title: T-181/19. sz. ügy: 2019. március 27-én benyújtott kereset — Dickmanns kontra EUIPO

text:
               17.6.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 206/47

      2019. március 27-én benyújtott kereset — Dickmanns kontra EUIPO
      (T-181/19. sz. ügy)
      (2019/C 206/50)
      Az eljárás nyelve: német

         Felek

         Felperes: Sigrid Dickmanns (Gran Alacant, Spanyolország) (képviselő: H. Tettenborn ügyvéd)

         Alperes: az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala

         Kérelmek

      A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:

                  —

                  semmisítse meg az EUIPO 2018. június 4-én közölt azon határozatait, amelyek nem adtak helyt a felperes 2018. január 25-i beadványában foglalt, a következőkre irányuló kérelmeinek:

                              i.

                              a felperes szerződésének 5. cikkében foglalt megszüntető kikötés törlése, valamint a szerződés határozatlan idejű szerződéssé történő átminősítése az Európai Közösségek egyéb alkalmazottaira vonatkozó alkalmazási feltételek (a továbbiakban: az egyéb alkalmazottakra vonatkozó alkalmazási feltételek) 2. cikkének f) pontja alapján, továbbá — amennyiben szükséges — a 2017. december 14-i határozat visszavonása, valamint

                              ii.

                              a felperes szerződésének másodszori, 2018. június 30-án túli meghosszabbítása az egyéb alkalmazottakra vonatkozó alkalmazási feltételek 2. cikkének f) pontja alapján (illetve a felperes megbetegedése miatt 2018. szeptember 30-án túlra elhalasztott záródátum miatt), vagy legalábbis a felperesnek az egyéb alkalmazottakra vonatkozó alkalmazási feltételek 2. cikkének f) pontja szerinti, olyan ideiglenes alkalmazottak szerződései másodszori meghosszabbítására irányuló eljárásba való bevonása, akiknek a szerződése 2018-ban lejár, a 2016. január 28-i, „Az ideiglenes alkalmazottak határozott időre szóló szerződéseinek meghosszabbítására vonatkozó iránymutatás” (a továbbiakban: iránymutatás) alapján;

                  —

                  kötelezze az EUIPO-t, hogy a Törvényszék mérlegelési jogkörében megállapított, megfelelő mértékű kártérítést fizessen a felperes részére az EUIPO-nak a fent említett kérelemben hivatkozott határozataival okozott vagyoni és nem vagyoni kár megtérítésére, valamint

                  —

                  az EUIPO-t kötelezze az eljárási költségek viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek

      A felperes keresetét a következő jogalapokra alapítja.

                  1.

                  Nyilvánvaló értékelési hiba, a mérlegelési jogkör gyakorlásának alperes általi elmulasztása, a hátrányos megkülönböztetés tilalma elvének és az egyenlő bánásmód elvének, valamint az önkényes eljárás tilalmának megsértése

                  2.

                  A megszüntető kikötés jogellenessége az iránymutatásban foglaltak, a megfelelő ügyintézés elvének, a hátrányos megkülönböztetés tilalma elvének és az egyenlő bánásmód elvének, valamint az önkényes eljárás tilalmának, továbbá azon elvnek a megsértése miatt, hogy az ideiglenes alkalmazottak szerződésének megszüntetéséhez megfelelő ok („iusta causa”) fennállása szükséges, az Európai Unió Alapjogi Chartájának 30. cikkének megsértése, az 1999/70/EK irányelv (1) megsértése, a keretmegállapodás, különösen 1. pontja b) alpontjának és 5. pontjának, valamint a munkaviszonynak a munkáltató kezdeményezésére történő megszüntetéséről szóló, 158. számú ILO-egyezmény megsértése

                  3.

                  Az iránymutatás megsértése, amely lényeges eljárási szabály megsértésének is minősül, valamint a hátrányos megkülönböztetés tilalma elvének, az egyenlő bánásmód elvének, a megfelelő ügyintézés elvének és az eredményes pénzgazdálkodás elvének megsértése, a hátrányosan érintő határozat meghozatala előtti meghallgatáshoz való jog (az Európai Unió Alapjogi Chartája 41. cikke (2) bekezdésének a) pontja) megsértése, az alperes gondossági kötelezettségének megsértése, a felperes jogos érdekeinek figyelembevételére vonatkozó kötelezettség megsértése, valamint nyilvánvaló mérlegelési hiba a felperes érdekei és a szolgálati érdek mérlegelése során, és az önkényes eljárás tilalmának megsértése

                  4.

                  Az egyéb alkalmazottakra vonatkozó alkalmazási feltételek 8. cikke (1) bekezdése második és harmadik mondatának megsértése, valamint a láncmunkaviszonyok tilalmának megsértése alapján a felperes szerződése határozatlan idejű, megszüntető kikötést nem tartalmazó szerződésnek minősül

                  5.

                  A megszüntető kikötés jogellenes fenntartása a reintegrációs eljárás keretében, a jogos bizalom megsértése, a felperes jogos érdekeinek megsértése, és a gondossági kötelezettség megsértése a vitatott kikötés alkalmazása révén

                  6.

                  A felperes jogos bizalmának megsértése, az alperes vele szemben fennálló gondossági kötelezettségének megsértése, a felperes jogos érdekeinek a munkaszerződés meghosszabbításának megtagadása alapján történő figyelmen kívül hagyása, valamint a szolgálati érdek megítélésével kapcsolatos, nyilvánvaló mérlegelési hiba

         (1)  Az ESZSZ, az UNICE és a CEEP által a határozott ideig tartó munkaviszonyról kötött keretmegállapodásról szóló, 1999. június 28-i 1999/70/EK tanácsi irányelv (HL 1999. L 175., 43. o.; magyar nyelvű különkiadás 5. fejezet, 3. kötet, 368. o.).


title: T-192/19. sz. ügy: 2019. április 4-én benyújtott kereset — Ceramica Flaminia kontra EUIPO — Ceramica Cielo (goclean)

text:
               17.6.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 206/48

      2019. április 4-én benyújtott kereset — Ceramica Flaminia kontra EUIPO — Ceramica Cielo (goclean)
      (T-192/19. sz. ügy)
      (2019/C 206/51)
      A keresetlevél nyelve: olasz

         Felek

         Felperes: Ceramica Flaminia SpA (Civita Castellana, Olaszország) (képviselők: A. Improda és R. Arista ügyvédek)

         Alperes: az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala (EUIPO)

         A másik fél a fellebbezési tanács előtti eljárásban: Ceramica Cielo SpA (Fabrica di Roma, Olaszország)

         Az EUIPO előtti eljárás adatai

         A vitatott védjegy jogosultja: a felperes

         A vitatott védjegy: goclean európai uniós ábrás védjegy — 13 270 046. sz. európai uniós védjegybejelentés

         Az EUIPO előtti eljárás: törlési eljárás

         A megtámadott határozat: az EUIPO második fellebbezési tanácsának 2019. január 30-án hozott határozata (R 991/2018-2. sz. ügy)

         Kereseti kérelmek

      A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:

                  —

                  helyezze hatályon kívül és változtassa meg a megtámadott határozatot;
                  és ennélfogva

                  —

                  nyilvánítsa érvényesnek a 13270046. számon 2013. február 9-én lajstromozott „goclean” európai uniós védjegyet a 11. osztályba tartozó összes áru, illetve azok egy része (WC öblítőtartályok, WC csészék, vízvezeték-berendezések) vonatkozásában;

                  —

                  az EUIPO-t és/vagy a bejelentő Ceramica Cielo S.p.A.-t kötelezze a jelen eljárásban, valamint a törlési osztály és a fellebbezési tanács előtti eljárásokban a Ceramica Flaminia SpA részéről felmerült költségek viselésére.

         Jogalapok

                  —

                  Az (EU) 2017/1001 európai parlamenti és tanácsi rendelet 7. cikke (1) bekezdése b) pontjának megsértése és téves alkalmazása;

                  —

                  az (EU) 2017/1001 európai parlamenti és tanácsi rendelet 7. cikke (1) bekezdése b) pontja értelmében vett megkülönböztető képesség értelmezése;

                  —

                  a védjegy reklámjelmondatnak való minősítésének megalapozatlansága;

                  —

                  az (EU) 2017/1001 európai parlamenti és tanácsi rendelet 95. cikke (1) bekezdésének a rendelet 59. cikke vonatkozásában történő megsértése és téves alkalmazása;

                  —

                  az (EU) 2017/1001 európai parlamenti és tanácsi rendelet 7. cikke (3) bekezdésének és 59. cikke (2) bekezdésének megsértése és téves alkalmazása.


title: T-193/19. sz. ügy: 2019. április 4-én benyújtott kereset — Achema és Achema Gas Trade kontra Bizottság

text:
               17.6.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 206/50

      2019. április 4-én benyújtott kereset — Achema és Achema Gas Trade kontra Bizottság
      (T-193/19. sz. ügy)
      (2019/C 206/52)
      Az eljárás nyelve: angol

         Felek

         Felperesek: Achema AB (Jonava, Litvánia) és Achema Gas Trade UAB (Jonava) (képviselők: J. Ruiz Calzado, J. Wileur és N. Solárová ügyvédek)

         Alperes: Európai Bizottság

         Kérelmek

      A felperesek azt kérik, hogy a Törvényszék:

                  —

                  semmisítse meg az Európai Bizottság által a SA.44678 (2018/N) állami támogatás — Litvánia — A litvániai LNG Terminálra nyújtott támogatás módosítása ügyében 2018. október 31-én hozott C(2018) 7141 final határozatot;

                  —

                  a Bizottságot és a Bizottság támogatása érdekében beavatkozó bármely felet kötelezze a költségek viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek

      A kereset alátámasztása érdekében a felperesek egyetlen jogalapra hivatkoznak, amely szerint a Bizottság elmulasztotta megindítani a hivatalos vizsgálati eljárást, ezáltal pedig megfosztotta a felpereseket és az egyéb érintett harmadik feleket az EUMSZ 108. cikk (2) bekezdése szerinti eljárási jogaiktól.

                  —

                  A felperesek azzal érvelnek, hogy a jelen ügyben rendelkezésre álló valamennyi bizonyíték arra utal, hogy a Bizottság részéről kétségeknek kellett volna felmerülniük az állami támogatás belső piaccal való összeegyeztethetőségével kapcsolatban, és ezért hivatalos vizsgálati eljárást kellett volna indítania. A bizonyítékok sora az előzetes vizsgálati eljárás időtartamából, a megtámadott határozat elfogadásának egyéb körülményeiből és a határozat tartalmában megjelenő hiányosságokból áll össze, amely határozat nincs kellőképpen megindokolva, és súlyos értékelési hibákat tartalmaz. A felperesek ezenkívül azt állítják, hogy a Bizottság figyelmen kívül hagyott nagyon lényeges szempontokat, amelyeket meg kellett volna vizsgálnia, mielőtt arra a következtetésre jutott, hogy elegendő információval rendelkezik ahhoz, hogy a támogatást a belső piaccal összeegyeztethetőnek nyilvánítsa.

                  —

                  A felperesek különösen azt állítják, hogy: i. az általános gazdasági érdekű szolgáltatás (ágész) iránti igénnyel és az annak terjedelmével kapcsolatos értékelés hibás és elégtelen; ii. a Bizottság tévesen állapította meg, hogy a támogatás összhangban van az ágész-keretszabállyal; iii. a megtámadott határozat nem értékelte kellőképpen a támogatás legutóbbi módosításait, és ezért nincs kellőképpen megindokolva; iv. a megtámadott határozatban a támogatási intézkedések szükségességével és arányosságával kapcsolatban kifejtett értékelés hibás és elégtelen; és v. a megtámadott határozat nem értékeli kellőképpen a Litvánia gázellátásában és a többi tagállammal folytatott kereskedelemben a versenyre gyakorolt jelentős hatást.


title: T-195/19. sz. ügy: 2019. április 3-án benyújtott kereset — GEA Group kontra Bizottság

text:
               17.6.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 206/51

      2019. április 3-án benyújtott kereset — GEA Group kontra Bizottság
      (T-195/19. sz. ügy)
      (2019/C 206/53)
      Az eljárás nyelve: angol

         Felek

         Felperes: GEA Group AG (Düsseldorf, Németország) (képviselők: I. du Mont, R. van der Hout és C. Wagner ügyvédek)

         Alperes: Európai Bizottság

         Kérelmek

      A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:

                  —

                  semmisítse meg a 2019. január 24-i BUDG/DGAl/C/4/PL/Ares(2019) s. 283284. sz. bizottsági határozatot;

                  —

                  az alperest kötelezze a költségek viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek

      Keresete alátámasztása érdekében a felperes két jogalapra hivatkozik.

                  1.

                  Az első jogalap azon alapul, hogy a vitatott határozat sérti az EUMSZ 266. cikket, mivel e határozat megtagadta a felperes által a 2016. június 29-i C(2016) 3920 bizottsági határozatnak való megfelelés érdekében kifizetett bírságok visszafizetését.

                  2.

                  A második jogalap azon alapul, hogy a vitatott határozat sérti az EUMSZ 266. cikket, mivel de facto újra alkalmazta a 2010. február 8-i C(2010) 727 (final) határozatot, illetve a 2016. június 29-i C(2016) 3920 bizottsági határozatot, amely határozatokat a Törvényszék a 2015. július 15-i GEA Group kontra Bizottság ítéletével (T-189/10, EU:T:2015:504), illetve a 2018. október 18-i GEA Group kontra Bizottság ítéletével (T-640/16, EU:T:2018:700) megsemmisített.


title: T-199/19. sz. ügy: 2019. április 4-én benyújtott kereset — Glaswerk Ernstthal kontra Bizottság

text:
               17.6.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 206/53

      2019. április 4-én benyújtott kereset — Glaswerk Ernstthal kontra Bizottság
      (T-199/19. sz. ügy)
      (2019/C 206/55)
      Az eljárás nyelve: német

         Felek

         Felperes: Glaswerk Ernstthal GmbH (Lauscha, Németország) (képviselők: F. Wagner és N. Voß ügyvédek)

         Alperes: Európai Bizottság

         Kérelmek

      A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:

                  —

                  a 2012-es és 2013-as év vonatkozásában semmisítse meg a C(2018) 3166 ügyiratszámú, 2018. május 28-i SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) határozatot (HL 2019. L 14., 1. o.),

                  —

                  másodlagosan a 2012-es és 2013-as év vonatkozásában a felperes tekintetében semmisítse meg a C(2018) 3166 ügyiratszámú, 2018. május 28-i SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) határozatot,

                  —

                  harmadlagosan a C(2018) 3166 ügyiratszámú, 2018. május 28-i SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) határozatot semmisítse meg annyiban, amennyiben az elrendeli a hálózatot évente legalább 7000 órában használó alapfogyasztók tekintetében a közzétett hálózati díjak több mint 20 %-ának visszafizetését, a hálózatot évente legalább 7500 órában használó alapfogyasztók tekintetében a közzétett hálózati díjak több mint 15 %-ának visszafizetését, a hálózatot évente legalább 8000 órában használó alapfogyasztók tekintetében pedig a közzétett hálózati díjak több mint 10 %-ának visszafizetését,

                  —

                  negyedlegesen a C(2018) 3166 ügyiratszámú, 2018. május 28-i SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) határozatot a felperes vonatkozásában semmisítse meg annyiban, amennyiben az elrendeli a hálózatot évente legalább 7500 órában használó alapfogyasztók tekintetében a közzétett hálózati díjak több mint 15 %-ának visszafizetését,

                  —

                  ötödlegesen a C(2018) 3166 ügyiratszámú, 2018. május 28-i SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) határozatot a felperes vonatkozásában semmisítse meg annyiban, amennyiben az elrendeli a közzétett hálózati díjak több mint 20 %-ának visszafizetését, valamint

                  —

                  kötelezze az alperest az eljárás költségeinek viselésére, ideértve az ügyvédi és utazási költségeket is.

         Jogalapok és fontosabb érvek

      Keresete alátámasztása érdekében a felperes a következő jogalapokra hivatkozik.

                  1.

                  Az EUMSZ 107. cikk (1) bekezdése értelmében vett állami támogatás fennállásának téves megállapítása
                  Az első jogalap keretében a felperes azt állítja, hogy az alperes a hálózati díj alóli vitatott mentesülés vizsgálata során tévesen alkalmazta a jogot, amikor megállapította állami eszközök felhasználásának fennállását.
                  Ezenkívül az alperes a „szelektivitás” mint tényállási elem vizsgálatakor tévesen és hiányosan határozta meg a referenciarendszert.
                  Továbbá a felperes arra hivatkozik, hogy az alperes a referenciarendszer hiányos meghatározása miatt megsértette az EUMSZ 296. cikk második bekezdése szerinti indokolási kötelezettségét.

                  2.

                  Az egyenlő bánásmód elvének megsértése
                  A második jogalap keretében a felperes előadja, hogy az alperes a határozatában csak azon alapfogyasztók tekintetében ír elő visszamenőleges fizetési kötelezettséget, akik a 2012-es és 2013-as évben teljes mértékben mentesültek a hálózati díjak megfizetése alól. Ezáltal eltérő bánásmódban és jogalap nélküli hátrányos megkülönböztetésben részesülnek ezen alapfogyasztók azokkal az alapfogyasztókkal szemben, akik ugyanezen időszakra nézve átalányösszegű hálózatidíj-csökkentéseket vettek igénybe, és akik tekintetében nem írtak elő visszamenőleges fizetési kötelezettséget.
                  Ezzel kapcsolatban a felperes továbbá azt kifogásolja, hogy az alperes az eltérő bánásmódot illetően megsértette az EUMSZ 296. cikk második bekezdése és az Európai Unió Alapjogi Chartája 41. cikke (2) bekezdésének c) pontja szerinti indokolási kötelezettségét. Az eltérő bánásmód ezenkívül sérti a 2009/72/EK irányelv (1) 32. cikkének (1) bekezdése szerinti hátrányos megkülönböztetés tilalmát.

                  3.

                  A bizalomvédelem elvének megsértése
                  A harmadik jogalap keretében a felperes arra hivatkozik, hogy a sajátos körülmények alapján bízhatott abban, hogy a számára biztosított különös hálózati díjakat megtarthatja.

         (1)  A villamos energia belső piacára vonatkozó közös szabályokról és a 2003/54/EK irányelv hatályon kívül helyezéséről szóló, 2009. július 13-i 2009/72/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL L 211., 2009.8.14., 55. o.; helyesbítés: HL 2015. L 167., 94. o.).


title: T-206/19. sz. ügy: 2019. április 5-én benyújtott kereset — Egger Beschichtungswerk Marienmünster kontra Bizottság

text:
               17.6.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 206/57

      2019. április 5-én benyújtott kereset — Egger Beschichtungswerk Marienmünster kontra Bizottság
      (T-206/19. sz. ügy)
      (2019/C 206/57)
      Az eljárás nyelve: német

         Felek

         Felperes: Egger Beschichtungswerk Marienmünster GmbH & Co. KG (Marienmünster-Vörden, Németország) (képviselők: N. Voß és D. Fouquet ügyvédek)

         Alperes: Európai Bizottság

         Kérelmek

      A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:

                  —

                  a 2012-es és 2013-as év vonatkozásában semmisítse meg a C(2018) 3166 ügyiratszámú, 2018. május 28-i SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) határozatot (HL 2019. L 14., 1. o.),

                  —

                  másodlagosan a 2012-es és 2013-as év vonatkozásában a felperes tekintetében semmisítse meg a C(2018) 3166 ügyiratszámú, 2018. május 28-i SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) határozatot,

                  —

                  harmadlagosan a C(2018) 3166 ügyiratszámú, 2018. május 28-i SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) határozatot semmisítse meg annyiban, amennyiben az elrendeli a hálózatot évente legalább 7000 órában használó alapfogyasztók tekintetében a közzétett hálózati díjak több mint 20 %-ának visszafizetését, a hálózatot évente legalább 7500 órában használó alapfogyasztók tekintetében a közzétett hálózati díjak több mint 15 %-ának visszafizetését, a hálózatot évente legalább 8000 órában használó alapfogyasztók tekintetében pedig a közzétett hálózati díjak több mint 10 %-ának visszafizetését,

                  —

                  negyedlegesen a C(2018) 3166 ügyiratszámú, 2018. május 28-i SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) határozatot a felperes vonatkozásában semmisítse meg annyiban, amennyiben az elrendeli a hálózatot évente legalább 7000 órában használó alapfogyasztók tekintetében a közzétett hálózati díjak több mint 20 %-ának visszafizetését, valamint

                  —

                  kötelezze az alperest az eljárás költségeinek viselésére, ideértve az ügyvédi és utazási költségeket is.

         Jogalapok és fontosabb érvek

      Keresete alátámasztása érdekében a felperes a következő jogalapokra hivatkozik.

                  1.

                  Az EUMSZ 107. cikk (1) bekezdése értelmében vett állami támogatás fennállásának téves megállapítása
                  Az első jogalap keretében a felperes azt állítja, hogy az alperes a hálózati díj alóli vitatott mentesülés vizsgálata során tévesen alkalmazta a jogot, amikor megállapította állami eszközök felhasználásának fennállását.
                  Ezenkívül az alperes a „szelektivitás” mint tényállási elem vizsgálatakor tévesen és hiányosan határozta meg a referenciarendszert.
                  Továbbá a felperes arra hivatkozik, hogy az alperes a referenciarendszer hiányos meghatározása miatt megsértette az EUMSZ 296. cikk második bekezdése szerinti indokolási kötelezettségét.

                  2.

                  Az egyenlő bánásmód elvének megsértése
                  A második jogalap keretében a felperes előadja, hogy az alperes a határozatában csak azon alapfogyasztók tekintetében ír elő visszamenőleges fizetési kötelezettséget, akik a 2012-es és 2013-as évben teljes mértékben mentesültek a hálózati díjak megfizetése alól. Ezáltal eltérő bánásmódban és jogalap nélküli hátrányos megkülönböztetésben részesülnek ezen alapfogyasztók azokkal az alapfogyasztókkal szemben, akik ugyanezen időszakra nézve átalányösszegű hálózatidíj-csökkentéseket vettek igénybe, és akik tekintetében nem írtak elő visszamenőleges fizetési kötelezettséget.
                  Ezzel kapcsolatban a felperes továbbá azt kifogásolja, hogy az alperes az eltérő bánásmódot illetően megsértette az EUMSZ 296. cikk második bekezdése és az Európai Unió Alapjogi Chartája 41. cikke (2) bekezdésének c) pontja szerinti indokolási kötelezettségét. Az eltérő bánásmód ezenkívül sérti a 2009/72/EK irányelv (1) 32. cikkének (1) bekezdése szerinti hátrányos megkülönböztetés tilalmát.

                  3.

                  A bizalomvédelem elvének megsértése
                  A harmadik jogalap keretében a felperes arra hivatkozik, hogy a sajátos körülmények alapján bízhatott abban, hogy a számára biztosított különös hálózati díjakat megtarthatja.

         (1)  A villamos energia belső piacára vonatkozó közös szabályokról és a 2003/54/EK irányelv hatályon kívül helyezéséről szóló, 2009. július 13-i 2009/72/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL L 211., 2009.8.14., 55. o.; helyesbítés: HL 2015. L 167., 94. o.).


title: T-207/19. sz. ügy: 2019. április 5-én benyújtott kereset — Yara Brunsbüttel kontra Bizottság

text:
               17.6.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 206/59

      2019. április 5-én benyújtott kereset — Yara Brunsbüttel kontra Bizottság
      (T-207/19. sz. ügy)
      (2019/C 206/58)
      Az eljárás nyelve: német

         Felek

         Felperes: Yara Brunsbüttel GmbH (Büttel, Németország) (képviselők: N. Voß és D. Fouquet ügyvédek)

         Alperes: Európai Bizottság

         Kérelmek

      A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:

                  —

                  a 2012-es és 2013-as év vonatkozásában semmisítse meg a C(2018) 3166 ügyiratszámú, 2018. május 28-i SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) határozatot (HL 2019. L 14., 1. o.),

                  —

                  másodlagosan a 2012-es és 2013-as év vonatkozásában a felperes tekintetében semmisítse meg a C(2018) 3166 ügyiratszámú, 2018. május 28-i SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) határozatot,

                  —

                  harmadlagosan a C(2018) 3166 ügyiratszámú, 2018. május 28-i SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) határozatot semmisítse meg annyiban, amennyiben az elrendeli a hálózatot évente legalább 7000 órában használó alapfogyasztók tekintetében a közzétett hálózati díjak több mint 20 %-ának visszafizetését, a hálózatot évente legalább 7500 órában használó alapfogyasztók tekintetében a közzétett hálózati díjak több mint 15 %-ának visszafizetését, a hálózatot évente legalább 8000 órában használó alapfogyasztók tekintetében pedig a közzétett hálózati díjak több mint 10 %-ának visszafizetését,

                  —

                  negyedlegesen a C(2018) 3166 ügyiratszámú, 2018. május 28-i SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) határozatot a felperes vonatkozásában semmisítse meg annyiban, amennyiben az elrendeli a hálózatot évente legalább 7500 órában használó alapfogyasztók tekintetében a közzétett hálózati díjak több mint 15 %-ának visszafizetését,

                  —

                  ötödlegesen a felperes vonatkozásában semmisítse meg a C(2018) 3166 ügyiratszámú, 2018. május 28-i SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) határozatot annyiban, amennyiben az elrendeli a közzétett hálózati díjak több mint 20 %-ának visszafizetését, valamint

                  —

                  kötelezze az alperest az eljárás költségeinek viselésére, ideértve az ügyvédi és utazási költségeket is.

         Jogalapok és fontosabb érvek

      Keresete alátámasztása érdekében a felperes a következő jogalapokra hivatkozik.

                  1.

                  Az EUMSZ 107. cikk (1) bekezdése értelmében vett állami támogatás fennállásának téves megállapítása
                  Az első jogalap keretében a felperes azt állítja, hogy az alperes a hálózati díj alóli vitatott mentesülés vizsgálata során tévesen alkalmazta a jogot, amikor megállapította állami eszközök felhasználásának fennállását.
                  Ezenkívül az alperes a „szelektivitás” mint tényállási elem vizsgálatakor tévesen és hiányosan határozta meg a referenciarendszert.
                  Továbbá a felperes arra hivatkozik, hogy az alperes a referenciarendszer hiányos meghatározása miatt megsértette az EUMSZ 296. cikk második bekezdése szerinti indokolási kötelezettségét.

                  2.

                  Az egyenlő bánásmód elvének megsértése
                  A második jogalap keretében a felperes előadja, hogy az alperes a határozatában csak azon alapfogyasztók tekintetében ír elő visszamenőleges fizetési kötelezettséget, akik a 2012-es és 2013-as évben teljes mértékben mentesültek a hálózati díjak megfizetése alól. Ezáltal eltérő bánásmódban és jogalap nélküli hátrányos megkülönböztetésben részesülnek ezen alapfogyasztók azokkal az alapfogyasztókkal szemben, akik ugyanezen időszakra nézve átalányösszegű hálózatidíj-csökkentéseket vettek igénybe, és akik tekintetében nem írtak elő visszamenőleges fizetési kötelezettséget.
                  Ezzel kapcsolatban a felperes továbbá azt kifogásolja, hogy az alperes az eltérő bánásmódot illetően megsértette az EUMSZ 296. cikk második bekezdése és az Európai Unió Alapjogi Chartája 41. cikke (2) bekezdésének c) pontja szerinti indokolási kötelezettségét. Az eltérő bánásmód ezenkívül sérti a 2009/72/EK irányelv (1) 32. cikkének (1) bekezdése szerinti hátrányos megkülönböztetés tilalmát.

                  3.

                  A bizalomvédelem elvének megsértése
                  A harmadik jogalap keretében a felperes arra hivatkozik, hogy a sajátos körülmények alapján bízhatott abban, hogy a számára biztosított különös hálózati díjakat megtarthatja.

         (1)  A villamos energia belső piacára vonatkozó közös szabályokról és a 2003/54/EK irányelv hatályon kívül helyezéséről szóló, 2009. július 13-i 2009/72/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL L 211., 2009.8.14., 55. o.; helyesbítés: HL 2015. L 167., 94. o.).


title: T-208/19. sz. ügy: 2019. április 5-én benyújtott kereset — Nolte Holzwerkstoff kontra Bizottság

text:
               17.6.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 206/60

      2019. április 5-én benyújtott kereset — Nolte Holzwerkstoff kontra Bizottság
      (T-208/19. sz. ügy)
      (2019/C 206/59)
      Az eljárás nyelve: német

         Felek

         Felperes: Nolte Holzwerkstoff GmbH & Co. KG (Germersheim, Németország) (képviselők: N. Voß és D. Fouquet ügyvédek)

         Alperes: Európai Bizottság

         Kérelmek

      A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:

                  —

                  a 2012-es és 2013-as év vonatkozásában semmisítse meg a C(2018) 3166 ügyiratszámú, 2018. május 28-i SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) határozatot (HL 2019. L 14., 1. o.),

                  —

                  másodlagosan a 2012-es és 2013-as év vonatkozásában a felperes tekintetében semmisítse meg a C(2018) 3166 ügyiratszámú, 2018. május 28-i SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) határozatot,

                  —

                  harmadlagosan a C(2018) 3166 ügyiratszámú, 2018. május 28-i SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) határozatot semmisítse meg annyiban, amennyiben az elrendeli a hálózatot évente legalább 7000 órában használó alapfogyasztók tekintetében a közzétett hálózati díjak több mint 20 %-ának visszafizetését, a hálózatot évente legalább 7500 órában használó alapfogyasztók tekintetében a közzétett hálózati díjak több mint 15 %-ának visszafizetését, a hálózatot évente legalább 8000 órában használó alapfogyasztók tekintetében pedig a közzétett hálózati díjak több mint 10 %-ának visszafizetését,

                  —

                  negyedlegesen a C(2018) 3166 ügyiratszámú, 2018. május 28-i SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) határozatot a felperes vonatkozásában semmisítse meg annyiban, amennyiben az elrendeli a hálózatot évente legalább 7000 órában használó alapfogyasztók tekintetében a közzétett hálózati díjak több mint 20 %-ának visszafizetését, valamint

                  —

                  kötelezze az alperest az eljárás költségeinek viselésére, ideértve az ügyvédi és utazási költségeket is.

         Jogalapok és fontosabb érvek

      Keresete alátámasztása érdekében a felperes a következő jogalapokra hivatkozik.

                  1.

                  Az EUMSZ 107. cikk (1) bekezdése értelmében vett állami támogatás fennállásának téves megállapítása
                  Az első jogalap keretében a felperes azt állítja, hogy az alperes a hálózati díj alóli vitatott mentesülés vizsgálata során tévesen alkalmazta a jogot, amikor megállapította állami eszközök felhasználásának fennállását.
                  Ezenkívül az alperes a „szelektivitás” mint tényállási elem vizsgálatakor tévesen és hiányosan határozta meg a referenciarendszert.
                  Továbbá a felperes arra hivatkozik, hogy az alperes a referenciarendszer hiányos meghatározása miatt megsértette az EUMSZ 296. cikk második bekezdése szerinti indokolási kötelezettségét.

                  2.

                  Az egyenlő bánásmód elvének megsértése
                  A második jogalap keretében a felperes előadja, hogy az alperes a határozatában csak azon alapfogyasztók tekintetében ír elő visszamenőleges fizetési kötelezettséget, akik a 2012-es és 2013-as évben teljes mértékben mentesültek a hálózati díjak megfizetése alól. Ezáltal eltérő bánásmódban és jogalap nélküli hátrányos megkülönböztetésben részesülnek ezen alapfogyasztók azokkal az alapfogyasztókkal szemben, akik ugyanezen időszakra nézve átalányösszegű hálózatidíj-csökkentéseket vettek igénybe, és akik tekintetében nem írtak elő visszamenőleges fizetési kötelezettséget.
                  Ezzel kapcsolatban a felperes továbbá azt kifogásolja, hogy az alperes az eltérő bánásmódot illetően megsértette az EUMSZ 296. cikk második bekezdése és az Európai Unió Alapjogi Chartája 41. cikke (2) bekezdésének c) pontja szerinti indokolási kötelezettségét. Az eltérő bánásmód ezenkívül sérti a 2009/72/EK irányelv (1) 32. cikkének (1) bekezdése szerinti hátrányos megkülönböztetés tilalmát.

                  3.

                  A bizalomvédelem elvének megsértése
                  A harmadik jogalap keretében a felperes arra hivatkozik, hogy a sajátos körülmények alapján bízhatott abban, hogy a számára biztosított különös hálózati díjakat megtarthatja.

         (1)  A villamos energia belső piacára vonatkozó közös szabályokról és a 2003/54/EK irányelv hatályon kívül helyezéséről szóló, 2009. július 13-i 2009/72/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL L 211., 2009.8.14., 55. o.; helyesbítés: HL 2015. L 167., 94. o.).


title: T-216/19. sz. ügy: 2019. április 8-án benyújtott kereset — Glatfelter Steinfurt kontra Bizottság

text:
               17.6.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 206/64

      2019. április 8-án benyújtott kereset — Glatfelter Steinfurt kontra Bizottság
      (T-216/19. sz. ügy)
      (2019/C 206/61)
      Az eljárás nyelve: német

         Felek

         Felperes: Glatfelter Steinfurt GmbH (Steinfurt, Németország) (képviselők: N. Voß és D. Fouquet ügyvédek)

         Alperes: Európai Bizottság

         Kérelmek

      A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:

                  —

                  a 2012-es és 2013-as év vonatkozásában semmisítse meg a C(2018) 3166 ügyiratszámú, 2018. május 28-i SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) határozatot (HL 2019. L 14., 1. o.),

                  —

                  másodlagosan a 2012-es és 2013-as év vonatkozásában a felperes tekintetében semmisítse meg a C(2018) 3166 ügyiratszámú, 2018. május 28-i SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) határozatot,

                  —

                  harmadlagosan a C(2018) 3166 ügyiratszámú, 2018. május 28-i SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) határozatot semmisítse meg annyiban, amennyiben az elrendeli a hálózatot évente legalább 7000 órában használó alapfogyasztók tekintetében a közzétett hálózati díjak több mint 20 %-ának visszafizetését, a hálózatot évente legalább 7500 órában használó alapfogyasztók tekintetében a közzétett hálózati díjak több mint 15 %-ának visszafizetését, a hálózatot évente legalább 8000 órában használó alapfogyasztók tekintetében pedig a közzétett hálózati díjak több mint 10 %-ának visszafizetését,

                  —

                  negyedlegesen a C(2018) 3166 ügyiratszámú, 2018. május 28-i SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) határozatot a felperes vonatkozásában semmisítse meg annyiban, amennyiben az elrendeli a hálózatot évente legalább 7000 órában használó alapfogyasztók tekintetében a közzétett hálózati díjak több mint 20 %-ának visszafizetését, valamint

                  —

                  kötelezze az alperest az eljárás költségeinek viselésére, ideértve az ügyvédi és utazási költségeket is.

         Jogalapok és fontosabb érvek

      Keresete alátámasztása érdekében a felperes a következő jogalapokra hivatkozik.

                  1.

                  Az EUMSZ 107. cikk (1) bekezdése értelmében vett állami támogatás fennállásának téves megállapítása
                  Az első jogalap keretében a felperes azt állítja, hogy az alperes a hálózati díj alóli vitatott mentesülés vizsgálata során tévesen alkalmazta a jogot, amikor megállapította állami eszközök felhasználásának fennállását.
                  Ezenkívül az alperes a „szelektivitás” mint tényállási elem vizsgálatakor tévesen és hiányosan határozta meg a referenciarendszert.
                  Továbbá a felperes arra hivatkozik, hogy az alperes a referenciarendszer hiányos meghatározása miatt megsértette az EUMSZ 296. cikk második bekezdése szerinti indokolási kötelezettségét.

                  2.

                  Az egyenlő bánásmód elvének megsértése
                  A második jogalap keretében a felperes előadja, hogy az alperes a határozatában csak azon alapfogyasztók tekintetében ír elő visszamenőleges fizetési kötelezettséget, akik a 2012-es és 2013-as évben teljes mértékben mentesültek a hálózati díjak megfizetése alól. Ezáltal eltérő bánásmódban és jogalap nélküli hátrányos megkülönböztetésben részesülnek ezen alapfogyasztók azokkal az alapfogyasztókkal szemben, akik ugyanezen időszakra nézve átalányösszegű hálózatidíj-csökkentéseket vettek igénybe, és akik tekintetében nem írtak elő visszamenőleges fizetési kötelezettséget.
                  Ezzel kapcsolatban a felperes továbbá azt kifogásolja, hogy az alperes az eltérő bánásmódot illetően megsértette az EUMSZ 296. cikk második bekezdése és az Európai Unió Alapjogi Chartája 41. cikke (2) bekezdésének c) pontja szerinti indokolási kötelezettségét. Az eltérő bánásmód ezenkívül sérti a 2009/72/EK irányelv (1) 32. cikkének (1) bekezdése szerinti hátrányos megkülönböztetés tilalmát.

                  3.

                  A bizalomvédelem elvének megsértése
                  A harmadik jogalap keretében a felperes arra hivatkozik, hogy a sajátos körülmények alapján bízhatott abban, hogy a számára biztosított különös hálózati díjakat megtarthatja.

         (1)  A villamos energia belső piacára vonatkozó közös szabályokról és a 2003/54/EK irányelv hatályon kívül helyezéséről szóló, 2009. július 13-i 2009/72/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL L 211., 2009.8.14., 55. o.; helyesbítés: HL 2015. L 167., 94. o.).


title: T-217/19. sz. ügy: 2019. április 8-án benyújtott kereset — Schott kontra Bizottság

text:
               17.6.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 206/65

      2019. április 8-án benyújtott kereset — Schott kontra Bizottság
      (T-217/19. sz. ügy)
      (2019/C 206/62)
      Az eljárás nyelve: német

         Felek

         Felperes: Schott AG (Mainz, Németország) (képviselők: N. Voß ügyvéd)

         Alperes: Európai Bizottság

         Kérelmek

      A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:

                  —

                  a 2012-es és 2013-as év vonatkozásában semmisítse meg a C(2018) 3166 ügyiratszámú, 2018. május 28-i SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) határozatot (HL 2019. L 14., 1. o.),

                  —

                  másodlagosan a 2012-es és 2013-as év vonatkozásában a felperes tekintetében semmisítse meg a C(2018) 3166 ügyiratszámú, 2018. május 28-i SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) határozatot,

                  —

                  harmadlagosan a C(2018) 3166 ügyiratszámú, 2018. május 28-i SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) határozatot semmisítse meg annyiban, amennyiben az elrendeli a hálózatot évente legalább 7000 órában használó alapfogyasztók tekintetében a közzétett hálózati díjak több mint 20 %-ának visszafizetését, a hálózatot évente legalább 7500 órában használó alapfogyasztók tekintetében a közzétett hálózati díjak több mint 15 %-ának visszafizetését, a hálózatot évente legalább 8000 órában használó alapfogyasztók tekintetében pedig a közzétett hálózati díjak több mint 10 %-ának visszafizetését,

                  —

                  negyedlegesen a C(2018) 3166 ügyiratszámú, 2018. május 28-i SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) határozatot a felperes vonatkozásában semmisítse meg annyiban, amennyiben az elrendeli a hálózatot évente legalább 7000 órában használó alapfogyasztók tekintetében a közzétett hálózati díjak több mint 20 %-ának visszafizetését, a hálózatot évente legalább 7500 órában használó alapfogyasztók tekintetében pedig a közzétett hálózati díjak több mint 15 %-ának visszafizetését, valamint

                  —

                  kötelezze az alperest az eljárás költségeinek viselésére, ideértve az ügyvédi és utazási költségeket is.

         Jogalapok és fontosabb érvek

      Keresete alátámasztása érdekében a felperes a következő jogalapokra hivatkozik.

                  1.

                  Az EUMSZ 107. cikk (1) bekezdése értelmében vett állami támogatás fennállásának téves megállapítása
                  Az első jogalap keretében a felperes azt állítja, hogy az alperes a hálózati díj alóli vitatott mentesülés vizsgálata során tévesen alkalmazta a jogot, amikor megállapította állami eszközök felhasználásának fennállását.
                  Ezenkívül az alperes a „szelektivitás” mint tényállási elem vizsgálatakor tévesen és hiányosan határozta meg a referenciarendszert.
                  Továbbá a felperes arra hivatkozik, hogy az alperes a referenciarendszer hiányos meghatározása miatt megsértette az EUMSZ 296. cikk második bekezdése szerinti indokolási kötelezettségét.

                  2.

                  Az egyenlő bánásmód elvének megsértése
                  A második jogalap keretében a felperes előadja, hogy az alperes a határozatában csak azon alapfogyasztók tekintetében ír elő visszamenőleges fizetési kötelezettséget, akik a 2012-es és 2013-as évben teljes mértékben mentesültek a hálózati díjak megfizetése alól. Ezáltal eltérő bánásmódban és jogalap nélküli hátrányos megkülönböztetésben részesülnek ezen alapfogyasztók azokkal az alapfogyasztókkal szemben, akik ugyanezen időszakra nézve átalányösszegű hálózatidíj-csökkentéseket vettek igénybe, és akik tekintetében nem írtak elő visszamenőleges fizetési kötelezettséget.
                  Ezzel kapcsolatban a felperes továbbá azt kifogásolja, hogy az alperes az eltérő bánásmódot illetően megsértette az EUMSZ 296. cikk második bekezdése és az Európai Unió Alapjogi Chartája 41. cikke (2) bekezdésének c) pontja szerinti indokolási kötelezettségét. Az eltérő bánásmód ezenkívül sérti a 2009/72/EK irányelv (1) 32. cikkének (1) bekezdése szerinti hátrányos megkülönböztetés tilalmát.

                  3.

                  A bizalomvédelem elvének megsértése
                  A harmadik jogalap keretében a felperes arra hivatkozik, hogy a sajátos körülmények alapján bízhatott abban, hogy a számára biztosított különös hálózati díjakat megtarthatja.

         (1)  A villamos energia belső piacára vonatkozó közös szabályokról és a 2003/54/EK irányelv hatályon kívül helyezéséről szóló, 2009. július 13-i 2009/72/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL L 211., 2009.8.14., 55. o.; helyesbítés: HL 2015. L 167., 94. o.).


title: T-218/19. sz. ügy: 2019. április 8-án benyújtott kereset — Evonik Degussa kontra Bizottság

text:
               17.6.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 206/67

      2019. április 8-án benyújtott kereset — Evonik Degussa kontra Bizottság
      (T-218/19. sz. ügy)
      (2019/C 206/63)
      Az eljárás nyelve: német

         Felek

         Felperes: Evonik Degussa GmbH (Essen, Németország) (képviselők: N. Voß és D. Fouquet ügyvédek)

         Alperes: Európai Bizottság

         Kérelmek

      A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:

                  —

                  a 2012-es és 2013-as év vonatkozásában semmisítse meg a C(2018) 3166 ügyiratszámú, 2018. május 28-i SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) határozatot (HL 2019. L 14., 1. o.),

                  —

                  másodlagosan a 2012-es és 2013-as év vonatkozásában a felperes tekintetében semmisítse meg a C(2018) 3166 ügyiratszámú, 2018. május 28-i SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) határozatot,

                  —

                  harmadlagosan a C(2018) 3166 ügyiratszámú, 2018. május 28-i SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) határozatot semmisítse meg annyiban, amennyiben az elrendeli a hálózatot évente legalább 7000 órában használó alapfogyasztók tekintetében a közzétett hálózati díjak több mint 20 %-ának visszafizetését, a hálózatot évente legalább 7500 órában használó alapfogyasztók tekintetében a közzétett hálózati díjak több mint 15 %-ának visszafizetését, a hálózatot évente legalább 8000 órában használó alapfogyasztók tekintetében pedig a közzétett hálózati díjak több mint 10 %-ának visszafizetését,

                  —

                  negyedlegesen a C(2018) 3166 ügyiratszámú, 2018. május 28-i SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) határozatot a felperes vonatkozásában semmisítse meg annyiban, amennyiben az elrendeli a hálózatot évente legalább 7000 órában használó alapfogyasztók tekintetében a közzétett hálózati díjak több mint 20 %-ának visszafizetését, a hálózatot évente legalább 7500 órában használó alapfogyasztók tekintetében pedig a közzétett hálózati díjak több mint 15 %-ának visszafizetését, valamint

                  —

                  kötelezze az alperest az eljárás költségeinek viselésére, ideértve az ügyvédi és utazási költségeket is.

         Jogalapok és fontosabb érvek

      Keresete alátámasztása érdekében a felperes a következő jogalapokra hivatkozik.

                  1.

                  Az EUMSZ 107. cikk (1) bekezdése értelmében vett állami támogatás fennállásának téves megállapítása
                  Az első jogalap keretében a felperes azt állítja, hogy az alperes a hálózati díj alóli vitatott mentesülés vizsgálata során tévesen alkalmazta a jogot, amikor megállapította állami eszközök felhasználásának fennállását.
                  Ezenkívül az alperes a „szelektivitás” mint tényállási elem vizsgálatakor tévesen és hiányosan határozta meg a referenciarendszert.
                  Továbbá a felperes arra hivatkozik, hogy az alperes a referenciarendszer hiányos meghatározása miatt megsértette az EUMSZ 296. cikk második bekezdése szerinti indokolási kötelezettségét.

                  2.

                  Az egyenlő bánásmód elvének megsértése
                  A második jogalap keretében a felperes előadja, hogy az alperes a határozatában csak azon alapfogyasztók tekintetében ír elő visszamenőleges fizetési kötelezettséget, akik a 2012-es és 2013-as évben teljes mértékben mentesültek a hálózati díjak megfizetése alól. Ezáltal eltérő bánásmódban és jogalap nélküli hátrányos megkülönböztetésben részesülnek ezen alapfogyasztók azokkal az alapfogyasztókkal szemben, akik ugyanezen időszakra nézve átalányösszegű hálózatidíj-csökkentéseket vettek igénybe, és akik tekintetében nem írtak elő visszamenőleges fizetési kötelezettséget.
                  Ezzel kapcsolatban a felperes továbbá azt kifogásolja, hogy az alperes az eltérő bánásmódot illetően megsértette az EUMSZ 296. cikk második bekezdése és az Európai Unió Alapjogi Chartája 41. cikke (2) bekezdésének c) pontja szerinti indokolási kötelezettségét. Az eltérő bánásmód ezenkívül sérti a 2009/72/EK irányelv (1) 32. cikkének (1) bekezdése szerinti hátrányos megkülönböztetés tilalmát.

                  3.

                  A bizalomvédelem elvének megsértése
                  A harmadik jogalap keretében a felperes arra hivatkozik, hogy a sajátos körülmények alapján bízhatott abban, hogy a számára biztosított különös hálózati díjakat megtarthatja.

         (1)  A villamos energia belső piacára vonatkozó közös szabályokról és a 2003/54/EK irányelv hatályon kívül helyezéséről szóló, 2009. július 13-i 2009/72/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL L 211., 2009.8.14., 55. o.; helyesbítés: HL 2015. L 167., 94. o.).


title: T-219/19. sz. ügy: 2019. április 8-án benyújtott kereset — Julius Schulte Trebsen kontra Bizottság

text:
               17.6.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 206/69

      2019. április 8-án benyújtott kereset — Julius Schulte Trebsen kontra Bizottság
      (T-219/19. sz. ügy)
      (2019/C 206/64)
      Az eljárás nyelve: német

         Felek

         Felperes: Julius Schulte Trebsen GmbH & Co. KG (Trebsen, Németország) (képviselők: N. Voß és D. Fouquet ügyvédek)

         Alperes: Európai Bizottság

         Kérelmek

      A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:

                  —

                  a 2012-es és 2013-as év vonatkozásában semmisítse meg a C(2018) 3166 ügyiratszámú, 2018. május 28-i SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) határozatot (HL 2019. L 14., 1. o.),

                  —

                  másodlagosan a 2012-es és 2013-as év vonatkozásában a felperes tekintetében semmisítse meg a C(2018) 3166 ügyiratszámú, 2018. május 28-i SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) határozatot,

                  —

                  harmadlagosan a C(2018) 3166 ügyiratszámú, 2018. május 28-i SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) határozatot semmisítse meg annyiban, amennyiben az elrendeli a hálózatot évente legalább 7000 órában használó alapfogyasztók tekintetében a közzétett hálózati díjak több mint 20 %-ának visszafizetését, a hálózatot évente legalább 7500 órában használó alapfogyasztók tekintetében a közzétett hálózati díjak több mint 15 %-ának visszafizetését, a hálózatot évente legalább 8000 órában használó alapfogyasztók tekintetében pedig a közzétett hálózati díjak több mint 10 %-ának visszafizetését,

                  —

                  negyedlegesen a C(2018) 3166 ügyiratszámú, 2018. május 28-i SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) határozatot a felperes vonatkozásában semmisítse meg annyiban, amennyiben az elrendeli a hálózatot évente legalább 7500 órában használó alapfogyasztók tekintetében a közzétett hálózati díjak több mint 15 %-ának visszafizetését,

                  —

                  ötödlegesen a C(2018) 3166 ügyiratszámú, 2018. május 28-i SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) határozatot a felperes vonatkozásában semmisítse meg annyiban, amennyiben az elrendeli a közzétett hálózati díjak több mint 20 %-ának visszafizetését, valamint

                  —

                  kötelezze az alperest az eljárás költségeinek viselésére, ideértve az ügyvédi és utazási költségeket is.

         Jogalapok és fontosabb érvek

      Keresete alátámasztása érdekében a felperes a következő jogalapokra hivatkozik.

                  1.

                  Az EUMSZ 107. cikk (1) bekezdése értelmében vett állami támogatás fennállásának téves megállapítása
                  Az első jogalap keretében a felperes azt állítja, hogy az alperes a hálózati díj alóli vitatott mentesülés vizsgálata során tévesen alkalmazta a jogot, amikor megállapította állami eszközök felhasználásának fennállását.
                  Ezenkívül az alperes a „szelektivitás” mint tényállási elem vizsgálatakor tévesen és hiányosan határozta meg a referenciarendszert.
                  Továbbá a felperes arra hivatkozik, hogy az alperes a referenciarendszer hiányos meghatározása miatt megsértette az EUMSZ 296. cikk második bekezdése szerinti indokolási kötelezettségét.

                  2.

                  Az egyenlő bánásmód elvének megsértése
                  A második jogalap keretében a felperes előadja, hogy az alperes a határozatában csak azon alapfogyasztók tekintetében ír elő visszamenőleges fizetési kötelezettséget, akik a 2012-es és 2013-as évben teljes mértékben mentesültek a hálózati díjak megfizetése alól. Ezáltal eltérő bánásmódban és jogalap nélküli hátrányos megkülönböztetésben részesülnek ezen alapfogyasztók azokkal az alapfogyasztókkal szemben, akik ugyanezen időszakra nézve átalányösszegű hálózatidíj-csökkentéseket vettek igénybe, és akik tekintetében nem írtak elő visszamenőleges fizetési kötelezettséget.
                  Ezzel kapcsolatban a felperes továbbá azt kifogásolja, hogy az alperes az eltérő bánásmódot illetően megsértette az EUMSZ 296. cikk második bekezdése és az Európai Unió Alapjogi Chartája 41. cikke (2) bekezdésének c) pontja szerinti indokolási kötelezettségét. Az eltérő bánásmód ezenkívül sérti a 2009/72/EK irányelv (1) 32. cikkének (1) bekezdése szerinti hátrányos megkülönböztetés tilalmát.

                  3.

                  A bizalomvédelem elvének megsértése
                  A harmadik jogalap keretében a felperes arra hivatkozik, hogy a sajátos körülmények alapján bízhatott abban, hogy a számára biztosított különös hálózati díjakat megtarthatja.

         (1)  A villamos energia belső piacára vonatkozó közös szabályokról és a 2003/54/EK irányelv hatályon kívül helyezéséről szóló, 2009. július 13-i 2009/72/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL L 211., 2009.8.14., 55. o.; helyesbítés: HL 2015. L 167., 94. o.).


title: T-220/19. sz. ügy: 2019. április 8-án benyújtott kereset — Mitsubishi Polyester Film kontra Bizottság

text:
               17.6.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 206/70

      2019. április 8-án benyújtott kereset — Mitsubishi Polyester Film kontra Bizottság
      (T-220/19. sz. ügy)
      (2019/C 206/65)
      Az eljárás nyelve: német

         Felek

         Felperes: Mitsubishi Polyester Film GmbH (Wiesbaden, Németország) (képviselők: N. Voß és D. Fouquet ügyvédek)

         Alperes: Európai Bizottság

         Kérelmek

      A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:

                  —

                  a 2012-es és 2013-as év vonatkozásában semmisítse meg a C(2018) 3166 ügyiratszámú, 2018. május 28-i SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) határozatot (HL 2019. L 14., 1. o.),

                  —

                  másodlagosan a 2012-es és 2013-as év vonatkozásában a felperes tekintetében semmisítse meg a C(2018) 3166 ügyiratszámú, 2018. május 28-i SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) határozatot, valamint

                  —

                  kötelezze az alperest az eljárás költségeinek viselésére, ideértve az ügyvédi és utazási költségeket is.

         Jogalapok és fontosabb érvek

      Keresete alátámasztása érdekében a felperes a következő jogalapokra hivatkozik.

                  1.

                  Az EUMSZ 107. cikk (1) bekezdése értelmében vett állami támogatás fennállásának téves megállapítása
                  Az első jogalap keretében a felperes azt állítja, hogy az alperes a hálózati díj alóli vitatott mentesülés vizsgálata során tévesen alkalmazta a jogot, amikor megállapította állami eszközök felhasználásának fennállását.
                  Ezenkívül az alperes a „szelektivitás” mint tényállási elem vizsgálatakor tévesen és hiányosan határozta meg a referenciarendszert.
                  Továbbá a felperes arra hivatkozik, hogy az alperes a referenciarendszer hiányos meghatározása miatt megsértette az EUMSZ 296. cikk második bekezdése szerinti indokolási kötelezettségét.

                  2.

                  A bizalomvédelem elvének megsértése
                  A második jogalap keretében a felperes arra hivatkozik, hogy a sajátos körülmények alapján bízhatott abban, hogy a számára biztosított különös hálózati díjakat megtarthatja.


title: T-221/19. sz. ügy: 2019. április 8-án benyújtott kereset — Nippon Gases Deutschland kontra Bizottság

text:
               17.6.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 206/71

      2019. április 8-án benyújtott kereset — Nippon Gases Deutschland kontra Bizottság
      (T-221/19. sz. ügy)
      (2019/C 206/66)
      Az eljárás nyelve: német

         Felek

         Felperes: Nippon Gases Deutschland GmbH (Düsseldorf, Németország) (képviselők: N. Voß és D. Fouquet ügyvédek)

         Alperes: Európai Bizottság

         Kérelmek

      A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:

                  —

                  a 2012-es és 2013-as év vonatkozásában semmisítse meg a C(2018) 3166 ügyiratszámú, 2018. május 28-i SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) határozatot (HL 2019. L 14., 1. o.),

                  —

                  másodlagosan a 2012-es és 2013-as év vonatkozásában a felperes tekintetében semmisítse meg a C(2018) 3166 ügyiratszámú, 2018. május 28-i SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) határozatot,

                  —

                  harmadlagosan a C(2018) 3166 ügyiratszámú, 2018. május 28-i SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) határozatot semmisítse meg annyiban, amennyiben az elrendeli a hálózatot évente legalább 7000 órában használó alapfogyasztók tekintetében a közzétett hálózati díjak több mint 20 %-ának visszafizetését, a hálózatot évente legalább 7500 órában használó alapfogyasztók tekintetében a közzétett hálózati díjak több mint 15 %-ának visszafizetését, a hálózatot évente legalább 8000 órában használó alapfogyasztók tekintetében pedig a közzétett hálózati díjak több mint 10 %-ának visszafizetését,

                  —

                  negyedlegesen a C(2018) 3166 ügyiratszámú, 2018. május 28-i SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) határozatot a felperes vonatkozásában semmisítse meg annyiban, amennyiben az elrendeli a hálózatot évente legalább 7000 órában használó alapfogyasztók tekintetében a közzétett hálózati díjak több mint 20 %-ának visszafizetését, a hálózatot évente legalább 7500 órában használó alapfogyasztók tekintetében pedig a közzétett hálózati díjak több mint 15 %-ának visszafizetését, valamint

                  —

                  kötelezze az alperest az eljárás költségeinek viselésére, ideértve az ügyvédi és utazási költségeket is.

         Jogalapok és fontosabb érvek

      Keresete alátámasztása érdekében a felperes a következő jogalapokra hivatkozik.

                  1.

                  Az EUMSZ 107. cikk (1) bekezdése értelmében vett állami támogatás fennállásának téves megállapítása
                  Az első jogalap keretében a felperes azt állítja, hogy az alperes a hálózati díj alóli vitatott mentesülés vizsgálata során tévesen alkalmazta a jogot, amikor megállapította állami eszközök felhasználásának fennállását.
                  Ezenkívül az alperes a „szelektivitás” mint tényállási elem vizsgálatakor tévesen és hiányosan határozta meg a referenciarendszert.
                  Továbbá a felperes arra hivatkozik, hogy az alperes a referenciarendszer hiányos meghatározása miatt megsértette az EUMSZ 296. cikk második bekezdése szerinti indokolási kötelezettségét.

                  2.

                  Az egyenlő bánásmód elvének megsértése
                  A második jogalap keretében a felperes előadja, hogy az alperes a határozatában csak azon alapfogyasztók tekintetében ír elő visszamenőleges fizetési kötelezettséget, akik a 2012-es és 2013-as évben teljes mértékben mentesültek a hálózati díjak megfizetése alól. Ezáltal eltérő bánásmódban és jogalap nélküli hátrányos megkülönböztetésben részesülnek ezen alapfogyasztók azokkal az alapfogyasztókkal szemben, akik ugyanezen időszakra nézve átalányösszegű hálózatidíj-csökkentéseket vettek igénybe, és akik tekintetében nem írtak elő visszamenőleges fizetési kötelezettséget.
                  Ezzel kapcsolatban a felperes továbbá azt kifogásolja, hogy az alperes az eltérő bánásmódot illetően megsértette az EUMSZ 296. cikk második bekezdése és az Európai Unió Alapjogi Chartája 41. cikke (2) bekezdésének c) pontja szerinti indokolási kötelezettségét. Az eltérő bánásmód ezenkívül sérti a 2009/72/EK irányelv (1) 32. cikkének (1) bekezdése szerinti hátrányos megkülönböztetés tilalmát.

                  3.

                  A bizalomvédelem elvének megsértése
                  A harmadik jogalap keretében a felperes arra hivatkozik, hogy a sajátos körülmények alapján bízhatott abban, hogy a számára biztosított különös hálózati díjakat megtarthatja.

         (1)  A villamos energia belső piacára vonatkozó közös szabályokról és a 2003/54/EK irányelv hatályon kívül helyezéséről szóló, 2009. július 13-i 2009/72/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL L 211., 2009.8.14., 55. o.; helyesbítés: HL 2015. L 167., 94. o.).


title: T-222/19. sz. ügy: 2019. április 8-án benyújtott kereset — Sappi Alfeld kontra Bizottság

text:
               17.6.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 206/73

      2019. április 8-án benyújtott kereset — Sappi Alfeld kontra Bizottság
      (T-222/19. sz. ügy)
      (2019/C 206/67)
      Az eljárás nyelve: német

         Felek

         Felperes: Sappi Alfeld GmbH (Alfeld, Németország) (képviselők: N. Voß és D. Fouquet ügyvédek)

         Alperes: Európai Bizottság

         Kérelmek

      A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:

                  —

                  a 2012-es és 2013-as év vonatkozásában semmisítse meg a C(2018) 3166 ügyiratszámú, 2018. május 28-i SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) határozatot (HL 2019. L 14., 1. o.),

                  —

                  másodlagosan a 2012-es és 2013-as év vonatkozásában a felperes tekintetében semmisítse meg a C(2018) 3166 ügyiratszámú, 2018. május 28-i SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) határozatot,

                  —

                  harmadlagosan a C(2018) 3166 ügyiratszámú, 2018. május 28-i SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) határozatot semmisítse meg annyiban, amennyiben az elrendeli a hálózatot évente legalább 7000 órában használó alapfogyasztók tekintetében a közzétett hálózati díjak több mint 20 %-ának visszafizetését, a hálózatot évente legalább 7500 órában használó alapfogyasztók tekintetében a közzétett hálózati díjak több mint 15 %-ának visszafizetését, a hálózatot évente legalább 8000 órában használó alapfogyasztók tekintetében pedig a közzétett hálózati díjak több mint 10 %-ának visszafizetését,

                  —

                  negyedlegesen a C(2018) 3166 ügyiratszámú, 2018. május 28-i SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) határozatot a felperes vonatkozásában semmisítse meg annyiban, amennyiben az elrendeli a hálózatot évente legalább 7000 órában használó alapfogyasztók tekintetében a közzétett hálózati díjak több mint 20 %-ának visszafizetését, valamint

                  —

                  kötelezze az alperest az eljárás költségeinek viselésére, ideértve az ügyvédi és utazási költségeket is.

         Jogalapok és fontosabb érvek

      Keresete alátámasztása érdekében a felperes a következő jogalapokra hivatkozik.

                  1.

                  Az EUMSZ 107. cikk (1) bekezdése értelmében vett állami támogatás fennállásának téves megállapítása
                  Az első jogalap keretében a felperes azt állítja, hogy az alperes a hálózati díj alóli vitatott mentesülés vizsgálata során tévesen alkalmazta a jogot, amikor megállapította állami eszközök felhasználásának fennállását.
                  Ezenkívül az alperes a „szelektivitás” mint tényállási elem vizsgálatakor tévesen és hiányosan határozta meg a referenciarendszert.
                  Továbbá a felperes arra hivatkozik, hogy az alperes a referenciarendszer hiányos meghatározása miatt megsértette az EUMSZ 296. cikk második bekezdése szerinti indokolási kötelezettségét.

                  2.

                  Az egyenlő bánásmód elvének megsértése
                  A második jogalap keretében a felperes előadja, hogy az alperes a határozatában csak azon alapfogyasztók tekintetében ír elő visszamenőleges fizetési kötelezettséget, akik a 2012-es és 2013-as évben teljes mértékben mentesültek a hálózati díjak megfizetése alól. Ezáltal eltérő bánásmódban és jogalap nélküli hátrányos megkülönböztetésben részesülnek ezen alapfogyasztók azokkal az alapfogyasztókkal szemben, akik ugyanezen időszakra nézve átalányösszegű hálózatidíj-csökkentéseket vettek igénybe, és akik tekintetében nem írtak elő visszamenőleges fizetési kötelezettséget.
                  Ezzel kapcsolatban a felperes továbbá azt kifogásolja, hogy az alperes az eltérő bánásmódot illetően megsértette az EUMSZ 296. cikk második bekezdése és az Európai Unió Alapjogi Chartája 41. cikke (2) bekezdésének c) pontja szerinti indokolási kötelezettségét. Az eltérő bánásmód ezenkívül sérti a 2009/72/EK irányelv (1) 32. cikkének (1) bekezdése szerinti hátrányos megkülönböztetés tilalmát.

                  3.

                  A bizalomvédelem elvének megsértése
                  A harmadik jogalap keretében a felperes arra hivatkozik, hogy a sajátos körülmények alapján bízhatott abban, hogy a számára biztosított különös hálózati díjakat megtarthatja.

         (1)  A villamos energia belső piacára vonatkozó közös szabályokról és a 2003/54/EK irányelv hatályon kívül helyezéséről szóló, 2009. július 13-i 2009/72/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL L 211., 2009.8.14., 55. o.; helyesbítés: HL 2015. L 167., 94. o.).


title: T-223/19. sz. ügy: 2019. április 8-án benyújtott kereset — Clariant Produkte (Deutschland) kontra Bizottság

text:
               17.6.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 206/74

      2019. április 8-án benyújtott kereset — Clariant Produkte (Deutschland) kontra Bizottság
      (T-223/19. sz. ügy)
      (2019/C 206/68)
      Az eljárás nyelve: német

         Felek

         Felperes: Clariant Produkte (Deutschland) GmbH (Frankfurt am Main, Németország) (képviselők: N. Voß és D. Fouquet ügyvédek)

         Alperes: Európai Bizottság

         Kérelmek

      A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:

                  —

                  a 2012-es és 2013-as év vonatkozásában semmisítse meg a C(2018) 3166 ügyiratszámú, 2018. május 28-i SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) határozatot (HL 2019. L 14., 1. o.),

                  —

                  másodlagosan a 2012-es és 2013-as év vonatkozásában a felperes tekintetében semmisítse meg a C(2018) 3166 ügyiratszámú, 2018. május 28-i SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) határozatot,

                  —

                  harmadlagosan a C(2018) 3166 ügyiratszámú, 2018. május 28-i SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) határozatot semmisítse meg annyiban, amennyiben az elrendeli a hálózatot évente legalább 7000 órában használó alapfogyasztók tekintetében a közzétett hálózati díjak több mint 20 %-ának visszafizetését, a hálózatot évente legalább 7500 órában használó alapfogyasztók tekintetében a közzétett hálózati díjak több mint 15 %-ának visszafizetését, a hálózatot évente legalább 8000 órában használó alapfogyasztók tekintetében pedig a közzétett hálózati díjak több mint 10 %-ának visszafizetését,

                  —

                  negyedlegesen a C(2018) 3166 ügyiratszámú, 2018. május 28-i SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) határozatot a felperes vonatkozásában semmisítse meg annyiban, amennyiben az elrendeli a hálózatot évente legalább 7500 órában használó alapfogyasztók tekintetében a közzétett hálózati díjak több mint 15 %-ának visszafizetését, valamint

                  —

                  kötelezze az alperest az eljárás költségeinek viselésére, ideértve az ügyvédi és utazási költségeket is.

         Jogalapok és fontosabb érvek

      Keresete alátámasztása érdekében a felperes a következő jogalapokra hivatkozik.

                  1.

                  Az EUMSZ 107. cikk (1) bekezdése értelmében vett állami támogatás fennállásának téves megállapítása
                  Az első jogalap keretében a felperes azt állítja, hogy az alperes a hálózati díj alóli vitatott mentesülés vizsgálata során tévesen alkalmazta a jogot, amikor megállapította állami eszközök felhasználásának fennállását.
                  Ezenkívül az alperes a „szelektivitás” mint tényállási elem vizsgálatakor tévesen és hiányosan határozta meg a referenciarendszert.
                  Továbbá a felperes arra hivatkozik, hogy az alperes a referenciarendszer hiányos meghatározása miatt megsértette az EUMSZ 296. cikk második bekezdése szerinti indokolási kötelezettségét.

                  2.

                  Az egyenlő bánásmód elvének megsértése
                  A második jogalap keretében a felperes előadja, hogy az alperes a határozatában csak azon alapfogyasztók tekintetében ír elő visszamenőleges fizetési kötelezettséget, akik a 2012-es és 2013-as évben teljes mértékben mentesültek a hálózati díjak megfizetése alól. Ezáltal eltérő bánásmódban és jogalap nélküli hátrányos megkülönböztetésben részesülnek ezen alapfogyasztók azokkal az alapfogyasztókkal szemben, akik ugyanezen időszakra nézve átalányösszegű hálózatidíj-csökkentéseket vettek igénybe, és akik tekintetében nem írtak elő visszamenőleges fizetési kötelezettséget.
                  Ezzel kapcsolatban a felperes továbbá azt kifogásolja, hogy az alperes az eltérő bánásmódot illetően megsértette az EUMSZ 296. cikk második bekezdése és az Európai Unió Alapjogi Chartája 41. cikke (2) bekezdésének c) pontja szerinti indokolási kötelezettségét. Az eltérő bánásmód ezenkívül sérti a 2009/72/EK irányelv (1) 32. cikkének (1) bekezdése szerinti hátrányos megkülönböztetés tilalmát.

                  3.

                  A bizalomvédelem elvének megsértése
                  A harmadik jogalap keretében a felperes arra hivatkozik, hogy a sajátos körülmények alapján bízhatott abban, hogy a számára biztosított különös hálózati díjakat megtarthatja.

         (1)  A villamos energia belső piacára vonatkozó közös szabályokról és a 2003/54/EK irányelv hatályon kívül helyezéséről szóló, 2009. július 13-i 2009/72/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL L 211., 2009.8.14., 55. o.; helyesbítés: HL 2015. L 167., 94. o.).


title: T-224/19. sz. ügy: 2019. április 9-én benyújtott kereset — Metsä Tissue kontra Bizottság

text:
               17.6.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 206/76

      2019. április 9-én benyújtott kereset — Metsä Tissue kontra Bizottság
      (T-224/19. sz. ügy)
      (2019/C 206/69)
      Az eljárás nyelve: német

         Felek

         Felperes: Metsä Tissue GmbH (Kreuzau, Németország) (képviselők: M. Kachel és D. Fouquet ügyvédek)

         Alperes: Európai Bizottság

         Kérelmek

      A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:

                  —

                  a 2012-es és 2013-as év vonatkozásában semmisítse meg a C(2018) 3166 ügyiratszámú, 2018. május 28-i SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) határozatot (HL 2019. L 14., 1. o.),

                  —

                  másodlagosan a 2012-es és 2013-as év vonatkozásában a felperes tekintetében semmisítse meg a C(2018) 3166 ügyiratszámú, 2018. május 28-i SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) határozatot,

                  —

                  harmadlagosan a C(2018) 3166 ügyiratszámú, 2018. május 28-i SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) határozatot semmisítse meg annyiban, amennyiben az elrendeli a hálózatot évente legalább 7000 órában használó alapfogyasztók tekintetében a közzétett hálózati díjak több mint 20 %-ának visszafizetését, a hálózatot évente legalább 7500 órában használó alapfogyasztók tekintetében a közzétett hálózati díjak több mint 15 %-ának visszafizetését, a hálózatot évente legalább 8000 órában használó alapfogyasztók tekintetében pedig a közzétett hálózati díjak több mint 10 %-ának visszafizetését,

                  —

                  negyedlegesen a C(2018) 3166 ügyiratszámú, 2018. május 28-i SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) határozatot a felperes vonatkozásában semmisítse meg annyiban, amennyiben az elrendeli a hálózatot évente legalább 7000 órában használó alapfogyasztók tekintetében a közzétett hálózati díjak több mint 20 %-ának visszafizetését, a hálózatot évente legalább 7500 órában használó alapfogyasztók tekintetében pedig a közzétett hálózati díjak több mint 15 %-ának visszafizetését,

                  —

                  ötödlegesen a C(2018) 3166 ügyiratszámú, 2018. május 28-i SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) határozatot a felperes vonatkozásában semmisítse meg annyiban, amennyiben az elrendeli a közzétett hálózati díjak több mint 20 %-ának visszafizetését, valamint

                  —

                  kötelezze az alperest az eljárás költségeinek viselésére, ideértve az ügyvédi és utazási költségeket is.

         Jogalapok és fontosabb érvek

      Keresete alátámasztása érdekében a felperes a következő jogalapokra hivatkozik.

                  1.

                  Az EUMSZ 107. cikk (1) bekezdése értelmében vett állami támogatás fennállásának téves megállapítása
                  Az első jogalap keretében a felperes azt állítja, hogy az alperes a hálózati díj alóli vitatott mentesülés vizsgálata során tévesen alkalmazta a jogot, amikor megállapította állami eszközök felhasználásának fennállását.
                  Ezenkívül az alperes a „szelektivitás” mint tényállási elem vizsgálatakor tévesen és hiányosan határozta meg a referenciarendszert.
                  Továbbá a felperes arra hivatkozik, hogy az alperes a referenciarendszer hiányos meghatározása miatt megsértette az EUMSZ 296. cikk második bekezdése szerinti indokolási kötelezettségét.

                  2.

                  Az egyenlő bánásmód elvének megsértése
                  A második jogalap keretében a felperes előadja, hogy az alperes a határozatában csak azon alapfogyasztók tekintetében ír elő visszamenőleges fizetési kötelezettséget, akik a 2012-es és 2013-as évben teljes mértékben mentesültek a hálózati díjak megfizetése alól. Ezáltal eltérő bánásmódban és jogalap nélküli hátrányos megkülönböztetésben részesülnek ezen alapfogyasztók azokkal az alapfogyasztókkal szemben, akik ugyanezen időszakra nézve átalányösszegű hálózatidíj-csökkentéseket vettek igénybe, és akik tekintetében nem írtak elő visszamenőleges fizetési kötelezettséget.
                  Ezzel kapcsolatban a felperes továbbá azt kifogásolja, hogy az alperes az eltérő bánásmódot illetően megsértette az EUMSZ 296. cikk második bekezdése és az Európai Unió Alapjogi Chartája 41. cikke (2) bekezdésének c) pontja szerinti indokolási kötelezettségét. Az eltérő bánásmód ezenkívül sérti a 2009/72/EK irányelv (1) 32. cikkének (1) bekezdése szerinti hátrányos megkülönböztetés tilalmát.

                  3.

                  A bizalomvédelem elvének megsértése
                  A harmadik jogalap keretében a felperes arra hivatkozik, hogy a sajátos körülmények alapján bízhatott abban, hogy a számára biztosított különös hálózati díjakat megtarthatja.

         (1)  A villamos energia belső piacára vonatkozó közös szabályokról és a 2003/54/EK irányelv hatályon kívül helyezéséről szóló, 2009. július 13-i 2009/72/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL L 211., 2009.8.14., 55. o.; helyesbítés: HL 2015. L 167., 94. o.).


title: T-225/19. sz. ügy: 2019. április 9-én benyújtott kereset — Linde Gas kontra Bizottság

text:
               17.6.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 206/78

      2019. április 9-én benyújtott kereset — Linde Gas kontra Bizottság
      (T-225/19. sz. ügy)
      (2019/C 206/70)
      Az eljárás nyelve: német

         Felek

         Felperes: Linde Gas Produktionsgesellschaft mbH & Co. KG (Pullach, Németország) (képviselők: M. Kachel és D. Fouquet ügyvédek)

         Alperes: Európai Bizottság

         Kérelmek

      A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:

                  —

                  a 2012-es és 2013-as év vonatkozásában semmisítse meg a C(2018) 3166 ügyiratszámú, 2018. május 28-i SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) határozatot (HL 2019. L 14., 1. o.),

                  —

                  másodlagosan a 2012-es és 2013-as év vonatkozásában a felperes tekintetében semmisítse meg a C(2018) 3166 ügyiratszámú, 2018. május 28-i SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) határozatot,

                  —

                  harmadlagosan a C(2018) 3166 ügyiratszámú, 2018. május 28-i SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) határozatot semmisítse meg annyiban, amennyiben az elrendeli a hálózatot évente legalább 7000 órában használó alapfogyasztók tekintetében a közzétett hálózati díjak több mint 20 %-ának visszafizetését, a hálózatot évente legalább 7500 órában használó alapfogyasztók tekintetében a közzétett hálózati díjak több mint 15 %-ának visszafizetését, a hálózatot évente legalább 8000 órában használó alapfogyasztók tekintetében pedig a közzétett hálózati díjak több mint 10 %-ának visszafizetését,

                  —

                  negyedlegesen a C(2018) 3166 ügyiratszámú, 2018. május 28-i SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) határozatot a felperes vonatkozásában semmisítse meg annyiban, amennyiben az elrendeli a hálózatot évente legalább 7000 órában használó alapfogyasztók tekintetében a közzétett hálózati díjak több mint 20 %-ának visszafizetését, a hálózatot évente legalább 7500 órában használó alapfogyasztók tekintetében a közzétett hálózati díjak több mint 15 %-ának visszafizetését, a hálózatot évente legalább 8000 órában használó alapfogyasztók tekintetében pedig a közzétett hálózati díjak több mint 10 %-ának visszafizetését,

                  —

                  ötödlegesen a felperes vonatkozásában semmisítse meg a C(2018) 3166 ügyiratszámú, 2018. május 28-i SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) határozatot annyiban, amennyiben az elrendeli a közzétett hálózati díjak több mint 20 %-ának visszafizetését, valamint

                  —

                  kötelezze az alperest az eljárás költségeinek viselésére, ideértve az ügyvédi és utazási költségeket is.

         Jogalapok és fontosabb érvek

      Keresete alátámasztása érdekében a felperes a következő jogalapokra hivatkozik.

                  1.

                  Az EUMSZ 107. cikk (1) bekezdése értelmében vett állami támogatás fennállásának téves megállapítása
                  Az első jogalap keretében a felperes azt állítja, hogy az alperes a hálózati díj alóli vitatott mentesülés vizsgálata során tévesen alkalmazta a jogot, amikor megállapította állami eszközök felhasználásának fennállását.
                  Ezenkívül az alperes a „szelektivitás” mint tényállási elem vizsgálatakor tévesen és hiányosan határozta meg a referenciarendszert.
                  Továbbá a felperes arra hivatkozik, hogy az alperes a referenciarendszer hiányos meghatározása miatt megsértette az EUMSZ 296. cikk második bekezdése szerinti indokolási kötelezettségét.

                  2.

                  Az egyenlő bánásmód elvének megsértése
                  A második jogalap keretében a felperes előadja, hogy az alperes a határozatában csak azon alapfogyasztók tekintetében ír elő visszamenőleges fizetési kötelezettséget, akik a 2012-es és 2013-as évben teljes mértékben mentesültek a hálózati díjak megfizetése alól. Ezáltal eltérő bánásmódban és jogalap nélküli hátrányos megkülönböztetésben részesülnek ezen alapfogyasztók azokkal az alapfogyasztókkal szemben, akik ugyanezen időszakra nézve átalányösszegű hálózatidíj-csökkentéseket vettek igénybe, és akik tekintetében nem írtak elő visszamenőleges fizetési kötelezettséget.
                  Ezzel kapcsolatban a felperes továbbá azt kifogásolja, hogy az alperes az eltérő bánásmódot illetően megsértette az EUMSZ 296. cikk második bekezdése és az Európai Unió Alapjogi Chartája 41. cikke (2) bekezdésének c) pontja szerinti indokolási kötelezettségét. Az eltérő bánásmód ezenkívül sérti a 2009/72/EK irányelv (1) 32. cikkének (1) bekezdése szerinti hátrányos megkülönböztetés tilalmát.

                  3.

                  A bizalomvédelem elvének megsértése
                  A harmadik jogalap keretében a felperes arra hivatkozik, hogy a sajátos körülmények alapján bízhatott abban, hogy a számára biztosított különös hálózati díjakat megtarthatja.

         (1)  A villamos energia belső piacára vonatkozó közös szabályokról és a 2003/54/EK irányelv hatályon kívül helyezéséről szóló, 2009. július 13-i 2009/72/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL L 211., 2009.8.14., 55. o.; helyesbítés: HL 2015. L 167., 94. o.).


title: T-226/19. sz. ügy: 2019. április 9-én benyújtott kereset — Radici Chimica Deutschland kontra Bizottság

text:
               17.6.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 206/79

      2019. április 9-én benyújtott kereset — Radici Chimica Deutschland kontra Bizottság
      (T-226/19. sz. ügy)
      (2019/C 206/71)
      Az eljárás nyelve: német

         Felek

         Felperes: Radici Chimica Deutschland GmbH (Elsteraue, Németország) (képviselők: M. Kachel és D. Fouquet ügyvédek)

         Alperes: Európai Bizottság

         Kérelmek

      A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:

                  —

                  a 2012-es és 2013-as év vonatkozásában semmisítse meg a C(2018) 3166 ügyiratszámú, 2018. május 28-i SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) határozatot (HL 2019. L 14., 1. o.),

                  —

                  másodlagosan a 2012-es és 2013-as év vonatkozásában a felperes tekintetében semmisítse meg a C(2018) 3166 ügyiratszámú, 2018. május 28-i SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) határozatot, valamint

                  —

                  kötelezze az alperest az eljárás költségeinek viselésére, ideértve az ügyvédi és utazási költségeket is.

         Jogalapok és fontosabb érvek

      Keresete alátámasztása érdekében a felperes a következő jogalapokra hivatkozik.

                  1.

                  Az EUMSZ 107. cikk (1) bekezdése értelmében vett állami támogatás fennállásának téves megállapítása
                  Az első jogalap keretében a felperes azt állítja, hogy az alperes a hálózati díj alóli vitatott mentesülés vizsgálata során tévesen alkalmazta a jogot, amikor megállapította állami eszközök felhasználásának fennállását.
                  Ezenkívül az alperes a „szelektivitás” mint tényállási elem vizsgálatakor tévesen és hiányosan határozta meg a referenciarendszert.
                  Továbbá a felperes arra hivatkozik, hogy az alperes a referenciarendszer hiányos meghatározása miatt megsértette az EUMSZ 296. cikk második bekezdése szerinti indokolási kötelezettségét.

                  2.

                  A bizalomvédelem elvének megsértése
                  A második jogalap keretében a felperes arra hivatkozik, hogy a sajátos körülmények alapján bízhatott abban, hogy a számára biztosított különös hálózati díjakat megtarthatja.


title: T-227/19. sz. ügy: 2019. április 9-én benyújtott kereset — Ronal kontra Bizottság

text:
               17.6.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 206/80

      2019. április 9-én benyújtott kereset — Ronal kontra Bizottság
      (T-227/19. sz. ügy)
      (2019/C 206/72)
      Az eljárás nyelve: német

         Felek

         Felperes: Ronal GmbH (Forst, Németország) (képviselők: M. Kachel és D. Fouquet ügyvédek)

         Alperes: Európai Bizottság

         Kérelmek

      A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:

                  —

                  a 2012-es és 2013-as év vonatkozásában semmisítse meg a C(2018) 3166 ügyiratszámú, 2018. május 28-i SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) határozatot (HL 2019. L 14., 1. o.),

                  —

                  másodlagosan a 2012-es és 2013-as év vonatkozásában a felperes tekintetében semmisítse meg a C(2018) 3166 ügyiratszámú, 2018. május 28-i SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) határozatot,

                  —

                  harmadlagosan a C(2018) 3166 ügyiratszámú, 2018. május 28-i SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) határozatot semmisítse meg annyiban, amennyiben az elrendeli a hálózatot évente legalább 7000 órában használó alapfogyasztók tekintetében a közzétett hálózati díjak több mint 20 %-ának visszafizetését, a hálózatot évente legalább 7500 órában használó alapfogyasztók tekintetében a közzétett hálózati díjak több mint 15 %-ának visszafizetését, a hálózatot évente legalább 8000 órában használó alapfogyasztók tekintetében pedig a közzétett hálózati díjak több mint 10 %-ának visszafizetését,

                  —

                  negyedlegesen a C(2018) 3166 ügyiratszámú, 2018. május 28-i SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) határozatot a felperes vonatkozásában semmisítse meg annyiban, amennyiben az elrendeli a hálózatot évente legalább 7000 órában használó alapfogyasztók tekintetében a közzétett hálózati díjak több mint 20 %-ának visszafizetését, valamint

                  —

                  kötelezze az alperest az eljárás költségeinek viselésére, ideértve az ügyvédi és utazási költségeket is.

         Jogalapok és fontosabb érvek

      Keresete alátámasztása érdekében a felperes a következő jogalapokra hivatkozik.

                  1.

                  Az EUMSZ 107. cikk (1) bekezdése értelmében vett állami támogatás fennállásának téves megállapítása
                  Az első jogalap keretében a felperes azt állítja, hogy az alperes a hálózati díj alóli vitatott mentesülés vizsgálata során tévesen alkalmazta a jogot, amikor megállapította állami eszközök felhasználásának fennállását.
                  Ezenkívül az alperes a „szelektivitás” mint tényállási elem vizsgálatakor tévesen és hiányosan határozta meg a referenciarendszert.
                  Továbbá a felperes arra hivatkozik, hogy az alperes a referenciarendszer hiányos meghatározása miatt megsértette az EUMSZ 296. cikk második bekezdése szerinti indokolási kötelezettségét.

                  2.

                  Az egyenlő bánásmód elvének megsértése
                  A második jogalap keretében a felperes előadja, hogy az alperes a határozatában csak azon alapfogyasztók tekintetében ír elő visszamenőleges fizetési kötelezettséget, akik a 2012-es és 2013-as évben teljes mértékben mentesültek a hálózati díjak megfizetése alól. Ezáltal eltérő bánásmódban és jogalap nélküli hátrányos megkülönböztetésben részesülnek ezen alapfogyasztók azokkal az alapfogyasztókkal szemben, akik ugyanezen időszakra nézve átalányösszegű hálózatidíj-csökkentéseket vettek igénybe, és akik tekintetében nem írtak elő visszamenőleges fizetési kötelezettséget.
                  Ezzel kapcsolatban a felperes továbbá azt kifogásolja, hogy az alperes az eltérő bánásmódot illetően megsértette az EUMSZ 296. cikk második bekezdése és az Európai Unió Alapjogi Chartája 41. cikke (2) bekezdésének c) pontja szerinti indokolási kötelezettségét. Az eltérő bánásmód ezenkívül sérti a 2009/72/EK irányelv (1) 32. cikkének (1) bekezdése szerinti hátrányos megkülönböztetés tilalmát.

                  3.

                  A bizalomvédelem elvének megsértése
                  A harmadik jogalap keretében a felperes arra hivatkozik, hogy a sajátos körülmények alapján bízhatott abban, hogy a számára biztosított különös hálózati díjakat megtarthatja.

         (1)  A villamos energia belső piacára vonatkozó közös szabályokról és a 2003/54/EK irányelv hatályon kívül helyezéséről szóló, 2009. július 13-i 2009/72/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL L 211., 2009.8.14., 55. o.; helyesbítés: HL 2015. L 167., 94. o.).


title: T-228/19. sz. ügy: 2019. április 9-én benyújtott kereset — Hüttenwerke Krupp Mannesmann kontra Bizottság

text:
               17.6.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 206/82

      2019. április 9-én benyújtott kereset — Hüttenwerke Krupp Mannesmann kontra Bizottság
      (T-228/19. sz. ügy)
      (2019/C 206/73)
      Az eljárás nyelve: német

         Felek

         Felperes: Hüttenwerke Krupp Mannesmann GmbH (Duisburg, Németország) (képviselők: M. Kachel és D. Fouquet ügyvédek)

         Alperes: Európai Bizottság

         Kérelmek

      A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:

                  —

                  a 2012-es és 2013-as év vonatkozásában semmisítse meg a C(2018) 3166 ügyiratszámú, 2018. május 28-i SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) határozatot (HL 2019. L 14., 1. o.),

                  —

                  másodlagosan a 2012-es és 2013-as év vonatkozásában a felperes tekintetében semmisítse meg a C(2018) 3166 ügyiratszámú, 2018. május 28-i SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) határozatot, valamint

                  —

                  kötelezze az alperest az eljárás költségeinek viselésére, ideértve az ügyvédi és utazási költségeket is.

         Jogalapok és fontosabb érvek

      Keresete alátámasztása érdekében a felperes a következő jogalapokra hivatkozik.

                  1.

                  Az EUMSZ 107. cikk (1) bekezdése értelmében vett állami támogatás fennállásának téves megállapítása
                  Az első jogalap keretében a felperes azt állítja, hogy az alperes a hálózati díj alóli vitatott mentesülés vizsgálata során tévesen alkalmazta a jogot, amikor megállapította állami eszközök felhasználásának fennállását.
                  Ezenkívül az alperes a „szelektivitás” mint tényállási elem vizsgálatakor tévesen és hiányosan határozta meg a referenciarendszert.
                  Továbbá a felperes arra hivatkozik, hogy az alperes a referenciarendszer hiányos meghatározása miatt megsértette az EUMSZ 296. cikk második bekezdése szerinti indokolási kötelezettségét.

                  2.

                  A bizalomvédelem elvének megsértése
                  A második jogalap keretében a felperes arra hivatkozik, hogy a sajátos körülmények alapján bízhatott abban, hogy a számára biztosított különös hálózati díjakat megtarthatja.


title: T-230/19. sz. ügy: 2019. április 9-én benyújtott kereset — Evonik Functional Solutions kontra Bizottság

text:
               17.6.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 206/85

      2019. április 9-én benyújtott kereset — Evonik Functional Solutions kontra Bizottság
      (T-230/19. sz. ügy)
      (2019/C 206/75)
      Az eljárás nyelve: német

         Felek

         Felperes: Evonik Functional Solutions GmbH (Essen, Németország) (képviselők: N. Voß és D. Fouquet ügyvédek)

         Alperes: Európai Bizottság

         Kérelmek

      A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:

                  —

                  a 2012-es és 2013-as év vonatkozásában semmisítse meg a C(2018) 3166 ügyiratszámú, 2018. május 28-i SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) határozatot (HL 2019. L 14., 1. o.),

                  —

                  másodlagosan a 2012-es és 2013-as év vonatkozásában a felperes tekintetében semmisítse meg a C(2018) 3166 ügyiratszámú, 2018. május 28-i SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) határozatot,

                  —

                  harmadlagosan a C(2018) 3166 ügyiratszámú, 2018. május 28-i SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) határozatot semmisítse meg annyiban, amennyiben az elrendeli a hálózatot évente legalább 7000 órában használó alapfogyasztók tekintetében a közzétett hálózati díjak több mint 20 %-ának visszafizetését, a hálózatot évente legalább 7500 órában használó alapfogyasztók tekintetében a közzétett hálózati díjak több mint 15 %-ának visszafizetését, a hálózatot évente legalább 8000 órában használó alapfogyasztók tekintetében pedig a közzétett hálózati díjak több mint 10 %-ának visszafizetését,

                  —

                  negyedlegesen a C(2018) 3166 ügyiratszámú, 2018. május 28-i SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) határozatot a felperes vonatkozásában semmisítse meg annyiban, amennyiben az elrendeli a hálózatot évente legalább 7500 órában használó alapfogyasztók tekintetében a közzétett hálózati díjak több mint 15 %-ának visszafizetését,

                  —

                  ötödlegesen a C(2018) 3166 ügyiratszámú, 2018. május 28-i SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) határozatot a felperes vonatkozásában semmisítse meg annyiban, amennyiben az elrendeli a közzétett hálózati díjak több mint 20 %-ának visszafizetését, valamint

                  —

                  kötelezze az alperest az eljárás költségeinek viselésére, ideértve az ügyvédi és utazási költségeket is.

         Jogalapok és fontosabb érvek

      Keresete alátámasztása érdekében a felperes a következő jogalapokra hivatkozik.

                  1.

                  Az EUMSZ 107. cikk (1) bekezdése értelmében vett állami támogatás fennállásának téves megállapítása
                  Az első jogalap keretében a felperes azt állítja, hogy az alperes a hálózati díj alóli vitatott mentesülés vizsgálata során tévesen alkalmazta a jogot, amikor megállapította állami eszközök felhasználásának fennállását.
                  Ezenkívül az alperes a „szelektivitás” mint tényállási elem vizsgálatakor tévesen és hiányosan határozta meg a referenciarendszert.
                  Továbbá a felperes arra hivatkozik, hogy az alperes a referenciarendszer hiányos meghatározása miatt megsértette az EUMSZ 296. cikk második bekezdése szerinti indokolási kötelezettségét.

                  2.

                  Az egyenlő bánásmód elvének megsértése
                  A második jogalap keretében a felperes előadja, hogy az alperes a határozatában csak azon alapfogyasztók tekintetében ír elő visszamenőleges fizetési kötelezettséget, akik a 2012-es és 2013-as évben teljes mértékben mentesültek a hálózati díjak megfizetése alól. Ezáltal eltérő bánásmódban és jogalap nélküli hátrányos megkülönböztetésben részesülnek ezen alapfogyasztók azokkal az alapfogyasztókkal szemben, akik ugyanezen időszakra nézve átalányösszegű hálózatidíj-csökkentéseket vettek igénybe, és akik tekintetében nem írtak elő visszamenőleges fizetési kötelezettséget.
                  Ezzel kapcsolatban a felperes továbbá azt kifogásolja, hogy az alperes az eltérő bánásmódot illetően megsértette az EUMSZ 296. cikk második bekezdése és az Európai Unió Alapjogi Chartája 41. cikke (2) bekezdésének c) pontja szerinti indokolási kötelezettségét. Az eltérő bánásmód ezenkívül sérti a 2009/72/EK irányelv (1) 32. cikkének (1) bekezdése szerinti hátrányos megkülönböztetés tilalmát.

                  3.

                  A bizalomvédelem elvének megsértése
                  A harmadik jogalap keretében a felperes arra hivatkozik, hogy a sajátos körülmények alapján bízhatott abban, hogy a számára biztosított különös hálózati díjakat megtarthatja.

         (1)  A villamos energia belső piacára vonatkozó közös szabályokról és a 2003/54/EK irányelv hatályon kívül helyezéséről szóló, 2009. július 13-i 2009/72/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL L 211., 2009.8.14., 55. o.; helyesbítés: HL 2015. L 167., 94. o.).


title: T-235/19. sz. ügy: 2019. április 4-én benyújtott kereset — HIM kontra Bizottság

text:
               17.6.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 206/87

      2019. április 4-én benyújtott kereset — HIM kontra Bizottság
      (T-235/19. sz. ügy)
      (2019/C 206/76)
      Az eljárás nyelve: francia

         Felek

         Felperes: Health Information Management (HIM) (Brüsszel, Belgium) (képviselő: P. Zeegers ügyvéd)

         Alperes: Európai Bizottság

         Kérelmek

      A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:

                  —

                  nyilvánítsa a jelen keresetet elfogadhatónak és megalapozottnak, következésképpen,

                  —

                  állapítsa meg, hogy a felperesnek nem kell kiegyenlítenie a 3241901815. sz. (94 445,00 euró) és 3241901886. sz. (121 517,00 euró), 2019. február 4-én kibocsátott terhelési értesítést, valamint szükség esetén az Európai Unió működéséről szóló szerződés 263. és 264. cikke alapján nyilvánítsa semmisnek e terhelési értesítéseket;

                  —

                  az Európai Bizottságot kötelezze valamennyi költség megfizetésére, amelynek összege ideiglenesen 8000 euróban állapítható meg.

         Jogalapok és fontosabb érvek

      Keresete alátámasztása érdekében a felperes két jogalapra hivatkozik.

                  1.

                  Az első, a végleges könyvvizsgálói jelentés megküldésének hiányára és arra alapított jogalap, hogy a felperesnek nem állt módjában az ügy ismeretében kifejteni álláspontját. A megküldés e hiánya miatt a Bizottság által kibocsátott terhelési értesítések nem igazolhatók.

                  2.

                  A második, a támogatható költségeket meghatározó szabályoknak a könyvvizsgáló és a Bizottság általi megsértésére alapított jogalap. A felperes vitatja a Bizottság álláspontját, amely a határozatával a többek között a távmunkára alkalmazandó szabályokban nem szereplő feltételt hozott létre, és ezzel ellentmondásos magatartást tanúsított ahhoz képest, amelyet a felperest érintő korábbi vizsgálatok során mutatott.


title: T-242/19. sz. ügy: 2019. április 9-én benyújtott kereset — Giant Electric Vehicle Kunshan kontra Bizottság

text:
               17.6.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 206/87

      2019. április 9-én benyújtott kereset — Giant Electric Vehicle Kunshan kontra Bizottság
      (T-242/19. sz. ügy)
      (2019/C 206/77)
      Az eljárás nyelve: angol

         Felek

         Felperes: Giant Electric Vehicle Kunshan Co. Ltd (Kunshan, Kína) (képviselő: P. De Baere ügyvéd)

         Alperes: Európai Bizottság

         Kérelmek

      A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:

                  —

                  semmisítse meg a 2019. január 17-i (EU) 2019/73 bizottsági végrehajtási rendeletet (1) a felperest érintő részében; és

                  —

                  az alperest kötelezze a költségek viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek

      Keresete alátámasztása érdekében a felperes négy jogalapra hivatkozik.

                  1.

                  Az első, arra alapított jogalap, hogy az alperes annak megállapításával, hogy a felperes csoportja által végrehajtott alumínium-alapanyag beszerzés jelentős állami beavatkozás mellett történt, és az a 2016. június 8-i (EU) 2016/1036 európai parlamenti és tanácsi rendelet (2) 2. cikke (7) bekezdése c) pontjának első francia bekezdése alapján alapvetően nem tükrözte a piaci értékeket, nyilvánvaló értékelési hibát követett el.

                  2.

                  A második, arra alapított jogalap, hogy az alperes annak megállapításával, hogy a felperes csoportját az (EU) 2016/1036 rendelet 2. cikke (7) bekezdése c) pontjának harmadik francia bekezdése alapján érintették a korábbi, nem piacgazdasági rendszerből áthozott jelentős torzulások, nyilvánvaló értékelési hibát követett el.

                  3.

                  A harmadik, arra alapított jogalap, hogy az alperes megsértette az (EU) 2016/1036 rendelet 2. cikke (10) bekezdésének bevezető fordulatát, valamint a 2. cikk (10) bekezdése d) pontjának i. alpontját, mivel azzal, hogy nem igazította hozzá a rendes értéket az exportár és a rendes érték között a kereskedelem szintjén fennálló különbségekhez, és nem bocsátotta a felperes rendelkezésére a kiigazítás iránti kérelmének mennyiségi meghatározásához szükséges információkat, nem folytatott le tisztességes összehasonlítást.

                  4.

                  A negyedik, arra alapított jogalap, hogy az alperes megsértette az (EU) 2016/1036 rendelet 3. cikkének (2) bekezdését, 3. cikkének (3) bekezdését és 3. cikkének (6) bekezdését, amikor az áralákínálás és az áron aluli értékesítés kiszámítására érdekében nem hasonlította össze az importárakat az európai uniós gazdasági ágazat által ugyanazon a kereskedelmi szinten gyártott hasonló termék árával, abban az időpontban, amikor e termékek versenyhelyzetbe kerülnek egymással.

         (1)  A Kínai Népköztársaságból származó elektromos kerékpárok behozatalára vonatkozó végleges dömpingellenes vám kivetéséről és a kivetett ideiglenes vám végleges beszedéséről szóló, 2019. január 17-i (EU) 2019/73 bizottsági végrehajtási rendelet (HL 2019. L 16., 108. o).

         (2)  Az Európai Unióban tagsággal nem rendelkező országokból érkező dömpingelt behozatallal szembeni védelemről szóló, 2016. június 8-i (EU) 2016/1036 európai parlamenti és tanácsi rendelet (HL 2016. L 176., 21. o.).