A Bíróság (harmadik tanács) 1982. június 10-i ítélete. # Compagnie Interagra SA kontra az Európai Közösségek Bizottsága. # # 217/81. sz. ügy


A Bíróság (ötödik tanács) július 12.-i ítélete: 1984. # SARL Prodest kontra Caisse primaire d'assurance maladie de Paris. # Előzetes döntéshozatal iránti kérelem: Commission de première instance du contentieux de la sécurité sociale et de la mutualité sociale agricole de Paris - Franciaország. # Munkavállalók szabad mozgása. # 237/83. sz. ügy


A Törvényszék (nyolcadik tanács) 2013. július 11-i ítélete. # Belgische Vereniging van handelaars in- en uitvoerders geslepen diamant (BVGD) kontra Európai Bizottság. # T-104/07. és T-339/08. sz. egyesített ügyek


A Bíróság (ötödik tanács) 2004. április 1-i ítélete. # Freiburger Kommunalbauten GmbH Baugesellschaft & Co. KG kontra Ludger Hofstetter és Ulrike Hofstetter. # Előzetes döntéshozatal iránti kérelem: Bundesgerichtshof - Németország. # 93/13/EGK irányelv. # C-237/02. sz. ügy


title: A Bíróság (második tanács) 2008. július 17-i ítélete. # Franco Campoli kontra az Európai Közösségek Bizottsága. # Fellebbezés - Tisztviselők - Díjazás - Nyugdíj - A lakóhely országának átlagos megélhetési költségei alapján kiszámított korrekciós együttható alkalmazása - A tisztviselők személyzeti szabályzatát módosító rendelettel megállapított átmeneti szabályozás - Jogellenességi kifogás. # C-71/07 P. sz. ügy

text:
      A BÍRÓSÁG ÍTÉLETE (második tanács)
      2008. július 17.
      C‑71/07. P. sz. ügy
      Franco Campoli
      kontra
      az Európai Közösségek Bizottsága
      „Fellebbezés – Tisztviselők – Díjazás – Nyugdíj – A lakóhely országának átlagos megélhetési költségei alapján kiszámított korrekciós együttható alkalmazása – A tisztviselők személyzeti szabályzatát módosító rendelettel megállapított átmeneti szabályozás – Jogellenességi kifogás”
      Tárgy: Az Európai Közösségek Elsőfokú Bírósága T‑135/05. sz., Campoli kontra Bizottság ügyben 2006. november 29‑én hozott ítélete
         (az EBHT‑ban még nem tették közzé) ellen benyújtott, ezen ítélet hatályon kívül helyezése iránti fellebbezés. A Bizottság
         által benyújtott csatlakozó fellebbezés.

      Határozat: Bíróság a fellebbezést és a csatlakozó fellebbezését elutasítja.

      Összefoglaló
      1.        Fellebbezés – Csatlakozó fellebbezés – Tárgy – A fellebbezés elfogadhatatlanságának megállapítása – Elfogadhatatlanság
      (A Bíróság alapokmánya, 56. cikk, második bekezdés, és 61. cikk)
      2.        Tisztviselők – Nyugdíjak – Korrekciós együttható
      (Személyzeti szabályzat, 82. cikk, (1) és (3) bekezdés; XIII. melléklet, 20. cikk, (1) bekezdés, és 24. cikk, (2) bekezdés;
            723/2004 tanácsi rendelet)
      3.        Tisztviselők – Nyugdíjak – Korrekciós együttható
      (Személyzeti szabályzat, 83. cikk, (1) bekezdés, első albekezdés; XIII. melléklet, 20. cikk; 723/2004 tanácsi rendelet)
      1.        A Bíróság alapokmányának 61. cikkéből kitűnik, hogy valamennyi fellebbezésnek az Elsőfokú Bíróság valamely ítéletének teljes
         vagy részleges hatályon kívül helyezésére kell irányulnia; hatályon kívül helyezés esetén, ha a per állása megengedi, az ügyet
         maga a Bíróság is érdemben eldöntheti, illetve határozathozatalra visszautalhatja az Elsőfokú Bírósághoz.

      Elfogadhatatlan tehát az a csatlakozó fellebbezés, amely nem a megtámadott ítélet hatályon kívül helyezésére, hanem a benyújtott
         fellebbezés elfogadhatatlanságának megállapítására irányul.

      2.        A tisztviselők nyugdíjára alkalmazott, országonként egyetlen korrekciós együttható megfelelő mutatónak minősülhet a valamely
         tagállamon belüli megélhetési költségek – szükségszerűen közelítőleges – tükrözéséhez.

      Tekintettel az országonként egyetlen korrekciós együttható szükségszerűen közelítőleges jellegére, a különböző tagállamokban
         lakó volt tisztviselők vásárlóerejének bizonyos egyenlősége garantálásának célját akkor tartják be, ha ezt az egyetlen korrekciós
         együtthatót olyan kritériumok alapján határozzák meg, amelyek biztosítják annak reprezentatív jellegét. Márpedig a korrekciós
         együtthatóknak a lakóhely szerinti tagállambeli és a belgiumi megélhetési költségei aránya szerinti számítási mechanizmusa
         („országmódszer”) a tagállamon belüli megélhetési költségeket legalább ugyanolyan reprezentatívan tükrözi, mint a korrekciós
         együtthatóknak a lakóhely szerinti ország fővárosa és Brüsszel megélhetési költségeinek aránya szerinti számítása („fővárosmódszer”).

      Mivel az „országmódszer” ennélfogva a nyugdíjasok közötti vásárlóerő egyenlősége biztosításának a lehetőségekhez mérten megfelelő
         számítási módjának minősül, a közösségi jogalkotó nem sértette meg az egyenlő bánásmód elvét azzal, hogy a tisztviselők személyzeti
         szabályzatának, valamint az egyéb alkalmazottak alkalmazási feltételeinek módosításáról szóló 723/2004 rendelet elfogadásával
         az átmeneti nyugdíjszabályozás keretében a korrekciós együtthatók meghatározása céljából a „fővárosmódszert” az „országmódszerrel”
         váltotta fel.

      3.        A 2004. május 1‑je után megszerzett nyugdíjjogosultságokra alkalmazandó korrekciós együtthatók eltörlése által a közösségi
         nyugdíjrendszer átalakítására vonatkozó közösségi jogalkotói határozat, amelyet a tisztviselők személyzeti szabályzatának,
         valamint az egyéb alkalmazottak alkalmazási feltételeinek módosításáról szóló 723/2004 rendelet konkretizált, nem összeegyeztethetetlen
         az egyenlő bánásmód elvével. Az ugyan igaz, hogy a korrekciós együtthatók rendszerén, és ebből következően a nyugdíjas lakóhelyének
         tagállama szerinti vásárlóerejének bizonyos kiegyenlítésén alapuló korábbi nyugdíjrendszer megfelelő eszköznek minősült az
         említett elv végrehajtására, ebből azonban nem lehet arra következtetni, hogy ezzel az elvvel bármely más rendszer összeegyeztethetetlen.

      Ugyanis a nyugdíjak vásárlóerejének egyenlőségére törekvő nyugdíjszabályozás az egyenlő bánásmód biztosításának csak az egyik
         lehetséges eszköze. Ezt az elvet ugyanennyire tiszteletben tartja az a rendszer, amely szerint a nyugdíjasok egyenlő hozzájárulás
         alapján egyenlő nominálnyugdíjat kapnak.

      Az átmeneti szabályozás keretében a legalább 100%‑os korrekciós együttható bevezetése a nyugdíjasok egy része esetében csak
         megelőlegezi a korrekciós együtthatóknak a végleges szabályozás által előírt eltörlését.

      Tekintettel arra, hogy az új személyzeti szabályzatból eredő végleges nyugdíjszabályozás – mivel annak már nem az a célja,
         hogy a nyugdíjasok között a vásárlóerő egyenlőségét azok lakóhelyétől függetlenül garantálja – összeegyeztethető az egyenlő
         bánásmód elvével, az átmeneti szabályozás – amely csak megelőlegezi az „egységes” összegű nyugdíj elvét azon nyugdíjasok esetében,
         akik számára ez az elv kedvező – nem minősülhet hátrányosan megkülönböztetőnek.