title: T-583/20. sz. ügy: 2020. szeptember 23-án benyújtott kereset – Italia Wanbao-ACC kontra Bizottság

text:
               9.11.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 378/41

      2020. szeptember 23-án benyújtott kereset – Italia Wanbao-ACC kontra Bizottság
      (T-583/20. sz. ügy)
      (2020/C 378/52)
      Az eljárás nyelve: olasz

         Felek

         Felperes: Italia Wanbao-ACC Srl (Borgo Valbelluna, Olaszország) (képviselők: P. Ferrari és F. Filì ügyvédek)

         Alperes: Európai Bizottság

         Kérelmek

      A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:

                  —

                     Elsődlegesen

                  —

                  Teljes egészében semmisítse meg az Európai Bizottság 2020. május 15-i M.8947. sz. Nidec/Whirlpool (Embraco Business) ügyben hozott C(2020) 3118 final határozatát (2. sz. határozat), amelyet 2020. július 14-én tettek közzé.

                  —

                     Másodlagosan:

                  —

                  Semmisítse meg a 2. sz. határozatot abban a részében, amelyben elrendeli a kötelezettségvállalások 5. pontjában foglalt visszavásárlási tilalom megszüntetését (waiver) az eszközök, szabadalmak, szellemi tulajdonjogok és know-how, technológiai jogok, fejlesztési projektek, ügyfelekkel és szállítókkal kötött szerződések és a velük való jogviszonyok, ügyféllisták, egyéb adatok és információk, valamint a Delta széria VSD változatához kapcsolódó személyzet tekintetében.

                  —

                     Mindenesetre:

                  —

                  A Bizottságot kötelezze a jelen eljárás költségeinek viselésére.

                  —

                  Hozzon meg minden más, megfelelőnek ítélt intézkedést.

         Jogalapok és fontosabb érvek

      A jelen kereset a Bizottság 2019. május 15-i határozata ellen irányul, amely törölte a „visszavásárlási tilalom” feltételét az összefonódást a belső piaccal – bizonyos feltételek betartása mellett – összeegyeztethetőnek nyilvánító 2019. április 12-i határozatban előírt azon feltételek közül, amelyek a Whirlpool Corporationhoz tartozó hűtőkompresszor-ágazat ellenőrzésének a Nidec Corporation általi megszerzésére (M.8947. sz. Nidec/Whirlpool (Embraco Business) ügy – Nidec/Whirlpool [EMBRACO BUSINESS] ügy) vonatkoznak.
      Keresete alátámasztása érdekében a felperes négy jogalapra hivatkozik.

                  1.

                  Az első és második, a jogszabályok téves alkalmazására és értelmezésére, valamint a bizonyítékok elferdítésére alapított jogalap

                              —

                              E tekintetben a felperes arra hivatkozik, hogy a strukturális kötelezettségvállalásoknak a szóban forgóhoz hasonló módosítását a Bizottság csak kivételes helyzetekben engedélyezheti, vagyis akkor, ha a piac körülményei között i. jelentős mértékű, ii. állandó és iii. előre nem látható változások következnek be. Ehhez még az is szükséges, hogy iv. a kötelezettségvállalások elfogadásához vezető versenyjogi probléma megszűnjön. Az i-iv. pontban említett tényezőknek együttesen kell teljesülniük. Márpedig a jelen ügyben e feltételek egyike sem áll fenn.

                              —

                              Az i. pont szerinti jelentős mértékkel és az iv. pont szerinti kötelezettségvállalással összefüggő versenyjogi probléma megszűnésével kapcsolatos tényezőket illetően a felperes szerint a bizonyítékok Bizottság általi elemzése teljes mértékben tévesnek tűnik, valamint e bizonyítékok értelmezése és értékelése nyilvánvalóan észszerűtlennek tűnik.

                  2.

                  A vizsgálat és indokolás elégtelenségére, valamint a korábbi határozatokkal való ellentmondásra alapított harmadik és negyedik jogalap

                              —

                              E tekintetben a felperes arra hivatkozik, hogy a piacra vonatkozó kvótáknak a határozatban foglalt elemzése kizárólag a mennyiségi adatokra összpontosít, és teljes mértékben figyelmen kívül hagyja az értékben kifejezett adatokat. Ez a megközelítés nemcsak részleges elemzéshez vezet, hanem ellentétesnek tűnik a Bizottság 2019. április 12-i M.8947. sz. ügyben hozott C(2019) 2734 final határozatával is.

                              —

                              A piaci részesedésekre vonatkozó adatokat illetően azt is kifejti, hogy ezt követően úgy tűnik, hogy a határozat kizárólag a Nidec, vagyis egyetlen gazdasági szereplő által szolgáltatott becsléseken alapul, amely egyébként közvetlenül érintett fél. A Bizottságnak legalábbis adatokat kellett volna gyűjtenie más gazdasági szereplőktől is (információkérés, úgynevezett „market test” útján).


title: T-589/20. sz. ügy: 2020. szeptember 24-én benyújtott kereset – Calzaturificio Emmegiemme Shoes kontra EUIPO – Inticom (MAIMAI MADE IN ITALY)

text:
               9.11.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 378/43

      2020. szeptember 24-én benyújtott kereset – Calzaturificio Emmegiemme Shoes kontra EUIPO – Inticom (MAIMAI MADE IN ITALY)
      (T-589/20. sz. ügy)
      (2020/C 378/53)
      A keresetlevél nyelve: olasz

         Felek

         Felperes: Calzaturificio Emmegiemme Shoes Srl (Surano, Olaszország) (képviselő: R. Fragalà ügyvéd)

         Alperes: az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala (EUIPO)

         A másik fél a fellebbezési tanács előtti eljárásban: Inticom SpA (Gallarate, Olaszország)

         Az EUIPO előtti eljárás adatai

         A vitatott védjegy bejelentője: a felperes

         A vitatott védjegy: a MAIMAI MADE IN ITALY európai uniós szóvédjegy bejelentése – 11 266 624. sz. védjegybejelentés

         Az EUIPO előtti eljárás: felszólalási eljárás

         A megtámadott határozat: az EUIPO második fellebbezési tanácsának 2020. július 14-én hozott határozata (R 1874/2018-2. sz. ügy)

         Kereseti kérelmek

      A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:

                  —

                  járulékosan, az EUMSZ 267. cikk első bekezdésének b) pontjával összefüggésben értelmezett 256. cikkének (3) bekezdése alapján előzetes döntéshozatal keretében határozzon a fellebbezési tanácsok elnökségének 2018. november 12-i 2018-9. sz. határozata 18. cikkének (1) bekezdésében foglalt rendelkezés jogszerűségéről, amennyiben az nem írja elő a fellebbezési tanács tagjainak módosítására vonatkozó kötelezettséget az (EU) 2017/1001 európai parlamenti és tanácsi rendelet vagy annak alkalmazására vonatkozó bármely más jogi rendelkezés abból eredő téves alkalmazása miatt előzetes döntéshozatalra előterjesztett felszólalási határozat elleni fellebbezés esetén, hogy ellentétes az Európai Unió Alapjogi Chartájának 41. és 47. cikkében foglalt „megfelelő ügyintézés” és „hatékony jogorvoslathoz és a tisztességes eljáráshoz való jog” elvével;

                  —

                  elsődlegesen és az (EU) 2017/1001 európai parlamenti és tanácsi rendelet 72. cikke alapján érdemben változtassa meg és/vagy helyezze hatályon kívül – az (EU) 2017/1001 európai parlamenti és tanácsi rendelet 165. cikkének (2) és (3) bekezdése értelmében egy másik fellebbezési tanács vagy adott esetben nagytanács elé utalással – a megtámadott határozatot azon részében, amelyben az EUMSZ megsértésével, az az (EU) 2017/1001 európai parlamenti és tanácsi rendelet és az (EU) 2018/625 felhatalmazáson alapuló európai bizottsági rendelet megsértésével és/vagy téves alkalmazásával lényeges alaki szabályokat megsértve hozták meg;

                  —

                  az EUIPO-t kötelezze a költségek viselésére.

         Jogalapok

                  —

                  A fellebbezési tanácsok elnökségének a fellebbezési tanácsok szervezetéről szóló, 2018. november 12-i 2018-9. sz. határozata 18. cikke (1) bekezdésének jogellenessége, amely ellentétes az Alapjogi Charta 41. és 47. cikkével;

                  —

                  a megtámadott határozatban szereplő eljárási és alaki szabálytalanságok:
                  a 2018/625 felhatalmazáson alapuló európai bizottsági rendelet 24. cikke (1) bekezdésének és a fellebbezési tanácsok elnöksége 2020. február 27-i 2020–1 határozata 3. cikke (4) és (5) bekezdésének megsértése, valamint az Európai Unió Alapjogi Chartája 47. cikkében meghatározott tisztességes eljárás és kontradiktórius eljárás elvének megsértése
                  az (EU) 2018/625 felhatalmazáson alapuló európai bizottsági rendelet 55. cikke (2), (3) és (4) bekezdésének, valamint az Európai Unió Alapjogi Chartája 47. cikkében meghatározott tisztességes eljárás és kontradiktórius eljárás elvének megsértése;
                  a fellebbezési tanácsok elnöksége 2020. február 27-i 2020-1. sz. határozata 54. cikke (1) bekezdése a), b), c) és d) pontjának megsértése, a 2018/625 felhatalmazáson alapuló európai bizottsági rendelet 27. cikke (4) bekezdésének megsértése, valamint az Európai Unió Alapjogi Chartája 47. cikkében meghatározott tisztességes eljárás és kontradiktórius eljárás elvének megsértése;
                  az (EU) 2017/1001 európai parlamenti és tanácsi rendelet 18. cikke (1) bekezdése második albekezdése a) pontjának megsértése és/vagy téves alkalmazása;

                  —

                  az (EU) 2017/1001 európai parlamenti és tanácsi rendelet 8. cikke (1) bekezdése b) pontjának és a 2018/625 felhatalmazáson alapuló európai bizottsági rendelet 10. cikke (2) és (3) bekezdésének megsértése és/vagy téves alkalmazása.


title: T-593/20. sz. ügy: 2020. szeptember 28-án benyújtott kereset – Tirrenia di navigazione kontra Bizottság

text:
               9.11.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 378/44

      2020. szeptember 28-án benyújtott kereset – Tirrenia di navigazione kontra Bizottság
      (T-593/20. sz. ügy)
      (2020/C 378/54)
      Az eljárás nyelve: olasz

         Felek

         Felperes: Tirrenia di navigazione SpA (Róma, Olaszország) (képviselők: B. Nascimbene és F. Rossi Dal Pozzo, ügyvédek)

         Alperes: Európai Bizottság

         Kérelmek

      A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:

                  —

                  semmisítse meg a megtámadott határozatnak a keresetben megjelölt részeit, pontosabban kizárólag annak 2. 3. és 4. cikkét;

                  —

                  másodlagosan semmisítse meg a határozat 6. és 7. cikkét, amelyek a feltételezett támogatás azonnali és hatékony visszatérítését rendelik el;

                  —

                  a Bizottságot kötelezze az eljárás költségeinek viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek

      A jelen kereset a 2020. március 2-i C (2020) 1110 végleges bizottsági határozat ellen irányul. Ebben a határozatban a Bizottság arra a következtetésre jutott, hogy a 2009-től kezdődően a Tirrenia AS, majd ennek felvásárlója, a Compagnia Italiana di Navigazione számára az olaszországi kompszolgáltatások üzemeltetéséért nyújtott, közszolgáltatási kötelezettségért járó kompenzációk összeegyeztethetők az Európai Uniónak az állami támogatásokra vonatkozó szabályaival.
      A Bizottság másrészt megállapította, hogy a Tirrenia AS javára meghozott más intézkedések összeegyeztethetők az Európai Uniónak az állami támogatásokra vonatkozó szabályaival. A Bizottság ezenfelül arra a következtetésre jutott, hogy az 1992. és 2008. között a korábbi Tirrenia-csoport társaságai (Adriatica, Caremar, Saremar, Siremar és Toremar) számára nyújtott, közszolgáltatásért járó kompenzációk összeegyeztethetők az EU állami támogatásokra vonatkozó szabályaival, egy egyedi útvonalra vonatkozó támogatások kivételével, amelyek összeegyeztethetetlenek.
      Keresete alátámasztása érdekében a felperes három jogalapra hivatkozik.

                  1.

                  Az első, az EUMSZ 107. cikk (1) bekezdésének, az EUMSZ 108. cikk (2) bekezdésének, valamint a 2004. évi megmentési és szerkezetátalakítási iránymutatásnak a megsértésére alapított jogalap.

                              —

                              A felperes e tekintetben arra hivatkozik, hogy a megtámadott határozat jogban való tévedést tartalmaz az EUMSZ 107. cikk (3) bekezdésének b) pontja alkalmazásának vonatkozásában, a 2004. évi iránymutatások tekintetében is, abban a részében amelyben azt a következtetést vonja le, hogy a Tirrenia AS megmentésére irányuló támogatást jogellenesen nyújtották, és az összeegyeztethetetlen a belső piaccal.

                              —

                              E tekintetben a felperes a következőket adja elő:

                                          a)

                                          a szerkezetátalakítási terv már létezett a szóban forgó hat hónapos határidő lejárta előtt; e terv „megvalósítható, koherens és nagyszabású” volt, olyan hogy képes volt a felszámolástól függően visszaállítani a Tirrenia vállalat üzletágának jövedelmezőségét, azt a Tirrenia vállalat üzletága privatizációjának köszönhetően teljes egészében teljes egészében végrehajtották;

                                          b)

                                          a megmentéshez nyújtott támogatás teljes összegének egyszerre történő visszafizetésével teljes egészében honorálta a vállalkozás vagyonának átengedéséért ár jogcímén kapott összegek felhasználásával lefolytatott privatizációs eljárások lezárásához garantált kölcsön visszatérítéséért vállalt kötelezettséget;

                                          c)

                                          tiszteletben tartották azt az alapelvet, amelyre a megmentési határozat támaszkodott: tehát annak lehetővé tétele a Tirrenia üzletága számára, hogy egy átmeneti és visszafordítható támogatási intézkedés által úgy biztosítsa a tengeri szállítási szolgálatok folyamatosságát, hogy ne szakadjon meg a fontos és alapvető közszolgáltatás az adott időszakban a privatizációs folyamat lezárásáig.

                  2.

                  A második, az EUMSZ 107. cikk (1) bekezdésének, az EUMSZ 108. cikk (2) bekezdésének bizonyos adók fizetése alóli mentesség tekintetében történő megsértésére alapított jogalap.

                              —

                              A felperes e tekintetben arra hivatkozik, hogy a vitatott adómentességhez való jog a fitzetésképtelenségi eljárások tekintetében általánosságban meghatározott feltételeknek van alárendelve, és – amint azt maga a megtámadott határozat is elismeri – ma még nem lehet előre látni, hogy teljesülhet-e a vállalkozásnak a rendkívüli vagyonfelügyeleti eljárás kezdete időpontjában fennálló eszközei és az eljárás végén fennálló maradványeszközök közötti pozitív különbözetre vonatkozó feltétel.

                              —

                              Ebben az értelemben a társaság jövedelemadó alóli mentessége alapvetően olyan jövőbeni és bizonytalan események bekövetkeztétől függ, amelyek eddig megakadályozták a Tirrenia AS bármely adóelőnyének konszolidációját és azt teljesen esetlegessé tették azt, hogy – amint azt a határozat is elismeri – egy ilyen előny bekövetkezhessen. Következésképpen, a nemzeti jog által a szóban forgó előny elérése tekintetében támasztott feltételek fényében nem lehet azt állítani, hogy az adómentességből származó feltételezett előnyhöz jutott a Tirrenia AS. Ezért az említett mentesség nem tartozik az EUMSZ 107. cikk 81) bekezdése értelmében vett állami támogatás fogalmába, tehát nem állami támogatás.

                              —

                              Ezenfelül, továbbra is feltételezve azt, hogy a szóban forgó adómentesség tekintetében előírt feltételek a jövőben teljesülhetnek, kétséges, hogy ez a Tirrenia teljes felszámolása alatt fog megtörténni.

                              —

                              A felperes előadja, hogy bár a vizsgált intézkedésnek valamely előnyhöz kellene vezetnie, a Tirrenia AS nem vesz részt az Unió belső kereskedelmében, nincs semmiféle olyan helyzete a nemzeti piacon, amelyet fenntarthatna vagy növelhetne, aminek következtében csökkenne a más tagállamokban székhellyel rendelkező vállalkozások azon lehetősége, hogy az olasz piacra lépjenek.

                  3.

                  A harmadik, a jogbiztonság és a megfelelő ügyintézés elvének az eljárás időtartama okán történő megsértésére alapított jogalap

                              —

                              A felperes azt állítja, hogy az általa kifogásolt vizsgálati eljárás időtartama rendkívül hosszú volt, ami ellentétes a jogbiztonság és a megfelelő ügyintézés elvével.


title: T-596/20. sz. ügy: 2020. szeptember 29-én benyújtott kereset – Roller kontra EUIPO – Flex Equipos de Descanso (DORMILLO)

text:
               9.11.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 378/46

      2020. szeptember 29-én benyújtott kereset – Roller kontra EUIPO – Flex Equipos de Descanso (DORMILLO)
      (T-596/20. sz. ügy)
      (2020/C 378/55)
      A keresetlevél nyelve: angol

         Felek

         Felperes: Roller GmbH & Co. KG (Gelsenkirchen, Németország) (képviselő: W. Zürbig ügyvéd)

         Alperes: az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala (EUIPO)

         A másik fél a fellebbezési tanács előtti eljárásban: Flex Equipos de Descanso, SA (Getafe, Spanyolország)

         Az EUIPO előtti eljárás adatai

         A vitatott védjegy bejelentője: a felperes

         A vitatott védjegy: a DORMILLO ábrás védjegy Európai Uniót megjelölő nemzetközi lajstromozása – 1 410 451. sz., az Európai Uniót megjelölő nemzetközi lajstromozás

         Az EUIPO előtti eljárás: felszólalási eljárás

         A megtámadott határozat: az EUIPO második fellebbezési tanácsának 2020. június 26-án hozott határozata (R 2846/2019-2. sz. ügy)

         Kereseti kérelmek

      A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:

                  —

                  helyezze hatályon kívül a megtámadott határozatot;

                  —

                  utasítsa el a felszólaló felszólalását, amennyiben az 1 410 451. sz. nemzetközi védjegybejelentést elutasítják az Európai Unió vonatkozásában, a 20., 24. és 35. osztályba tartozó összes áru és szolgáltatás tekintetében;

                  —

                  adjon oltalmat a vitatott 1 410 451. sz. Dormillo nemzetközi védjegynek az összes vitatott áru és szolgáltatás tekintetében az Európai Unió területére;

                  —

                  az EUIPO-t kötelezze a költségek viselésére.

         Jogalap

                  —

                  az (EU) 2017/1001 európai parlamenti és tanácsi rendelet 72. cikke (2) bekezdésének megsértése, a rendelet 8. cikke (1) bekezdése b) pontjával összefüggésben.


title: T-601/20. sz. ügy: 2020. szeptember 29- benyújtott kereset – Tirrenia di navigazione kontra Bizottság

text:
               9.11.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 378/46

      2020. szeptember 29- benyújtott kereset – Tirrenia di navigazione kontra Bizottság
      (T-601/20. sz. ügy)
      (2020/C 378/56)
      Az eljárás nyelve: olasz

         Felek

         Felperes: Tirrenia di navigazione SpA (Róma, Olaszország) (képviselők: B. Nascimbene és F. Rossi Dal Pozzo, ügyvédek)

         Alperes: Európai Bizottság

         Kérelmek

      A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:

                  —

                  semmisítse meg a megtámadott határozatot az 1. cikk (3) bekezdését illetően;

                  —

                  másodlagosan semmisítse meg a határozat 2. cikkét, amely a feltételezett támogatás azonnali és hatékony visszatérítését rendeli el;

                  —

                  a Bizottságot kötelezze az eljárás költségeinek viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek

      A jelen kereset az Olaszország által az Adriatica, Caremar, Siremar, Saremar és Toremar hajózási társaságok (Tirrenia-csoport) részére nyújtott C 64/99. (korábbi NN 68/99.) számú állami támogatásról szóló, 2020. március 2-i bizottsági határozat abban a részében történő megsemmisítésére irányul, amelyben, nevezetesen az 1. cikk (3) bekezdésében a belső piaccal összeegyeztethetetlennek és jogellenesnek minősíti a Brindisi/Korfu/Igoumenitsa/Pátra összeköttetéssel kapcsolatban a 1992 januárj és 1994 júliusa közötti időszakra az Adriaticának nyújtott támogatásokat, illetve a 2. cikkben, amelyben elrendeli, hogy Olaszország fizettesse vissza a kedvezményezettel e támogatásokat.
      Keresete alátámasztása érdekében a felperes három jogalapra hivatkozik.

                  1.

                  Az első, az összeegyeztethetetlennek és jogellenesnek minősített támogatások visszafizettetése elévülési határidejének viszonylatában az eljárási szabályok megsértésére alapított jogalap

                              —

                              A felperes e tekintetben arra hivatkozik, hogy határozatával az alperes megsértette az eljárási szabályzat (az Európai Unió működéséről szóló szerződés 108. cikkének alkalmazására vonatkozó részletes szabályok megállapításáról szóló, 2015. július 13-i (EU) 2015/1589 tanácsi rendelet) 17. cikkét, amelynek értelmében a Bizottság támogatás-visszatéríttetésre vonatkozó hatásköre tízéves jogvesztő határidőn belül érvényesíthető. A felperes azt állítja, hogy ez a jogvesztő határidő már eltelt.

                  2.

                  A második, az állami támogatásokra vonatkozó jogszabályok megsértésére, a támogatás tévesen új támogatásként történő minősítésére, az állami támogatást újnak és összeegyeztethetetlennek minősítő határozat jogellenességére, az indokolási kötelezettség és az arányosság elvének megsértésére alapított jogalap

                              —

                              A felperes e tekintetben arra hivatkozik, hogy az alperes a közszolgáltatási terhek (OSP) tekintetében az Adriatica számára nyújtott támogatásokat tévesen minősítette új támogatásoknak. A felperes szerint az Adria által viselt közszolgáltatási terhek finanszírozása a támogatások azon rendszerébe illeszkedik, amelyet 1936-ban hoztak létre, és e rendszernek az ezt követő módosításai nem változtatták meg annak tényleges jellegét, és nem alakították át azt új támogatási rendszerré.

                              —

                              Ezenfelül az alperes az Adriatica számára az OSP fejében az 1992 januárja és 1994 júliusa közötti időszakban a Brindisi/Korfu/Igoumenitsa/Pátra összeköttetéssel kapcsolatban nyújtott támogatásokat tévesen minősítette a belső piaccal összeegyeztethetetlennek. A felperes azt állítja, hogy hogy az Adriatica számára nyújtott támogatás összeegyeztethetetlensége abból ered, hogy az ebben az időszakban egy olyan árrögzítésre irányuló megállapodás részese volt, amelyet szintén a Brindisi/Korfu/Igoumenitsa/Pátra vonalon kellett alkalmazni a kereskedelmi járművekre.

                              —

                              A felperes a második jogalapot illetően azt állítja, hogy az alperes nem teljesítette azon indokolási kötelezettségét, amely az EUMSZ 296. cikk (2) bekezdésében, valamint az Európai Unió Alapjogi Chartája 41. cikke (2) bekezdésének c) pontjában rögzített követelményekből eredően hárul rá. Tehát a felperes szerint a megtámadott határozat olyannyira sérti az indokolási kötelezettséget, hogy megakadályozza a Törvényszék jogszerűségi vizsgálatát.

                              —

                              A felperes az arányosság elvének megsértésére is hivatkozik.

                  3.

                  A harmadik jogalap a jogbiztonság és a megfelelő ügyintézés elvének az eljárás időtartama tekintetében történt megsértésén, valamint azon alapul, hogy a tényállás vonatkozásában relevanciával bír a bizalomvédelem elve.

                              —

                              A felperes e tekintetben arra hivatkozik, hogy az a megtámadott határozat elfogadásához vezető eljárás időtartama a maga összességében rendkívül hosszú volt, tehát megsértették a jogbiztonság és a gondos ügyintézés elvét. Ezenfelül, az eljárás időtartama arra indította a felperest, hogy bízzon abban, hogy a rá vonatkozó intézkedések nem alkalmasak arra, hogy azokat új és összeegyeztethetetlen állami támogatásoknak minősítsék. A felperes ezért azt állítja, hogy az alperes nem rendelhette volna el a támogatás visszafizettetését, mivel az ellentétes az uniós jog egyik általános elvével.


title: T-53/20. sz. ügy: A Törvényszék 2020. szeptember 18-i végzése – IMI 2 közös vállalkozás kontra CHS

text:
               9.11.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 378/48

      A Törvényszék 2020. szeptember 18-i végzése – IMI 2 közös vállalkozás kontra CHS
      (T-53/20. sz. ügy) (1)

      (2020/C 378/57)
      Az eljárás nyelve: angol
      A kilencedik tanács elnöke elrendelte az ügy törlését.

         (1)  HL C 114., 2020.4.6.


title: T-334/20. sz. ügy: A Törvényszék 2020. szeptember 8-i végzése – KH kontra EKSZ

text:
               9.11.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 378/48

      A Törvényszék 2020. szeptember 8-i végzése – KH kontra EKSZ
      (T-334/20. sz. ügy) (1)

      (2020/C 378/59)
      Az eljárás nyelve: francia
      A hetedik tanács elnöke elrendelte az ügy törlését.

         (1)  HL C 247., 2020.7.27.


title: C-595/18. P. sz. ügy: A Bíróság (második tanács) 2021. január 27-i ítélete – The Goldman Sachs Group Inc. kontra Európai Bizottság, Prysmian SpA, Prysmian Cavi e Sistemi Srl (Fellebbezés – Verseny – Kartellek – Az elektromos kábelek európai piaca – A piac projektek keretében való felosztása – 1/2003/EK rendelet – A 23. cikk (2) bekezdése – Az egyik társaság jogsértő magatartásának a másik társaságnak való betudhatósága – A meghatározó befolyás tényleges gyakorlására vonatkozó vélelem – Egy másik társaság részvényeihez fűződő szavazati jogok 100 %-át ellenőrző jogalany)

text:
               2021.3.15.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 88/5

      A Bíróság (második tanács) 2021. január 27-i ítélete – The Goldman Sachs Group Inc. kontra Európai Bizottság, Prysmian SpA, Prysmian Cavi e Sistemi Srl
      (C-595/18. P. sz. ügy) (1)

      (Fellebbezés - Verseny - Kartellek - Az elektromos kábelek európai piaca - A piac projektek keretében való felosztása - 1/2003/EK rendelet - A 23. cikk (2) bekezdése - Az egyik társaság jogsértő magatartásának a másik társaságnak való betudhatósága - A meghatározó befolyás tényleges gyakorlására vonatkozó vélelem - Egy másik társaság részvényeihez fűződő szavazati jogok 100 %-át ellenőrző jogalany)
      (2021/C 88/04)
      Az eljárás nyelve: angol

         Felek

         Fellebbező: The Goldman Sachs Group Inc. (képviselők: A. Mangiaracina avvocatessa, J. Koponen, advokat)

         A többi fél az eljárásban: Európai Bizottság (képviselők: P. Rossi, C. Sjödin, T. Vecchi és J. Norris meghatalmazottak), Prysmian SpA, Prysmian Cavi e Sistemi Srl (képviselők: C. Tesauro és L. Armati avvocati)

         Rendelkező rész

                  1)

                  A Bíróság a fellebbezést elutasítja.

                  2)

                  A Bíróság The Goldman Sachs Group Inc.-et kötelezi a saját költségein felül az Európai Bizottság részéről felmerült költségek viselésére.

                  3)

                  A Prysmian SpA és a Prysmian Cavi e Sistemi Srl maguk viselik saját költségeiket.

         (1)  HL C 445., 2018.12.10


title: C-764/18. sz. ügy: A Bíróság (negyedik tanács) 2021. január 27-i ítélete (a Tribunal Supremo [Spanyolország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Ayuntamiento de Pamplona kontra Orange España SAU (Előzetes döntéshozatal – Az elektronikus hírközlő hálózatok és az elektronikus hírközlési szolgáltatások engedélyezése – Az állami tulajdon igénybevételére, illetve hasznosítására kivetett önkormányzati díj – 2002/20/EK irányelv – A helyhez kötött telefonszolgáltatásokat és internet-hozzáférést nyújtó vállalkozásokra történő alkalmazás – Az „elektronikus hírközlő hálózatok” és az „elektronikus hírközlési szolgáltatások” fogalma – 12. cikk – Igazgatási díjak – 13. cikk – A használati jogok és a létesítménytelepítési jogok díjai – Hatály – A tagállamok adóztatási jogköre gyakorlásának korlátozása)

text:
               2021.3.15.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 88/6

      A Bíróság (negyedik tanács) 2021. január 27-i ítélete (a Tribunal Supremo [Spanyolország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Ayuntamiento de Pamplona kontra Orange España SAU
      (C-764/18. sz. ügy) (1)

      (Előzetes döntéshozatal - Az elektronikus hírközlő hálózatok és az elektronikus hírközlési szolgáltatások engedélyezése - Az állami tulajdon igénybevételére, illetve hasznosítására kivetett önkormányzati díj - 2002/20/EK irányelv - A helyhez kötött telefonszolgáltatásokat és internet-hozzáférést nyújtó vállalkozásokra történő alkalmazás - Az „elektronikus hírközlő hálózatok” és az „elektronikus hírközlési szolgáltatások” fogalma - 12. cikk - Igazgatási díjak - 13. cikk - A használati jogok és a létesítménytelepítési jogok díjai - Hatály - A tagállamok adóztatási jogköre gyakorlásának korlátozása)
      (2021/C 88/05)
      Az eljárás nyelve: spanyol

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Tribunal Supremo

         Az alapeljárás felei

         Felperes: Ayuntamiento de Pamplona

         Alperes: Orange España SAU

         Rendelkező rész

                  1)

                  A 2009. november 25-i 2009/140/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvvel módosított, az elektronikus hírközlő hálózatok és elektronikus hírközlési szolgáltatások engedélyezéséről szóló, 2002. március 7-i 2002/20/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvet úgy kell értelmezni, hogy azt a helyhez kötött telefonszolgáltatásokat és internet-hozzáférést nyújtó vállalkozásokra is alkalmazni kell.

                  2)

                  A 2009/140 irányelvvel módosított 2002/20 irányelv 12. és 13. cikkét úgy kell értelmezni, hogy azokkal nem ellentétes az olyan nemzeti szabályozás, amely az elektronikus hírközléshez szükséges infrastruktúra vagy hálózat tulajdonosi jogaival rendelkező, és azt helyhez kötött telefonszolgáltatások vagy internet-hozzáférés nyújtására használó vállalkozásokra olyan díjat vet ki, amelynek összegét kizárólag az e vállalkozások által az érintett tagállam területén éves szinten elért bruttó bevétel alapján határozzák meg.

         (1)  HL C 112., 2019.3.25


title: C-229/19. és C-289/19. sz. egyesített ügyek: A Bíróság (első tanács) 2021. január 27-i ítélete (a Gerechtshof te Amszterdam [Hollandia] és a Gerechtshof Den Haag [Hollandia] előzetes döntéshozatal iránti kérelmei) – Dexia Nederland BV kontra XXX (C-229/19), Z (C-289/19) (Előzetes döntéshozatal – Fogyasztóvédelem – 93/13/EGK irányelv – A fogyasztókkal kötött szerződésekben alkalmazott tisztességtelen feltételek – A 3. cikk (1) bekezdése, a 4. cikk (1) bekezdése és a 6. cikk (1) bekezdése – A szerződési feltételek tisztességtelen jellegének értékelése – A szerződés felmondása esetére a hitelező lehetséges előnyét előre rögzítő feltétel – A felek szerződésből eredő jogaiban és kötelezettségeiben fennálló jelentős egyenlőtlenség – Az egyenlőtlenség értékelésének időpontja – Szerződési feltétel tisztességtelen jellegének megállapítása – Következmények – A tisztességtelen feltételnek a belső jog valamely diszpozitív rendelkezésével történő felváltása)

text:
               2021.3.15.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 88/7

      A Bíróság (első tanács) 2021. január 27-i ítélete (a Gerechtshof te Amszterdam [Hollandia] és a Gerechtshof Den Haag [Hollandia] előzetes döntéshozatal iránti kérelmei) – Dexia Nederland BV kontra XXX (C-229/19), Z (C-289/19)
      (C-229/19. és C-289/19. sz. egyesített ügyek) (1)

      (Előzetes döntéshozatal - Fogyasztóvédelem - 93/13/EGK irányelv - A fogyasztókkal kötött szerződésekben alkalmazott tisztességtelen feltételek - A 3. cikk (1) bekezdése, a 4. cikk (1) bekezdése és a 6. cikk (1) bekezdése - A szerződési feltételek tisztességtelen jellegének értékelése - A szerződés felmondása esetére a hitelező lehetséges előnyét előre rögzítő feltétel - A felek szerződésből eredő jogaiban és kötelezettségeiben fennálló jelentős egyenlőtlenség - Az egyenlőtlenség értékelésének időpontja - Szerződési feltétel tisztességtelen jellegének megállapítása - Következmények - A tisztességtelen feltételnek a belső jog valamely diszpozitív rendelkezésével történő felváltása)
      (2021/C 88/07)
      Az eljárás nyelve: holland

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Gerechtshof te Amszterdam, Gerechtshof Den Haag

         Az alapeljárás felei

         Felperes: Dexia Nederland BV

         Alperesek: XXX (C-229/19), Z (C-289/19),

         Rendelkező rész

                  1)

                  A fogyasztókkal kötött szerződésekben alkalmazott tisztességtelen feltételekről szóló, 1993. április 5-i 93/13/EGK tanácsi irányelv rendelkezéseit akként kell értelmezni, hogy az eladó vagy szolgáltató és a fogyasztó által kötött, kockázati elemet tartalmazó szerződésben – így például részvénylízing-szerződésben – szereplő feltételt tisztességtelennek kell tekinteni, ha e feltétel az adott szerződés teljesítése során, e szerződés megkötésének körülményeire figyelemmel és a szerződéskötés időpontjából tekintve, jelentős egyenlőtlenséget hozhat létre a felek jogaiban és kötelezettségeiben, még akkor is, ha ezen egyenlőtlenség csak bizonyos körülmények bekövetkezése esetén jöhetne létre, illetve még ha más körülmények között e feltétel akár előnyös is lehetne a fogyasztó számára. Ezen belül a kérdést előterjesztő bíróság feladata annak vizsgálata, hogy az eladónak vagy szolgáltatónak a szerződés idő előtti felmondása esetére járó előnyt előre meghatározó feltétel a szerződéskötés körülményeire figyelemmel alkalmas volt-e már e szerződés megkötésétől kezdve arra, hogy ilyen egyenlőtlenséget hozzon létre.

                  2)

                  A 93/13 irányelv rendelkezéseit akként kell értelmezni, hogy az az eladó vagy szolgáltató, aki a nemzeti bíróság által tisztességtelennek és ezért semmisnek nyilvánított feltételt alkalmaz a fogyasztóval szemben, amennyiben a szerződés e feltétel kihagyásával is teljesíthető, nem követelheti a nemzeti jog azon diszpozitív rendelkezésében biztosított törvényi kártérítést, amelyet e feltétel hiányában kellett volna alkalmazni.

         (1)  HL C 187., 2019.6.3.; HL C 280., 2019.8.19.


title: C-361/19. sz. ügy: A Bíróság (negyedik tanács) 2021. január 27-i ítélete (a College van Beroep voor het bedrijfsleven [Hollandia] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – De Ruiter vof kontra Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit (Előzetes döntéshozatal – Közös agrárpolitika – A mezőgazdasági termelők támogatásának rendszere – 1306/2013/EU rendelet – A 97. cikk (1) bekezdése és a 99. cikk (1) bekezdése – Közvetlen kifizetések – A kölcsönös megfeleltetés szabályainak megsértése esetén alkalmazott csökkentések és kizárások – A csökkentés százalékos mértékének megállapításához figyelembe veendő év meghatározása – Arányos, hatékony és visszatartó erővel rendelkező szankciók – 809/2014/EU végrehajtási rendelet – A 73. cikk (4) bekezdése első albekezdésének a) pontja)

text:
               2021.3.15.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 88/8

      A Bíróság (negyedik tanács) 2021. január 27-i ítélete (a College van Beroep voor het bedrijfsleven [Hollandia] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – De Ruiter vof kontra Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit
      (C-361/19. sz. ügy) (1)

      (Előzetes döntéshozatal - Közös agrárpolitika - A mezőgazdasági termelők támogatásának rendszere - 1306/2013/EU rendelet - A 97. cikk (1) bekezdése és a 99. cikk (1) bekezdése - Közvetlen kifizetések - A kölcsönös megfeleltetés szabályainak megsértése esetén alkalmazott csökkentések és kizárások - A csökkentés százalékos mértékének megállapításához figyelembe veendő év meghatározása - Arányos, hatékony és visszatartó erővel rendelkező szankciók - 809/2014/EU végrehajtási rendelet - A 73. cikk (4) bekezdése első albekezdésének a) pontja)
      (2021/C 88/08)
      Az eljárás nyelve: holland

         A kérdést előterjesztő bíróság

      College van Beroep voor het bedrijfsleven

         Az alapeljárás felei

         Felperes: De Ruiter vof

         Alperes: Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit

         Rendelkező rész

      A közös agrárpolitika finanszírozásáról, irányításáról és monitoringjáról és a 352/78/EGK, a 165/94/EK, a 2799/98/EK, a 814/2000/EK, az 1290/2005/EK és a 485/2008/EK tanácsi rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló, 2013. december 17-i 1306/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet 97. cikke (1) bekezdésének első albekezdését és 99. cikke (1) bekezdésének első albekezdését, valamint az 1306/2013 rendelet alkalmazási szabályainak az integrált igazgatási és kontrollrendszer, a vidékfejlesztési intézkedések és a kölcsönös megfeleltetés tekintetében történő megállapításáról szóló, 2014. július 17-i 809/2014/EU bizottsági végrehajtási rendelet 73. cikke (4) bekezdése első albekezdésének a) pontját úgy kell értelmezni, hogy a közvetlen kifizetéseknek a kölcsönös megfeleltetésre vonatkozó szabályok megsértése miatti csökkentését az azon évre vonatkozóan nyújtott vagy nyújtandó kifizetések alapján kell kiszámítani, amelynek során az ilyen jogsértés megvalósult.

         (1)  HL C 270., 2019.8.12


title: C-466/19. P. sz. ügy: A Bíróság (nyolcadik tanács) 2021. január 28-i ítélete – Qualcomm, Inc., Qualcomm Europe, Inc. kontra Európai Bizottság (Fellebbezés – Verseny – Erőfölénnyel való visszaélés – Az UMTS alapsávú lapkakészletek piaca – 1/2003/EK rendelet – A 18. cikk (3) bekezdése – Információkérő határozat – A kért információk szükséges jellege – Arányosság – Bizonyítási teher – Önvád)

text:
               2021.3.15.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 88/10

      A Bíróság (nyolcadik tanács) 2021. január 28-i ítélete – Qualcomm, Inc., Qualcomm Europe, Inc. kontra Európai Bizottság
      (C-466/19. P. sz. ügy) (1)

      (Fellebbezés - Verseny - Erőfölénnyel való visszaélés - Az UMTS alapsávú lapkakészletek piaca - 1/2003/EK rendelet - A 18. cikk (3) bekezdése - Információkérő határozat - A kért információk szükséges jellege - Arányosság - Bizonyítási teher - Önvád)
      (2021/C 88/10)
      Az eljárás nyelve: angol

         Felek

         Fellebbezők: Qualcomm, Inc., Qualcomm Europe, Inc. (képviselők: M. Pinto de Lemos Fermiano Rato avocat, M. Davilla dikigoros)

         A másik fél az eljárásban: Európai Bizottság (képviselők: H. van Vliet, G. Conte, M. Farley és C. Urraca Caviedes meghatalmazottak)

         Rendelkező rész

                  1)

                  A Bíróság a fellebbezést elutasítja.

                  2)

                  A Bíróság a Qualcomm Inc.-t és a Qualcomm Europe Inc.-t kötelezi a költségek viselésére.

         (1)  HL C 263., 2019.8.5.


title: C-649/19. sz. ügy: A Bíróság (ötödik tanács) 2021. január 28-i ítélete (a Spetsializiran nakazatelen sad [Bulgária] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – az IR elleni büntetőeljárás (Előzetes döntéshozatal – Büntetőügyekben folytatott igazságügyi együttműködés – 2012/13/EU irányelv – 4–7. cikk – Az I. és a II. mellékletben szereplő, jogokról szóló írásbeli tájékoztató – 2002/584/IB kerethatározat – Tájékoztatáshoz való jog a büntetőeljárás során – A jogokról szóló írásbeli tájékoztató az őrizetbe vételkor – A vádlottnak az ellene emelt váddal kapcsolatos tájékoztatáshoz való joga – Az ügy anyagaiba való betekintés joga – Európai elfogatóparancs alapján a végrehajtó tagállamban őrizetbe vett személy)

text:
               2021.3.15.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 88/10

      A Bíróság (ötödik tanács) 2021. január 28-i ítélete (a Spetsializiran nakazatelen sad [Bulgária] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – az IR elleni büntetőeljárás
      (C-649/19. sz. ügy) (1)

      (Előzetes döntéshozatal - Büntetőügyekben folytatott igazságügyi együttműködés - 2012/13/EU irányelv - 4–7. cikk - Az I. és a II. mellékletben szereplő, jogokról szóló írásbeli tájékoztató - 2002/584/IB kerethatározat - Tájékoztatáshoz való jog a büntetőeljárás során - A jogokról szóló írásbeli tájékoztató az őrizetbe vételkor - A vádlottnak az ellene emelt váddal kapcsolatos tájékoztatáshoz való joga - Az ügy anyagaiba való betekintés joga - Európai elfogatóparancs alapján a végrehajtó tagállamban őrizetbe vett személy)
      (2021/C 88/11)
      Az eljárás nyelve: bolgár

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Spetsializiran nakazatelen sad

         Az alap-büntetőeljárás résztvevője

      IR

         Az eljárásban részt vesz: Spetsializirana prokuratura

         Rendelkező rész

                  1)

                  A büntetőeljárás során a tájékoztatáshoz való jogról szóló, 2012. május 22-i 2012/13/EU európai parlamenti és tanácsi irányelv 4. cikkét, különösen annak (3) bekezdését, 6. cikkének (2) bekezdését és 7. cikkének (1) bekezdését úgy kell értelmezni, hogy az azokban említett jogok nem vonatkoznak az európai elfogatóparancs végrehajtása céljából őrizetbe vett személyekre.

                  2)

                  Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett harmadik és a negyedik kérdés vizsgálata nem tárt fel egyetlen olyan tényezőt sem, amely érinthetné a 2009. február 26-i 2009/299/IB tanácsi kerethatározattal módosított, az európai elfogatóparancsról és a tagállamok közötti átadási eljárásokról szóló, 2002. június 13-i 2002/584/IB tanácsi kerethatározatnak az Európai Unió Alapjogi Chartája 6. és 47. cikkével összefüggésben értelmezett érvényességét.

         (1)  HL C 413., 2019.12.9.


title: C-787/19. sz. ügy: A Bíróság (hatodik tanács) 2021. január 27-i ítélete – Európai Bizottság kontra Osztrák Köztársaság (Tagállami kötelezettségszegés – Adózás – Hozzáadottérték-adó (héa) – 2006/112/EK irányelv – 306 – 310. cikk – Az utazási irodákra vonatkozó különös szabályozás – Az ügyfelek összes típusára való alkalmazás – Olyan nemzeti jogszabály, amely kizárja az azon adóalanyoknak nyújtott utazási szolgáltatásokat, amelyek azokat vállalkozásuk keretében használják – 73. cikk – Adóalap – Összesített adóalap meghatározása a szolgáltatáscsoportok vagy az adómegállapítási időszakban nyújtott összes szolgáltatás vonatkozásában – Összeegyeztethetetlenség)

text:
               2021.3.15.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 88/11

      A Bíróság (hatodik tanács) 2021. január 27-i ítélete – Európai Bizottság kontra Osztrák Köztársaság
      (C-787/19. sz. ügy) (1)

      (Tagállami kötelezettségszegés - Adózás - Hozzáadottérték-adó (héa) - 2006/112/EK irányelv - 306 – 310. cikk - Az utazási irodákra vonatkozó különös szabályozás - Az ügyfelek összes típusára való alkalmazás - Olyan nemzeti jogszabály, amely kizárja az azon adóalanyoknak nyújtott utazási szolgáltatásokat, amelyek azokat vállalkozásuk keretében használják - 73. cikk - Adóalap - Összesített adóalap meghatározása a szolgáltatáscsoportok vagy az adómegállapítási időszakban nyújtott összes szolgáltatás vonatkozásában - Összeegyeztethetetlenség)
      (2021/C 88/12)
      Az eljárás nyelve: német

         Felek

         Felperes: Európai Bizottság (képviselők: M. Wasmeier és J. Jokubauskaitė meghatalmazottak)

         Alperes: Osztrák Köztársaság (képviselők: F. Koppensteiner és A. Posch meghatalmazottak)

         Rendelkező rész

                  1)

                  Az Osztrák Köztársaság – mivel kizárja az utazási irodákra vonatkozó különös hozzáadottérték-adó (héa) szabályozás alól az azon adóalanyoknak nyújtott utazási szolgáltatásokat, amelyek azokat vállalkozásuk keretében használják, és lehetővé teszi az utazási irodák számára, hogy amennyiben alkalmazandó rájuk a hivatkozott különös szabályozás, összesítve határozzák meg az e szolgáltatáscsoportokra vagy az adott adómegállapítási időszakban nyújtott összes szolgáltatásra vonatkozó héaalapot – nem teljesítette a közös hozzáadottértékadó-rendszerről szóló, 2006. november 28-i 2006/112/EK tanácsi irányelv 73. cikkéből, valamint 306–310. cikkéből eredő kötelezettségeit.

                  2)

                  A Bíróság az Osztrák Köztársaságot kötelezi a költségek viselésére.

         (1)  HL C 413., 2019.12.9.


title: C-266/20. P. sz. ügy: A Törvényszék (hetedik tanács) T-499/19. sz., ZU kontra EKSZ ügyben 2020. március 31-én hozott ítélete ellen ZU által 2020. június 15-én benyújtott fellebbezés

text:
               2021.3.15.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 88/11

      A Törvényszék (hetedik tanács) T-499/19. sz., ZU kontra EKSZ ügyben 2020. március 31-én hozott ítélete ellen ZU által 2020. június 15-én benyújtott fellebbezés
      (C-266/20. P. sz. ügy)
      (2021/C 88/13)
      Az eljárás nyelve: angol

         Felek

         Fellebbező: ZU (képviseli: C. Bernard-Glanz avocat)

         A másik fél az eljárásban: Európai Külügyi Szolgálat
      2021. január 20-i végzésével a Bíróság (hetedik tanács) a fellebbezést részben mint nyilvánvalóan elfogadhatatlant, részben mint nyilvánvalóan megalapozatlant elutasította, és a felperest kötelezte saját költségeinek a viselésére.


title: C-390/20. P. sz. ügy: A Törvényszék (hatodik tanács) T-803/19. sz., etc-gaming GmbH és Casino-Equipment Vermietungs GmbH kontra Európai Bizottság ügyben 2020. június 16-án hozott ítélete ellen a HZ mint az etc-gaming GmbH felszámolója és OX mint a Casino-Equipment Vermietungs GmbH felszámolója által 2020. augusztus 17-én benyújtott fellebbezés

text:
               2021.3.15.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 88/12

      A Törvényszék (hatodik tanács) T-803/19. sz., etc-gaming GmbH és Casino-Equipment Vermietungs GmbH kontra Európai Bizottság ügyben 2020. június 16-án hozott ítélete ellen a HZ mint az etc-gaming GmbH felszámolója és OX mint a Casino-Equipment Vermietungs GmbH felszámolója által 2020. augusztus 17-én benyújtott fellebbezés
      (C-390/20. P. sz. ügy)
      (2021/C 88/14)
      Az eljárás nyelve: német

         Felek

         Fellebbezők: HZ az etc-gaming GmbH felszámolójaként eljárva, OX a Casino-Equipment Vermietungs GmbH felszámolójaként eljárva (képviselő: A. Schuster Rechtsanwalt)

         A másik fél az eljárásban: Európai Bizottság
      A Bíróság (hatodik tanács) 2021. január 28-i végzésével a fellebbezést mint nyilvánvalóan megalapozatlant elutasította, és úgy határozott, hogy a fellebbező maga viseli saját költségeit.


title: C-404/20. P. sz. ügy: A Törvényszék (ötödik tanács) T-651/19. sz., Brands Up OÜ kontra EUIPO ügyben 2020. június 25-én hozott ítélete ellen a Brands Up OÜ által 2020. augusztus 25-én benyújtott fellebbezés

text:
               2021.3.15.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 88/12

      A Törvényszék (ötödik tanács) T-651/19. sz., Brands Up OÜ kontra EUIPO ügyben 2020. június 25-én hozott ítélete ellen a Brands Up OÜ által 2020. augusztus 25-én benyújtott fellebbezés
      (C-404/20. P. sz. ügy)
      (2021/C 88/15)
      Az eljárás nyelve: finn

         Felek

         Fellebbező: Brands Up OÜ (képviselők: M. Welin asianajaja és J. Kaulo luvan saanut oikeudenkäyntiavustaja)

         A másik fél az eljárásban: az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala (EUIPO)
      A Bíróság (a fellebbezés megengedhetőségéről határozó tanács) 2020. december 17-i végzésében úgy határozott, hogy a fellebbezés nem megengedhető, és hogy a Brands Up OÜ maga viseli saját költségeit.


title: C-652/20. sz. ügy: A Tribunalul Bucureşti (Románia) által 2020. december 2-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – HW, ZF, MZ kontra Allianz Elementar Versicherungs AG

text:
               2021.3.15.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 88/12

      A Tribunalul Bucureşti (Románia) által 2020. december 2-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – HW, ZF, MZ kontra Allianz Elementar Versicherungs AG
      (C-652/20. sz. ügy)
      (2021/C 88/16)
      Az eljárás nyelve: román

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Tribunalul Bucureşti

         Felek

         Felperesek: HW, ZF, MZ

         Alperes: Allianz Elementar Versicherungs AG

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdés

      Úgy kell-e értelmezni az 1215/2012/EU rendelet (1) 11. cikke (1) bekezdésének b) pontjában szereplő rendelkezéseket, hogy azok kizárólag az [Európai Unió] tagállamainak joghatóságára vonatkoznak, vagy úgy, hogy azok a biztosítás kedvezményezettjének lakóhelye szerinti bíróság belső illetékességét is meghatározzák?

         (1)  A polgári és kereskedelmi ügyekben a joghatóságról, valamint a határozatok elismeréséről és végrehajtásáról szóló, 2012. december 12-i 1215/2012/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (HL 2012. L 351., 1. o.).


title: C-657/20. sz. ügy: A Juzgado de Primera Instancia n.° 1 de Cazalla de la Sierra (Spanyolország) által 2020. december 4-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Caixabank SA kontra ZN, SD, AH

text:
               2021.3.15.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 88/13

      A Juzgado de Primera Instancia n.o 1 de Cazalla de la Sierra (Spanyolország) által 2020. december 4-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Caixabank SA kontra ZN, SD, AH
      (C-657/20. sz. ügy)
      (2021/C 88/17)
      Az eljárás nyelve: spanyol

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Juzgado

         Az alapeljárás felei

         Felperes: Caixabank SA

         Alperesek: ZN, SD, AH

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

      A 93/13 irányelvben (1) foglalt jogokra és az Európai Unió Bíróságának a 2013. március 14-i és 2019. március 26-i ítéleteiben arra vonatkozóan meghatározott szempontokra is figyelemmel, hogy a fizetési kötelezettség nemteljesítésének a kölcsön futamidejéhez és összegéhez képest elég súlyosnak kell lennie ahhoz, hogy a lejárat előtti megszüntetésre vonatkozó kikötés alkalmazandó legyen, az alábbi kétség merül fel:
      A fizetési kötelezettség nemteljesítésének egyidejűleg kell-e súlyosnak lennie a kölcsön összege és a kölcsön futamideje tekintetében is, vagy elegendő-e az, hogy az említett szempontok közül csak az egyik tekintetében az?
      Amennyiben mind a két szempontot (a kölcsön futamidejét és összegét) figyelembe kell venni, és úgy kell értelmezni, hogy együttesen kell fennállniuk és azokat együttesen kell figyelembe venni, akkor azzal kapcsolatban merülnek fel kétségek, hogy a nemzeti jogszabály megköveteli-e (a Ley 5/2019 de contratos de crédito inmobiliario [ingatlanalapú hitelmegállapodások szabályozásáról szóló 5/2019. sz. törvény] 24. cikke) és a nemzeti ítélkezési gyakorlat (a Tribunal Supremo [legfelsőbb bíróság] 463/19. sz. ítélete) mind a két szempont mérlegelését.
      Amennyiben mind a két feltételnek (a kölcsön futamideje és összege) együttesen kell fennállnia és azokat együttesen kell figyelembe venni, kétségek merülnek fel azzal kapcsolatban, hogy miként kell elbírálni azon eseteket, amelyekben az 5/19. sz. törvény alapján a kapott tőke 3 %-ának megfelelő fizetési mulasztás miatt kizárólag a kölcsön összegéhez képest következik be a súlyos nemteljesítés, a kölcsön futamidejéhez képest azonban nem valósul meg súlyos nemteljesítés az 5/19. sz. törvény 24. cikkében foglalt kizárólagos időbeli hivatkozások alapján azáltal, hogy kevesebb, mint 12 havi törlesztőrészlet megfizetése maradt el.

         (1)  A fogyasztókkal kötött szerződésekben alkalmazott tisztességtelen feltételekről szóló, 1993. április 5-i 93/13/EGK tanácsi irányelv (HL 1993. L 95., 29. o.; magyar nyelvű különkiadás 15. fejezet, 2. kötet, 288. o.).


title: C-669/20. sz. ügy: A Varhoven administrativen sad (Bulgária) által 2020. december 8-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Veridos GmbH kontra a Bolgár Köztársaság belügyminisztere, Mühlbauer ID Services GmbH – S&T

text:
               2021.3.15.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 88/13

      A Varhoven administrativen sad (Bulgária) által 2020. december 8-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Veridos GmbH kontra a Bolgár Köztársaság belügyminisztere, Mühlbauer ID Services GmbH – S&T
      (C-669/20. sz. ügy)
      (2021/C 88/18)
      Az eljárás nyelve: bolgár

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Varhoven administrativen sad

         Az alapeljárás felei

         Felülvizsgálati kérelmet előterjesztő fél: Veridos GmbH

         Ellenérdekű felek: a Bolgár Köztársaság belügyminisztere, Mühlbauer ID Services GmbH – S&T

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1)

                  Úgy kell-e értelmezni a [2014/24] irányelv (1) ezen irányelv 69. cikkével összefüggésben értelmezett 56. cikkét, illetve a [2009/81] irányelv (2) ezen irányelv 49. cikkével összefüggésben értelmezett 38. cikkét, hogy valamely, a kirívóan alacsony összegű ajánlatok értékelésére vonatkozó, törvényben meghatározott szempont objektív alkalmazhatatlansága esetén és az ajánlatkérő szerv által választott és előzetesen közzétett másik szempont hiányában az ajánlatkérő szerv nem köteles arra irányuló vizsgálatot lefolytatni, hogy kirívóan alacsony összegű ajánlatról van-e szó?

                  2)

                  Úgy kell-e értelmezni a 2014/24 irányelv ezen irányelv 69. cikkével összefüggésben értelmezett 56. cikkét, illetve a 2009/81 irányelv ezen irányelv 49. cikkével összefüggésben értelmezett 38. cikkét, hogy az ajánlatkérő szerv csak akkor köteles arra irányuló vizsgálatot lefolytatni, hogy kirívóan alacsony összegű ajánlatokról van-e szó, ha valamely ajánlat tekintetében gyanú áll fenn, vagy éppen ellenkezőleg, az ajánlatkérő szerv minden esetben köteles meggyőződni a beérkezett ajánlatok komolyságáról, minek során e vonatkozásban megfelelő indokolást nyújt?

                  3)

                  Alkalmazandó-e ez a követelmény az ajánlatkérő szervre, ha a közbeszerzési eljárás során csak két ajánlatot nyújtottak be?

                  4)

                  Úgy kell-e értelmezni a [Charta] 47. cikkét, hogy bírósági felülvizsgálat alá tartozik az ajánlatkérő szerv azon értékelése, hogy nem merül fel a kirívóan alacsony összegű ajánlat fennállásával kapcsolatos gyanú, illetve az ajánlatkérő szerv azon meggyőződése, hogy az első helyre rangsorolt ajánlattevő tekintetében komoly ajánlatról van szó?

                  5)

                  Az előző kérdésre adandó igenlő válasz esetén: Úgy kell-e értelmezni a [Charta] 47. cikkét, hogy a közbeszerzési eljárásban részt vevő olyan ajánlatkérő szerv, amely nem vizsgálta, hogy kirívóan alacsony összegű ajánlatról van-e szó, köteles igazolni és indokolni, hogy miért nem merül fel gyanú a kirívóan alacsony összegű ajánlat fennállását, azaz az első helyre rangsorolt ajánlat komolyságát illetően?

         (1)  A közbeszerzésről és a 2004/18/EK irányelv hatályon kívül helyezéséről szóló, 2014. február 26-i 2014/24/EU európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL 2014. L 94., 65. o.).

         (2)  A honvédelem és biztonság területén egyes építési beruházásra, árubeszerzésre és szolgáltatásnyújtásra irányuló, ajánlatkérő szervek vagy ajánlatkérők által odaítélt szerződések odaítélési eljárásainak összehangolásáról, valamint a 2004/17/EK és 2004/18/EK irányelv módosításáról szóló, 2009. július 13-i 2009/81/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL 2009. L 216., 76. o.).


title: C-689/20. sz. ügy: A Sofiyski rayonen sad (Bulgária) által 2020. december 18-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – „Banka DSK” EAD kontra RP

text:
               2021.3.15.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 88/14

      A Sofiyski rayonen sad (Bulgária) által 2020. december 18-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – „Banka DSK” EAD kontra RP
      (C-689/20. sz. ügy)
      (2021/C 88/19)
      Az eljárás nyelve: bolgár

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Sofiyski rayonen sad

         Az alapeljárás felei

         Felperes:„Banka DSK” EAD

         Alperes: RP

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1)

                  Úgy kell-e értelmezni a 93/13/EGK irányelv (1) 3. cikkének az ezen irányelv melléklete 1. pontjának e) és f) alpontjával összefüggésben értelmezett (1) bekezdését, valamint az Alapjogi Charta 15. cikkének (2) és (3) bekezdését, hogy a jóhiszeműség követelményével ellentétes feltételek megalapozzák a fogyasztó kárára eső kötelezettséget, ha azok alapján a fogyasztót a hitelmegállapodás alapján terhelő költségek jelentősen megemelkednek abban az esetben, ha a fogyasztó munkabérét nem utalják havonta a hitelező banknál vezetett számlára, figyelemmel arra, hogy a fogyasztó a szerződéses feltételek alapján köteles a munkabér-követelésén zálogjogot alapítani, attól függetlenül, hogy hogyan és melyik államban kap munkabért?

                  2)

                  Az első kérdésre adandó nemleges válasz esetén, úgy kell-e értelmezni a 93/13/EGK irányelv 3. cikkének az ezen irányelv melléklete 1. pontjának e) és f) alpontjával összefüggésben értelmezett (1) bekezdését, hogy a jóhiszeműség követelményével ellentétes feltételek megalapozzák a fogyasztó kárára eső kötelezettséget, ha azok alapján a fogyasztónak nemcsak az a kötelezettsége, hogy munkabérét a hitelező kereskedőnél vezetett számlára utalják át, hanem ténylegesen igénybe kell vennie a hitelező kereskedő más szolgáltatásait is?

                  3)

                  A második kérdésre adandó igenlő válasz esetén a nemzeti bíróságnak főszabály szerint milyen szempontok alapján kell értékelnie a tisztességtelen jelleget? Figyelembe kell-e venni különösen a hitelmegállapodás tárgya és a fogyasztó által igénybe veendő mellékszolgáltatások összekapcsolásának erősségét, a mellékszolgáltatások számát és az árukapcsolás korlátozására vonatkozó nemzeti jogszabályi rendelkezéseket?

                  4)

                  Alkalmazandó-e a nemzeti jog uniós joggal összhangban álló értelmezésének a Von Colson ítélet (14/83) 26. pontjában meghatározott elve a nemzeti jog más, de a nemzeti bíróság által az előtte folyamatban lévő ügyben alkalmazott európai uniós jogi aktus (a jelen ügyben a fogyasztókkal kötött szerződésekben alkalmazott tisztességtelen feltételekről szóló 93/13/EGK irányelv) tárgyával rokon jogterületet (a jelen ügyben a tisztességtelen versenyre vonatkozó rendelkezések) szabályozó nemzeti jogszabályi rendelkezések értelmezésére is?

                  5)

                  Úgy kell-e értelmezni a 2005/29/EK irányelv (2) 7. cikkének ezen irányelv 6. cikkének (1) bekezdésével és a 2008/48/EK irányelv (3) 10. cikke (2) bekezdésének f) pontjával összefüggésben értelmezett (2) bekezdését, hogy az megtiltja a fogyasztói hitelről szóló főszerződésben az alacsonyabb hitelkamatláb feltüntetését, ha a hitel ilyen kamatlábon történő nyújtása a szerződés mellékletében meghatározott feltételektől függ? Kell-e értékelni e vizsgálat keretében a hitelkamatláb csökkentését lehetővé tevő feltételek megfogalmazásának módját, a szóban forgó csökkentés elvesztését, valamint az újabb csökkentéshez vezető eszközöket?

                  6)

                  Úgy kell-e értelmezni a 2005/29/EK irányelv 5. cikke (2) bekezdésének b) pontját, hogy a fogyasztó gazdasági magatartása jelentős torzításának vizsgálata során figyelembe kell venni a fogyasztói hitelt nyújtó bank piaci részesedését, az ilyen terméket igénybe vevő fogyasztók igényeire tekintettel?

                  7)

                  Úgy kell-e értelmezni a 2008/48/EK irányelv 3. cikkének g) pontját, hogy a fogyasztói hitelmegállapodással összefüggő azon szerződések szerinti költségek, amelyek teljesítése esetén a fogyasztói hitelmegállapodás alapján kamatkedvezmény jár, a hitel teljeshiteldíj-mutatójának részét képezik, és azokat a teljeshiteldíj-mutató kiszámítása során figyelembe kell venni?

                  8)

                  Úgy kell-e értelmezni a 2008/48/EK irányelv 3. cikkének a 93/13/EGK irányelv 5. cikkével összefüggésben értelmezett g) pontját, hogy a hitelmegállapodással összefüggő szerződésekből eredő kötelezettségeknek a hitelkamatláb megemelésével járó nemteljesítése esetén a teljeshiteldíj-mutatót a nemteljesítés esetén irányadó magasabb hitelkamatláb alapján is ki kell számítani?

                  9)

                  Úgy kell-e értelmezni a 2008/48/EK irányelv 10. cikke (2) bekezdésének g) pontját, hogy a teljeshiteldíj-mutató nem szabályszerű feltüntetése a kereskedő és a fogyasztó mint hitelfelvevő közötti hitelmegállapodásban a teljeshiteldíj-mutató hitelmegállapodásban való feltüntetésének elmaradásával esik egy tekintet alá, és a nemzeti bíróságnak a teljeshiteldíj-mutató fogyasztói hitelmegállapodásban való feltüntetésének elmaradására vonatkozó jogkövetkezményeket kell alkalmaznia?

                  10)

                  Úgy kell-e értelmezni a 2008/48/EK irányelv 22. cikkének (4) bekezdését, hogy arányos a nemzeti jogalkotó által a fogyasztói hitelmegállapodás érvénytelensége formájában előírt szankció, amely szerint csak a nyújtott tőkeösszeget kell visszafizetni, ha a fogyasztói hitelmegállapodásban nincs pontosan feltüntetve a teljeshiteldíj-mutató?

         (1)  A fogyasztókkal kötött szerződésekben alkalmazott tisztességtelen feltételekről szóló, 1993. április 5-i 93/13/EGK tanácsi irányelv (HL 1993. L 95., 29. o.; magyar nyelvű különkiadás 15. fejezet, 2. kötet, 288. o.).

         (2)  A belső piacon az üzleti vállalkozások fogyasztókkal szemben folytatott tisztességtelen kereskedelmi gyakorlatairól, valamint a 84/450/EGK tanácsi irányelv, a 97/7/EK, a 98/27/EK és a 2002/65/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvek, valamint a 2006/2004/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet módosításáról szóló, 2005. május 11-i 2005/29/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv („Irányelv a tisztességtelen kereskedelmi gyakorlatokról”) (HL 2005. L 149., 22. o.).

         (3)  A fogyasztói hitelmegállapodásokról és a 87/102/EGK tanácsi irányelv hatályon kívül helyezéséről szóló, 2008. április 23-i 2008/48/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL 2008. L 133., 66. o.; helyesbítések: HL 2009. L 207., 14. o., HL 2010. L 199., 40. o., HL 2011. L 234., 46. o.;)


title: C-710/20. sz. ügy: Az Okresný súd Bratislava I (Szlovákia) által 2020. december 29-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – AM elleni büntetőeljárás

text:
               2021.3.15.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 88/16

      Az Okresný súd Bratislava I (Szlovákia) által 2020. december 29-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – AM elleni büntetőeljárás
      (C-710/20. sz. ügy)
      (2021/C 88/20)
      Az eljárás nyelve: szlovák

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Okresný súd Bratislava I

         Az alap-büntetőeljárás résztvevői

      Krajská prokuratúra v Bratislave, AM

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1)

                  Összeegyeztethető-e az Európai Unió Alapjogi Chartájának 47. cikkében biztosított tisztességes eljáráshoz való joggal, valamint az Európai Unió Alapjogi Chartájának 50. cikkében biztosított, a kétszeres eljárás alá vonás és a kétszeres büntetés tilalmával, továbbá az Európai Unió működéséről szóló szerződés 82. cikkével valamely nemzeti törvény olyan rendelkezése, amely közvetlenül, nemzeti bíróság határozata nélkül hatályon kívül helyezi egy nemzeti bíróságnak a büntetőeljárás megszüntetéséről szóló olyan határozatát, amely a nemzeti jog alapján érdemi, felmentő határozatnak minősül, és amelynek alapján a büntetőeljárás egy nemzeti törvénynek megfelelően gyakorolt közkegyelem nyomán véglegesen megszüntetésre került?
                        E kérdésre adott nemleges válasz esetén: kötelező-e a nemzeti bíróságra az ilyen nemzeti jogi rendelkezés?

                  2)

                  Összeegyeztethető-e az Európai Unióról szóló szerződés 4. cikkének (3) bekezdése, az Európai Unió működéséről szóló szerződés 267. cikke, valamint az Európai Unió működéséről szóló szerződés 82. cikke értelmében vett lojális együttműködés elvével, az Európai Unió Alapjogi Chartájának 47. cikkében biztosított tisztességes eljáráshoz való joggal, valamint az Európai Unió Alapjogi Chartájának 50. cikkében biztosított, a kétszeres eljárás alá vonás és a kétszeres büntetés tilalmával a nemzeti jog olyan rendelkezése, amely a Národná rada Slovenskej republiky (a Szlovák Köztársaság nemzeti tanácsa) által a Szlovák Köztársaság alkotmánya 86. cikkének i) pontja alapján hozott, közkegyelem vagy egyéni kegyelem visszavonásáról szóló határozat Ústavný súd (alkotmánybíróság) általi felülvizsgálatát e határozat alkotmányosságának értékelésére korlátozza, az Európai Unió által elfogadott kötelező erejű jogi aktusok, különösen az Európai Unió Alapjogi Chartája, az Európai Unió működéséről szóló szerződés, valamint az Európai Unióról szóló szerződés figyelembevétele nélkül?
                        E kérdésre adott nemleges válasz esetén: kötelező-e a nemzeti bíróságra a nemzeti alkotmánybíróság ilyen határozata?


title: C-720/20. sz. ügy: A Verwaltungsgericht Cottbus (Németország) által 2020. december 24-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – a törvényes képviselője útján eljáró RO kontra Bundesrepublik Deutschland

text:
               2021.3.15.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 88/17

      A Verwaltungsgericht Cottbus (Németország) által 2020. december 24-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – a törvényes képviselője útján eljáró RO kontra Bundesrepublik Deutschland
      (C-720/20. sz. ügy)
      (2021/C 88/22)
      Az eljárás nyelve: német

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Verwaltungsgericht Cottbus

         Az alapeljárás felei

         Felperes: a törvényes képviselője útján eljáró RO

         Alperes: Bundesrepublik Deutschland

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1.

                  A másodlagos migráció megakadályozásával kapcsolatos uniós jogi célra, valamint a család egységének a 604/2013/EU rendeletben (1) kifejezésre jutó általános elvére tekintettel kell-e alkalmazni analógia útján e rendelet 20. cikkének (3) bekezdését abban az esetben, ha a kiskorú gyermek és szülei ugyanabban a tagállamban nyújtanak be nemzetközi védelem iránti kérelmet, a szülők azonban már nemzetközi védelemben részesülnek egy másik tagállamban, míg a gyermek abban a tagállamban született, amelyben a nemzetközi védelem iránti kérelmet benyújtotta?

                  2.

                  A kérdésre adandó igenlő válasz esetén mellőzni kell-e a kiskorú gyermek menedékjog iránti kérelmének vizsgálatát a 604/2013/EU rendelet alapján, és el kell-e fogadni a rendelet 26. cikke szerinti átadásra vonatkozó határozatot, tekintettel arra, hogy adott esetben az a tagállam felelős a kiskorú gyermek által benyújtott nemzetközi védelem iránti kérelem megvizsgálásáért, amelyben a szülei nemzetközi védelemben részesülnek?

                  3.

                  Az előző kérdésre adandó igenlő válasz esetén akkor is alkalmazható-e analógia útján a 604/2013/EU rendelet 20. cikkének (3) bekezdése, ha e rendelkezés a második mondatában szükségtelennek nyilvánítja a szülőknek a tagállamok területére történő érkezése után született gyermek átvételével kapcsolatos saját eljárás lefolytatását, jóllehet ebben az esetben fennáll annak a veszélye, hogy a fogadó tagállamnak nincs tudomása a kiskorú gyermek esetleges befogadására vonatkozó helyzetről, illetve, hogy e tagállam a közigazgatási gyakorlata szerint megtagadja a 604/2013/EU rendelet 20. cikke (3) bekezdésének analógia útján történő alkalmazását, és ezáltal fennáll annak a veszélye, hogy a kiskorú gyermek „vándorló menekültté” válik?

                  4.

                  A második és harmadik kérdésre adandó nemleges válasz esetén akkor is hozható-e analógia útján a 2013/32/EU irányelv (2) 33. cikke (2) bekezdésének a) pontja szerinti, elfogadhatatlanságra vonatkozó határozat a valamely tagállamban nemzetközi védelem iránti kérelmet benyújtó kiskorú gyermekkel szemben, ha nem maga a gyermek, hanem a szülei részesülnek nemzetközi védelemben egy másik tagállamban?

         (1)  Egy harmadik országbeli állampolgár vagy egy hontalan személy által a tagállamok egyikében benyújtott nemzetközi védelem iránti kérelem megvizsgálásáért felelős tagállam meghatározására vonatkozó feltételek és eljárási szabályok megállapításáról szóló, 2013. június 26-i 604/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (HL 2013. L 180., 31. o.; helyesbítés: HL 2018. L 33., 6.o.)

         (2)  A nemzetközi védelem megadására és visszavonására vonatkozó közös eljárásokról szóló, 2013. június 26-i 2013/32/EU európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL 2013. L 180., 60. o.; helyesbítés: HL 2016. L 198., 50. o.)


title: C-721/20. sz. ügy: A Kammergericht Berlin (Németország) által 2020. december 30-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – DB Station & Service AG kontra ODEG Ostdeutsche Eisenbahn GmbH

text:
               2021.3.15.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 88/18

      A Kammergericht Berlin (Németország) által 2020. december 30-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – DB Station & Service AG kontra ODEG Ostdeutsche Eisenbahn GmbH
      (C-721/20. sz. ügy)
      (2021/C 88/23)
      Az eljárás nyelve: német

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Kammergericht Berlin

         Az alapeljárás felei

         Alperes és fellebbező: DB Station & Service AG

         Felperes és a fellebbezési eljárásban ellenérdekű fél: ODEG Ostdeutsche Eisenbahn GmbH

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1)

                  Összeegyeztethető-e a 2001/14/EK irányelvvel (1) – különösen annak a pályahálózat-működtető üzemeltetési függetlenségére (4. cikk), a díjmegállapítás elveire (7–12. cikk) és a szabályozó szervezet hatáskörére (30. cikk) vonatkozó rendelkezéseivel –, ha a nemzeti polgári bíróságok egyedi ügyekben és a szabályozó szervezet általi ellenőrzéstől függetlenül, az EUMSZ 102. cikk és/vagy a nemzeti kartelljog szerinti szempontok alapján felülvizsgálják a követelt díjak mértékét?

                  2)

                  Az első kérdésre adandó igenlő válasz esetén: Akkor is jogosultak és kötelesek-e a nemzeti polgári bíróságok a visszaéléseket az EUMSZ 102. cikk és/vagy a nemzeti kartelljog szerinti szempontok alapján felülvizsgálni, ha a vasúti szállítási vállalkozásoknak lehetőségük van a hatáskörrel rendelkező szabályozó szervezettől kérni a fizetett díjak arányosságának felülvizsgálatát? Kötelesek-e a nemzeti polgári bíróságok megvárni a szabályozó hatóság erről szóló határozatát, és ha a határozatot bíróság előtt megtámadják, adott esetben a határozat jogerőre emelkedését?

         (1)  A vasúti infrastruktúrakapacitás elosztásáról, a vasúti infrastruktúra használati díjának felszámításáról és a biztonsági tanúsítványról szóló, 2001. február 26-i 2001/14/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL 2001. L 75., 29. o.; magyar nyelvű különkiadás 7. fejezet, 5. kötet, 404. o.).


title: C-1/21. sz. ügy: Az Administrativen sad Veliko Tarnovo (Bulgária) által 2021. január 4-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – MC kontra Direktor na Direktsia „Obzhalvane i danachno-osiguritelna praktika” Veliko Tarnovo pri Tsentralno upravlenie na Natsionalnata agentsia za prihodite

text:
               2021.3.15.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 88/18

      Az Administrativen sad Veliko Tarnovo (Bulgária) által 2021. január 4-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – MC kontra Direktor na Direktsia „Obzhalvane i danachno-osiguritelna praktika” Veliko Tarnovo pri Tsentralno upravlenie na Natsionalnata agentsia za prihodite
      (C-1/21. sz. ügy)
      (2021/C 88/24)
      Az eljárás nyelve: bolgár

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Administrativen sad Veliko Tarnovo

         Az alapeljárás felei

         Felperes: MC

         Alperes: Direktor na Direktsia „Obzhalvane i danachno-osiguritelna praktika” Veliko Tarnovo pri Tsentralno upravlenie na Natsionalnata agentsia za prihodite

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1)

                  Úgy kell-e értelmezni az Európai Unióról szóló szerződés K.3. cikke alapján létrehozott, az Európai Közösségek pénzügyi érdekeinek védelméről szóló egyezménynek a közös hozzáadottértékadó-rendszerről szóló, 2006. november 28-i 2006/112/EK tanácsi irányelv (1) 273. cikkével összefüggésben értelmezett 9. cikkét, hogy azzal nem ellentétes a héa harmonizált területén a DOPK 19. cikkének (2) bekezdésében előírtakhoz hasonló olyan nemzeti jogi eszköz, amelynek alkalmazása azt eredményezi, hogy fennáll valamely, adóalanynak és héa megfizetésére kötelezett személynek nem minősülő olyan természetes személy utólagos egyetemleges felelőssége, akinek a tisztességtelen magatartása mindazonáltal azt eredményezte, hogy az adóalanynak minősülő, adófizetésre kötelezett jogi személy nem fizette meg a héát?

                  2)

                  A DOPK 19. cikkének (2) bekezdésében szabályozott nemzeti jogi eszköz az adóalany által határidőn belül meg nem fizetett héa után járó kamatok tekintetében sem ellentétes e rendelkezések értelmezésével és az arányosság elvének alkalmazásával?

                  3)

                  Ellentétes-e az arányosság elvével a DOPK 19. cikkének (2) bekezdésében szabályozott nemzeti jogi eszköz abban az esetben, ha a héának a héatartozás utáni kamatfizetést eredményező késedelmes megfizetése nem az adóalanynak nem minősülő természetes személy magatartására, hanem egy másik személy magatartására vagy objektív körülmények megvalósulására vezethető vissza?

         (1)  HL 2006. L 347., 1. o.; helyesbítések: HL 2007. L 335., 60. o.; HL 2015. L 323., 31. o.


title: C-7/21. sz. ügy: A Bezirksgericht Bleiburg (Ausztria) által 2021. január 8-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – LKW WALTER Internationale Transportorganisation AG kontra CB és társai

text:
               2021.3.15.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 88/19

      A Bezirksgericht Bleiburg (Ausztria) által 2021. január 8-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – LKW WALTER Internationale Transportorganisation AG kontra CB és társai
      (C-7/21. sz. ügy)
      (2021/C 88/25)
      Az eljárás nyelve: német

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Bezirksgericht Bleiburg

         Az alapeljárás felei

         Felperes: LKW WALTER Internationale Transportorganisation AG

         Alperes: CB, DF, GH

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1)

                  Úgy kell-e értelmezni az Európai Unió Alapjogi Chartájának 47. cikkével, valamint a tényleges érvényesülés és egyenértékűség elvével (az EUSZ 4. cikk (3) bekezdése szerinti lojális együttműködés elvével) összefüggésben 1215/2012/EU rendelet (1) 36. és 39. cikkét, hogy azokkal ellentétes az olyan tagállami szabályozás, amely szerint a bíróság előzetes kontradiktórius eljárás lefolytatása és végrehajtható okirat nélkül kizárólag a végrehajtást kérő fél állításai alapján meghozott végrehajtási végzésével szembeni egyedüli jogorvoslat az a kifogás, amelyet nyolc napon belül e tagállam nyelvén kell benyújtani akkor is, ha a végrehajtási végzést másik tagállamban olyan nyelven kézbesítik, amelyet a címzett nem ért, és a kifogást annak tizenkét napon belüli benyújtása esetén már elkésettként elutasítják?

                  2)

                  Úgy kell-e értelmezni a tényleges érvényesülés és az egyenértékűség elvével összefüggésben az 1393/2007/EK rendelet (2) 8. cikkét, hogy azzal ellentétes az olyan nemzeti intézkedés, amely előírja, hogy a címzettnek az iratátvétel megtagadáshoz való jogáról történő tájékoztatásáról rendelkező II. mellékletben található formanyomtatvány egy héten belüli határidővel történő kézbesítésével egyúttal az egyidejűleg kézbesített végrehajtási végzéssel szemben lehetséges azon jogorvoslat benyújtásának határideje is megkezdődik, amely tekintetében nyolc napos határidőt írtak elő?

                  3)

                  Úgy kell-e értelmezni az Európai Unió működéséről szóló szerződés 18. cikkének (1) bekezdését, hogy azzal ellentétes az olyan tagállami szabályozás, amely a végrehajtási végzéssel szembeni jogorvoslatként a kifogást írja elő, amelyet indokolással együtt nyolc napon belül kell benyújtani, és e határidő akkor is alkalmazandó, ha a végrehajtási végzés címzettje másik tagállamban rendelkezik székhellyel, és a végrehajtási végzést se nem azon tagállam hivatalos nyelvén szövegezték meg, amelyben a végrehajtási végzést kézbesítik, sem pedig azon a nyelven, amelyet a határozat címzettje megért?

         (1)  A polgári és kereskedelmi ügyekben a joghatóságról, valamint a határozatok elismeréséről és végrehajtásáról szóló, 2012. december 12-i 1215/2012/EU rendelet (HL 2012. L 351., 1. o.).

         (2)  A tagállamokban a polgári és kereskedelmi ügyekben a bírósági és bíróságon kívüli iratok kézbesítéséről (iratkézbesítés), és az 1348/2000/EK tanácsi rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló, 2007. november 13-i 1393/2007/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet (HL 2007. L 324., 79. o.).


title: C-8/21. sz. ügy: A Landgericht Köln (Németország) által 2021. január 8-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Germanwings GmbH kontra KV

text:
               2021.3.15.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 88/20

      A Landgericht Köln (Németország) által 2021. január 8-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Germanwings GmbH kontra KV
      (C-8/21. sz. ügy)
      (2021/C 88/26)
      Az eljárás nyelve: német

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Landgericht Köln

         Az alapeljárás felei

         Felperes: Germanwings GmbH

         Alperes: KV

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdés

      A légifuvarozó saját munkavállalóinak szakszervezeti felhíváson alapuló sztrájkja esetében a 261/2004/EK rendelet (1) 5. cikkének (3) bekezdése értelmében vett rendkívüli körülményről van-e szó?

         (1)  A visszautasított beszállás és légi járatok törlése vagy hosszú késése [helyesen: jelentős késése] esetén az utasoknak nyújtandó kártalanítás és segítség közös szabályainak megállapításáról, és a 295/91/EGK rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló, 2004. február 11-i 261/2004/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet (HL 2004. L 46., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 7. fejezet, 8. kötet, 10. o.).


title: C-9/21. sz. ügy: A Landgericht Köln (Németország) által 2021. január 8-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – AX kontra Deutsche Lufthansa AG

text:
               2021.3.15.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 88/20

      A Landgericht Köln (Németország) által 2021. január 8-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – AX kontra Deutsche Lufthansa AG
      (C-9/21. sz. ügy)
      (2021/C 88/27)
      Az eljárás nyelve: német

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Landgericht Köln

         Az alapeljárás felei

         Felperes: AX

         Alperes: Deutsche Lufthansa AG

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdés

      A légifuvarozó saját munkavállalóinak szakszervezeti felhíváson alapuló sztrájkja esetében a 261/2004/EK rendelet (1) 5. cikkének (3) bekezdése értelmében vett rendkívüli körülményről van-e szó?

         (1)  A visszautasított beszállás és légi járatok törlése vagy hosszú késése [helyesen: jelentős késése] esetén az utasoknak nyújtandó kártalanítás és segítség közös szabályainak megállapításáról, és a 295/91/EGK rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló, 2004. február 11-i 261/2004/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet (HL 2004. L 46., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 7. fejezet, 8. kötet, 10. o.).


title: C-10/21. sz. ügy: A Landgericht Köln (Németország) által 2021. január 8-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Deutsche Lufthansa AG kontra TZ

text:
               2021.3.15.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 88/21

      A Landgericht Köln (Németország) által 2021. január 8-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Deutsche Lufthansa AG kontra TZ
      (C-10/21. sz. ügy)
      (2021/C 88/28)
      Az eljárás nyelve: német

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Landgericht Köln

         Az alapeljárás felei

         Felperes: Deutsche Lufthansa AG

         Alperes: TZ

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdés

      A légifuvarozó saját munkavállalóinak szakszervezeti felhíváson alapuló sztrájkja esetében a 261/2004/EK rendelet (1) 5. cikkének (3) bekezdése értelmében vett rendkívüli körülményről van-e szó?

         (1)  A visszautasított beszállás és légi járatok törlése vagy hosszú késése [helyesen: jelentős késése] esetén az utasoknak nyújtandó kártalanítás és segítség közös szabályainak megállapításáról, és a 295/91/EGK rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló, 2004. február 11-i 261/2004/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet (HL 2004. L 46., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 7. fejezet, 8. kötet, 10. o.).


title: C-11/21. sz. ügy: A Landgericht Köln (Németország) által 2021. január 8-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Deutsche Lufthansa AG kontra IY és TP

text:
               2021.3.15.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 88/21

      A Landgericht Köln (Németország) által 2021. január 8-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Deutsche Lufthansa AG kontra IY és TP
      (C-11/21. sz. ügy)
      (2021/C 88/29)
      Az eljárás nyelve: német

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Landgericht Köln

         Az alapeljárás felei

         Felperes: Deutsche Lufthansa AG

         Alperesek: IY, TP

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdés

      A légifuvarozó saját munkavállalóinak szakszervezeti felhíváson alapuló sztrájkja esetében a 261/2004/EK rendelet (1) 5. cikkének (3) bekezdése értelmében vett rendkívüli körülményről van-e szó?

         (1)  A visszautasított beszállás és légi járatok törlése vagy hosszú késése [helyesen: jelentős késése] esetén az utasoknak nyújtandó kártalanítás és segítség közös szabályainak megállapításáról, és a 295/91/EGK rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló, 2004. február 11-i 261/2004/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet (HL 2004. L 46., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 7. fejezet, 8. kötet, 10. o.).


title: C-12/21. sz. ügy: A Landgericht Köln (Németország) által 2021. január 8-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Deutsche Lufthansa AG kontra FL

text:
               2021.3.15.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 88/22

      A Landgericht Köln (Németország) által 2021. január 8-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Deutsche Lufthansa AG kontra FL
      (C-12/21. sz. ügy)
      (2021/C 88/30)
      Az eljárás nyelve: német

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Landgericht Köln

         Az alapeljárás felei

         Felperes: Deutsche Lufthansa AG

         Alperes: FL

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdés

      A légifuvarozó saját munkavállalóinak szakszervezeti felhíváson alapuló sztrájkja esetében a 261/2004/EK rendelet (1) 5. cikkének (3) bekezdése értelmében vett rendkívüli körülményről van-e szó?

         (1)  A visszautasított beszállás és légi járatok törlése vagy hosszú késése [helyesen: jelentős késése] esetén az utasoknak nyújtandó kártalanítás és segítség közös szabályainak megállapításáról, és a 295/91/EGK rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló, 2004. február 11-i 261/2004/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet (HL 2004. L 46., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 7. fejezet, 8. kötet, 10. o.).


title: C-17/21. sz. ügy: Az Augstākā tiesa (Senāts) (Lettország) által 2021. január 11-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Sabiedrisko pakalpojumu regulēšanas komisija, Ekonomikas ministrija, Finanšu ministrija kontra SIA GM

text:
               2021.3.15.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 88/22

      Az Augstākā tiesa (Senāts) (Lettország) által 2021. január 11-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Sabiedrisko pakalpojumu regulēšanas komisija, Ekonomikas ministrija, Finanšu ministrija kontra SIA GM
      (C-17/21. sz. ügy)
      (2021/C 88/31)
      Az eljárás nyelve: lett

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Augstākā tiesa (Senāts)

         Az alapeljárás felei

         Alperes és felülvizsgálati kérelmet előterjesztő fél: Sabiedrisko pakalpojumu regulēšanas komisija

         Felperes és a felülvizsgálati eljárásban ellenérdekű fél: SIA GM

         A többi fél az eljárásban: Ekonomikas ministrija, Finanšu ministrija

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1)

                  Úgy kell-e tekinteni, hogy a közszolgáltatóval szemben előírt azon kötelezettség, hogy a villamosenergia-termeléshez megújuló energiaforrásokat felhasználó termelőktől a piaci árnál magasabb áron vásároljon villamos energiát – a végső fogyasztónak a megvalósult fogyasztása arányában fennálló fizetési kötelezettsége mellett –, az Európai Unió működéséről szóló szerződés 107. cikkének (1) bekezdése értelmében vett állami beavatkozásnak vagy állami forrásoknak minősül?

                  2)

                  Úgy kell-e értelmezni a „villamosenergia-piac liberalizációjának” fogalmát, hogy úgy kell tekinteni, hogy a liberalizáció már a szabad kereskedelem bizonyos elemeinek fennállása esetén bekövetkezett, mint például valamely közszolgáltató által más tagállambeli szolgáltatókkal kötött szerződések esetén? Tekinthető-e úgy, hogy a villamosenergia-piac liberalizációja azon időpontban kezdődik, amelyben a jogszabály a villamosenergia-fogyasztók egy részének (például az átviteli hálózathoz csatlakoztatott villamosenergia-fogyasztóknak vagy az elosztóhálózathoz csatlakoztatott nem háztartási villamosenergia-fogyasztóknak) biztosítja a villamosenergiaszolgáltató-váltáshoz való jogot? A villamosenergia-piac lettországi szabályozásának fejlődése és különösen a 2007. év előtti helyzet milyen hatással van a villamosenergia-termelők számára nyújtott támogatásoknak a Európai Unió működéséről szóló szerződés 107. cikkének (1) bekezdése alapján történő értékelésére (az első kérdésre adandó válasz szempontjából)?

                  3)

                  Abban az esetben, ha az első és a második kérdésre adandó válaszból az tűnik ki, hogy a villamosenergia-termelőknek nyújtott támogatás nem minősül az Európai Unió működéséről szóló szerződés 107. cikkének (1) bekezdése értelmében vett állami támogatásnak, az a tény, hogy a felperes jelenleg liberalizált villamosenergia-piacon működik, és a kártérítés megfizetése a jelen helyzetben előnyt biztosít számára az érintett piacon jelen lévő más gazdasági szereplőkkel szemben, maga után vonja-e, hogy a kártérítést az Európai Unió működéséről szóló szerződés 107. cikkének (1) bekezdése értelmében vett állami támogatásnak kell tekinteni?

                  4)

                  Abban az esetben, ha az első és a második kérdésre adandó válaszból az tűnik ki, hogy a villamosenergia-termelőknek nyújtott támogatás az Európai Unió működéséről szóló szerződés 107. cikkének (1) bekezdése értelmében vett állami támogatásnak minősül, úgy kell-e tekinteni az állami támogatásoknak az említett rendelkezés szerinti ellenőrzése kontextusában, hogy a felperesnek az előállított villamos energia után járó emelt összegű kifizetéshez való, törvényben meghatározott jog hiányos teljesítéséből eredő kár megtérítése iránti kérelme új állami támogatás iránti kérelemnek, vagy inkább valamely állami támogatás korábban ki nem fizetett részének kifizetése iránti kérelemnek minősül?

                  5)

                  Abban az esetben, ha az előzetes döntéshozatalra előterjesztett negyedik kérdésre azt a választ kell adni, hogy a kártérítés iránti kérelmet a múltbeli körülmények kontextusában valamely állami támogatás korábban ki nem fizetett részének kifizetése iránti kérelemként kell értékelni, az következik-e az Európai Unió működéséről szóló szerződés 107. cikkének (1) bekezdéséből, hogy a szóban forgó állami támogatás kifizetésével kapcsolatos ítélethozatalhoz jelenleg meg kell vizsgálni az aktuális piaci helyzetet, és figyelembe kell venni a hatályos szabályozást (ideértve a túlkompenzáció megelőzése céljából jelenleg fennálló korlátozásokat)?

                  6)

                  Jelentősége van-e az Európai Unió működéséről szóló szerződés 107. cikke (1) bekezdésének értelmezése szempontjából annak, hogy a szélerőművek – a vízerőművektől eltérően – a múltban teljes összegű állami támogatásban részesültek?

                  7)

                  Jelentősége van-e az Európai Unió működéséről szóló szerződés 107. cikke (1) bekezdésének értelmezése szempontjából annak, hogy jelenleg a teljes összegű állami támogatásban nem részesülő vízerőműveknek csak bizonyos része kap kártérítést?

                  8)

                  Úgy kell-e értelmezni az Európai Unió működéséről szóló szerződés 107. és 108. cikkének a csekély összegű támogatásokra való alkalmazásáról szóló, 2013. december 18-i 1407/2013/EU bizottsági rendelet (1) 3. cikkének (2) bekezdését és 7. cikkének (1) bekezdését, hogy mivel a jelen ügyben vitatott támogatás összege nem haladja meg a csekély összegű támogatás küszöbértékét, meg kell állapítani, hogy a szóban forgó támogatás eleget tesz a csekély összegű támogatások tekintetében megállapított kritériumoknak? Úgy kell-e értelmezni az 1407/2013 rendelet 5. cikkének (2) bekezdését, hogy a jelen ügyben – a túlkompenzáció megelőzésére irányadó, a Bizottság SA.43140 számú határozatában szereplő feltételekre tekintettel – azon tény, hogy az okozott kár megtérítésének kifizetését csekély összegű támogatásnak tekintik, elfogadhatatlan halmozódást eredményezhet?

                  9)

                  Abban az esetben, ha a jelen ügyben úgy kell tekinteni, hogy állami támogatást ítéltek oda/fizettek ki, úgy kell-e értelmezni az Európai Unió működéséről szóló szerződés 108. cikkének alkalmazására vonatkozó részletes szabályok megállapításáról szóló, 2015. július 13-i (EU) 2015/1589/EU tanácsi rendelet (2) 1. cikkének b) és c) pontját, hogy a jelen ügyben fennállókhoz hasonló körülmények új állami támogatásnak, és nem pedig létező állami támogatásnak felelnek meg?

                  10)

                  Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kilencedik kérdésre adandó igenlő válasz esetén, annak megítélése szempontjából, hogy a felperes helyzete összeegyeztethető-e a 2015/1589 rendelet 1. cikke b) pontjának iv. alpontjában hivatkozott, létező támogatásnak tekintendő támogatásokkal, a 2015/1589 rendelet 17. cikkének (2) bekezdése szerinti jogvesztő határidő kezdő időpontjaként kizárólag azon időpontot kell-e figyelembe venni, amikor a támogatás tényleges kifizetése megtörtént?

                  11)

                  Abban az esetben, ha úgy kell tekinteni, hogy állami támogatást ítéltek oda/fizettek ki, úgy kell-e értelmezni az Európai Unió működéséről szóló szerződés 108. cikkének (3) bekezdését, valamint a 2015/1589 rendelet 2. cikkének (1) bekezdését és 3. cikkét, hogy az állami támogatás bejelentésére irányuló, a jelen ügyben szereplőhöz hasonló eljárást megfelelőnek kell tekinteni abban az esetben, ha a nemzeti bíróság azzal a feltétellel ad helyt az elszenvedett kár megtérítése iránti kérelemnek, hogy kézhez vette a Bizottság támogatást engedélyező határozatát, és arra kötelezi a gazdasági minisztériumot, hogy az ítélethozataltól számított két hónapon belül küldje meg a Bizottságnak a kereskedelmi tevékenységhez nyújtott támogatásra vonatkozó megfelelő nyilatkozatot?

                  12)

                  Jelentősége van-e az Európai Unió működéséről szóló szerződés 107. cikke (1) bekezdésének értelmezése szempontjából annak a ténynek, hogy az elszenvedett kár megtérítését az állami szektor olyan szervétől (közszolgáltatási szabályozó bizottság) kérik, amelynek hagyományosan nem kellett ilyen költségeket viselnie, valamint azon ténynek, hogy az említett szerv költségvetését a szabályozott ágazatokba tartozó közszolgáltatók által fizetett olyan állami díjak képezik, amelyeket kizárólag a szabályozási tevékenységre lehet fordítani?

                  13)

                  Összeegyeztethető-e a jelen ügyben vitatotthoz hasonló kártérítési rendszer az uniós jogban foglalt és a szabályozott ágazatokra alkalmazott elvekkel, különösen a 2009. november 25-i 2009/140/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (3) által módosított, az elektronikus hírközlő hálózatok és az elektronikus hírközlési szolgáltatások engedélyezéséről szóló, 2002. március 7-i 2002/20/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (engedélyezési irányelv) (4) 12. cikkével és (30) preambulumbekezdésével?

         (1)  HL 2013. L 352., 1. o.

         (2)  HL 2015. L 248., 9. o.

         (3)  Az elektronikus hírközlő hálózatok és elektronikus hírközlési szolgáltatások közös keretszabályozásáról szóló 2002/21/EK irányelv, az elektronikus hírközlő hálózatokhoz és kapcsolódó eszközökhöz való hozzáférésről, valamint azok összekapcsolásáról szóló 2002/19/EK irányelv és az elektronikus hírközlő hálózatok és az elektronikus hírközlési szolgáltatások engedélyezéséről szóló 2002/20/EK irányelv módosításáról szóló, 2009. november 25-i 2009/140/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL 2009. L 337., 37. o.; helyesbítés: HL 2013. L 241., 8. o.).

         (4)  HL 2002. L 108., 21. o.; magyar nyelvű különkiadás 13. fejezet, 29. kötet, 337. o.


title: T-699/17. sz. ügy: A Törvényszék 2021. január 27-i ítélete – Lengyelország kontra Bizottság („Környezet – 2010/75/EU irányelv – Ipari kibocsátások – (EU) 2017/1442 végrehajtási határozat – Nagy tüzelőberendezések – Az elérhető legjobb technikákkal (BAT) kapcsolatos következtetések – Az EUSZ 16. cikk (4) és (5) bekezdése – Az átmeneti rendelkezésekről szóló (36. sz.) jegyzőkönyv 3. cikkének (2) és (3) bekezdése – A törvény időbeli alkalmazása – Komitológia”)

text:
               2021.3.15.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 88/25

      A Törvényszék 2021. január 27-i ítélete – Lengyelország kontra Bizottság
      (T-699/17. sz. ügy) (1)

      („Környezet - 2010/75/EU irányelv - Ipari kibocsátások - (EU) 2017/1442 végrehajtási határozat - Nagy tüzelőberendezések - Az elérhető legjobb technikákkal (BAT) kapcsolatos következtetések - Az EUSZ 16. cikk (4) és (5) bekezdése - Az átmeneti rendelkezésekről szóló (36. sz.) jegyzőkönyv 3. cikkének (2) és (3) bekezdése - A törvény időbeli alkalmazása - Komitológia”)
      (2021/C 88/32)
      Az eljárás nyelve: lengyel

         Felek

         Felperes: Lengyel Köztársaság (képviselők: B. Majczyna és D. Krawczyk meghatalmazottak)

         Alperes: Európai Bizottság (képviselők: Ł. Habiak, K. Herrmann és R. Tricot meghatalmazottak)

         A felperest támogató beavatkozók: Bolgár Köztársaság (képviselők: E. Petranova és T. Mitova meghatalmazottak), Magyarország (képviselő: Fehér M. meghatalmazott)

         Az alperest támogató beavatkozók: Belga Királyság (képviselő: M. Jacobs meghatalmazott), Francia Köztársaság (képviselők: J. Traband és A.-L. Desjonquères meghatalmazottak), Svéd Királyság (képviselők: C. Meyer-Seitz, H. Shev, L. Zettergren és A. Alriksson meghatalmazottak)

         Az ügy tárgya

      A 2010/75/EU európai parlamenti és tanácsi irányelv szerinti elérhető legjobb technikákkal (BAT) kapcsolatos következtetéseknek a nagy tüzelőberendezések tekintetében történő meghatározásáról szóló, 2017. július 31-i (EU) 2017/1442 bizottsági végrehajtási határozat (HL 2017. L 212., 1. o.) megsemmisítése iránt az EUMSZ 263. cikk alapján benyújtott kérelem

         Az ítélet rendelkező része

                  1)

                  A Törvényszék megsemmisíti a 2010/75/EU európai parlamenti és tanácsi irányelv szerinti elérhető legjobb technikákkal (BAT) kapcsolatos következtetéseknek a nagy tüzelőberendezések tekintetében történő meghatározásáról szóló, 2017. július 31-i (EU) 2017/1442 bizottsági végrehajtási határozatot.

                  2)

                  A Törvényszék fenntartja a jelen rendelkező rész 1. pontja értelmében megsemmisített végrehajtási határozat joghatásait az azt felváltani hivatott és a minősített többségnek az átmeneti rendelkezésekről szóló (36. sz.) jegyzőkönyv 3. cikkének (3) bekezdésében előírt szabályai szerint elfogadott új jogi aktus – észszerű, a jelen ítélet kihirdetésétől számított tizenkét hónapot meg nem haladó határidőn belül történő – hatálybalépéséig.

                  3)

                  Az Európai Bizottság a saját költségein felül viseli a Lengyel Köztársaság részéről felmerült költségeket is.

                  4)

                  A Belga Királyság, a Bolgár Köztársaság, a Francia Köztársaság, Magyarország és a Svéd Királyság maga viseli saját költségeit.

         (1)  HL C 412., 2017.12.4.