Olympic Airways számára nyújtott állami támogatásnak tartott összegeket
         a köztartozások behajtására vonatkozó nemzeti rendelkezések alapján kell visszakövetelni. E rendelkezések szerint az állami
         kintlévőségeknek a magánszemélyektől és a vállalkozásoktól történő behajtása megkívánja, hogy a fizetendő összegeket előzőleg
         pontosan állapítsák meg.

      27     Az említett kormány álláspontja szerint a 2003/372 határozat 2. cikke nem jelöli meg az Olympic Airways számára kifizetett,
         a közös piaccal összeegyeztethetetlennek minősített, új állami támogatásoknak megfelelő összegeket. Ezen összegek részletei
         csak az említett határozat indokolásában szerepelnek töredékesen és homályosan anélkül, hogy közelebbről pontosításra kerülne,
         hogy ezek az összegek a visszakövetelendő állami támogatás végleges összegének minősülnek‑e.

      28     Mindenesetre a görög kormány szerint az Olympic Airways mérlegeiben adósságként és annak terheiként szereplő különböző összegek
         nem tartoznak a támogatás fogalmába. Ebből következik, hogy az állami támogatás meghatározása a lejárt és be nem hajtott adósságok
         esetében megkívánja azon előny konkrét összegének értékelését, amely a nemfizetés esetleges eltűréséből következik.

      29     Az említett kormány szerint a görög repülőtereknek járó bérleti díj az adóhatóság megállapítási eljárásának tárgyát képezik
         abból a célból, hogy a behajtási eljárás elkezdődhessen. A pótalkatrészekre és az üzemanyagra vonatkozó HÉÁ‑t a törvényes
         kamatokkal és bírságokkal növelten meg kell fizetni az ezen adó 2003. évre vonatkozó bevallásának keretében.

      30     A spatai repülőtérnek fizetendő illetékek esetében a görög kormány azt állítja, hogy nincs hatásköre a kérdéses összeg visszatérítésének
         elrendelésére az Olympic Airwaystől. A spatai repülőtér a magánjog szerint létrejött társaság, és jóllehet az állam a tőkéjének
         55%‑át az ellenőrzése alatt tartja, a helyzetét a társasági szerződésben és a repülőtér fejlesztési megállapodásában meghatározott
         jogi háttér rendezi. E jogi háttérnek megfelelően e társaság vezetése csak a fizetendő illetékek rendezésére vonatkozó határozatokért
         és az adósságrendezési megállapodások megkötéséért volt felelős.

      31     Az ún. „spatosimo” adó esetében a görög kormány egy bizonyos számú fizetésre, valamint adósságrendezési megállapodásra utal.
       A Bíróság álláspontja
      32     A 2003/372 határozat 3. cikkének (1) bekezdésében említett kötelezettségre tekintettel, amely a kedvezményezett társaságtól
         41 millió euró visszatéríttetésére vonatkozik, továbbá figyelembe véve a Görög Köztársaság által a Bizottság azon érvelésének
         elfogadhatóságára vonatkozóan tett fenntartásokat, amely szerint az az ügylet, amely az alkalmazottakon felül a leginkább
         jövedelmező eszközöknek az Olympic Airways társaságról az új Olympic Airlines társaságra való átruházására vonatkozott, megnehezítette
         a kifizetett támogatások visszatéríttetését, hangsúlyozni kell, ahogy a főtanácsnok joggal mutat rá az indítványának 27. és
         28. pontjában, hogy annak a ténynek, hogy ezt az ügyletet állami támogatási természete szempontjából ismét meg kell vizsgálni,
         nincs relevanciája arra vonatkozóan, hogy egy ilyen ügylet az előzőleg kifizetett támogatások visszatéríttetése szempontjából
         akadálynak minősül‑e. A jelen eljárás keretében csak annak a meghatározásáról van szó, hogy ez az átruházás az említett határozat
         végrehajtását akadályozza‑e.

      33     Ebből a szempontból meg kell állapítani, ahogy a Bizottság által nyújtott és a görög kormány által nem cáfolt információkból
         következik, hogy a szóban forgó ügylet az Olympic Airways társaság valamennyi eszközének, minden adósságtól mentesen, az új
         Olympic Airlines társaságra való átruházására vonatkozott. Fontos hozzáfűzni, hogy ezt az ügyletet úgy építették fel, hogy
         a nemzeti jog szerint lehetetlen legyen a korábbi Olympic Airways társaság adósságait az új Olympic Airlines társaságtól visszatéríttetni.

      34     E körülmények között az említett ügylet akadályt teremtett a 2003/372 határozat hatékony végrehajtása, és azon támogatások
         behajtása vonatkozásában, amelyekkel a görög állam e társaság kereskedelmi tevékenységét támogatta. Ennélfogva súlyosan veszélyeztették
         az említett határozat célját, amely a polgári repülési ágazatban a valódi versenyhelyzetet kívánja visszaállítani.

      35     Hozzá kell fűzni, hogy a görög hatóságok által tett lépések, úgymint behajtási határozat elfogadása az Olympic Airways 41
         millió eurós adóssága vonatkozásában, semmilyen konkrét hatással nem jártak ezen összegnek ez utóbbi általi hatékony visszafizetésére.
         Egyébként a görög kormány nem szolgáltatott semmilyen magyarázatot ezen adósság behajtása esetleges teljes lehetetlenségének
         bizonyítására vonatkozóan. Az állandó ítélkezési gyakorlatnak megfelelően, az EK 88. cikk (2) bekezdése alapján a Bizottság
         által benyújtott kötelezettségszegés megállapítása iránti keresettel szembeni védekezésként a tagállam arra az egyetlen jogalapra
         hivatkozhat, amely a visszatéríttetésre kötelező határozat megfelelő végrehajtásának teljes lehetetlenségére vonatkozik (lásd,
         többek között, a C‑280/95. sz., Bizottság kontra Olaszország ügyben 1998. január 29‑én hozott ítélet [EBHT 1998., I‑259. o.]
         13. pontját és a C‑378/98. sz., Bizottság kontra Belgium ügyben a 2001. július 3‑án hozott ítélet [EBHT 2001., I‑5107. o.]
         30. pontját).

      36     E körülmények között meg kell állapítani, hogy a Görög Köztársaság nem teljesítette a 2003/372 határozat 3. cikkének (1) bekezdésében
         foglalt összeg visszatéríttetésére vonatkozó kötelezettségét.

      37     A közös piaccal összeegyeztethetetlennek nyilvánított egyéb, a 2003/372 határozat 2. cikkében foglalt összegek visszatéríttetésére
         vonatkozó kötelezettség esetében hangsúlyozni kell, hogy a kérdéses pénzügyi szolgáltatások különböző kategóriáit, valamint
         azok technikai jellemzőit az említett határozat indokolásának 206–208. cikke pontosította. Ezek repülőtéri illetékek, fizetési
         kötelezettségek HÉA címén, repülőtér‑bérleti díjakra vonatkozó szerződéses kötelezettségek, valamint adók, amelyek nemfizetését
         vagy fizetésük elhalasztását a görög hatóságok eltűrték.

      38     A Görög Köztársaságnak azon érvelését illetően, amely olyan pénzügyi előny hiányára vonatkozik, amely abból ered, hogy egy
         magánbefektető eltűri bizonyos összegek tartós nemfizetését, meg kell állapítani, hogy ez az érvelés újfent kérdésessé teszi
         a 2003/372 határozat jogszerűségét. A jelen kereset keretében, amelynek tárgya olyan állami támogatási határozat végrehajtására
         vonatkozó kötelezettségszegés, amelyet a címzett tagállam nem utalt a Bíróság elé, e tagállam nem vitathatja ilyen határozat
         jogszerűségét (lásd többek között a C‑404/97. sz., Bizottság kontra Portugália ügyben 2000. június 27‑én hozott ítéletének
         [EBHT 2000., I‑4897. o.] 34. pontját és a C‑261/99. sz., Bizottság kontra Franciaország ügyben 2001. március 22‑én hozott
         ítélet [EBHT 2001., I‑2537. o.] 18. pontját). Következésképpen a 2003/372 határozatban az Olympic Airways különböző adósságai
         nemfizetése tartóságának állami támogatássá való minősítése a jelen kereset keretében nem tehető kérdésessé.

      39     A Görög Köztársaság azon érvelése tekintetében, amely szerint a 2003/372 határozat 2. cikkében foglalt pénzügyi teljesítések
         különböző kategóriái esetében a visszatéríttetendő összegek pontos megjelölésének hiányában a határozat nem volt végrehajtható,
         emlékeztetni kell, hogy a Bíróság ítélkezési gyakorlata értelmében a közösségi jog egyetlen rendelkezése sem írja elő, hogy
         a Bizottság, amikor a közös piaccal összeegyeztethetetlennek nyilvánított támogatás visszatéríttetését rendeli el, megállapítsa
         a visszatéríttetendő támogatás pontos összegét. Elegendő ugyanis, ha a Bizottság határozata olyan információt tartalmaz, amely
         lehetővé teszi a címzett számára, hogy jelentős nehézség nélkül maga állapítsa meg ezt az összeget (lásd többek között a C‑480/98. sz.,
         Spanyolország kontra Bizottság ügyben 2000. október 12‑én hozott ítélet [EBHT 2000., I‑8717. o.] 25. pontját).

      40     A Bizottság tehát érvényesen szorítkozhatott a szóban forgó támogatások visszatéríttetési kötelezettségének megállapítására,
         a nemzeti hatóságokra hagyva a visszatéríttetendő, pontos összeg kiszámítását.

      41     Hozzá kell fűzni, hogy a Bíróság ítélkezési gyakorlatának megfelelően, amely szerint az állami támogatások tárgyában hozott
         határozat rendelkező része oly módon elválaszthatatlan annak indokolásától, hogy azt szükség esetén az elfogadásához vezető
         indokok figyelembevételével kell értelmezni (lásd, többek között, a C‑355/95. P. sz., TWD kontra Bizottság ügyben 1997. május
         15‑én hozott ítélet [EBHT 1997., I‑2549. o.] 21. pontját), a 2003/372 határozat alapján visszafizetendő összegekre a határozat
         2. cikkének és indokolása 206–208. pontjának együttes olvasata alapján lehet következtetni.

      42     A Görög Köztársaság azon érvelését illetően, amely szerint a 2003/372 határozat végrehajtása bizonyos belső nehézségekbe ütközik,
         emlékeztetni kell, hogy egy ilyen helyzetben a Bizottságnak és a tagállamnak – a többek között az EK 10. cikk alapját képező
         – a tagállamok és a közösségi intézmények jóhiszemű együttműködése kölcsönös kötelezettségének szabálya értelmében, jóhiszeműen
         együtt kell működni a nehézségek legyőzése céljából, a Szerződés – különösen az állami támogatásokra vonatkozó – rendelkezéseinek
         teljes tiszteletben tartása mellett (lásd a C‑348/93. sz., Bizottság kontra Olaszország ügyben 1995. április 4‑én hozott ítélet
         [EBHT 1995., I‑673. o.] 17. pontját és a fent hivatkozott Bizottság kontra Franciaország ítélet 24. pontját). A jelen ügyben
         nem ez történt.

      43     Fontos hozzáfűzni, hogy a Görög Köztársaság nem hivatkozott a 2003/372 határozat 2. és 3. cikkéből eredő kötelezettségei gondos
         végrehajtásának teljes lehetetlenségére sem. A Bíróság állandó ítélkezési gyakorlatából következik, hogy a végrehajtás teljes
         lehetetlenségének feltétele nem teljesül, ha az alperes kormány arra szorítkozik, hogy azokról a jogi, politikai és gyakorlati
         nehézségekről tájékoztatja a Bizottságot, amelyeket a határozat végrehajtása előidéz, anélkül hogy a támogatások visszatéríttetése
         érdekében a szóban forgó társaságoknál ténylegesen eljárna, és a Bizottságnak e határozat végrehajtásának olyan alternatív
         módozatait javasolná, amelyek ezen nehézségek legyőzését lehetővé tennék (lásd, többek között, a 94/87. sz., Bizottság kontra
         Németország ügyben 1989. február 2‑án hozott ítélet [EBHT 1989., 175. o.] 10. pontját és a C‑499/99. sz., Bizottság kontra
         Spanyolország ügyben 2002. július 2‑án hozott ítélet [EBHT 2002., I‑6031. o.] 25. pontját).

      44     Ezenkívül, a Görög Köztársaságnak a nemzeti hatóságok által a 2003/372 határozat 2. cikke, és 3. cikkének (1) bekezdése szerinti
         támogatások visszatéríttetése iránt tett erőfeszítéseire vonatkozó állításaiból következik, hogy ezek a hatóságok csak bizonyos
         számú eljárási és közigazgatási lépés megtételére, az adósság rendezésére vonatkozó részleges megállapodás megkötésére és
         beszámítási ügyletek végrehajtására szorítkoztak. Ezek a kezdeményezések, amelyek egyébként vagy elkésettek, hiányosak voltak,
         vagy nem rendelkeztek kényszerítő erővel, és amelyek mindenesetre nem vezettek az Olympic Airways adósságának tényleges behajtásához,
         nem tekinthetők az állami támogatások visszatéríttetésére vonatkozó tagállami kötelezettségekkel összhangban állóknak.

      45     Az előzőekből következik, hogy a Bizottság keresetét megalapozottnak kell tekinteni.
      46     Következésképpen meg kell állapítani, hogy a Görög Köztársaság – mivel nem tette meg az előírt határidőn belül a jogellenesnek
         és a közös piaccal összeegyeztethetetlennek ítélt támogatások, kivéve a társadalombiztosítás nemzeti rendszerének járulékaira
         vonatkozó támogatásokat, visszafizetéséhez szükséges valamennyi intézkedést a 2003/372/EK bizottsági határozat 3. cikkének
         megfelelően – nem teljesítette az említett határozat a 3. és 4. cikkéből, és az EK‑Szerződésből eredő kötelezettségeit.

       A költségekről
      47     Az eljárási szabályzat 69. cikkének 2. §‑a alapján a Bíróság a pervesztes felet kötelezi a költségek viselésére, ha a pernyertes
         fél ezt kérte. Mivel a Görög Köztársaság pervesztes lett, a Bizottság kérelmének megfelelően kötelezni kell a költségek viselésére.

      A fenti indokok alapján a Bíróság (második tanács) a következőképpen határozott:
      1)      A Görög Köztársaság – mivel nem tette meg az előírt határidőn belül a jogellenesnek és a közös piaccal összeegyeztethetetlennek
            ítélt támogatások, kivéve a társadalombiztosítás nemzeti rendszerének járulékaira vonatkozó támogatásokat, visszafizetéséhez
            szükséges valamennyi intézkedést a Görögország által az Olympic Airways részére nyújtott támogatásokról szóló, 2002. december
            11‑i 2003/372/EK bizottsági határozat 3. cikkének megfelelően – nem teljesítette az említett határozat a 3. és 4. cikkéből,
            és az EK‑Szerződésből eredő kötelezettségeit.
      2)      A Görög Köztársaságot kötelezi a költségek viselésére.
      Aláírások
      * Az eljárás nyelve: görög.


A Bíróság (hatodik tanács) 1998. november 26-i ítélete. # Oscar Bronner GmbH & Co. KG kontra Mediaprint Zeitungs- und Zeitschriftenverlag GmbH & Co. KG, Mediaprint Zeitungsvertriebsgesellschaft mbH & Co. KG és Mediaprint Anzeigengesellschaft mbH & Co. KG. # Előzetes döntéshozatal iránti kérelem: Oberlandesgericht Wien - Ausztria. # Erőfölénnnyel való visszaélés. # C-7/97. sz. ügy


title: A Bíróság ítélete (tizedik tanács), 2016. február 25.#G.E. Security BV kontra Staatssecretaris van Financiën.#A Hoge Raad der Nederlanden (Hollandia) által benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem.#Előzetes döntéshozatal – 2658/87/EGK rendelet – Közös Vámtarifa – Kombinált Nómenklatúra – Az áruk besorolása – 8517, 8521, 8531 és 8543 vámtarifaszám – »Videomultiplexer« elnevezésű áru.#C-143/15. sz. ügy.

text:
         A BÍRÓSÁG ÍTÉLETE (tizedik tanács)
      2016. február 25. (
            *1
         )
      „Előzetes döntéshozatal — 2658/87/EGK rendelet — Közös Vámtarifa — Kombinált Nómenklatúra — Az áruk besorolása — 8517, 8521, 8531 és 8543 vámtarifaszám — »Videomultiplexer« elnevezésű áru”
      A C‑143/15. sz. ügyben,
      az EUMSZ 267. cikk alapján benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem tárgyában, amelyet a Hoge Raad der Nederlanden (Hollandia legfelsőbb bírósága) a Bírósághoz 2015. március 26‑án érkezett, 2015. március 13‑i határozatával terjesztett elő az előtte
      a G. E. Security BV

      és
      a Staatssecretaris van Financiën között folyamatban lévő eljárásban,
      A BÍRÓSÁG (tizedik tanács),
      tagjai: F. Biltgen tanácselnök (előadó), A. Borg Barthet és E. Levits bírák,
      főtanácsnok: M. Szpunar,
      hivatalvezető: A. Calot Escobar,
      tekintettel az írásbeli szakaszra,
      figyelembe véve a következők által előterjesztett észrevételeket:

               —

               a G. E. Security BV képviseletében C. H. Bouwmeester és C. van de Leur belastingadviseurs,

               —

               a holland kormány képviseletében M. Bulterman és M. Gijzen, meghatalmazotti minőségben,

               —

               az Európai Bizottság képviseletében A. Caeiros és R. Troosters, meghatalmazotti minőségben,

         tekintettel a főtanácsnok meghallgatását követően hozott határozatra, miszerint az ügy elbírálására a főtanácsnok indítványa nélkül kerül sor,
      meghozta a következő

         Ítéletet

               1

               Az előzetes döntéshozatal iránti kérelem a 2007. szeptember 20‑i 1214/2007/EK bizottsági rendelettel (HL L 286., 1. o.) módosított, a vám‑ és statisztikai nómenklatúráról, valamint a Közös Vámtarifáról szóló, 1987. július 23‑i 2658/87/EGK tanácsi rendelet (HL L 256., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 2. fejezet, 2. kötet, 382. o.; a továbbiakban: 2658/87 rendelet) I. mellékletében szereplő Kombinált Nómenklatúra (a továbbiakban: KN) 8517, 8521, 8531 és 8543 vámtarifaszámának értelmezésére irányul.

               2

               E kérelmet a G. E. Security BV (a továbbiakban: G. E. Security) és a Staatssecretaris van Financiën (pénzügyi államtitkárság) között egy „videomultiplexer” elnevezésű árunak a KN‑ba történő besorolása tárgyában folyamatban lévő jogvitában terjesztették elő.

         Jogi háttér

         A nemzetközi jog

               3

               A Vámegyüttműködési Tanácsot, amely jelenleg a Vámigazgatások Világszervezete (WCO), az e tanács felállításáról szóló, Brüsszelben 1950. december 15‑én megkötött megállapodás hozta létre. A harmonizált áruleíró és kódrendszert (a továbbiakban: HR) a WCO dolgozta ki, és a harmonizált áruleíró és kódrendszerről szóló, 1983. június 14‑én Brüsszelben aláírt nemzetközi egyezmény hozta létre, amely egyezményt – annak 1986. június 24‑én kelt módosító jegyzőkönyvével együtt – az Európai Gazdasági Közösség nevében az 1987. április 7‑i 87/369/EGK tanácsi határozat (HL L 198., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 2. fejezet, 2. kötet, 288. o.) hagyott jóvá. Utolsó megjegyzésének értelmében ez utóbbi egyezményt angol és francia nyelven fogalmazták meg, és e két szöveg hiteles.

               4

               Az említett egyezmény 3. cikkének (1) bekezdése szerint minden Szerződő Fél, köztük az Európai Unió, kötelezettséget vállal arra, hogy tarifa‑ és statisztikai nómenklatúrái megegyeznek a HR‑rel, minden hozzátoldás és változtatás nélkül felhasználja annak valamennyi vámtarifaszáma és alszáma szövegét és a hozzájuk tartozó kódszámokat, és követi a HR számozási sorrendjét. Minden Szerződő Fél kötelezettséget vállal arra is, hogy alkalmazza a HR általános értelmezési szabályait, valamint a HR áruosztályainak, árucsoportjainak és alszámainak valamennyi megjegyzését, és nem módosítják az utóbbiak hatályát.

               5

               A HR XVI. áruosztályhoz fűzött 4. megjegyzésre vonatkozó HR magyarázat szerint – amely azonos a KN XVI. áruosztályának 4. megjegyzésével – a „világosan meghatározott, egyetlen művelet elvégzésére működjenek együtt” kifejezés csak azokat a gépeket és gépösszeállításokat jelenti, amelyek a célművelet szempontjából lényegesek és az összeállítás egészében meghatározóak, az olyan gépek vagy készülékek kivételével, amelyek kiegészítő tevékenységet folytatnak, és amelyek a célműveletben nem vesznek részt.

               6

               A HR‑nek a XVI. áruosztályhoz tartozó 4. megjegyzésre vonatkozó, „Együttműködő egységek” című magyarázó megjegyzése a következőképpen szól:
               „A megjegyzéseknek ez a rendelkezése az olyan társegységekből álló együtt behozott gépekre (beleértve a gépösszeállításokat is) vonatkozik, amelyeket arra szántak, hogy a 84. Árucsoport valamelyik vtsz.‑a alatt vagy még gyakrabban a 85. Árucsoportban leírt, világosan meghatározott, egyetlen művelet elvégzésére működjenek együtt. Ebben az esetben az egész egységet az erre a működésre vonatkozó sajátos vtsz. alá kell osztályozni, ha a különböző összetevőket összekapcsolták egymással (célszerűségből vagy más okból) vagy önállóak maradtak, vagy csupán csövekkel (levegő, sűrített gáz, olaj, stb. továbbítására) erőátvitelre szolgáló szerkezetekkel, elektromos kábelekkel vagy más eszközökkel kapcsolódnak is egymáshoz.
               A megjegyzéseknek ebben a bekezdésében az »egy világosan meghatározott feladat elvégzésére szolgál« kifejezés csak azokat a gépeket és gépösszeállításokat jelenti, amelyek a célművelet szempontjából lényegesek és az összeállítás egészében meghatározóak, és ezért nem tartoznak bele az olyan gépek vagy készülékek, amelyek kiegészítő tevékenységet folytatnak, és amelyek a célműveletben nem vesznek részt.
               Példák az ilyen típusú, az áruosztályhoz tartozó megjegyzések 4. pontjában meghatározott együttműködő egységekre:
               [...]

                        (13)

                        Riasztóberendezés, amely pl. infravörös lámpát, fotocellát és csengőt foglal magába (8531 vtsz.).

                  Meg kell jegyezni, hogy azokat az alkotórészeket, amelyek nem felelnek meg a XVI. Áruosztályhoz tartozó megjegyzések (4) pontjában foglaltaknak a saját vtsz.‑uk alá kell osztályozni. Ez vonatkozik például a zárt láncú videomegfigyelő rendszerre, amely változó számú televíziós kamerából és videomonitorból áll, melyeket koaxális kábellel kapcsolnak irányító berendezéshez, átkapcsolókhoz, audió kapcsolótáblához vagy hangrögzítőhöz és esetlegesen automatikus adatfeldolgozó géphez (adattárolás céljából) és/vagy videofelvevőhöz (képek rögzítésére).”

               7

               A 8521 vámtarifaszámhoz fűzött HR magyarázó megjegyzés így szól:
               „A. Felvevő és összeépített felvevő és lejátszó készülék
               Ezek olyan készülékek, amelyek televíziós kamerához vagy televíziós vevőkészülékhez kapcsolva a televíziós kamera vagy a televíziós vevő által fogott képnek és hangnak megfelelő elektromos impulzusokat (analóg jeleket) vagy digitális kódokká alakított analóg jeleket (vagy a kettő kombinációját) hordozóra rögzítik. A képet és a hangot általában ugyanazon a hordozón rögzítik. A rögzítés módja lehet mágneses vagy optikai, a jelhordozó pedig általában szalag vagy lemez.
               E vtsz. alá tartoznak azok a készülékek is, amelyek általában mágneslemezre rögzítik a képet és hangot reprezentáló, automatikus adatfeldolgozó gépekről származó digitális kódokat (pl. digitális videokészülék).
               A szalagra történő mágneses rögzítéskor a képet és a hangot külön sávra rögzítik a szalagon, míg a lemezre történő mágneses rögzítéskor a képet és a hangot spirális sávra rögzítik a lemez felületén mágneses pontok vagy mintázatok formájában.
               Optikai rögzítés esetén a képet és hangot reprezentáló digitális jeleket lézer segítségével rögzítik a lemezen.
               Az olyan videokészülék, amely televíziós vevő készülék jeleit fogadja, tartalmaz tunert is, amely így képes arra, hogy televíziós adóállomás által sugárzott frekvencia tartományból kiválassza a kívánt jelet (vagy csatornát).
               Visszajátszáskor a készülék a felvételt videojelekké alakítja. Ezeket a jeleket a közvetítő állomáshoz vagy a televíziós vevőkészülékhez továbbítják.
               [...]”

               8

               A 8531 vámtarifaszámhoz fűzött HR magyarázó megjegyzés így szól:
               „Kivéve a kerékpárokon vagy gépjárműveken használt jelzőkészülékeket (8512 vtsz.) és az utak, vasutak stb. forgalomirányító berendezéseit (8530 vtsz.), e vtsz. alá tartozik minden jelzés céljára szolgáló elektromos berendezés, függetlenül attól, hogy azok hangjelzéssel (csengők, berregők, kürtök stb.) vagy vizuális jelzéssel (lámpák, villogók, világító számok stb.), és akár kézi erővel (pl. ajtócsengők) vagy automatikusan (betörést jelzőkészülékek) működnek.
               [...]
               Ide tartoznak többek között:
               [...]

                        E)

                        Betörést jelző riasztókészülékek. Két részből állnak: egy észlelő részből és egy jelzőrészből (csengő, berregő, vizuális jelzőkészülék stb.), amely automatikusan bekapcsolódik az észlelőrész működésekor. A betörést jelző készülékek különbözőmódon működnek, például:

                                 1)

                                 Elektromos érintkezőkkel, amelyeket a padló meghatározott részére történő lépés, ajtónyitás, vékony huzal elszakítása vagy érintése stb. hoz működésbe.

                                 2)

                                 Kondenzátorhatással. Ezeket gyakran használják páncélszekrényekkel kapcsolatban; a páncélszekrény a kondenzátor egyik lemezeként szolgál, amelyek kapacitását bármely közeledő test befolyásolja, így megzavarja az áramkört és működésbe hozza a riasztókészüléket.

                                 3)

                                 Fotocellás berendezések. Sugárnyaláb (gyakran infravörös fénysugár) irányul egy fotocellára; a sugár megszakításakor az áram megváltozása a fotocella áramkörében működésbe hozza a riasztókészüléket.

                  [...]”

               9

               A 8543 vámtarifaszámhoz fűzött HR magyarázat így szól:
               „Ide tartozik az ezen árucsoport más vtsz.‑a alá nem osztályozható, vagy a Nómenklatúra más árucsoportjának vtsz.‑a által részletesebben meg nem határozott, vagy a XVI. Áruosztályhoz vagy ehhez az árucsoporthoz tartozó megjegyzésekben kivételként nem említett valamennyi elektromos készülék és berendezés. A más árucsoportok által részletesebben meghatározott főelektromos áruk a 84. Árucsoportba tartozó elektromos munkagépek és a 90. Árucsoportba tartozó bizonyos műszerek és készülékek.
               Az e vtsz. alá tartozó elektromos készülékeknek és berendezéseknek önálló funkciójuknak kell lenniük. A 8479 vtsz.‑hoz tartozó magyarázatnak önálló funkcióval rendelkező gépekre és mechanikus készülékekre vonatkozó bevezető előírásait értelemszerűen az e vtsz. alá tartozó készülékekre és berendezésekre is alkalmazni kell.
               Az e vtsz. alá tartozó berendezések legnagyobb része elektromos árukból vagy alkatrészekből összeállított egységéből áll (elektroncsövek, transzformátorok, kondenzátorok, tekercsek, ellenállások stb.), amelyek teljesen elektromos működésűek. Azonban ezen vtsz. alá tartoznak azok az elektromos áruk is, amelyek mechanikus jellemzőkkel rendelkeznek, feltéve, hogy ezek a jellemzők a gép vagy berendezés elektromos funkciójához képest másodlagosak.
               [...]”

         Az uniós jog

      A 2658/87 rendelet

               10

               Az Unió területére importált áruk tarifális besorolását a KN szabályozza, amely átveszi a HR szakaszait és címeit.

               11

               A 2658/87 rendelet 2. cikke ekként rendelkezik:
               „A Bizottság létrehozza az Európai Közösségek integrált vámtarifáját (a továbbiakban Taric), amely eleget tesz a Közös Vámtarifa, a külkereskedelmi statisztika, a kereskedelmi és mezőgazdasági, valamint árubehozatalra vagy ‑kivitelre vonatkozó egyéb közösségi politikák követelményeinek.
               Ez a vámtarifa a Kombinált Nómenklatúrán alapszik, és tartalmazza:
               [...]

                        d)

                        a vámtételeket és más behozatali vagy kiviteli terheket, beleértve az egyes áruk behozatalára vagy kivitelére vonatkozó vámmentességeket és preferenciális vámtételeket;

                  [...]”

               12

               A 2658/87 rendelet 12. cikkének (1) bekezdése értelmében a Bizottság minden évben rendelettel elfogadja a KN egységes szerkezetű változatát a vonatkozó autonóm és szerződéses vámtételeivel együtt, e rendelet 1. cikkének megfelelően, amint az az Európai Unió Tanácsa vagy a Bizottság által elfogadott intézkedésekből következik. E rendeletet a következő év január 1‑jétől kell alkalmazni.

               13

               A KN első része I. szakaszának A. címe e nómenklatúra értelmezésére vonatkozó általános szabályokat tartalmaz, amely szabályok megegyeznek a HR értelmezésére vonatkozó szabályokkal. E cím a következőképpen rendelkezik:
               „Az áruknak a [KN alá] történő besorolására a következő elvek az irányadók:

                        1.

                        Az áruosztályok, árucsoportok és árualcsoportok címe csak a hivatkozások megkönnyítésére szolgál; jogi szempontból az áruk besorolását a vámtarifaszámokban szereplő árumegnevezések és az azokhoz kapcsolódó, az áruosztályokhoz, illetve az árucsoportokhoz tartozó megjegyzések alapján […] kell meghatározni.

                  [...]”

               14

               A KN „Vámtarifa” című második része tartalmazza a „Gépek és mechanikus berendezések; villamossági cikkek; ezek alkatrészei; hangfelvevő és ‑lejátszó készülékek, kép‑ és hangfelvevő és –lejátszó készülékek televízióhoz; ezek alkatrészei és tartozékai” elnevezésű XVI. árucsoportot.

               15

               A KN XVI. áruosztályának 2. megjegyzése a következőképpen szól:
               „Az ehhez az áruosztályhoz tartozó Megjegyzések 1. pontjában, illetve a 84. és 85 árucsoporthoz tartozó Megjegyzések 1. pontjában foglaltakra is figyelemmel, a géprészeket (a 8484, 8544, 8545, 858547. vagy 46 vtsz. alá tartozó géprészek kivételével) az alábbi szabályok szerint kell besorolni:

                        a)

                        a 84. vagy a 85. árucsoport bármely vtsz.‑a alá tartozó gépeket, géprészeket (kivéve a 8409, 8431, 8448, 8466, 8473, 8487, 8503, 8522, 8529, 8538 és a 8548 vtsz. alá tartozókat), minden esetben a saját vtsz.‑a alá;

                        b)

                        más alkatrészeket, ha kizárólag vagy elsősorban valamely meghatározott géphez vagy ugyanazon vtsz. alá tartozó többféle géphez használatosak (beleértve a 8479 vagy a 8543 vtsz. alá tartozó gépeket is), a géppel azonos vagy a 8409, 8431, 8448, 8466, 8473, 8503, 8522, 8529 vagy a 8538 vtsz.‑ok közül a megfelelő vtsz. alá kell besorolni. Az olyan alkatrészeket, pedig, amelyek elsősorban a 8517, illetve a 8525–8528 vtsz. alá tartozó gépekhez való használatra egyaránt alkalmasak, a 8517 vtsz. alá kell besorolni;

                        c)

                        minden más alkatrész a 8409, 8431, 8448, 8466, 8473, 8503, 8522, 8529 vagy a 8538 vtsz.‑ok közül a megfelelő vtsz. alá tartozik, vagy ha ezek közül egyikbe sem, akkor a 8487 vagy a 8548 vtsz. alá.”

               16

               A KN XVI. áruosztályához tartozó 3. megjegyzés előírja:
               „Eltérő rendelkezés hiányában az összetett gépet, a két vagy több gépből összeszerelt gépet, amely az összeszerelés következtében egy egészet képez, és azt a gépet, amely felépítése szerint két vagy több különböző, egymást felváltó vagy kiegészítő tevékenység kifejtésére tervezett, úgy kell besorolni, mintha kizárólag abból a gépből állna, amely a fő művelet (célművelet) elvégzésére szolgál.”

               17

               Az említett áruosztályhoz tartozó 4. megjegyzés a következőképpen szól:
               „Az önálló részekből álló gépet (beleértve a gépösszeállításokat is) (csővel, erőátviteli szerkezettel, elektromos vezetékkel vagy más szerkezettel összekapcsolva is), ha a 84. vagy 85. árucsoport valamely vtsz.‑a alatt világosan meghatározott feladat elvégzésére szolgál, akkor az egészet az adott feladatot meghatározó vtsz. alá kell sorolni.”

               18

               A KN XVI. áruosztálya tartalmazza az „Elektromos gépek és elektromos felszerelések és ezek alkatrészei; hangfelvevő és ‑visszaadó, televíziós kép‑ és hangfelvevő és ‑visszaadó készülékek és ezek alkatrészei és tartozékai” című 85. árucsoportot.

               19

               Az ebbe az árucsoportba foglalt 8517 vámtarifaszám alá a következők tartoznak:
               „Távbeszélő‑készülékek, beleértve a mobiltelefon‑hálózatokhoz vagy más vezeték nélküli hálózatokhoz való készülékeket; hang, képek vagy más adatok adására, továbbítására vagy vételére szolgáló más készülékek, beleértve a vezetékes vagy vezeték nélküli hálózatok (helyi‑ vagy nagykiterjedésű hálózat) távközlési berendezéseit a 8443, 8525, 8527 vagy 8528 vtsz. alá tartozó, adására, továbbítására vagy vételre szolgáló készülékek kivételével.”

               20

               A 8521 vámtarifaszám szövege a következő:
               „8521 Videofelvevő vagy ‑lejátszó készülék, videotunerrel egybeépítve is:
               8521 10 – Mágnesszalagos:
               8521 10 20 – –Legfeljebb 1,3 cm szélességű szalaggal működő és legfeljebb 50 mm/s szalagelvételi vagy ‑lejátszási sebességű
               8521 10 95 – – Más
               8521 90 00 – Más”.

               21

               A 8531 vámtarifaszám szövege a következő:
               „8531 Elektromosan működő, akusztikus vagy vizuális jelzőberendezés (pl. csengő, sziréna, jelzőtábla, betörést vagy tüzet jelző riasztókészülék) a 8512 vagy a 8530 vtsz. alá tartozó kivételével:
               8531 10 – Betörést vagy tüzet jelző riasztókészülék és hasonló:
               8531 10 30 – – Épületekhez használt
               8531 10 95 – – Más
               [...]
               8531 90 – Alkatrész:
               8531 90 20 – – A 8531 20 és a 8531 80 20 alszámok alá tartozó készülékekhez
               8531 90 85 – – más.”

               22

               A KN 8543 vámtarifaszám a 85. árucsoportban máshol nem említett egyedi feladatokra használt elektromos gépeket és készüléket jelöli.

         Az alapeljárás és az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdés

               23

               A G. E. Security, amely magas technológiájú védelmi rendszerek értékesítésére szakosodott társaság, egy „videomultiplexernek” nevezett védelmi rendszert fejlesztett ki.

               24

               Internetes oldalán a G. E. Security úgy mutatja be a „videomultiplexert”, mint „digitális videorögzítőt”.

               25

               A „videomultiplexereket” kizárólag olyan vállalkozások számára értékesítik, amelyek biztonsági és megfigyelő berendezések kereskedelmére specializálódtak, és amelyek a teljes berendezés,. illetve rendszer felszerelésének, illetve kiépítésének szolgáltatását nyújtják.

               26

               A „videomultiplexereket” épületek biztonságát vagy megfigyelését szolgáló rendszerekben vagy berendezésekben használják Pontosabban a „videomultiplexer” egy zárt láncú videomegfigyelő rendszer egyik eleme, amely rendszerhez külső kamerák és/vagy külső érzékelők, például mozgásérzékelők vagy tűzjelzők csatlakoznak.

               27

               A „videomultiplexer” három különböző funkcióval rendelkezik.

               28

               Először is, a „videomultiplexer” audiovizuális felvevő‑ és lejátszófunkciót lát el, mivel egyfelől képes az érzékelőből származó jelek, valamint a kamerákból származó képek és hangok vételére, és e hangok visszaadására és a képek képernyőkön történő megjelenítésére.

               29

               E célból a „videomultiplexer” video‑ és audiobemenetekkel rendelkezik, amelyek egyszerre legfeljebb tizenhat kamera csatlakoztatását teszik lehetővé. A „videomultiplexer” lehetővé teszi, hogy távolról kapcsolják be és ki, és vezéreljék e kamerákat. Ezenfelül az e kamerák által készített felvételek bizonyos részei nagyíthatók és kicsinyíthetők, illetve blokkolhatók is, így a felvétel a hét bizonyos napjaira vagy óráira és/vagy az épület vagy terület bizonyos részeire korlátozható. Az épületben tartózkodó háziállatok mozgásának figyelmen kívül hagyása is lehetséges.

               30

               A „videomultiplexer” videokimenetekkel is rendelkezik, amelyekre egy vagy több képernyő csatlakoztatható, amelyeken több kamerától származó kép jeleníthető meg azonos időben, valamint egy audiókimenettel, amely külső erősítőhöz vagy hangszóróhoz csatlakoztatható. A „videomultiplexer” ezzel szemben nem képes televíziós jeleket fogni.

               31

               Másfelől, a „videomultiplexer” merevlemezen tudja tárolni a kamerákból származó képeket, valamint a digitális és analóg hangokat, és/vagy az érzékelőktől származó jeleket. E felvételek védettek az esetleges törléssel vagy manipulációval szemben. E képeket, hangokat és jeleket a készülék különleges formátumban tárolja, és azok csak a „videomultiplexer” vagy különleges szoftverek segítségével játszhatók le.

               32

               Másodsorban, a „videomultiplexer” riasztófunkcióval is rendelkezik. E célból beépített riasztásjelzőt tartalmaz, amely úgy állítható be, hogy abban az esetben, ha az érzékelt mozgások, hangok vagy jelek indokolttá teszik, hanggal vagy fénnyel jelző berendezéseket hoz működésbe, és/vagy egy, illetve több, a rendszerhez csatlakoztatott felhasználónak (például a rendőrségnek, a tűzoltóságnak, az épület tulajdonosának vagy egy őrző‑védő vállalkozásnak) elektronikus levél formájában riasztást küld.

               33

               Harmadsorban, a „videomultiplexer” hálózati adatátviteli és adatfogadó funkcióval is rendelkezik. E célból olyan berendezésekkel van ellátva, amelyek lehetővé teszik elektronikus levelek küldését a rendszer felhasználói számára, és/vagy az Internethez, digitális hálózathoz vagy automatikus adatfeldolgozó géphez való csatlakozást.

               34

               2008. október 14én, a G. E. Security az illetékes vámellenőrtől (a továbbiakban: inspecteur) kötelező érvényű tarifális felvilágosítások kiadását kérte három „videomultiplexer” tekintetében. A G. E. Security azt kérte, hogy az említett árukat a KN 8543 70 90 vagy a KN 8531 10 30 vámtarifaalszám alá sorolják be, amely vámtarifaszámokra 3,7‑os, illetve 2,2%‑os vámtarifa vonatkozott.

               35

               2008. november 27‑i levelében az inspecteur a három „videomultiplexert” a KN 8521 90 00 vámtarifaalszám alá tartozó „videofelvevő vagy ‑lejátszó készülékként” sorolta be, amelyekre 13,9%‑os vám vonatkozik.

               36

               A G. E. Security panaszt nyújtott be e besorolási határozattal szemben, amelye panaszt az inspecteur elutasított. Ezt követően a G. E. Security keresetet nyújtott be ezen elutasítással szemben a Rechtbank te Haarlemhez (haarlemi bíróság), amely a keresetet megalapozottnak nyilvánította, és a három „videomultiplexert” a KN 8531 10 30 vámtarifaalszám alá tartozó, az épületekhez használt, betörést vagy tüzet jelző riasztókészülékként sorolta be

               37

               Az inspecteur fellebbezést nyújtott be ezen ítélettel szemben a Gerechtshof Amsterdamhoz (amszterdami fellebbviteli bíróság).

               38

               Ez utóbbi bíróság úgy határozott, hogy bár a „videomultiplexert” objektív jellemzőire és tulajdonságaira tekintettel a KN 8531 vámtarifaszám értelmében vett riasztórendszer alkatrészének kell tekinteni, azt a KN XVI. áruosztályához tartozó 2. megjegyzés a) pontjára tekintettel mégis a KN 8521 90 00 vámtarifaalszám alá kell besorolni.

               39

               A G. E. Security felülvizsgálati kérelmet nyújtott be a Gerechtshof Amsterdam (amszterdami fellebbviteli bíróság) ítéletével szemben a kérdést előterjesztő bírósághoz.

               40

               E körülményekre tekintettel a Hoge Raad der Nederlanden (Hollandia legfelsőbb bírósága) felfüggesztette az eljárást, és előzetes döntéshozatal céljából a következő kérdést terjesztette a Bíróság elé:
               „Úgy kell‑e értelmezni a 8517, 8521, 8531 és 8543 vámtarifaszámokat, hogy e vámtarifaszámok egyike alá kell besorolni a »videomultiplexerhez« hasonló olyan árut, amelyet arra alakítottak ki, hogy egy olyan rendszer alkotórészét képezze, amely a rá csatlakoztatott kamerák és riasztóérzékelők képeit és hangjait képes elemezni, és – igény szerint – képeket és hangokat vesz fel, tárol, dolgoz fel és játszik le egy csatlakoztatott képernyőn, és/vagy amennyiben a képek vagy hangok indokolttá teszik, egy vagy több, a rendszerhez csatlakoztatott felhasználónak elektronikus levél formájában riasztást küld, és/vagy akusztikus vagy vizuális jelzőberendezéseket hozhat működésbe?”

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdésről

               41

               Mindenekelőtt emlékeztetni kell arra, hogy ha a Bíróság elé tarifális besorolással kapcsolatban terjesztenek előzetes döntéshozatal iránti kérelmet, a Bíróság feladata inkább az, hogy megvilágítsa a nemzeti bíróság számára azokat a szempontokat, amelyek alapján lehetővé válik az utóbbi számára, hogy a szóban forgó árukat helyesen sorolja be a KN alá, mintsem hogy a Bíróság maga végezze el ezt a besorolást, annál is inkább, mivel nem áll feltétlenül rendelkezésére az ehhez szükséges valamennyi adat. Úgy tűnik tehát, hogy a nemzeti bíróság mindenképpen kedvezőbb helyzetben van ennek elvégzéséhez (lásd: Lukoyl Neftohim Burgas ítélet, C‑330/13, EU:C:2014:1757, 27. pont).

               42

               A kérdést előterjesztő bíróság feladata tehát az alapügyben szóban forgó termékek besorolása, a Bírósághoz az általa előterjesztett kérdésekre adott válaszokra tekintettel.

               43

               Ahhoz, hogy hasznos választ lehessen adni a kérdést előterjesztő bíróság számára, először is azt kell hangsúlyozni, hogy a KN értelmezésére vonatkozó általános szabályok előírják, hogy az áruk besorolását a vámtarifaszámok megnevezései és az azokhoz kapcsolódó, az áruosztályokhoz, illetve az árucsoportokhoz tartozó megjegyzések alapján kell meghatározni, mivel az áruosztályok, árucsoportok és árualcsoportok címeit csak jelzésértékűeknek kell tekinteni.

               44

               Másfelől, a Bíróság állandó ítélkezési gyakorlata értelmében a jogbiztonság és az ellenőrzések elősegítése érdekében az áruk tarifális besorolásának meghatározó feltételeit általában az áruk objektív jellemzői és tulajdonságai között kell keresni, amint azokat a KN vámtarifaszámai és az áruosztályok, illetve árucsoportok megjegyzései meghatározzák (lásd: Lukoyl Neftohim Burgas ítélet, C‑330/13, EU:C:2014:1757, 34. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).

               45

               A HR magyarázó megjegyzéseit illetően ezt azzal kell kiegészíteni, hogy annak ellenére, hogy nincs kötelező erejük, e megjegyzések a Közös Vámtarifa egységes alkalmazása lényeges eszközeinek minősülnek, és ily módon hasznos segítséget nyújtanak annak értelmezéséhez (lásd ebben az értelemben: Kloosterboer Services ítélet, C‑173/08, EU:C:2009:382, 25. pont; Agroferm‑ítélet, C‑568/11, EU:C:2013:407, 28. pont). Ugyanez vonatkozik a KN magyarázó megjegyzéseire is (lásd ebben az értelemben: Develop Dr. Eisbein ítélet, C‑35/93, EU:C:1994:252, 21. pont; British Sky Broadcasting Group és Pace ítélet, C‑288/09 és C‑289/09, EU:C:2011:248, 92. pont).

               46

               Kérdésével a kérdést előterjesztő bíróság lényegében arra keresi a választ, hogy melyik KN vámtarifaszám, azaz a 8517, a 8521, a 8531 vagy a 8543 vámtarifaszám alá kell‑e besorolni egy olyan árut, mint az alapügyben szereplő, „videomultiplexer” elnevezésű áru.

               47

               E tekintetben a KN 8517, 8521, 8531 és 8543 vámtarifaszámok megfogalmazásából, valamint az ezekhez fűzött magyarázó megjegyzésekből az következik, hogy az árunak az e vámtarifaszámok egyike alá történő besorolása tekintetében az érintett áru funkciója a meghatározó.

               48

               Az említett vámtarifaszámok ugyanis egyedileg írják le azokat a funkciókat, amelyekkel az ezek alá tartozó áruk rendelkeznek. Ennek megfelelően a KN 8517 vámtarifaszám alá többek között a következők tartoznak „hang, képek vagy más adatok adására, továbbítására vagy vételére szolgáló más készülékek, beleértve a vezetékes vagy vezeték nélküli hálózatok […] távközlési berendezéseit”. A KN 8521 vámtarifaszám a következőkre vonatkozik: „videofelvevő vagy ‑lejátszó készülék, videotunerrel egybeépítve is”. A KN 8531 vámtarifaszám alá a következők tartoznak: „elektromosan működő, akusztikus vagy vizuális jelzőberendezés (pl. csengő, sziréna, jelzőtábla, betörést vagy tüzet jelző riasztókészülék)”. A KN 8543 vámtarifaszám „a [KN 85.] árucsoportban máshol nem említett egyedi feladatokra használt elektromos gépeket és készüléket” jelöli meg.

               49

               A jelen ügyben nem vitatott, hogy a „videomultiplexer” három különböző funkcióval rendelkezik.

               50

               A kérdést előterjesztő bíróság által adott leírásból, valamint a jelen ítélet 28–31. pontjából az következik, hogy a „videomultiplexer” a videofelvevő és ‑lejátszó funkcióval rendelkezik, ami a KN 8521 vámtarifaszámnak felel meg.

               51

               A „videomultiplexer” – amint az a jelen ítélet 31. pontjában említésre került – riasztófunkcióval is rendelkezik, ami a KN 8531 vámtarifaszám megfogalmazásának felel meg.

               52

               A „videomultiplexer” ezenfelül hálózati adatátviteli és adatfogadó funkcióval is rendelkezik, amely funkciónak a jelen ítélet 33. pontjában adott leírása a KN 8517 vámtarifaszám megfogalmazásának felel meg.

               53

               Márpedig a KN XVI. áruosztályának – amelybe a KN 8517, a KN 8521 és a KN 8531 vámtarifaszám tartozik – 3. megjegyzése szerint „azt a gépet, amely felépítése szerint két vagy több különböző, egymást felváltó vagy kiegészítő tevékenység kifejtésére tervezett, úgy kell besorolni, mintha kizárólag abból a gépből állna, amely a fő művelet (célművelet) elvégzésére szolgál”.

               54

               A jelen ügyben a jelen ítélet 24 és 25. pontjából az következik, hogy egyrészt a G. E. Security internetes oldalán úgy mutatja be a „videomultiplexert”, mint „digitális videorögzítőt”, másrészt pedig a „videomultiplexert” kizárólag olyan vállalkozások számára értékesítik, amelyek biztonsági berendezések és megfigyelőrendszerek kereskedelmére specializálódtak.

               55

               E tényezőkből, valamint a „videomultiplexernek” a kérdést előterjesztő bíróság által adott, és a jelen ítélet 24–33. pontjában említett leírásából az következik, hogy a „videomultiplexer” fő funkciója – objektív jellemzőire és tulajdonságaira, valamint rendeltetésére figyelemmel– a videofelvevő és –lejátszó funkció a biztonsági és megfigyelőrendszeren belül.

               56

               Amint azt a holland kormány és a Bizottság hangsúlyozza, a „videomultiplexer” egyéb funkciói, nevezetesen a riasztó és a hálózati funkció csak kiegészítő funkcióknak minősülnek, amelyeknek az a rendeltetése, hogy hatékonyabbá tegyék annak a rendszernek a működését, amelybe a „videomultiplexer” beépítésre kerül.

               57

               Ebből következik, hogy a KN‑t úgy kell értelmezni, hogy egy olyan árut, mint az alapügyben „videomultiplexernek” nevezett áru – a rendelkezésére álló ténybeli elemek összességének a kérdést előterjesztő bíróság által történő értékelése fenntartása mellett – a KN 8521 vámtarifaszám alá kell sorolni.

               58

               E megállapítást a KN XVI. áruosztályának 2. és 4. megjegyzése sem teszi vitathatóvá.

               59

               A Bíróság ítélkezési gyakorlatából ugyanis az következik, hogy a KN XVI. áruosztályához tartozó 2. megjegyzés csak az „alkatrészek” tarifális besorolására alkalmazható (lásd: Data I/O ítélet, C‑297/13, EU:C:2014:331, 34. pont).

               60

               Tekintettel arra, hogy az „alkatrészek” e megjegyzés értelmében vett fogalmát nem határozza meg az említett megjegyzés, a közös vámtarifa koherens és egységes alkalmazása érdekében a Bíróságnak e fogalom egyetlen, a KN áruosztályai összessége vonatkozásában közös meghatározását kell adnia (lásd ebben az értelemben: HARK‑ítélet, C‑450/12, EU:C:2013:824, 37. pont; Rohm Semiconductor ítélet, C‑666/13, EU:C:2014:2388, 44. pont).

               61

               A Bíróság által a KN 8473 vámtarifaszámára vonatkozóan kialakított ítélkezési gyakorlatból és a KN XVI. áruosztálya 2. megjegyzésének b) pontjából következően az „alkatrészek” fogalma azt feltételezi, hogy létezik egy egész, amelynek működéséhez ezek elengedhetetlenek (lásd ebben az értelemben: Rohm Semiconductor ítélet, C‑666/13, EU:C:2014:2388, 45. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).

               62

               Annak érdekében, hogy valamely árut „alkatrésznek” lehessen minősíteni, nem elegendő tehát azt bizonyítani, hogy ezen áru nélkül a gép nem alkalmas arra, hogy kielégítse a rendeltetésének megfelelő szükségleteket. Azt is bizonyítani kell, hogy a szóban forgó gép elektronikus vagy mechanikus működése az említett árutól függ (lásd: Rohm Semiconductor ítélet, C‑666/13, EU:C:2014:2388, 46. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).

               63

               A jelen ügyben, amint az a jelen ítélet 26. pontjából is következik, a „videomultiplexereket” épületek biztonságát vagy megfigyelését szolgáló berendezésekben használják, pontosabban a „videomultiplexer” egy zárt láncú videomegfigyelő rendszer egyik eleme.

               64

               Márpedig, amint azt a holland kormány és a Bizottság hangsúlyozza, egy ilyen rendszer „videomultiplexer” nélkül is működhet. Az e rendszerben használt érzékelőberendezések ugyanis „videomultiplexer” nélkül is betölthetik funkciójukat. Ezenfelül e berendezések elektromos és mechanikus működése nem függ a „videomultiplexer” jelenlététől.

               65

               Következésképpen a „videomultiplexert” nem lehet a KN XVI. áruosztályához fűzött 2. megjegyzés értelmében vett „alkatrésznek” minősíteni. E megjegyzés tehát nem releváns ezen árunak a KN‑ba történő besorolása tekintetében.

               66

               A KN XVI. áruosztályának 4. megjegyzését illetően meg kell állapítani, hogy – megfogalmazásának megfelelően – e megjegyzést kizárólag olyan „önálló részekből álló gép[re]” kell alkalmazni, amely „világosan meghatározott feladat elvégzésére szolgál”.

               67

               A HR XVI. áruosztályhoz tartozó 4. megjegyzésre vonatkozó HR magyarázó megjegyzés szerint – amely azonos a KN XVI. áruosztályának 4. megjegyzésével – a „világosan meghatározott, egyetlen művelet elvégzésére működjenek együtt” kifejezés csak azokat a gépeket és gépösszeállításokat jelenti, amelyek a célművelet szempontjából lényegesek és az összeállítás egészében meghatározóak, az olyan gépek vagy készülékek kivételével, amelyek kiegészítő tevékenységet folytatnak, és amelyek a célműveletben nem vesznek részt.

               68

               E magyarázó megjegyzés pontosítja, hogy nem felelnek meg a XVI. áruosztályhoz tartozó megjegyzések (4) pontjában foglaltaknak a zárt láncú videomegfigyelő rendszerek, amelyek változó számú televíziós kamerából és videomonitorból állnak, amelyeket koaxális kábellel kapcsolnak irányító berendezéshez, átkapcsolókhoz, audió kapcsolótáblához vagy hangrögzítőhöz és esetlegesen automatikus adatfeldolgozó géphez (adattárolás céljából) és/vagy videofelvevőhöz (képek rögzítésére).

               69

               Márpedig már a jelen ítélet 26. és 63. pontjában megállapításra került, hogy a „videomultiplexer” egy ilyen zárt láncú videomegfigyelő rendszer egyik elemének felel meg. A KN XVI. áruosztályának 4. megjegyzése tehát nem releváns az ilyen árunak a KN‑ba történő besorolása tekintetében.

               70

               Végül el kell utasítani a G. E. Security azon érvelését, miszerint a „videomultiplexert” a KN 8543 vámtarifaszám alá kell besorolni.

               71

               Az említett vámtarifaszám megfogalmazásának olvasatából ugyanis az következik, hogy ez a következőket foglalja magában: a „[KN 85] árucsoportban máshol nem említett elektromos gép és készülék egyedi feladatokra”. Ily módon egy termék csak akkor sorolható ugyanazon vámtarifaszám alá, ha e terméket nem lehet e 85 árucsoport más vámtarifaszáma alá besorolni. Márpedig, amint az a jelen ítélet 57. pontjából is következik, az alapügyben éppen nem ez a helyzet.

               72

               A fenti megfontolások összességére figyelemmel a kérdést előterjesztő bíróság kérdésére azt a választ kell adni, hogy a KN‑t úgy kell értelmezni, hogy egy olyan, az alapügyben videomultiplexernek nevezett árut – a rendelkezésére álló ténybeli elemek összességének a kérdést előterjesztő bíróság által történő értékelése fenntartása mellett – a KN 8521 vámtarifaszám alá kell sorolni.

         A költségekről

               73

               Mivel ez az eljárás az alapeljárásban részt vevő felek számára a kérdést előterjesztő bíróság előtt folyamatban lévő eljárás egy szakaszát képezi, ez a bíróság dönt a költségekről. Az észrevételeknek a Bíróság elé terjesztésével kapcsolatban felmerült költségek, az említett felek költségeinek kivételével, nem téríthetők meg.

               A fenti indokok alapján a Bíróság (tizedik tanács) a következőképpen határozott:

                     A 2007. szeptember 20‑i 1214/2007/EK bizottsági rendelettel módosított, a vám‑ és statisztikai nómenklatúráról, valamint a Közös Vámtarifáról szóló, 1987. július 23‑i 2658/87/EGK tanácsi rendelet I. mellékletében szereplő Kombinált Nómenklatúrát úgy kell értelmezni, hogy egy olyan, az alapügyben videomultiplexernek nevezett árut – a rendelkezésére álló ténybeli elemek összességének a kérdést előterjesztő bíróság által történő értékelése fenntartása mellett – e nómenklatúra 8521 vámtarifaszáma alá kell sorolni.

                     Aláírások

            (
            *1
         )   Az eljárás nyelve: holland.


title: Az Elsőfokú Bíróság (első tanács) 2008. november 12-i ítélete.#Evropaïki Dynamiki - Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE kontra az Európai Közösségek Bizottsága.#Szolgáltatásnyújtásra irányuló közbeszerzési szerződések - A 2003/87/EK irányelv alapján létesített nyilvántartási rendszerrel kapcsolatos segítségnyújtási szolgáltatásokra vonatkozó ajánlati felhívás - Valamely ajánlattevő ajánlatának elutasítása - A szerződés más ajánlattevőnek történő odaítéléséről szóló határozat - Nyilvánvaló értékelési hiba - Indokolási kötelezettség - Kártérítési kérelem.#T-406/06. sz. ügy.

text:
      Az Elsőfokú Bíróság (első tanács) 2008. november 12‑i ítélete – Evropaïki Dynamiki kontra Bizottság
      (T‑406/06. sz. ügy)
      „Szolgáltatásnyújtásra irányuló közbeszerzési szerződések – A 2003/87/EK irányelv alapján létesített nyilvántartási rendszerrel kapcsolatos segítségnyújtási szolgáltatásokra vonatkozó
         ajánlati felhívás – Valamely ajánlattevő ajánlatának elutasítása – A szerződés más ajánlattevőnek történő odaítéléséről szóló határozat – Nyilvánvaló értékelési hiba – Indokolási kötelezettség – Kártérítési kérelem”

      1.                     Intézmények jogi aktusai – Indokolás – Kötelezettség – Terjedelem – Szolgáltatásnyújtásra irányuló közbeszerzési szerződés
            odaítélésére irányuló eljárás keretében hozott, az ajánlatot elutasító határozat (EK 253. cikk; 1605/2002 tanácsi rendelet,
            100. cikk, (2) bekezdés; 2342/2002 bizottsági rendelet, 149. cikk, (2) bekezdés és (3) bekezdés, harmadik albekezdés) (vö. 47–50.,
            99–100., 106–107., 110–111. pont)
      2.                     Az Európai Közösségek közbeszerzési szerződései – Közbeszerzési szerződés ajánlati felhívás alapján történő megkötése – Az
            intézmények mérlegelési jogköre – Bírósági felülvizsgálat – Korlátok (vö. 64. pont)
      3.                     Az Európai Közösségek közbeszerzési szerződései – Közbeszerzési eljárás – Az ajánlattevőkkel szembeni egyenlő bánásmód és
            az átláthatóság elvének tiszteletben tartására vonatkozó kötelezettség a torzulásmentes verseny biztosítása érdekében (1605/2002
            tanácsi rendelet, 89. cikk, (1) bekezdés) (vö. 82–86. pont)
      Tárgy

               Egyrészt a Bizottság 2006. október 19‑i, a felperesnek az üvegházhatást okozó gázok kibocsátási egységei Közösségen belüli
                  kereskedelmi rendszerének létrehozásáról és a 96/61/EK tanácsi irányelv módosításáról szóló, 2003. október 13‑i 2003/87/EK
                  európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL L 275., 32. o.; magyar nyelvű különkiadás 15. fejezet, 7. kötet, 631. o.) alapján
                  létesített nyilvántartási rendszerrel kapcsolatos segítségnyújtási szolgáltatások, a független közösségi műveletek naplója
                  (CITL), továbbá műszaki karbantartás és felhasználói támogatás tárgyában közzétett ajánlati felhívásra (HL 2006. S 102) benyújtott
                  ajánlatát elutasító, valamint a szerződést más ajánlattevőnek odaítélő határozatának megsemmisítése, másrészt kártérítés iránti
                  kérelem.

            Rendelkező rész
      1)         Az Elsőfokú Bíróság a keresetet elutasítja.
      2)         Az Elsőfokú Bíróság az Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE‑t kötelezi
         saját költségeinek, valamint a Bizottság költségeinek viselésére.


A Bíróság (második tanács) május 19.-i ítélete: 1983. # Constantin Verros kontra Európai Parlament. # Tisztviselő. # 306/81. sz. ügy


A Közszolgálati Törvényszék (harmadik tanács) 2012. június 13-i ítélete. # Hans Davids kontra Európai Bizottság. # Közszolgálat. # F-105/11. sz. ügy