title: T-493/09. P. sz. ügy: A Közszolgálati Törvényszék F-29/08. sz., Y kontra Bizottság ügyben 2009. október 7-én hozott ítélete ellen Y által 2010. május 21-én benyújtott fellebbezés

text:
               14.8.2010

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 221/46

         A Közszolgálati Törvényszék F-29/08. sz., Y kontra Bizottság ügyben 2009. október 7-én hozott ítélete ellen Y által 2010. május 21-én benyújtott fellebbezés
   (T-493/09. P. sz. ügy)
   ()
   2010/C 221/77
   Az eljárás nyelve: francia

      Felek

      Fellebbező: Y (Brüsszel, Belgium) (képviselő: J. Van Rossum ügyvéd)

      A másik fél az eljárásban: Európai Bizottság

      A fellebbező kérelmei

               —

               A Törvényszék helyezze hatályon kívül a Közszolgálati Törvényszék F-29/08. sz., Y kontra Bizottság ügyben 2009. október 7-én hozott ítéletét, amellyel elutasította a fellebbező keresetét;

               —

               a Törvényszék semmisítse meg a fellebbező elbocsátásáról szóló 2007. május 24-i határozatot;

               —

               a Törvényszék kötelezze a Bizottságot, hogy fizesse ki a felperesnek azt az illetményt, amelyet akkor kapott volna, ha a Bizottság a szerződését nem szüntette volna meg idő előtt, valamint fizessen ki minden olyan juttatást, amelyre a felperes igényt tarthat;

               —

               a Törvényszék kötelezze a Bizottságot arra, hogy fizessen a felperesnek 500 000 euró összegű kártérítést az őt ért nem vagyoni kár megtérítéseként;

               —

               a Törvényszék kötelezze a Bizottságot a költségek viselésére.

      Jogalapok és fontosabb érvek

   A fellebbező a jelen fellebbezésében a Közszolgálati Törvényszék F-29/08. sz., Y kontra Bizottság ügyben 2009. október 7-én hozott ítéletének hatályon kívül helyezését kéri, amely elutasította a fellebbező azon keresetét, amelyben a fellebbező egyrészt az elbocsátásáról szóló bizottsági határozat megsemmisítését, másrészt kártérítést kért.
   Fellebbezésének alátámasztására a fellebbező előterjeszti, hogy a Közszolgálati Törvényszék tévesen alkalmazta a jogot, mivel úgy határozott, hogy:

               —

               a Bizottság nem volt köteles konzultálni az értékelésért felelős bizottsággal, jóllehet a szerződéses alkalmazottainak alkalmazását és foglalkoztatását szabályozó eljárásokra vonatkozó általános végrehajtási rendelkezésekről szóló 2004. április 7-i bizottsági határozat alapján ez a konzultáció kötelező;

               —

               a fellebbezőt jogszerűen bocsátották el, jóllehet a fellebbező nem terjeszthette elő az észrevételeit az értékelésért felelős bizottság véleményére vonatkozóan, amely véleményt a fellebbezővel nem közölték;

               —

               az értékelésért felelős bizottság véleményének a fellebbezővel való közlésének elmaradása nem sérti a fellebbező védelemhez való jogait;

               —

               az elbocsátásról szóló határozat nem az értékelésért felelős bizottság véleményén alapult, jóllehet ezt a véleményt az elbocsátásról szóló határozat indokolása kifejezetten megnevezte;

               —

               a Bizottság kizárólag a fellebbező próbaidős jelentésében említett kifogásokat és tényállási elemeket vette alapul, jóllehet ezen határozat szövegéből kitűnik, hogy az intézmény olyan szempontokat vett alapul, amelyek passzív vesztegetéssel kapcsolatos állításokra vonatkoznak;

               —

               az elbocsátásról szóló határozat szabályszerűen megalapozott, jóllehet ezen határozat a fellebbezőnek szerződéses alkalmazottként való szolgálatba lépése előtti kifogásokon és tényállási elemeken alapult, és

               —

               az elbocsátásról szóló határozat nem fegyelmi intézkedés, jóllehet a felperesnek felrótt kötelezettségszegések fegyelmi eljárás megindításához vezettek, amely eljárás az elbocsátásról szóló határozat indokolásában megállapítottal megegyező tényállásra és magatartásra vonatkozott.


title: C-212/10. sz. ügy: A Bíróság (negyedik tanács) 2011. június 16-i ítélete (a Wojewódzki Sąd Administracyjny w Gliwicach (Lengyelország) előzetes döntéshozatal iránti kérelme) — Logstor ROR Polska sp. z o.o. kontra Dyrektor Izby Skarbowej w Katowicach (Adózás — Tőkeilleték — 69/335/EGK irányelv — Tőkefelhalmozást terhelő közvetett adók — Tőketársaság által az ugyanezen társaság nyereségéből részesedésre jogosult személytől felvett hitelre kivetett illeték — Valamely tagállam joga arra, hogy az Európai Unióhoz történő csatlakozása időpontjában már nem hatályos illetéket újra bevezesse)

text:
               6.8.2011

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 232/9

         A Bíróság (negyedik tanács) 2011. június 16-i ítélete (a Wojewódzki Sąd Administracyjny w Gliwicach (Lengyelország) előzetes döntéshozatal iránti kérelme) — Logstor ROR Polska sp. z o.o. kontra Dyrektor Izby Skarbowej w Katowicach
   (C-212/10. sz. ügy) (1)

   (Adózás - Tőkeilleték - 69/335/EGK irányelv - Tőkefelhalmozást terhelő közvetett adók - Tőketársaság által az ugyanezen társaság nyereségéből részesedésre jogosult személytől felvett hitelre kivetett illeték - Valamely tagállam joga arra, hogy az Európai Unióhoz történő csatlakozása időpontjában már nem hatályos illetéket újra bevezesse)
   2011/C 232/14
   Az eljárás nyelve: lengyel

      A kérdést előterjesztő bíróság

   Wojewódzki Sąd Administracyjny w Gliwicach

      Az alapeljárás felei

      Felperes: Logstor ROR Polska sp. z o.o.

      Alperes: Dyrektor Izby Skarbowej w Katowicach

      Tárgy

   Előzetes döntéshozatal iránti kérelem — Wojewódzki Sąd Administracyjny w Gliwicach — Az 1985. június 10-i 85/303/EGK irányelvvel (tőkeemelést terhelő közvetett adókról szóló, 1969. július 17-i 69/335/EGK tanácsi irányelv (HL L 249., 25. o., magyar nyelvű különkiadás 9. fejezet, 1. kötet, 11. o.) 4. cikke (2) bekezdésének az értelmezése — Valamely tagállam joga arra, hogy az Európai Unióhoz történő csatlakozása napján eltörölt illetéket újra bevezesse — Tőkeilleték — Tőketársaság által az ugyanezen társaság nyereségéből részesedésre jogosult személytől felvett hitelre kivetett illeték

      Rendelkező rész

   Az 1985. június 10-i 85/303/EGK tanácsi irányelvvel módosított, a tőkeemelést [helyesen: tőkefelhalmozást] terhelő közvetett adókról szóló, 1969. július 17-i 69/335/EGK tanácsi irányelv 4. cikkének (2) bekezdését úgy kell értelmezni, hogy azzal ellentétes, ha valamely tagállam a tőkeilleték kivetéséről történő korábbi lemondása esetén újra bevezeti a társaság nyereségéből részesedésre jogosult hitelező által a tőketársaságnak nyújtott hitelre kivetett tőkeilletéket.

      (1)  HL C 209., 2010.7.31.


title: T-690/13. sz. ügy: 2013. december 31-én benyújtott kereset – Invivo kontra OLAF

text:
               19.5.2014

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 151/20

         2013. december 31-én benyújtott kereset – Invivo kontra OLAF
   (T-690/13. sz. ügy)
   2014/C 151/26
   Az eljárás nyelve: angol

      Felek

      Felperes: Invivo Ltd (Abinsk, Oroszország) (képviselő: T. Huopalainen ügyvéd)

      Alperes: Európai Csaláselleni Hivatal (OLAF)

      Kérelmek

   A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:

               —

               az OF/2013/0902 ügyben vizsgálja felül az alperes mulasztásának jogszerűségét, miután a felperes kérte ez utóbbit, hogy járjon el;

               —

               kötelezze az alperest arra, hogy járjon el.

      Jogalapok és fontosabb érvek

   Keresete alátámasztása érdekében a felperes egyetlen jogalapra hivatkozik, amelyben azt állítja, hogy az EUMSZ 265. cikk szerinti mulasztás történt, tekintve, hogy az 1073/1999/EK rendelet (1) 1. cikke értelmében az Unió pénzügyi érdekeit érinti, ha a támogatást nyújtó nemzeti ügynökség a pénzeszközei túlnyomó részét az Uniótól kapja, és ha az állítólagos visszaélések elkövetői között legalább két tagállam jogi személyei érintettek.

      (1)  Az Európai Csaláselleni Hivatal (OLAF) által lefolytatott vizsgálatokról szóló, 1999. május 25-i 1073/1999/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet (HL 1999. L 136., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 1. fejezet, 3. kötet, 91. o.)


title: C-407/07. sz. ügy: A Bíróság (harmadik tanács) 2008. december 11-i ítélete (a Hoge Raad der Nederlanden [Hollandia] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Stichting Centraal Begeleidingsorgaan voor de Intercollegiale Toetsing kontra Staatssecretaris van Financiën (Hatodik HÉA-irányelv – A 13. cikk A. része (1) bekezdésének f) pontja – Adómentességek – Feltételek – Önálló csoportok által nyújtott szolgáltatások – A csoport tagjának vagy tagjainak nyújtott szolgáltatások)

text:
               7.2.2009

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 32/8

         A Bíróság (harmadik tanács) 2008. december 11-i ítélete (a Hoge Raad der Nederlanden [Hollandia] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Stichting Centraal Begeleidingsorgaan voor de Intercollegiale Toetsing kontra Staatssecretaris van Financiën
   (C-407/07. sz. ügy) (1)

   (Hatodik HÉA-irányelv - A 13. cikk A. része (1) bekezdésének f) pontja - Adómentességek - Feltételek - Önálló csoportok által nyújtott szolgáltatások - A csoport tagjának vagy tagjainak nyújtott szolgáltatások)
   (2009/C 32/13)
   Az eljárás nyelve: holland
   A kérdést előterjesztő bíróság
   Hoge Raad der Nederlanden
   Az alapeljárás felei

      Felperes: Stichting Centraal Begeleidingsorgaan voor de Intercollegiale Toetsing

      Alperes: Staatssecretaris van Financiën
   Tárgy
   Előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Hoge Raad der Nederlanden – A tagállamok forgalmi adóra vonatkozó jogszabályainak összehangolásáról (közös hozzáadottértékadó-rendszer: egységes adóalap-megállapítás) szóló, 1977. május 17-i 77/388/EGK hatodik tanácsi irányelv (HL L 145., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 9. fejezet, 1. kötet, 23. o.) 13. cikke A. része (1) bekezdése f) pontjának értelmezése – Autonóm csoportok által tagjaik részére annak érdekében végzett szolgáltatások, hogy a tagok valamely, adókötelezettség alá nem eső tevékenységéhez közvetlenül szükséges szolgáltatásokat megadják
   Rendelkező rész
   A tagállamok forgalmi adóra vonatkozó jogszabályainak összehangolásáról – közös hozzáadottértékadó-rendszer: egységes adóalap-megállapításról szóló, 1977. május 17-i 77/388/EGK hatodik tanácsi irányelv 13. cikke A. része (1) bekezdésének f) pontját úgy kell értelmezni, hogy amennyiben az e rendelkezésben foglalt egyéb feltételek teljesülnek, akkor a személyek önálló csoportja által a tagjaiknak nyújtott szolgáltatások az említett rendelkezés alapján mentességet élveznek akkor is, ha e szolgáltatásokat csak egyetlen tag vagy csak bizonyos tagok részére nyújtják.

      (1)  HL C 283., 2007.11.24.


title: C-193/06. P. sz. ügy: Az Elsőfokú Bíróság (első tanács) T-74/04. sz., Société des produits Nestlé SA kontra Belső Piaci Harmonizációs Hivatal (védjegyek és formatervezési minták) (OHIM), beavatkozó: Quick restaurants SA ügyben  2006. február 22-én  hozott ítélete ellen a Société des produits Nestlé SA által  2006. április 24-én  benyújtott fellebbezés

text:
               15.7.2006

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 165/14

         Az Elsőfokú Bíróság (első tanács) T-74/04. sz., Société des produits Nestlé SA kontra Belső Piaci Harmonizációs Hivatal (védjegyek és formatervezési minták) (OHIM), beavatkozó: Quick restaurants SA ügyben 2006. február 22-én hozott ítélete ellen a Société des produits Nestlé SA által 2006. április 24-én benyújtott fellebbezés
   (C-193/06. P. sz. ügy)
   (2006/C 165/25)
   Az eljárás nyelve: francia
   Felek

      Fellebbező: Société des produits Nestlé SA (képviselő: D. Masson ügyvéd)

      A többi fél az eljárásban: Belső Piaci Harmonizációs Hivatal (védjegyek és formatervezési minták) (OHIM) és a Quick restaurants SA
   A fellebbező kérelmei

               —

               A Bíróság helyezze hatályon kívül az Elsőfokú Bíróság T-74/04. sz. ügyben 2006. február 22-én hozott ítéletét;

               —

               kötelezze az OHIM-ot a költségek viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek
   A fellebbező szerint az Elsőfokú Bíróság tévesen alkalmazta a jogot, amikor a szóban forgó védjegyet nem összességében és az adott ügyre vonatkozóan értékelte, jóllehet egy megkülönböztetésre különösen alkalmas alakból és annak nevéből álló összetett védjegyről van szó, és a védjegy ábrás és szóelemei ebben az esetben nem választhatók el egymástól
   Az Elsőfokú Bíróság a közösségi védjegyről szóló, 1993. december 20-i 40/94/EK tanácsi rendelet (1) 8. cikke (1) bekezdésének b) pontjában foglalt rendelkezést is tévesen értelmezte azáltal, hogy az összetéveszthetőség megítélésekor sem a felperes által bejelentett védjegy, sem a beavatkozó szóvédjegye vonatkozásában nem vett figyelembe valamennyi releváns elemet.
   Végül mivel az Elsőfokú Bíróság a beavatkozó felszólalásában hivatkozott jogoknak csak egy részét vizsgálta, tévesen alkalmazta a felszólalásra vonatkozó szabályokat.

      (1)  HL 1994. L 11., 1. o., magyar nyelvű különkiadás 17. fejezet, 1. kötet, 146. o.


title: T-491/14. sz. ügy: 2014. június 30-án benyújtott kereset – Bodegas Muga kontra Bizottság

text:
               25.8.2014

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 282/51

         2014. június 30-án benyújtott kereset – Bodegas Muga kontra Bizottság
   (T-491/14. sz. ügy)
   2014/C 282/67
   Az eljárás nyelve: spanyol

      Felek

      Felperes: Bodegas Muga SL (Haro, Spanyolország) (képviselők: J. L. Buendía Sierra, E. Abad Valdenebro, R. Calvo Salinero és A. Lamadrid ügyvédek)

      Alperes: Európai Bizottság

      Kérelmek

   A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:

               —

               semmisítse meg a megtámadott határozatot annyiban, amennyiben az új és a belső piaccal összeegyeztethetetlen állami támogatásnak minősíti azon intézkedések összességét, amelyek szerinte a SEAF-ot alkotják;

               —

               másodlagosan semmisítse meg a megtámadott határozat 1. és 4. cikkét, amelyek az AIE befektetőit az állítólagos támogatások kedvezményezettjeiként és a visszatéríttetésre vonatkozó meghagyás kizárólagos címzettjeiként azonosítják;

               —

               harmadlagosan semmisítse meg a megtámadott határozat 4. cikkét annyiban, amennyiben az elrendeli az állítólagos támogatások visszatéríttetését;

               —

               mindenesetre semmisítse meg a megtámadott határozat 4. cikkét annyiban, amennyiben az a befektetők és más jogalanyok közötti magánjogi szerződések jogszerűségéről határoz, és

               —

               a Bizottságot kötelezze ezen eljárás költségeinek viselésére.

      Jogalapok és fontosabb érvek

   A jogalapok és fontosabb érvek megegyeznek a T-700/13. sz., Bankia kontra Bizottság ügyben már hivatkozottakkal.


title: C-409/13. sz. ügy: 2013. július 18-án benyújtott kereset — Az Európai Unió Tanácsa kontra Európai Bizottság

text:
               21.9.2013

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 274/15

         2013. július 18-án benyújtott kereset — Az Európai Unió Tanácsa kontra Európai Bizottság
   (C-409/13. sz. ügy)
   2013/C 274/27
   Az eljárás nyelve: francia

      Felek

      Felperes: Az Európai Unió Tanácsa (képviselők: G. Maganza, A. de Gregorio Merino és I. Gurov meghatalmazottak)

      Alperes: Európai Bizottság

      Kereseti kérelmek

               —

               A Bíróság semmisítse meg a Bizottság 2013. május 8-i határozatát, amelyben az visszavonta a harmadik országoknak nyújtandó makroszintű pénzügyi támogatásra vonatkozó általános rendelkezések meghatározásáról szóló, európai parlamenti és tanácsi rendeletre vonatkozó javaslatát,

               —

               az Európai Bizottságot kötelezze a költségek viselésére.

      Jogalapok és fontosabb érvek

   A rendeletjavaslatot a rendes jogalkotási eljárás első olvasatának késői szakaszában visszavonó bizottsági határozat megsemmisítése iránti keresete alátámasztása érdekében a Tanács három jogalapra hivatkozik.
   Először is azt állítja, hogy a rendeletjavaslat visszavonása az EUSZ 13. cikk (2) bekezdésében megfogalmazott hatáskörmegosztás elvének, valamint az intézményi egyensúly elvének súlyos megsértését jelenti. A Tanács szerint a Szerződés egyetlen rendelkezése sem ruház kifejezetten általános előjogot a Bizottságra az uniós jogalkotó elé terjesztett javaslata visszavonására. Ugyanakkor bár a Tanács nem vitatja, hogy az EUMSZ 293. cikk (2) bekezdése alapján létezik ilyen visszavonási jogkör, a Bizottság azt nem gyakorolhatja diszkrecionálisan vagy visszaélésszerűen. A Tanács szerint az ilyen javaslatnak a jogalkotási eljárás előrehaladott szakaszában való visszavonása egyenértékű azzal, hogy a Bizottságra egyfajta vétójogot ruháznak az uniós társjogalkotókkal szemben. Ennélfogva a Bizottság az utóbbiakkal kerül egy szintre, ami az EUMSZ 294. cikkben foglalt rendes jogalkotási eljárással való visszaéléshez vezet, túllépi a Bizottság EUMSZ 293. cikk (2) bekezdésében foglalt jogalkotási kezdeményezési hatáskörét, és a Tanács EUMSZ 293. cikk (1) bekezdése szerinti módosításhoz való jogát megfosztja a hatékony érvényesüléstől. A Tanács úgy véli, hogy a visszavonási jogkör ilyen gyakorlása ezenkívül ellentétben áll az EUMSZ 10. cikk (1) és (2) bekezdésével, mivel a Bizottság többé nem a végrehajtási feladattal megbízott intézmény, hanem ugyanazon a szinten vesz részt a jogalkotási eljárásban, mint a demokratikus legitimációval rendelkező intézmények.
   Másodszor a rendeletjavaslat visszavonása az EUSZ 13. cikk (2) bekezdésében foglalt jóhiszemű együttműködés elvét is megsérti. Egyrészt a Tanács azt állítja, hogy a rendeletjavaslat visszavonására nagyon későn került sor. A Bizottság az első olvasat szakaszában tartott számos háromoldalú egyeztető ülést követően vonta vissza a rendeletjavaslatát azon a napon, amikor a Parlamentnek és a Tanácsnak alá kellett írnia az általuk elért megegyezést. Másrészt a Tanács kifogásolja, hogy a Bizottság a visszavonás előtt nem használta ki a Tanács eljárási szabályzatában lévő összes eljárási lehetőséget.
   Végül a Tanács azzal érvel, hogy a megtámadott visszavonó aktus nem felelt meg az aktusok indokolására vonatkozó, az EUMSZ 296. cikk második bekezdésében foglalt követelménynek. A Tanács kifogásolja, hogy a Bizottság a visszavonó határozatához nem fűzött semmilyen magyarázatot és e határozatot nem tette közzé.


title: T-459/08. sz. ügy: 2008. október 8-án benyújtott kereset – EuroChem MCC kontra Tanács

text:
               20.12.2008

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 327/37

         2008. október 8-án benyújtott kereset – EuroChem MCC kontra Tanács
   (T-459/08. sz. ügy)
   (2008/C 327/66)
   Az eljárás nyelve: angol
   Felek

      Felperes: EuroChem Mineral és Chemical Company OAO (EuroChem MCC) (Moszkva, Oroszország) (képviselők: P. Vander Schueren és B. Evtimov ügyvédek)

      Alperes: az Európai Unió Tanácsa
   Kereseti kérelmek

               —

               Az Elsőfokú Bíróság semmisítse meg a 384/96/EK tanácsi rendelet 11. cikkének (2) bekezdése szerinti hatályvesztési felülvizsgálatot és a 11. cikkének (3) bekezdése szerinti részleges időközi felülvizsgálatot követően az Oroszországból származó ammónium-nitrát behozatalára vonatkozó végleges dömpingellenes vám kivetéséről szóló, 2008. július 8-i 661/2008/EK tanácsi rendeletet (1), amennyiben az dömpingellenes vámot vet ki a felperesekre, gyártó leányvállalataikra, és a felperesekkel kapcsolatban álló, a megtámadott rendelet (23) preambulumbekezdésének a) és c) pontjában, illetve1. cikke (2) bekezdésének a) pontjában, és 2. cikke 2) bekezdésének a) pontjában megjelölt vállalkozásokra;

               —

               kötelezze a Tanácsot az eljárás költségeinek, és az eljárás kapcsán felmerült költségeknek a viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek
   Keresetük alátámasztására a felperesek két megsemmisítésre irányuló jogalapot hoznak fel. A második jogalap három részre oszlik.
   Először is a felperesek úgy érvelnek, hogy a Tanács és a Bizottság megsértették az alaprendelet (2) 11. cikkének (3) bekezdését, és/vagy egy alapvető eljárási követelményt sértettek meg, amikor nem rendeltek el hivatalból a kárt és a kárkülönbözet megállapítását illetően időközi felülvizsgálatot a hatályvesztési felülvizsgálattal egy időben, és ennélfogva nyilvánvaló mérlegelési hibát vétettek a kár megismétlődési valószínűségének a hatályvesztési felülvizsgálat keretében történő megállapításakor.
   Másodszor a felperesek arra hivatkoznak, hogy a Tanács és a Bizottság helytelenül állapították meg a felperesekre vonatkozó rendes értéket a részleges időközi felülvizsgálat folyamán, ami ezen érték mesterséges emeléséhez vezetett; továbbá nem megfelelően hasonlították össze az exportárral, és így helytelenül állapították meg a dömping fennállását, megsértve ezzel az alaprendelet 1. és 2. cikkét, számos nyilvánvaló mérlegelési hibát vétve, és megsértve a közösségi jog alapvető elveit.
   Pontosabban a felperesek arra hivatkoznak, hogy a Tanács és a Bizottság tévesen alkalmazták a jogot és megsértették az alaprendelet 2. cikkének (3) és (5) bekezdését, valamint az alaprendelet 1. és 2. cikke által biztosított jogi keretet, amikor figyelmen kívül hagyták a felperesek gyártási költségeinek jelentős részét mint megbízhatatlant, és/vagy de facto nem piacgazdasági módszert alkalmaztak a felperesekre vonatkozó rendes érték nagy részének meghatározásakor.
   A Bizottság, amikor úgy határozott, hogy kiigazítja a gázárat, megsértette az alaprendelet 2. cikke (5) bekezdésének második mondatát, és/vagy nyilvánvaló mérlegelési hibát vétett, és megsértette indokolási kötelezettségét, amikor a gázár kiigazítást a Waidhaus Germany Közösségen belüli gázára alapján végezte el, és nem végzett további levonásokat.
   Végül a felperesek úgy érvelnek, hogy a Tanács és a Bizottság megsértették az alaprendelet 2. cikkének (10) bekezdését, és a tényekre vonatkozóan nyilvánvaló mérlegelési hibát vétettek, amikor a felperesek exportárából levonták a felperesekkel kapcsolatban álló, a felperesek gazdasági egységének és integrált értékesítési részlegének lényeges részeit képező vállalkozások első független vásárlóinak történő értékesítéseit, valamint az általános és igazgatási költségeiket, továbbá jutalékaikat.

      (1)  HL L 185., 1. o.

      (2)  Az Európai Közösségben tagsággal nem rendelkező országokból érkező dömpingelt behozatallal szembeni védelemről szóló, 1995. december 22-i 384/96/EK tanácsi rendelet (HL 1996., L 56., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás: 11. fejezet, 10. kötet, 45. o.).


title: T-359/04. sz. ügy: A The British Aggregates Association Limited, a Healy Bros. Limited és a DK Trotter & Sons Limited által az Európai Közösségek Bizottsága ellen 2004. augusztus 30-án benyújtott kereset

text:
               20.11.2004

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 284/22

         A The British Aggregates Association Limited, a Healy Bros. Limited és a DK Trotter & Sons Limited által az Európai Közösségek Bizottsága ellen 2004. augusztus 30-án benyújtott kereset
   (T-359/04. sz. ügy)
   (2004/C 284/45)
   Az eljárás nyelve: angol
   A The British Aggregates Association Limited, székhely: Lanark (Egyesült Királyság), a Healy Bros. Limited, székhely: Middleton, County Cork (Írország) és a DK Trotter & Sons Limited, székhely: Manorhamilton, County Leitrim (Írország), képviseli: C. Pouncey, solicitor és L. Van Den Hende, ügyvéd, 2004. augusztus 30-án keresetet nyújtott be az Európai Közösségek Elsőfokú Bíróságához az Európai Közösségek Bizottsága ellen.
   A felperes keresetében azt kéri, hogy az Elsőfokú Bíróság:

               —

               semmisítse meg a 2004. május 7-i C(2004)1614 („Állami támogatás N 2/2004 Egyesült Királyság/Aggregates Levy”) végleges bizottsági határozatot;

               —

               kötelezze a Bizottságot a felperesnek a jelen eljárásban felmerülő költségei viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek:
   2002-ben az Egyesült Királyság bevezette az „aggregates levy” (adalékanyagokra kivetett adó) elnevezésű, bizonyos adalékanyagokra kivetett környezetvédelmi adót. Ugyanebben az évben hozott határozatában a Bizottság megállapította, hogy az adalékanyagokra kivetett adóra vonatkozó rendelkezések nem minősülnek állami támogatásnak. A felperes arra hivatkozással, hogy tagjai versenyhelyzetét az adalékanyagokra kivetett adó befolyásolja, az Elsőfokú Bíróság előtt folyó másik üggyel (1) összefüggésben megtámadta a határozatot.
   2004. január 5-én az Egyesült Királyság értesítette a Bizottságot, hogy új adalékanyagra kivetett adó alóli kedvezményi rendszert vezet be Észak-Írországra. A Bizottság megtámadott határozatában a közös piaccal összeegyeztethetőnek nyilvánította az új rendszert, és hivatalos vizsgálati eljárás megindítása nélkül elutasította a felperes ellene benyújtott panaszát.
   Keresetében a felperes mindenekelőtt azt adja elő, hogy a szóbanforgó támogatás az EK 23. és 90. cikkbe ütközik és ezért nem lehetett volna a közös piaccal összeegyeztethetőnek nyilvánítani. A felperes továbbá azt állítja, hogy a Bizottság megsértette saját környezetvédelmi iránymutatását (2), amikor a mérlegelésnél e vonatkozásban a következő három nyilvánvaló hibát ejtette: a kedvezményben részesülő vállalkozások által fizetendő adó húszszázalékos mértékét jelentős hányadnak tekintette; tévesen vélte úgy, hogy az új kedvezményi rendszert az adalékanyagokra kivetett adó bevezetésekor határozták el; és tévesen állapította meg, hogy az adónak környezetvédelmi szempontból észlelhetően pozitív hatása van.
   A felperes azt is előadja, hogy a Bizottság megtámadott határozata az EK 253. cikkben foglaltak ellenére nem tartalmaz indokolást, a Bizottság megsértette a hivatalos vizsgálati eljárás kezdeményezésére vonatkozó kötelezettségét, és megsértette eljárásjogi kötelezettségeit az előzetes vizsgálat során.

      (1)  T-210/02. sz. ügy, az értesítés a HL C 219., 2002.9.14., 23. oldalán történt.

      (2)  Közösségi iránymutatás a környezetvédelem állami támogatásáról, HL C 37., 2001.2.3., 3–15. o.


title: C-29/13. sz. ügy: Az Administrativen sad Sofia-grad (Bulgária) által 2013. január 21-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — „Global Trans Lodzhistik” OOD kontra Nachalnik na Mitnitsa Stolichna

text:
               13.4.2013

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 108/15

         Az Administrativen sad Sofia-grad (Bulgária) által 2013. január 21-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — „Global Trans Lodzhistik” OOD kontra Nachalnik na Mitnitsa Stolichna
   (C-29/13. sz. ügy)
   2013/C 108/32
   Az eljárás nyelve: bolgár

      A kérdést előterjesztő bíróság

   Administrativen sad Sofia-grad

      Az alapeljárás felei

      Felperes:„Global Trans Lodzhistik” OOD

      Alperes: Nachalnik na Mitnitsa Stolichna

      Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

               1.

               Az következik-e a Közösségi Vámkódex létrehozásáról szóló, 1992. október 12-i 2913/92/EGK tanácsi rendelet (1) 245. cikkével, valamint a védelemhez való jog és a jogerő elvével összefüggésben értelmezett 243. cikkének (1) bekezdéséből, hogy az lehetővé tesz a Zakon za mitnitsite (vámtörvény) 220. és 211a. cikke szerintihez hasonló olyan nemzeti szabályozást, amelynek értelmében megtámadható a vámhatóságnak a további vámtartozást annak későbbi beszedése céljából megállapító több mint egy határozata, mégpedig akkor is, ha az alapeljárás körülményei között a 2913/92/EGK rendelet végrehajtására vonatkozó rendelkezések megállapításáról szóló, 1993. július 2-i 2454/93/EGK bizottsági rendelet (2) 181a. cikkének (2) bekezdése értelmében vett végleges határozat lenne hozható e vámtartozás megállapítása tárgyában?

               2.

               Úgy kell-e értelmezni a 2913/92 rendelet 243. cikkének a jogorvoslati kérelem benyújtására vonatkozó (2) bekezdését, hogy az nem írja elő, hogy a 2454/93 rendelet 181a. cikkének (2) bekezdése értelmében vett végleges határozatot először közigazgatási úton kell megtámadni ahhoz, hogy az bírósági eljárásban is megtámadható legyen?

               3.

               Úgy kell-e értelmezni a 2454/93 rendelet 181a. cikkének (2) bekezdését az alapeljárás körülményei között, hogy abban az esetben, ha a meghallgatáshoz és a kifogások emeléshez való jog tekintetében nem tartották be az e rendelkezésben előírt eljárást, a vámhatóság e szabályok megsértésével hozott határozata nem az említett rendelkezés értelmében vett végleges határozatnak, hanem csak a végleges határozat meghozatalára irányuló eljárás részének minősül? Vagy úgy kell-e értelmezni e rendelkezést az alapeljárás körülményei között, hogy az említett eljárási hiba elkövetése mellett hozott határozat közvetlenül felülvizsgálható a nemzeti bíróság által, és e bíróság érdemben köteles határozni az említett határozattal szemben indított kereset tárgyában?

               4.

               Úgy kell-e értelmezni a [2454/93] rendelet 181a. cikkének (2) bekezdését az alapeljárás körülményei között és a jogszerűség elvére tekintettel, hogy abban az esetben, ha a meghallgatáshoz és a kifogások emeléshez való jog tekintetében nem tartották be az e rendelkezésben előírt eljárást, a vámhatóság e szabályok megsértésével hozott határozata semmis olyan alapvető eljárási hiba miatt, amely rokon jellegű az olyan eljárási szabály megsértésével, amelynek figyelmen kívül hagyása a jogi aktus érvénytelenségét vonja maga után, függetlenül a jogsértés konkrét következményeitől, és így a nemzeti bíróságnak anélkül kell határoznia az ezzel szemben indított kereset tárgyában, hogy mérlegelhetné, hogy az ügyet az eljárás jogszerű befejezése céljából visszautalja-e a közigazgatási hatóság elé?

      (1)  HL L 302., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 2. fejezet, 4. kötet, 307. o.

      (2)  HL L 253., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 2. fejezet, 6. kötet, 3. o.


title: C-366/14. sz. ügy: Az Amtsgericht Sonthofen (Németország) által 2014. július 11 -én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Sebat Ince elleni büntetőeljárás

text:
               29.9.2014

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 339/6

         Az Amtsgericht Sonthofen (Németország) által 2014. július 11 -én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Sebat Ince elleni büntetőeljárás
   (C-366/14. sz. ügy)
   2014/C 339/07
   Az eljárás nyelve: német

      A kérdést előterjesztő bíróság

   Amtsgericht Sonthofen

      Az alap-büntetőeljárás résztvevői

   Sebat Ince

      Egyéb fél: Staatsanwaltschaft Kempten

      Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

   I.   Az első vád (2012 január) és a 2012 június végéig tartó időszak tekintetében a második vád vonatkozásában:

               1 a)

               Úgy kell-e értelmezni az EUMSZ 56. cikket, hogy a bűnüldözési hatóságok számára tilos az, hogy a sportfogadásoknak a más tagállam engedélyével rendelkező fogadásszervező számára, németországi engedély nélkül történő közvetítését szankcionálják abban az esetben, ha a közvetítéshez az is szükséges, hogy a szervező németországi engedéllyel rendelkezzen, de a nemzeti hatóságok számára az uniós joggal ellentétes jogi helyzet („sportfogadás-monopólium”) miatt tiltott az engedélynek a nem állami fogadásszervezők részére történő megadása?

               1 b)

               Módosul-e az 1 a) pontban foglalt kérdésre adott válasz abban az esetben, ha az állami sportfogadás-monopóliumot együttesen bevezető és végrehajtó 15 szövetségi tartomány egyikében az állami hatóságok a betiltási eljárás vagy a büntetőeljárás keretében azt állítják, hogy az engedély magán fogadásszervező számára történő megadását érintő jogszabályi tilalmat az e szövetségi tartományra vonatkozó szervezési vagy közvetítési engedély iránti esetleges kérelem esetén nem alkalmazzák?

               1 c)

               Úgy kell-e értelmezni az uniós jogi elveket, és különösen a szolgáltatásnyújtás szabadságát, valamint a Bíróság C-186/11. sz. ügyben hozott ítéletét, hogy azokkal ellentétes a sportfogadások határokon átnyúló közvetítésének a tartós, „preventívként” jellemzett tilalma vagy szankcionálása, ha azt azzal indokolják, hogy a tilalmat megállapító hatóságok számára a döntésük meghozatalának időpontjában nem volt „nyilvánvaló, azaz, minden további vizsgálat nélkül megállapítható”, hogy a közvetítési tevékenység az állami monopólium fenntartását leszámítva az engedélyezés valamennyi lényeges feltételének megfelel?

               2)

               Úgy kell-e értelmezni a 98/34/EK irányelvet (1), hogy azzal ellentétes a sportfogadások más tagállam engedélyével rendelkező fogadásszervező számára, németországi engedély nélkül, sportfogadó automata útján történő közvetítésének a szankcionálása, ha az állami beavatkozás egyetlen szövetségi tartománynak az Európai Bizottsággal nem közölt törvényén alapszik, amelynek tartalma a hatályon kívül helyezett, szerencsejátékokról szóló („GlüStV”)?

         II.   A 2012 júliustól kezdődő időszak tekintetében a második vád vonatkozásában:

               3)

               Úgy kell-e értelmezni az EUMSZ 56. cikket, az átláthatóság követelményét, az egyenlőség elvét, valamint a részrehajlásnak az uniós jogi tilalmát, hogy azokkal ellentétes a sportfogadások más tagállam engedélyével rendelkező fogadásszervező számára, németországi engedély nélkül történő közvetítésének a szankcionálása olyan esetben, amelynek jellegzetessége a „sportfogadásokra vonatkozó kísérleti kikötést” tartalmazó, kilenc éven át hatályos Glücksspieländerungsstaatsvertrag („GlüÄndStV”), amely hét évre szólóan előírja annak az elméleti lehetőségét, hogy legfeljebb 20 koncessziót nem állami fogadásszervezőnek is kioszthatnak, melyek esetében a közvetítési engedély szükséges feltétele a valamennyi szövetségi tartományra kiterjedő legalizációs hatály, és amelyet ezenfelül a következők jellemeznek:

                           a)

                           a koncessziós eljárást és az ezzel kapcsolatban felmerülő jogvitákat a koncesszióba adó szervek azon ügyvédi irodákkal együttesen intézik, amelyek a szövetségi tartományok többségének és azok lottóvállalkozásainak az uniós joggal ellentétes sportfogadás-monopóliummal kapcsolatban rendszeresen tanácsot adtak, és amelyek azokat a nemzeti bíróságok előtt a magán fogadásszervezőkkel szemben képviselték, valamint amelyeket az állami szervek képviseletével a C-316/07, C-358/07, C-359/07, C-360/07, C-409/07 és C-410/07. sz. Markus Stoß és társai ügyben (ECLI:EU:C:2010:504], a C-46/08. sz. Carmen Media Group ügyben (ECLI:EU:C:2010:505), valamint a [C-409/06. sz. Winner Wetten ügyben (ECLI:EU:C:2010:503) lefolytatott előzetes döntéshozatali eljárásban megbíztak,

                           b)

                           az Európai Unió Hivatalos Lapjában 2012. augusztus 8-án közzétett, koncesszióra vonatkozó ajánlati felhívásból nem tűnnek ki a benyújtandó koncepció minimumkövetelményeire, az ezenfelül megkövetelt nyilatkozatok és igazolások tartalmára, valamint a legfeljebb 20 koncesszióba vevő kiválasztására vonatkozó részletek, melyeket csupán az ajánlattételi határidő lejártát követően, egy úgynevezett „tájékoztató közlemény” keretében és számos egyéb dokumentumban, kizárólag azokkal az ajánlattevőkkel közöltek, akik a koncessziós eljárás „második szakaszába” továbbjutottak,

                           c)

                           a koncesszióba adó szerv az ajánlati felhívással ellentétben az eljárás kezdete után 8 hónappal csak 14 koncessziós ajánlattevőt hívott be a szociális és biztonsági koncepciójának a személyes bemutatása céljából annál az oknál fogva, hogy azok a koncesszió minimumkövetelményeinek 100 %-ban megfelelnek, míg az eljárás kezdete után 15 hónappal azt közölte, hogy a minimumkövetelményeket egyetlen ajánlattevő sem teljesítette „ellenőrizhető módon”,

                           d)

                           az állami lottótársaságok egyesülése útján létrejött, állami irányítás alatt álló koncessziós ajánlattevő („Ods”, Ods Deutschland Sportwetten GmbH) az egyike azon 14 ajánlattevőnek, amelyeket a koncesszióba adó szervek a koncepciójuk ismertetése céljából behívtak, jóllehet az a sportesemény-szervezőkkel való szervezeti összefonódások miatt nem alkalmas a koncesszióra, mivel a jogi szabályozás (a GlüÄndStV 21. § -ának (3) bekezdése) az aktív sport és az azt szervező egyesületek, valamint a sportfogadások szervezése és közvetítése között szigorú elkülönülést ír elő,

                           e)

                           a koncesszió odaítéléséhez többek között kötelező „a tervezett sportfogadási ajánlathoz szükséges eszközök jogszerű eredetének” az igazolása,

                           f)

                           a koncesszióba adó szerv és a koncesszió odaítéléséért felelős, a szövetségi tartományok képviselőiből álló szerencsejáték-ügyi tanács, nem használják ki a koncesszió magán fogadásszervezőnek való odaítélésére vonatkozó lehetőséget, míg az állami lottótársaságok a koncesszió esetleges odaítélésétől számított egy éves időszakon át sportfogadásokat, lottójátékokat és más szerencsejátékokat szerveznek, és az átfogó kereskedelmi fogadóiroda-hálózatukon keresztül kereskedelmet folytathatnak és ajánlatot tehetnek?

      (1)  A műszaki szabványok és szabályok terén történő információszolgáltatási eljárás megállapításáról szóló, 1998. június 22-i 98/34/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL L 204, 37. o.; magyar nyelvű különkiadás 13. fejezet, 20. kötet, 337. o.).


title: T-22/14. sz. ügy: A Törvényszék 2014. november11-i végzése – Bergallou kontra Parlament és Tanács („Megsemmisítés iránti kérelem – Az Európai Unió tisztviselői személyzeti szabályzatának és az Unió egyéb alkalmazottaira vonatkozó alkalmazási feltételek reformja – Az utazási költségek átalány-kifizetésének, valamint az éves szabadság utazási idő címén további szabadnapokkal történő kiegészítésének kevésbé kedvező rendszere – A személyében való érintettség hiánya – Szerződésen kívüli felelősség – Okozati összefüggés – Részben nyilvánvalóan elfogadhatatlan és részben jogilag nyilvánvalóan teljesen megalapozatlan kereset”)

text:
               19.1.2015

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 16/39

      A Törvényszék 2014. november11-i végzése – Bergallou kontra Parlament és Tanács
      (T-22/14. sz. ügy) (1)

      („Megsemmisítés iránti kérelem - Az Európai Unió tisztviselői személyzeti szabályzatának és az Unió egyéb alkalmazottaira vonatkozó alkalmazási feltételek reformja - Az utazási költségek átalány-kifizetésének, valamint az éves szabadság utazási idő címén további szabadnapokkal történő kiegészítésének kevésbé kedvező rendszere - A személyében való érintettség hiánya - Szerződésen kívüli felelősség - Okozati összefüggés - Részben nyilvánvalóan elfogadhatatlan és részben jogilag nyilvánvalóan teljesen megalapozatlan kereset”)
      (2015/C 016/61)
      Az eljárás nyelve: francia

         Felek

         Felperes: Amal Bergallou (Lot, Belgium) (képviselő: M. Velardo ügyvéd)

         Alperesek: Európai Parlament (képviselők: L. Visaggio és E. Taneva meghatalmazottak) és az Európai Unió Tanácsa (képviselők: M. Bauer és A. Bisch meghatalmazottak)

         Az ügy tárgya

      Egyrészt az EUMSZ 263. cikk alapján benyújtott, az Európai Unió tisztviselői személyzeti szabályzatának és az Európai Unió egyéb alkalmazottaira vonatkozó alkalmazási feltételeknek a módosításáról szóló 2013. október 22-i 1023/2013/EU, Euratom európai parlamenti és tanácsi rendelet (HL L 287., 15. o.) 1. cikke 65. bekezdése b) pontjának, valamint a 67. bekezdése d) pontjának megsemmisítése iránti kérelem, mivel e rendelkezések az utazási költségek és az utazási idő igénybevételére való jogosultságot a külföldi munkavégzési, illetve külföldi tartózkodási támogatáshoz kötik, másrészt az állítólagosan a felperesnek okozott vagyoni és nem vagyoni kár megtérítése iránti, EUMSZ 340. cikkre alapított kérelem.

         A végzés rendelkező része

                  1)

                  A Törvényszék a keresetet elutasítja.

                  2)

                  Amal Bergallou saját maga költségein túlmenően köteles viselni az Európai Parlament és az Európai Unió Tanácsa részéről felmerült költségeket.

                  3)

                  Az Európai Bizottság beavatkozási kérelméről nem szükséges határozni.

         (1)  HL C 112., 2014.4.14.


title: T-88/09. sz. ügy: A Törvényszék 2011. november 8-i ítélete — Idromacchine és társai kontra Bizottság ( „Szerződésen kívüli felelősség — Állami támogatás — Hivatalos vizsgálati eljárás megindításáról szóló bizottsági határozat — Harmadik társaságnak kárt okozó megjegyzések — Magánszemélyek számára jogokat keletkeztető jogszabály kellően súlyos megsértése — Szolgálati titoktartási kötelezettség — Nem vagyoni károk — Vagyoni károk — Okozati összefüggés — Késedelmi és kompenzációs kamatok” )

text:
               17.12.2011

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 370/23

         A Törvényszék 2011. november 8-i ítélete — Idromacchine és társai kontra Bizottság
   (T-88/09. sz. ügy) (1)

   (Szerződésen kívüli felelősség - Állami támogatás - Hivatalos vizsgálati eljárás megindításáról szóló bizottsági határozat - Harmadik társaságnak kárt okozó megjegyzések - Magánszemélyek számára jogokat keletkeztető jogszabály kellően súlyos megsértése - Szolgálati titoktartási kötelezettség - Nem vagyoni károk - Vagyoni károk - Okozati összefüggés - Késedelmi és kompenzációs kamatok)
   2011/C 370/37
   Az eljárás nyelve: olasz

      Felek

      Felperesek: Idromacchine Srl (Porto Marghera, Olaszország); Alessandro Capuzzo (Mirano, Olaszország); Roberto Capuzzo (Mogliano Veneto, Olaszország) (képviselők: W. Viscardini és G. Donà ügyvédek)

      Alperes: Európai Bizottság (képviselők: D. Grespan és E. Righini meghatalmazottak, segítőjük: F. Ruggeri Laderchi ügyvéd)

      Az ügy tárgya

   Az „Állami támogatás — Olaszország — Állami támogatás N 586/2003, N 587/2003, N 589/2003 és C 48/2004 (ex N 595/2003) — A három éves teljesítési határidő meghosszabbítása egy vegyianyag-szállító tartályhajó vonatkozásában — Felhívás észrevételek benyújtására az EK-Szerződés 88. cikke (2) bekezdésének megfelelően” című, 2004. december 30-i C(2002) 5426 végleges bizottsági határozatban valótlan információknak az Európai Unió Hivatalos Lapjában való közzétételével okozott állítólagos kár megtérítése iránti kereset.

      Az ítélet rendelkező része

               1.

               A Törvényszék kötelezi az Európai Bizottságot, hogy az Idromacchine Srl-t ért nem vagyoni károk megtérítéseként fizessen ez utóbbinak 20 000 eurót.

               2.

               Az Idromacchinének fizetendő kártérítés összegét 2005. február 18-tól a jelen ítélet kihirdetésének napjáig terjedő időszakra kompenzációs kamattal kell növelni, melynek mértéke az Európai Központi Bank által a fő refinanszírozási műveletekre megállapított kamatláb két ponttal növelt értéke.

               3.

               Az Idromacchinének fizetendő kártérítés összegét a jelen ítélet kihirdetésének napjától a kártérítés teljes kifizetéséig késedelmi kamattal kell növelni, melynek mértéke az Európai Központi Bank által a fő refinanszírozási műveletekre megállapított kamatláb két ponttal növelt értéke.

               4.

               A Törvényszék a keresetet ezt meghaladó részében elutasítja.

               5.

               A Bizottság viseli saját költségeit valamint köteles viselni az Idromacchinánál, valamint A. Capuzzónál és R. Capuzzónál felmerült költségek kétharmadát, míg a felperesek saját költségeik egyharmadát viselik.

      (1)  HL C 102., 2009.5.1


title: T-433/13. sz. ügy: 2013. augusztus 20-án benyújtott kereset — Petropars Iran és társai kontra Tanács

text:
               26.10.2013

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 313/31

         2013. augusztus 20-án benyújtott kereset — Petropars Iran és társai kontra Tanács
   (T-433/13. sz. ügy)
   2013/C 313/58
   Az eljárás nyelve: angol

      Felek

      Felperesek: Petropars Iran Co. (Kish Island, Irán); Petropars Oilfields Services Co. (Kish Island); Petropars Aria Kish Operation and Management Co. (Teherán, Irán); és a Petropars Resources Engineering Kish Co. (Teherán) (képviselők: S. Zaiwalla Solicitor, P. Reddy Solicitor, R. Blakeley Barrister és Z. Burbeza Solicitor)

      Alperes: az Európai Unió Tanácsa

      Kérelmek

   A felperesek azt kérik, hogy a Törvényszék:

               —

               semmisítse meg a 2013/270 határozat (1) II. melléklete I. pontjának B. táblázatában szereplő 1–4. számú bejegyzéseket és az 522/2013 rendelet (2) II. melléklete I. pontjának B. táblázatában szereplő 1–4. számú bejegyzéseket; és/vagy

               —

               állapítsa meg, hogy a 2010/413 határozat (3) 20. cikke (1) bekezdésének c) pontja és a 267/2012 rendelet (4) 23. cikke (2) bekezdésének d) pontja nem alkalmazandó a felperesekre; és

               —

               kötelezze az alperest a felperesek e keresettel kapcsolatban felmerült költségeinek viselésére.

      Jogalapok és fontosabb érvek

   Keresetük alátámasztása érdekében a felperesek öt jogalapra hivatkoznak.

               1.

               Az első jogalap arra hivatkozik, hogy a felpereseknek a 2013/270/KKBP tanácsi határozat és az 522/2013/EU tanácsi végrehajtási rendelet útján való jegyzékbe vételének nincs jogi alapja, mivel az egyes felperesek jegyzékbe vételének indoka („jegyzékbe vett szervezet leányvállalata”) nem szerepel a 267/2012 tanácsi rendeletben vagy a 2010/413/KKBP tanácsi határozatban a jegyzékbe vétel feltételeként.

               2.

               A második jogalap arra hivatkozik, hogy amennyiben a Tanács a 267/2012 rendelet 23. cikke (2) bekezdésének d) pontja vagy a 2010/413 határozat 20. cikke (1) bekezdésének c) pontja értelmében szándékozott eljárni, a felperesek jegyzékbe vétele jogellenes, mert: 1) ennek értelmében a jegyzékbe vétel alapvető feltételei egyetlen felperes esetében sem teljesülnek, és/vagy a Tanács nyilvánvaló értékelési hibát követett el annak meghatározása során, hogy ezek a feltételek teljesültek-e vagy sem; és 2) a Tanács a felpereseket a feltételek teljesülésének megállapítására elégtelen bizonyítékok alapján vette fel a jegyzékbe, következésképpen (további) nyilvánvaló értékelési hibát követett el.

               3.

               A harmadik jogalap arra hivatkozik, hogy amennyiben a 267/2012 rendelet 23. cikke (2) bekezdésének d) pontja és/vagy a 2010/413 határozat 20. cikke (1) bekezdésének c) pontja lehetővé teszi a felperesek jegyzékbe vételét csupán azon az alapon, hogy jegyzékbe vett szervezetek leányvállalatai (amely szervezetek maguk is jegyzékbe vett, bár semmiféle jogsértéssel nem vádolt szervezetek leányvállalatai), azok jogellenesek, mivel sértik az arányosság elvét, ezért a felperesekre nem alkalmazandónak kell nyilvánítani.

               4.

               A negyedik jogalap arra hivatkozik, hogy a felperesek jegyzékbe vétele mindenképpen sérti az Alapjogi Charta vagy más uniós rendelkezések értelmében vett alapvető jogaikat és szabadságaikat, beleértve a kereskedéshez és az üzleti tevékenység folytatásához való jogukat, és a javak békés élvezetéhez való jogukat, és/vagy sérti az arányosság elvét. A jegyzékbe vétel továbbá sérti az elővigyázatosság elvét és a környezetvédelmi elveket, valamint az emberi egészség és biztonság védelmét, mivel valószínűsíthető, hogy jelentős mértékben károsítani fogja az egyszerű iráni munkavállalók egészségét és biztonságát, valamint a környezetet.

               5.

               Az ötödik jogalap arra hivatkozik, hogy a Tanács azáltal, hogy a 2013/270/KKBP tanácsi határozatnak és az 522/2013/EU tanácsi végrehajtási rendeletnek a felperesekre vonatkozó részét elfogadta, megsértette az eljárási követelményeket, mivel (i) (a harmadik és negyedik) felpereseket nem értesítette személyesen a jegyzékbe vételről; (ii) nem adott megfelelő és elégséges indokolást (valamennyi felperes számára); és (iii) nem tartotta tiszteletben a felperesek védelemhez való jogát és a hatékony bírói jogvédelemhez való jogát.

      (1)  Az Iránnal szembeni korlátozó intézkedésekről szóló 2010/413/KKBP határozat módosításáról szóló, 2013. június 6-i 2013/270/KKBP tanácsi határozat (HL 2013 L 156., 10. o.).

      (2)  Az Iránnal szembeni korlátozó intézkedésekről szóló 267/2012/EU rendelet végrehajtásáról szóló, 2013. június 6-i 522/2013/EU tanácsi végrehajtási rendelet (HL 2013 L 156. 3. o.).

      (3)  Az Iránnal szembeni korlátozó intézkedésekről és a 2007/140/KKBP közös álláspont hatályon kívül helyezéséről szóló, 2010. július 26-i tanácsi határozat (HL 2010 L 195., 39. o.).

      (4)  Az Iránnal szembeni korlátozó intézkedésekről és a 961/2010/EU rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló, 2012. március 23-i 267/2012/EU tanácsi rendelet (HL 2012 L 88., 1. o.).


title: F-107/14. sz. ügy: 2014. október 10 –én benyújtott kereset – ZZ kontra Bizottság

text:
               12.1.2015

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 7/53

         2014. október 10–én benyújtott kereset – ZZ kontra Bizottság
   (F-107/14. sz. ügy)
   (2015/C 007/65)
   Az eljárás nyelve: francia

      Felek

      Felperes: ZZ (képviselő: S. Orlandi ügyvéd)

      Alperes: Bizottság

      A jogvita tárgya és leírása

   A felperes nyugdíjjogosultságainak az uniós nyugdíjrendszerbe történő átvitelére vonatkozó azon határozat megsemmisítése, amely a személyzeti szabályzat VIII. mellékletének 11. és 12. cikkére vonatkozó új általános végrehajtási rendelkezéseket alkalmazza.

      Kereseti kérelmek

               —

               A Közszolgálati Törvényszék nyilvánítsa jogellenesnek, és ennélfogva alkalmazhatatlannak a személyzeti szabályzat VIII. melléklete 11. cikkének (2) bekezdésére vonatkozó általános végrehajtási rendelkezések 9. cikkét;

               —

               semmisítse meg a felperes által a szolgálatba lépését megelőzően megszerzett nyugdíjjogosultságok jóváírásáról szóló 2014. február 16-i határozatot, amely e nyugdíjjogosultságoknak az európai uniós intézményekbe történő átvitele körében a személyzeti szabályzat VIII. melléklete 11. cikkének (2) bekezdésére vonatkozó, 2011. március 3-i általános végrehajtási rendelkezések alapján rendeli el a jóváírást;

               —

               a Bizottságot kötelezze a költségek viselésére.


title: T-136/05. sz. ügy: Az Elsőfokú Bíróság 2007. szeptember 20-i ítélete – EARL Salvat père & fils és társai kontra Bizottság ( Állami támogatások – Átállási intézkedések szőlőterületeken – A támogatásokat a közös piaccal részben összeegyeztethetőnek, részben pedig összeegyeztethetetlennek nyilvánító határozat – Megsemmisítés iránti kereset – Elfogadhatóság – Indokolási kötelezettség – Az EK 87. cikk (1) bekezdésére tekintettel való értékelés )

text:
               10.11.2007

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 269/47

         Az Elsőfokú Bíróság 2007. szeptember 20-i ítélete – EARL Salvat père & fils és társai kontra Bizottság
   (T-136/05. sz. ügy) (1)

   („Állami támogatások - Átállási intézkedések szőlőterületeken - A támogatásokat a közös piaccal részben összeegyeztethetőnek, részben pedig összeegyeztethetetlennek nyilvánító határozat - Megsemmisítés iránti kereset - Elfogadhatóság - Indokolási kötelezettség - Az EK 87. cikk (1) bekezdésére tekintettel való értékelés’)
   (2007/C 269/83)
   Az eljárás nyelve: francia
   Felek

      Felperes: EARL Salvat père & fils (Saint-Paul-de-Fenouillet, Franciaország), Comité interprofessionnel des vins doux naturels et vins de liqueur à appellations contrôlées (CIVDN) (Perpignan, Franciaország); és a Comité national des interprofessions des vins à appellation d'origine (CNIV) (Párizs, Franciaország) (képviselők: H. Calvet és O. Billard avocats)

      Alperes: az Európai Közösségek Bizottsága (képviselők: C. Giolito és A. Stobiecka-Kuik meghatalmazott)

      A felperest támogató beavatkozó: Francia Köztársaság (képviselő: G. de Bergues meghatalmazott)
   Az ügy tárgya
   A Franciaország által végrehajtott Rivesaltes-tervről és a CIVDN által kivetett adójellegű járulékokról szóló, 2005. január 19-i 2007/253/EK bizottsági határozat (HL L 112, 1. o.) 1. cikke (1) és (3) bekezdésének megsemmisítésére irányuló kérelem.
   Az ítélet rendelkező része

               1)

               Az Elsőfokú Bíróság a keresetet elutasítja.

               2)

               A felperesek viselik a költségeket.

               3)

               A Francia Köztársaság maga viseli a saját költségeit.

      (1)  HL C 132, 2005.5.28.


title: A Bíróság ítélete (első tanács) 2004. július 15-én a C-365/02. sz. (a Korkein hallinto-oikeus előzetes döntéshozatal iránti kérelme) Marie Lindfors ügyben (83/183/EGK irányelv – Lakóhely áthelyezése az egyik tagállamból a másikba – Gépjármű nyilvántartásba vétele vagy forgalomba helyezése előtt beszedett adó)

text:
               11.9.2004

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 228/7

      A BÍRÓSÁG ÍTÉLETE

   (első tanács)
   2004. július 15-én
   a C-365/02. sz. (a Korkein hallinto-oikeus előzetes döntéshozatal iránti kérelme) Marie Lindfors ügyben (1)

   (83/183/EGK irányelv - Lakóhely áthelyezése az egyik tagállamból a másikba - Gépjármű nyilvántartásba vétele vagy forgalomba helyezése előtt beszedett adó)
   (2004/C 228/13)
   Az eljárás nyelve: finn
   A C-365/02. sz. ügyben a Bírósághoz az EK 234. cikke alapján a Korkein hallinto-oikeus (Finnország) által előterjesztett, az e bíróság előtt Marie Lindfors által indított eljárásban a magánszemélyek személyes tulajdonának valamely tagállamból történő végleges behozatalára alkalmazandó adómentességekről szóló, 1983. március 28-i 83/183/EGK tanácsi irányelv (HL L 105., 64. o.) 1. cikkének értelmezésére vonatkozó előzetes döntéshozatal iránti kérelem tárgyában, a Bíróság (első tanács), tagjai: P. Jann a tanács elnöke, A. Rosas, S. von Bahr, R. Silva de Lapuerta és K. Lenaerts, bírák, főtanácsnok: C. Stix-Hackl, hivatalvezető: H. von Holstein, hivatalvezető-helyettes, 2004. július 15-én meghozta ítéletét, amelynek rendelkező része a következő:
   A magánszemélyek személyes tulajdonának valamely tagállamból történő végleges behozatalára alkalmazandó adómentességekről szóló, 1983. március 28-i 83/183/EGK tanácsi irányelv 1. cikkét úgy kell értelmezni, hogy az nem tiltja, hogy egy gépjármű tulajdonos lakóhelyének egyik tagállamból a másikba való áthelyezése esetén a gépjármű nyilvántartásba vétele vagy forgalomba helyezése előtt abban a tagállamban, amelybe a lakóhelyét áthelyezte, olyan adó kerüljön levonásra, mint amelyről az autoverolaki (1482/1994) (a gépjárműadóról szóló törvény) rendelkezik. Tekintettel azonban az EK 18. cikkéből eredő követelményekre, a kérdést feltevő bíróságra hárul annak megállapítása, hogy a nemzeti jog alkalmazása biztosítja-e ezen adó esetében, hogy az említett tulajdonos ne kerüljön kedvezőtlenebb helyzetbe, mint amelyben azon állampolgárok vannak, akik állandó jelleggel telepedtek le a szóban forgó tagállamban, továbbá, hogy adott esetben az elbánás különbözősége objektív és az érintett személyek lakóhelyétől független szempontokkal igazolható-e, és arányban áll-e a nemzeti jog törvényesen követett céljával.

      (1)  HL C 323., 2002.12.21.


title: T-115/06. sz. ügy: A Törvényszék 2012. március 21-i ítélete — Fiskeri og Havbruksnæringens Landsforening és társai kontra Tanács ( „Dömping — Norvégiából származó lazac behozatala — Az alacsonyabb vám szabálya — A minimumimportárak és a rögzített vámok kiszámítása” )

text:
               5.5.2012

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 133/22

         A Törvényszék 2012. március 21-i ítélete — Fiskeri og Havbruksnæringens Landsforening és társai kontra Tanács
   (T-115/06. sz. ügy) (1)

   (Dömping - Norvégiából származó lazac behozatala - Az alacsonyabb vám szabálya - A minimumimportárak és a rögzített vámok kiszámítása)
   2012/C 133/41
   Az eljárás nyelve: angol

      Felek

      Felperesek: Fiskeri og Havbruksnæringens Landsforening (Oslo, Norvégia), Norske Sjømatbedrifters Landsforening (Trondheim, Norvégia), Salmar Farming AS (Frøya, Norvégia), Hydroteck AS (Kristiansund, Norvégia), Hallvard Lerøy AS (Bergen, Norvégia) és Lerøy Midnor AS (Hestvika, Norvégia) (képviselők: B. Servais és T. Paulsen ügyvédek)

      Alperes: az Európai Unió Tanácsa (képviselők: J.-P. Hix és B. Driessen meghatalmazottak, segítőjük: G. Berrisch ügyvéd)

      Az alperest támogató beavatkozó: Európai Bizottság (képviselők: kezdetben P. Stancanelli és Talabér-Ritz K., később Talabér-Ritz K., T. Scharf és H. van Vliet meghatalmazottak, segítőjük E. McGovern barrister)

      Az ügy tárgya

   A Norvégiából származó tenyésztett lazac behozatalára kivetett ideiglenes vám végleges beszedéséről és a végleges dömpingellenes vám kivetéséről szóló, 2006. január 17-i 85/2006/EK tanácsi rendelet (HL L 15., 1. o.) megsemmisítése iránti kérelem.

      Az ítélet rendelkező része

               1.

               A Törvényszék megsemmisíti a Norvégiából származó tenyésztett lazac behozatalára kivetett ideiglenes vám végleges beszedéséről és a végleges dömpingellenes vám kivetéséről szóló, 2006. január 17-i 85/2006/EK tanácsi rendeletet a Fiskeri og Havbruksnæringens Landsforening, a Norske Sjømatbedrifters Landsforening, a Salmar Farming AS, a Hydroteck AS, a Hallvard Lerøy AS és a Lerøy Midnor AS társaságokra vonatkozó részében.

               2.

               A Törvényszék a keresetet ezt meghaladó részében elutasítja.

               3.

               Az Európai Unió Tanácsa maga viseli saját költségeit, valamint a Fiskeri og Havbruksnæringens Landsforening, a Norske Sjømatbedrifters Landsforening, a Salmar Farming, a Hydroteck, a Hallvard Lerøy és a Lerøy Midnor részéről felmerült költségeket.

               4.

               Az Európai Bizottság maga viseli saját költségeit.

      (1)  HL C 143., 2006.6.17.


title: T-475/12. sz. ügy: A Törvényszék 2014. január 13-i ítélete — LaserSoft Imaging kontra OHIM (WorkflowPilot) (Közösségi védjegy — A WorkflowPilot közösségi szóvédjegy bejelentése — Feltétlen kizáró okok — Leíró jelleg — A 207/2009/EK rendelet 7. cikke (1) bekezdésének c) pontja)

text:
               22.2.2014

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 52/36

         A Törvényszék 2014. január 13-i ítélete — LaserSoft Imaging kontra OHIM (WorkflowPilot)
   (T-475/12. sz. ügy) (1)

   (Közösségi védjegy - A WorkflowPilot közösségi szóvédjegy bejelentése - Feltétlen kizáró okok - Leíró jelleg - A 207/2009/EK rendelet 7. cikke (1) bekezdésének c) pontja)
   2014/C 52/68
   Az eljárás nyelve: német

      Felek

      Felperes: LaserSoft Imaging AG (Kiel, Németország) (képviselő: J. Hunnekuhl ügyvéd)

      Alperes: Belső Piaci Harmonizációs Hivatal (védjegyek és formatervezési minták) (OHIM) (képviselő: D. Walicka meghatalmazott)

      Az ügy tárgya

   Az OHIM negyedik fellebbezési tanácsának a WorkflowPilot szómegjelölés közösségi védjegyként történő lajstromozása tárgyában 2012. augusztus 6-án hozott határozata (R 480/2012-4. sz. ügy) ellen benyújtott kereset.

      Rendelkező rész

               1.

               A Törvényszék a keresetet elutasítja.

               2.

               A Törvényszék a LaserSoft Imaging AG-t kötelezi a költségek viselésére.

      (1)  HL C 9., 2013.1.12.


title: A Bíróság ítélete (második tanács) 2004. július 15-én a C-463/02. sz. Európai Közösségek Bizottsága kontra Svéd Királyság ügyben (Tagállami mulasztás – 77/388/EGK irányelv – HÉA – 11. cikk A. rész (1) bekezdés a) pont – Adóalap – Az árral közvetlenül összefüggő támogatás – 603/95/EK rendelet – A szárított takarmány ágazatban nyújtott támogatások)

text:
               11.9.2004

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 228/10

      A BÍRÓSÁG ÍTÉLETE

   (második tanács)
   2004. július 15-én
   a C-463/02. sz. Európai Közösségek Bizottsága kontra Svéd Királyság ügyben (1)

   (Tagállami mulasztás - 77/388/EGK irányelv - HÉA - 11. cikk A. rész (1) bekezdés a) pont - Adóalap - Az árral közvetlenül összefüggő támogatás - 603/95/EK rendelet - A szárított takarmány ágazatban nyújtott támogatások)
   (2004/C 228/19)
   Az eljárás nyelve: svéd
   A C-463/02. sz., Európai Közösségek Bizottsága (meghatalmazottak: E. Traversa és K. Simonsson) kontra Svéd Királyság (meghatalmazott: A. Falk), támogatja: a Finn Köztársaság (meghatalmazott: T. Pynnä) ügyben, annak megállapítása tárgyában, hogy mivel tartózkodott a szárított takarmány piacának közös szervezéséről szóló, 1995. február 21-i 603/95/EK tanácsi rendelet (HL L 63., 1. o.) végrehajtása során nyújtott támogatásokra a hozzáadottérték-adó kivetésétől, a Svéd Királyság elmulasztotta a tagállamok forgalmi adóra vonatkozó jogszabályainak összehangolásáról – közös hozzáadottértékadó-rendszer: egységes adóalap-megállapításról szóló, 1977. május 17-i 77/388/EGK tanácsi irányelv (HL L 145., 1. o.) 11. cikkéből rá háruló kötelezettségei teljesítését, a Bíróság (második tanács), tagjai: C. W. A. Timmermans, a tanács elnöke, C. Gulmann (előadó), J.-P. Puissochet, J. N. Cunha Rodrigues és N. Colneric, bírák, főtanácsnok: L. A. Geelhoed, hivatalvezető: L. Hewlett, vezető tisztviselő, 2004. július 15-én meghozta ítéletét, amelynek rendelkező része a következő:

               1)

               A keresetet elutasítja.

               2)

               Az Európai Közösségek Bizottságát kötelezi a költségek viselésére.

               3)

               A Finn Köztársaság maga viseli költségeit.

      (1)  HL C 55., 2003.3.8


title: T-511/09. sz. ügy: 2009. december 21-én benyújtott kereset — Niki Luftfahrt kontra Bizottság

text:
               27.3.2010

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 80/27

         2009. december 21-én benyújtott kereset — Niki Luftfahrt kontra Bizottság
   (T-511/09. sz. ügy)
   2010/C 80/48
   Az eljárás nyelve: német

      Felek

      Felperes: Niki Luftfahrt GmbH (Bécs, Ausztria) (képviselő: H. Asenbauer ügyvéd)

      Alperes: Európai Bizottság

      Kereseti kérelmek

               —

               A Törvényszék az EUMSZ 264. cikk (1) bekezdése [korábban EK 231. cikk (1) bekezdés] alapján semmisítse meg a Bizottság 2009. augusztus 28-i, „Állami támogatás C 6/2009 (volt N 663/2008) — Ausztria Austrian Airlines — Szerkezetátalakítási terv” megtámadott határozatát;

               —

               A Törvényszék eljárási szabályzata 87. cikkének 2. §-e alapján kötelezze a felperest az eljárás költségeinek viselésére.

      Jogalapok és fontosabb érvek

   A felperes az Austrian Airlines vállalatcsoportban meglévő osztrák állami részesedésnek a Deutsche Lufthansa AG részére történő eladása keretében nyújtott állami támogatásról (C 6/2009 (volt N 663/2008)) szóló 2009. augusztus 29-i C(2009) 6686 végleges bizottsági határozatot támadja. E határozatban a Bizottság azon az állásponton van, hogy az Osztrák Köztársaság által az Austrian Airlines részére nyújtott szerkezetátalakítási támogatás bizonyos feltételekkel összeegyeztethető a közös piaccal, amennyiben a Bizottsághoz bejelentett szerkezetátalakítási tervet teljes terjedelmében végrehajtják.
   Keresete alátámasztására a felperes, aki magánfinanszírozású légi közlekedési vállalkozást működtet, és a Bizottságnál panasszal élt a vita tárgyát képező szerkezetátalakítási támogatással szemben, elsősorban arra hivatkozik, hogy a bizottság megsértette az EK 87. cikk (1) bekezdését, (2) bekezdésének c) pontját, az EK 88. cikk (2) bekezdését, és a nehéz helyzetben lévő vállalkozások megmentéséhez és szerkezetátalakításához nyújtott állami támogatásokra vonatkozó közösségi iránymutatást (HL 2004. C 244., 1. o.). E tekintetben előadja, különösen, hogy a Bizottság figyelmen kívül hagyta, hogy

               —

               a szóban forgó támogatás címzettje nem az Austrian Airlines, hanem a Lufthansa, amely azonban nem nehéz helyzetben lévő, ebből kifolyólag nem támogatásra szoruló vállalkozás,

               —

               az Austrian Airlines szerkezetátalakításához sem az Austrian Airlines, sem a Lufthansa nem nyújtott megfelelő saját hozzájárulást,

               —

               a bejelentett szerkezetátalakítási intézkedések nem felelnek meg a fent említett iránymutatásnak,

               —

               az Osztrák Köztársaság által felajánlott kiegyenlítő intézkedések nem elegendőek ahhoz, hogy a támogatásnak az üzleti feltételeket érintő kedvezőtlen hatásait a lehető legnagyobb mértékben enyhítsék.

         A felperes továbbá előadja, hogy a szóban forgó támogatás elválaszthatatlanul kötődik olyan feltételekhez, amelyek a letelepedés szabadságával kapcsolatos közösségi jogszabályokba, és ezáltal az EK 43. cikkbe ütköznek.
   A felperes a továbbiakban az EK 253. cikk megsértését kifogásolja, mivel a Bizottság a megtámadott határozatot szabályszerűtlenül indokolta, amennyiben:

               —

               nem vizsgálta az érintett piacok helyzetét, különösen a támogatásban részesített vállalkozások és a versenytársak helyzetét e piacokon, és

               —

               arra sem volt tekintettel, hogy az Austrian Airlines a múltban több alkalommal részesült a közösségi joggal ellentétes támogatásban.

         Végezetül a felperes azt állítja, hogy a Bizottság visszaélt a rendelkezésére álló mérlegelési jogkörrel.


title: F-87/08. sz. ügy: 2008. október 20-án benyújtott kereset – Schuerings kontra Európai Képzési Alapítvány

text:
               20.12.2008

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 327/43

         2008. október 20-án benyújtott kereset – Schuerings kontra Európai Képzési Alapítvány
   (F-87/08. sz. ügy)
   (2008/C 327/83)
   Az eljárás nyelve: francia
   Felek

      Felperes: Gisela Schuerings (Nice, Franciaország) (képviselő: N. Lhoëst ügyvéd)

      Alperes: Európai Képzési Alapítvány
   A jogvita tárgya és leírása
   Az alperes által hozott, a felperes elbocsátásáról szóló határozat megsemmisítése, valamint az Európai Képzési Alapítvány kötelezése a felperest ért vagyoni és nem vagyoni kár megtérítésére.
   Kereseti kérelmek

               —

               A Közszolgálati Törvényszék semmisítse meg az Európai Képzési Alapítvány 2007. október 23-i, az alperes elbocsátásáról szóló határozatát;

               —

               amennyiben szükséges, a Közszolgálati Törvényszék semmisítse meg az Európai Képzési Alapítvány 2008. július 10-i, a felperes által az egyéb alkalmazottakra vonatkozó alkalmazási feltételek 46. cikke és a személyzeti szabályzat 90. cikkének (2) bekezdése alapján benyújtott panaszt kifejezetten elutasító határozatát;

               —

               a Közszolgálati Törvényszék kötelezze az Európai Képzési Alapítványt vagyoni kártérítés címén 125 000 euró megfizetésére;

               —

               a Közszolgálati Törvényszék kötelezze az Európai Képzési Alapítványt nem vagyoni kártérítés címén 50 000 euró megfizetésére;

               —

               a Közszolgálati Törvényszék kötelezze az Európai Képzési Alapítványt a költségek viselésére.


title: T-539/12. és T-150/13. sz. egyesített ügyek: A Törvényszék 2015. január 15-i ítélete – Ziegler kontra Bizottság ( „Szerződésen kívüli felelősség — Verseny — A nemzetközi költöztetés belgiumi piaca — Az Unió tisztviselőinek és egyéb alkalmazottainak költöztetése — Az EUMSZ 101. cikk megsértését megállapító határozat — Látszatárajánlat — Valamely intézmény felelősségének terjedelme — Jogerő — Gondossági kötelezettség — Okozati összefüggés” )

text:
               23.2.2015

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 65/30

         A Törvényszék 2015. január 15-i ítélete – Ziegler kontra Bizottság
   (T-539/12. és T-150/13. sz. egyesített ügyek) (1)

   ((„Szerződésen kívüli felelősség - Verseny - A nemzetközi költöztetés belgiumi piaca - Az Unió tisztviselőinek és egyéb alkalmazottainak költöztetése - Az EUMSZ 101. cikk megsértését megállapító határozat - Látszatárajánlat - Valamely intézmény felelősségének terjedelme - Jogerő - Gondossági kötelezettség - Okozati összefüggés”))
   (2015/C 065/41)
   Az eljárás nyelve: francia

      Felek

      Felperes: Ziegler SA (Brüsszel, Belgium) és Ziegler Relocation SA (Brüsszel) (képviselők: J.-F. Bellis, M. Favart és A. Bailleux ügyvédek)

      Alperes: Európai Bizottság (képviselők: J. Baquero Cruz és A. Bouquet meghatalmazottak)

      Az ügy tárgya

   Azon állítólagos károk megtérítése, amelyeket egyrészt az EK 81. cikk és az EGT-Megállapodás 53. cikkének alkalmazására vonatkozó, 2008. március 11-i, C (2008) 926 végleges bizottsági határozat (COMP/38.543 – Nemzetközi költöztetési szolgáltatások ügy) elfogadásával, másrészt a „látszatárajánlatok” gyakorlatának a C (2008) 926 határozat elfogadása utáni, 2008. március 11-e és 2014. január 1-je közötti folytatásával okoztak.

      Az ítélet rendelkező része

               1)

               A Törvényszék a kereseteket elutasítja.

               2)

               A Ziegler SA a saját költségein felül köteles viselni az Európai Bizottságnál a T-539/12. sz. ügyben felmerült költségeket.

               3)

               A Ziegler Relocation SA a saját költségein felül köteles viselni az Európai Bizottságnál a T-150/13. sz. ügyben felmerült költségeket.

      (1)  HL C 55., 2013.2.23.


title: T-346/06. sz. ügy: 2006. december 6-án benyújtott kereset – IMS kontra Bizottság

text:
               27.1.2007

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 20/18

         2006. december 6-án benyújtott kereset – IMS kontra Bizottság
   (T-346/06. sz. ügy)
   (2007/C 20/26)
   Az eljárás nyelve: olasz
   Felek

      Felperes: IMS Industria Masetto Schio srl (Schio, Olaszország) (képviselők: F. Colonna és T. E. Romolotti ügyvédek)

      Alperes: az Európai Közösségek Bizottsága
   Kereseti kérelmek

               —

               A Bíróság semmisítse meg a Bizottság 2006. december 12-i C (2006)3914 véleményét, és ismerje el az ebből eredő kártérítés iránti jogot;

               —

               a Bíróság az Európai Közösségek Bizottságát kötelezze a költségek viselésére, az eljárási szabályzat 87. és azt követő cikkeinek megfelelően.

         Jogalapok és fontosabb érvek
   Jelen kereset az IMS márkájú egyes mechanikus prések francia hatóságok által elfogadott tilalmára vonatkozó intézkedés tárgyában hozott 2006. december 6-i C (2006)3914 bizottsági vélemény ellen irányul.
   E tekintetben emlékeztetni kell arra, hogy a felperes az IMS által gyártott mechanikus présekre vonatkozó intézkedések Francia Köztársaság általi elfogadását követően a Bizottság, a 98/37/EK irányelv 7. cikke (2) bekezdésének értelmében elvégezte ezen intézkedések érdemi vizsgálatát, amelynek eredményeként azon véleményét fejezte ki, hogy a francia hatóságok által elfogadott intézkedések igazoltak.
   Kérelmei alátámasztására a felperes a következőket állítja:

               —

               A Bizottság nem vette figyelembe a francia Conseil d'État 2002. november 6-i ítéletét. Ezzel kapcsolatban ki kell jelenteni, hogy 2002. november 6-i, 238453. sz. ítéletével a francia Conseil d'État megállapította azon eljárás szabálytalanságát, amellyel a francia tárcaközi rendelet 2001. június 27-én elfogadásra került, és elrendelte ennek megsemmisítését. A Bizottság tehát egy olyan aktussal kapcsolatban adott véleményt, amely az azt kibocsátó tagállam joga szerint érvénytelen. Következésképpen maga a vélemény is jogszerűtlen, mivel egy, a korábbiakban az illetékes hatóság által már érvénytelennek tekintett olyan aktust tart hatályban, amely az adott jogrendben már nem hatályos;

               —

               az érdemi értékelés téves volt. A felperes álláspontja szerint a Bizottság által végzett érdemi értékelés hibás, mivel az IMS által gyártott gépek jellemzőit tévesen értékelte az alkalmazandó szabványoknak való megfelelés szempontjából;

               —

               a kártérítés vonatkozásában az IMS azt állítja, hogy az itt bemutatott okoknál fogva szerződésen kívüli jellegű, méltánytalan kárt szenvedett és szenved mind a mai napig, melyet a Bizottság okozott azzal, hogy a francia határozat semmissé nyilvánítását helytelenül vette figyelembe, továbbá hibásan értékelte az IMS termékeit.


title: C-526/09. sz. ügy: 2009. december 17-én benyújtott kereset — Európai Bizottság kontra Portugál Köztársaság

text:
               27.2.2010

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 51/21

         2009. december 17-én benyújtott kereset — Európai Bizottság kontra Portugál Köztársaság
   (C-526/09. sz. ügy)
   2010/C 51/33
   Az eljárás nyelve: portugál

      Felek

      Felperes: Európai Bizottság (képviselők: S. Pardo Quintillán és G. Braga da Cruz, meghatalmazottak)

      Alperes: Portugál Köztársaság

      Kereseti kérelmek

               —

               A Bíróság állapítsa meg, hogy a Portugál Köztársaság — mivel anélkül, hogy beszerezte volna az ehhez szükséges engedélyt, megengedte a Matosinhos területén található „Estação de Serviço Sobritos” ipari létesítmény ipari szennyvizeinek kibocsátását — nem teljesítette a települési szennyvíz kezeléséről szóló, 1991. május 21-i 91/271/EGK tanácsi irányelv (1) 11. cikke (1) és (2) bekezdéseiből eredő kötelezettségeit;

               —

               kötelezze a Portugál Köztársaságot a költségek viselésére.

      Jogalapok és fontosabb érvek

   Ezidáig a Portugál Köztársaság nem értesítette a Bizottságot arról, hogy az „Estação de Serviço Sobritos” ipari létesítmény engedélyezése megtörtént volna.

      (1)  HL L 135., 40. o.; magyar nyelvű különkiadás 15. fejezet, 2. kötet, 26. o.


title: T-192/11. sz. ügy: A Törvényszék 2011. szeptember 6-i végzése — Seka Yapo és társai kontra Tanács

text:
               29.10.2011

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 319/28

         A Törvényszék 2011. szeptember 6-i végzése — Seka Yapo és társai kontra Tanács
   (T-192/11. sz. ügy) (1)

   2011/C 319/61
   Az eljárás nyelve: francia
   Az ötödik tanács elnöke elrendelte az ügy törlését.

      (1)  HL C 152., 2011.5.21.


title: C-341/09. P. sz. ügy: A Bíróság elnökének 2011. február 9-i végzése — Acegas-APS SpA, korábban Acqua, Elettricità, Gas e servizi SpA (Acegas) kontra Európai Bizottság

text:
               27.8.2011

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 252/26

         A Bíróság elnökének 2011. február 9-i végzése — Acegas-APS SpA, korábban Acqua, Elettricità, Gas e servizi SpA (Acegas) kontra Európai Bizottság
   (C-341/09. P. sz. ügy) (1)

   2011/C 252/50
   Az eljárás nyelve: olasz
   A Bíróság elnöke elrendelte az ügy törlését.

      (1)  HL C 267., 2009.11.7.


title: C-428/13. sz. ügy: A Consiglio di Stato (Olaszország) által 2013. július 26-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — Ministero dell'Economia e delle Finanze és AAMS kontra Yesmoke Tobacco

text:
               26.10.2013

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 313/9

         A Consiglio di Stato (Olaszország) által 2013. július 26-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — Ministero dell'Economia e delle Finanze és AAMS kontra Yesmoke Tobacco
   (C-428/13. sz. ügy)
   2013/C 313/16
   Az eljárás nyelve: olasz

      A kérdést előterjesztő bíróság

   Consiglio di Stato

      Az alapeljárás felei

      Felperesek: Ministero dell'Economia e delle Finanze és Amministrazione Autonoma dei Monopoli di Stato (AAMS)

      Alperes: Yesmoke Tobacco SpA

      Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdés

   Ellentétes-e az 1995. december 27-i 95/59/EK irányelv (1) 8. cikkének (2) bekezdésével és a 2011. június 21-i 2011/64/EU irányelv (2) 7. cikkének (2) bekezdésével — amely rendelkezések előírják, hogy a tételes jövedéki adó összegén túl a százalékos és az ad valorem jövedéki adónak is minden cigaretta esetén egyformának kell lennie — az olyan nemzeti jogi rendelkezés, mint amilyen az 1995. október 26-i 504. sz. törvényerejű rendelet 39g. cikkének (4) bekezdése (amint azt a 2010. július 30-i 122. sz. törvénnyel módosított és törvénnyé alakított, 2010. május 31-i 78. sz. rendelettörvény 55. cikke (2a) bekezdésének [c)] pontja módosította), amely rögzíti, hogy a legkeresettebb árkategóriába tartozó cigaretta áránál alacsonyabb árú cigarettát terhelő jövedéki adó az alapösszeg 115 %-a, és így a jövedéki adót az alacsonyabb árú cigaretták esetében fix tételes minimumadókulcs és nem a cigaretták valamennyi árkategóriájára vonatkozó minimumadó-összeg előírásával határozza meg, amint azt a 95/59/EK irányelv 16. cikkének (7) bekezdése, valamint a 2011/64/EU irányelv 14. cikkének (2) bekezdése előírja?

      (1)  A dohánygyártmányok fogyasztását érintő, a forgalmi adón kívüli egyéb adókról szóló, 1995. november 27-i 95/59/EK tanácsi irányelv (HL L 291., 40. o.; magyar nyelvű különkiadás 9. fejezet 1. kötet 283. o.)

      (2)  A dohánygyártmányokra alkalmazott jövedéki adó szerkezetéről és adókulcsáról szóló, 2011. június 21-i 2011/64/EU tanácsi irányelv (HL L 176., 24. o.)


title: C-693/15. sz. ügy: A Consiglio di Stato (Olaszország) által 2015. december 21-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Il Camaleonte Srl kontra Questore di Napoli, Ministero dell’Interno

text:
               21.3.2016

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 106/22

         A Consiglio di Stato (Olaszország) által 2015. december 21-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Il Camaleonte Srl kontra Questore di Napoli, Ministero dell’Interno
   (C-693/15. sz. ügy)
   (2016/C 106/23)
   Az eljárás nyelve: olasz

      A kérdést előterjesztő bíróság

   Consiglio di Stato

      Az alapeljárás felei

      Felperes: Il Camaleonte Srl

      Alperes: Questore di Napoli, Ministero dell’Interno

      Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

               1)

               [Az Európai Unió Bírósága Bizottság kontra Olaszország ítélete (C-465/2005, EU:C:2007:781), amelyben a Bíróság] kimondta, hogy az olasz állam megsértette az EK-Szerződés 43. és 49. cikkében foglalt elveket (a letelepedés és a szolgáltatásnyújtás szabadsága), mivel előírja, hogy

                           a)

                           személy- és vagyonőri tevékenység csak az Olasz Köztársaságnak előzetesen tett hűségeskü esetén gyakorolható;

                           b)

                           a személy- és vagyonvédelmi tevékenységet a másik tagállamban letelepedett szolgáltatásnyújtók csak a prefetto által kibocsátott, korlátozott területi hatályú engedéllyel gyakorolhatják, anélkül hogy figyelembe kellene venni azokat a kötelezettségeket, amelyek e szolgáltatásnyújtókra a származási tagállamban már vonatkoznak;

                           c)

                           az említett engedélynek korlátozott területi hatálya van, és kiadása az adott területen már működő személy- és vagyonvédelmi vállalkozások számának és jelentőségének figyelembevételével történik;

                           d)

                           a személy- és vagyonvédelmi vállalkozásoknak minden olyan megyében rendelkezniük kell telephellyel, ahol tevékenységüket gyakorolják;

                           e)

                           a vállalkozások alkalmazottainak egyénileg is engedéllyel kell rendelkezniük a személy- és vagyonvédelmi tevékenység gyakorlására, anélkül hogy figyelembe kellene venni a származási tagállamban már végrehajtott ellenőrzéseket és vizsgálatokat;

                           g)

                           a személy- és vagyonvédelmi vállalkozásoknak az engedélyhez minimális és/vagy maximális alkalmazotti létszámmal kell rendelkezniük;

                           h)

                           e vállalkozásoknak biztosítékot kell letétbe helyezniük a letéti és hitelpénztárnál;

                           i)

                           a személy- és vagyonvédelmi szolgáltatások árai a prefetto által kiadott engedélyben kerülnek megállapításra egy előre meghatározott ingadozási sávon belül[,]
                           önmagában kizár[hat]ja-e a közbiztonságért felelős megyei hatóság (Questore) arra vonatkozó hatáskörét, hogy a megtámadottakhoz hasonló előírásokat határozzon meg a szolgáltatások vonatkozásában[, amelyek] bizonyos szolgáltatásokra vonatkozó műveletek tekintetében az alkalmazott személyek minimális létszámát (két fő) írják elő;

               2)

               még ha új kérdésről is van szó, az mutat-e olyan hasonlóságokat, amelyek az EK-Szerződés hivatkozott 43. és 49. cikkével összefüggésben ugyanarra a megoldásra vezetnek?


title: C-411/13. P. sz. ügy: A Törvényszék (első tanács) T-249/11. sz., Sanco kontra OHIM — Marsalman (egy csirke ábrája) ügyben 2013. május 14-én hozott ítélete ellen a Belső Piaci Harmonizációs Hivatal (védjegyek és formatervezési minták) (OHIM) által 2013. július 19-én benyújtott fellebbezés

text:
               7.9.2013

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 260/39

         A Törvényszék (első tanács) T-249/11. sz., Sanco kontra OHIM — Marsalman (egy csirke ábrája) ügyben 2013. május 14-én hozott ítélete ellen a Belső Piaci Harmonizációs Hivatal (védjegyek és formatervezési minták) (OHIM) által 2013. július 19-én benyújtott fellebbezés
   (C-411/13. P. sz. ügy)
   2013/C 260/70
   Az eljárás nyelve: spanyol

      Felek

      Fellebbező: Belső Piaci Harmonizációs Hivatal (védjegyek és formatervezési minták) (OHIM) (képviselők: J. Crespo Carrillo és A. Folliard-Monguiral meghatalmazottak)

      A másik fél az eljárásban: Sanco, SA

      A fellebbező kérelmei

   A fellebbező azt kéri, hogy a Bíróság:

               —

               helyezze hatályon kívül a megtámadott ítéletet;

               —

               hozzon új ítéletet az ügy érdemi részét illetően, a megtámadott határozat hatályon kívül helyezésével, vagy utalja vissza az ügyet a Törvényszék elé;

               —

               a Törvényszék előtti eljárásban felperesként részt vevő felet kötelezze a költségek viselésére.

      Jogalapok és fontosabb érvek

               1.

               A Törvényszék megsértette a közösségi védjegyrendelet (1) 8. cikke (1) bekezdésének b) pontját azzal, hogy tévesen értelmezte azt, hogy a bejelentett védjegy árujegyzékében szereplő, a Nizzai Osztályozás 35. és 39. osztályába tartozó szolgáltatások mire terjednek ki. Az áruk és szolgáltatások hasonlóságának elemzése téves, mivel a Törvényszék nem vette figyelembe azt, hogy nem tartozik a bejelentett védjegy szolgáltatásainak alkalmazási körébe az, amikor valamely piaci szereplő saját maga javára, saját áruival kapcsolatban nyújt szolgáltatási tevékenységet. Az a kérdés, hogy az ilyen szolgáltatásokat a Nizzai Osztályozás értelmében harmadik személyek javára kell-e nyújtani, olyan jogkérdés, amelyet a Bíróságnak kell értelmeznie.

               2.

               A Törvényszék megsértette a közösségi védjegyrendelet 8. cikke (1) bekezdésének b) pontját azzal, hogy az áruk és szolgáltatások egymást kiegészítő jellegét annak függvényében vizsgálta, hogy az érintett vásárlóközönség felfogása szerint az adott áru vagy a szolgáltatás mennyire fontos valamely más áru vagy szolgáltatás „megvásárlásával kapcsolatban”. A Törvényszék nem azt vizsgálta, hogy az áruk és szolgáltatások egymást kiegészítő jellege olyan összefüggésen alapul-e, amelynek alapján azok együttes használata, szigorúan objektív módon, szükségesnek vagy kívánatosnak minősül-e.

               3.

               A Törvényszék megsértette a közösségi védjegyrendelet 8. cikke (1) bekezdésének b) pontját azzal, hogy azt állapította meg, hogy egyes, egymást kiegészítő áruk vagy szolgáltatások automatikusan hasonlóknak minősülnek, még akkor is, ha csak kismértékű hasonlóságról van szó, és nem vizsgálta meg azt, hogy az egyéb tényezőkből eredő eltérések alkalmasak lehetnek e kiegészítő jelleg semlegesítésére.

      (1)  A közösségi védjegyről szóló, 2009. február 26-i 207/2009/EK tanácsi rendelet (HL L 78, 1. o.) (kodifikált változat)


title: T-472/09. sz. ügy: 2009. november 30–án benyújtott kereset — SP kontra Bizottság

text:
               30.1.2010

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 24/63

         2009. november 30–án benyújtott kereset — SP kontra Bizottság
   (T-472/09. sz. ügy)
   2010/C 24/112
   Az eljárás nyelve: olasz

      Felek

      Felperes: SP SpA (Brescia, Olaszország) (képviselő: G. Belotti ügyvéd)

      Alperes: Európai Bizottság

      Kereseti kérelmek

               —

               A Bíróság nyilvánítsa nem létezőnek és/vagy semmisnek a Bizottságnak a COMP 37 956. sz. ügyben hozott határozatát — Betonvas rúd, újbóli elfogadás — C (2009) 7492 végleges, amelyet a Bizottság 2009. szeptember 30-án fogadott el.

      Jogalapok és fontosabb érvek

   2002. szeptember 17-i határozatában a Bizottság lezárt egy körülbelül 2000. októberében kezdődött eljárást, melynek során több váratlan szemlét tartott egyes olasz vasipari vállalkozásoknál, azt róva fel ezekkel szemben, hogy az ESZAK-Szerződés 65. cikke értelmében jogellenes megállapodásban vettek részt, 1989. december 6-tól 2000. júliusáig. E határozatot valamennyi címzett vállalkozás megtámadta, a jelenlegi felperes is.
   E kereset azon előfeltevéssel került elfogadásra, hogy a Bizottság határozatának az ESZAK 65. cikk szolgált jogi alapul, jóllehet ez utóbbi már nem volt hatályban a határozat elfogadásakor, mivel az ESZAK-Szerződés öt évvel azelőtt hatályát vesztette.
   A jelen kereset tárgyát alkotó határozatban a Bizottság megismételte az előző határozatban felrótt jogsértést, módosítva a szankció alapját képező jogi alapot, a jogsértés jogi alapját azonban nem, amely továbbra is az ESZAK 65. cikk maradt.
   Keresetének alátámasztására a felperes többek között a következő jogalapokra hivatkozik:

               1.

               A határozat hiányossága és a lényeges eljárási szabályok megsértése, mivel a határozat értesítésére mellékletei nélkül került sor, és ezt a Bizottság egyébként is hiányos formában fogadta el.

               2.

               A Bizottságnak nem áll hatáskörében felróni a már hatályon kívül helyezett ESZAK-Szerződés 65. cikke szerinti jogsértést.

               3.

               Az 1/2003/EK rendelet (1) 25. cikkének megsértése és téves alkalmazása, mivel e rendelkezés egyrészt kizárólag az EK-Szerződés, és nem az ESZAK-Szerződés megsértésének szankcionálása céljából került előírásra, másrészt pedig csak az aktív vállalkozások szankcionálása céljából, amelyek rendelkeznek az előző évből származó bevétellel. E tekintetben hangsúlyozni kell, hogy a fellebbező — felszámolás alatt lévő társaság — bizonyította, hogy 2008-ban nem volt bevétele.

               4.

               Hatáskörrel való visszaélés és az eljárási szabályok megsértése, mivel az ESZAK-Szerződés hatálya alatt megkezdett gyakorlat vizsgálata az EK-Szerződés szerinti eljárás alapján folyt, amely ezt nem tette lehetővé.

               5.

               A közigazgatási cselekmény részrehajlása és az indokolási kötelezettség megsértése, mivel nem kerültek figyelembevételre az iratokban hivatkozott azon érvelések, amelyek megcáfolták a feltételezett kartell létezését és/vagy hatékonyságát, továbbá nem kerültek figyelembevételre az iratokban hivatkozott azon érvelések, amelyek bizonyították, hogy a fellebbező nem vett részt a kartell egyes részeiben.

               6.

               A védelemhez való jog határozott megsértése, mivel a határozatot megelőzően az érintetteket nem értesítették újból.

               7.

               A jogszabályok megsértése és téves alkalmazása, mivel az alapszankciót indokolatlanul megnövelték, különösen az időtartam miatti és az elrettentő hatást célzó szankció vonatkozásában.

      (1)  A Szerződés 81. és 82. cikkében meghatározott versenyszabályok végrehajtásáról szóló, 2002. december 16-i 1/2003/EK tanácsi rendelet (HL L 1., 2003.1.4., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 8. fejezet 2. kötet 205. o.)


title: T-848/14. P. sz. ügy: A Közszolgálati Törvényszék F-55/08. RENV. sz., De Nicola kontra EBB ügyben 2014. november 11-én hozott ítélete ellen Carlo De Nicola által 2014. december 31-én benyújtott fellebbezés

text:
               2.3.2015

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 73/45

      A Közszolgálati Törvényszék F-55/08. RENV. sz., De Nicola kontra EBB ügyben 2014. november 11-én hozott ítélete ellen Carlo De Nicola által 2014. december 31-én benyújtott fellebbezés
      (T-848/14. P. sz. ügy)
      (2015/C 073/56)
      Az eljárás nyelve: olasz

         Felek

         Fellebbező: Carlo De Nicola (Strassen, Luxemburg) (képviselő: L. Isola ügyvéd)

         A másik fél az eljárásban: Európai Beruházási Bank

         Kérelmek

      A fellebbező azt kéri, hogy a Törvényszék adjon helyt a jelen fellebbezésnek, és – a megtámadott ítélet részleges módosításával – helyezze hatályon kívül azt az állítást, amely szerint az ítélet a 270. cikken alapul, a rendelkező rész 2. és 3. pontját, valamint az indokolás 16., 17., 18., 19., 22., 37., 41., 42., 45., 47., 48., 49., 51., 53., 54., 55., 56., 57., 58., 59., 60., 61., 62., 63., 64., 65. és 66. pontját. Utalja vissza az ügyet a Közszolgálati Törvényszék másik tanácsa elé, hogy az – a kért bizonyítási eszközök megengedését követően –, eltérő összetételben, újólag hozzon határozatot a hatályon kívül helyezett pontokról. A fellebbező fenntartja a jogot a másik fél védekezésével, valamint a különféle álláspontok megcáfolásához hasznosnak tartott minden más dokumentum benyújtásával összefüggésben szükségesnek bizonyuló közvetlen és/vagy ellentétes értelmű valamennyi bizonyíték előterjesztésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek

      A jelen fellebbezés a Közszolgálati Törvényszék által az F-55/08. RENV. sz., De Nicola kontra EBB ügyben 2014. november 11-én hozott ítélet ellen irányul.
      Fellebbezése alátámasztása érdekében a fellebbező a következőkre hivatkozik.

                  1.

                  Az EBB észrevételeinek és dokumentumainak törlésére irányuló kérelem tárgyában a határozathozatal elmulasztása;

                  2.

                  Az ítélkező testület elnökére irányuló kifogás tárgyában a határozathozatal elmulasztása;

                  3.

                  A T-37/10. P. sz. ügyben hozott ítélet téves értelmezése;

                  4.

                  A pszichológiai zaklatás megállapításával, valamint az annak abbahagyására kötelezéssel összefüggésben az indokolás hiánya, illetve megalapozatlansága;

                  5.

                  A fellebbviteli bizottságnak ki kell fejtenie álláspontját a 2006. évi értékelő jelentést illetően;

                  6.

                  A 2007. évi előmenetelek véglegessé válásának elkerülése céljából, az azok megsemmisítésének tárgyában hozott határozathoz fűződő érdek fennállása.


title: C-632/13. sz. ügy: A Bíróság (hatodik tanács) 2015. november 19-i ítélete (a Högsta förvaltningsdomstolen [Svédország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Skatteverket kontra Hilkka Hirvonen (Előzetes döntéshozatal iránti kérelem — Személyek szabad mozgása — Egyenlő bánásmód — Jövedelemadó — Külföldi illetőségű adóalanyok forrásadó-köteles jövedelmei — Az adóalany személyes helyzetéhez kapcsolódó bármilyen adólevonás kizárása — Igazolás — A külföldi illetőségű adóalanyok azon lehetősége, hogy a belföldi adóalanyokra alkalmazandó adózást válasszák és érvényesítsék az említett levonásokat)

text:
               18.1.2016

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 16/4

         A Bíróság (hatodik tanács) 2015. november 19-i ítélete (a Högsta förvaltningsdomstolen [Svédország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Skatteverket kontra Hilkka Hirvonen
   (C-632/13. sz. ügy) (1)

   ((Előzetes döntéshozatal iránti kérelem - Személyek szabad mozgása - Egyenlő bánásmód - Jövedelemadó - Külföldi illetőségű adóalanyok forrásadó-köteles jövedelmei - Az adóalany személyes helyzetéhez kapcsolódó bármilyen adólevonás kizárása - Igazolás - A külföldi illetőségű adóalanyok azon lehetősége, hogy a belföldi adóalanyokra alkalmazandó adózást válasszák és érvényesítsék az említett levonásokat))
   (2016/C 016/04)
   Az eljárás nyelve: svéd

      A kérdést előterjesztő bíróság

   Högsta förvaltningsdomstolen

      Az alapeljárás felei

      Felperes: Skatteverket

      Alperes: Hilkka Hirvonen

      Rendelkező rész

   Az, hogy a jövedelmük legnagyobb részét a forrásállamból szerző, külföldi illetőségű adóalanyoktól, akik a forrásadórendszert választották, a jövedelemadózás keretében megtagadják, hogy ugyanolyan személyes levonásokat érvényesítsenek, mint amilyenek a belföldi illetőségű személyeket az általános adórendszer keretében megilletnek, nem valósít meg az EUMSZ 21. cikkbe ütköző hátrányos megkülönböztetést, amennyiben a külföldi illetőségű adóalanyok nincsenek összességében nagyobb adótehernek kitéve annál, mint amilyen az ő helyzetükkel összehasonlítható helyzetben lévő belföldi illetőségű adóalanyok, valamint a velük azonos megítélés alá tartozó személyek jövedelmeit terheli.

      (1)  HL C 31., 2014.2.1.


title: T-149/13. sz. ügy: 2013. március 14-én benyújtott kereset — Spanyolország kontra Bizottság

text:
               27.4.2013

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 123/26

         2013. március 14-én benyújtott kereset — Spanyolország kontra Bizottság
   (T-149/13. sz. ügy)
   2013/C 123/46
   Az eljárás nyelve: spanyol

      Felek

      Felperes: Spanyol Királyság (képviselő: S. Centeno Huerta)

      Alperes: Európai Bizottság

      Kérelmek

   A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:

               —

               semmisítse meg az EPSO/AST/126/12 — Asszisztens (AST 3), kutatási ágazat nyílt versenyvizsga felhívást, és

               —

               a Bizottságot kötelezze a költségek viselésére.

      Jogalapok és fontosabb érvek

   A jogalapok és fontosabb érvek megegyeznek a T-148/13. sz. Spanyolország kontra Bizottság ügyben már hivatkozottakkal.


title: C-132/05. sz. ügy: A Bíróság (nagytanács) 2008. február 26-i ítélete – Az Európai Közösségek Bizottsága kontra Németországi Szövetségi Köztársaság (Tagállami kötelezettségszegés – 2081/92/EGK rendelet – A mezőgazdasági termékek és az élelmiszerek földrajzi jelzéseinek és eredetmegjelöléseinek oltalma – Parmigiano Reggiano sajt – A parmesan elnevezés használata – Valamely tagállam kötelezettsége egy oltalom alatt álló eredetmegjelölés visszaélésszerű használatának hivatalból történő szankcionálására)

text:
               12.4.2008

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 92/3

         A Bíróság (nagytanács) 2008. február 26-i ítélete – Az Európai Közösségek Bizottsága kontra Németországi Szövetségi Köztársaság
   (C-132/05. sz. ügy) (1)

   (Tagállami kötelezettségszegés - 2081/92/EGK rendelet - A mezőgazdasági termékek és az élelmiszerek földrajzi jelzéseinek és eredetmegjelöléseinek oltalma - „Parmigiano Reggiano’ sajt - A „parmesan’ elnevezés használata - Valamely tagállam kötelezettsége egy oltalom alatt álló eredetmegjelölés visszaélésszerű használatának hivatalból történő szankcionálására)
   (2008/C 92/03)
   Az eljárás nyelve: német
   Felek

      Felperes: az Európai Közösségek Bizottsága (képviselők: E. de March, S. Grünheid és B. Martenczuk meghatalmazottak)

      A felperest támogató beavatkozók: Cseh Köztársaság (képviselő: T. Boček meghatalmazott), Olasz Köztársaság (képviselő: I. M. Braguglia meghatalmazott, segítője: G. Aiello avvocato dello Stato)

      Alperes: Németországi Szövetségi Köztársaság (képviselők: M. Lumma és A. Dittrich meghatalmazottak, segítőjük: M. Loschelder Rechtsanwalt)

      Az alperest támogató beavatkozók: Dán Királyság (képviselő: J. Molde meghatalmazott), Osztrák Köztársaság (képviselő: E. Riedl meghatalmazott)
   Tárgy
   Tagállami kötelezettségszegés – A mezőgazdasági termékek és élelmiszerek földrajzi jelzéseinek és eredetmegjelöléseinek oltalmáról szóló, 1992. július 14-i 2081/92/EGK tanácsi rendelet (HL L 208., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 3. fejezet, 13. kötet, 4. o.) 13. cikke (1) bekezdése b) pontjának megsértése – A „Parmesan” elnevezés használatát tiltó intézkedések elmulasztása olyan termékeknél, amelyek nem felelnek meg az oltalom alatt álló „Parmigiano Reggiano” eredetmegjelölés termékleírásának.
   Rendelkező rész

               1)

               A Bíróság a keresetet elutasítja.

               2)

               Az Európai Közösségek Bizottságát kötelezi a költségek viselésére.

               3)

               A Cseh Köztársaság, a Dán Királyság, az Olasz Köztársaság és az Osztrák Köztársaság maguk viselik saját költségeiket.

      (1)  HL C 132., 2005.5.28.