title: A Törvényszék ítélete (hetedik tanács), 2015. október 28. (Kivonatok).#Hammar Nordic Plugg AB kontra Európai Bizottság.#Állami támogatások – Földterületek és egy üzemegység eladása és bérbeadása – A támogatást a belső piaccal összeegyeztethetetlennek nyilvánító és annak visszatéríttetését elrendelő határozat – Közbeszerzési eljárás hiánya – A piaci ár meghatározása – A magánbefektető kritériuma – A tagállamok közötti kereskedelem érintettsége.#T-253/12. sz. ügy.

text:
               Felek
               Rendelkező rész

            Felek
            A T‑253/12. sz. ügyben,
            a Hammar Nordic Plugg AB (székhelye: Trollhättan [Svédország], képviselik: I. Otken Eriksson és U. Öberg ügyvédek)
            felperesnek
            az Európai Bizottság (képviselik: D. Grespan és P.‑J. Loewenthal, meghatalmazotti minőségben, segítőjük: L. Sandberg‑Morch ügyvéd)
            alperes ellen
            a Svédország által a Hammar Nordic Plugg AB javára nyújtott, SA.28809 (C 29/10) (ex NN 42/10 & ex CP 194/09) állami támogatásról szóló, 2012. február 8‑i 2012/293/EU bizottsági határozat (HL L 150., 78. o.) megsemmisítése iránti kérelme tárgyában,
            A TÖRVÉNYSZÉK (hetedik tanács),
            tagjai: M. van der Woude, I. Wiszniewska‑Białecka és I. Ulloa Rubio (előadó) bírák,
            hivatalvezető: C. Heeren tanácsos,
            tekintettel az írásbeli szakaszra és a 2015. március 26‑i tárgyalásra,
            meghozta a következő
            Ítéletet (1)
            A jogvita előzményei
            [omissis]
            Közigazgatási eljárás
            [omissis]
            A megtámadott határozat
            [omissis]
            Az eljárás és a felek kérelmei
            25. A Törvényszék Hivatalához 2012. június 8‑án benyújtott keresetlevelével a felperes megindította a jelen keresetet.
            26. A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:
            – teljes egészében vagy részben semmisítse meg a megtámadott határozatot;
            – a Bizottságot kötelezze a költségek viselésére.
            27. A Bizottság azt kéri, hogy a Törvényszék:
            – utasítsa el a keresetet mint megalapozatlant;
            – a felperest kötelezze a költségek viselésére.
            A jogkérdésről
            [omissis]
            Az állami támogatásnak történő minősítés keretében elkövetett értékelési hibára alapított első jogalapról
            [omissis]
            32. Annak vizsgálata során, hogy állami támogatást képez‑e, ha az állami hatóságok valamely földterületet magánszemély részére értékesítenek, a Bizottságnak a piacgazdasági magánbefektető kritériumát kell alkalmaznia annak ellenőrzése érdekében, hogy a támogatás feltételezett kedvezményezettje által fizetett ár megfelel‑e annak az árnak, amelyet a rendes versenyfeltételek mellett eljáró magánbefektető kérhetett volna. E kritérium alkalmazása a Bizottság részéről általában összetett gazdasági értékelést feltételez (Bizottság kontra Scott ítélet, fenti 31. pont, EU:C:2010:480, 68. pont).
            [omissis]
            A 8 000 000 SEK eladási ár figyelmen kívül hagyásáról
            [omissis]
            40. Ezt követően a felperes harmadik érvével kapcsolatban, miszerint az eladást megelőzően indokolatlan volt hivatalos közbeszerzési eljáráshoz folyamodni, emlékeztetni kell arra, hogy a Bizottságot kötik az általa elfogadott keretszabályok és közlemények, amennyiben azok nem térnek el az EUM‑Szerződés rendelkezéseitől, és amennyiben azokat a tagállamok elfogadják (2014. július 16‑i Zweckverband Tierkörperbeseitigung kontra Bizottság ítélet, T‑309/12, EU:T:2014:676, 212. pont).
            41. Ezért a Bizottság egy nyílt és feltétel nélküli közbeszerzési eljárás hiányában a közlemény 2. pontjának a) pontja alapján a rendelkezésére álló becslésekre támaszkodhatott.
            [omissis]
            Állami támogatásnak a létesítmény FABV által 17 000 000 SEK‑ért történő megvásárláskor való fennállására vonatkozó vizsgálatnak a hiányáról
            [omissis]
            60. Először is meg kell jegyezni, hogy a létesítménynek FABV által a felperes részére történő eladására vonatkozó hivatalos vizsgálati eljárás megindításáról szóló határozatának az összefoglalójában a Bizottság a Chips említett létesítményének a FABV részére történő eladásával kapcsolatban a következőkre mutatott rá:
            „Amint független külső tanácsadók arra rámutattak, a gyártó létesítményért a FABV által fizetett vételár nem tűnik a piaci értéknél magasabbnak. Ezért a támogatási elem kizárható ezen első ügyletből, amely nem minősül az EUMSZ 107. cikk (1) bekezdése értelmében vett állami támogatásnak.”
            61. A Bizottság tehát a Chips létesítményének a FABV részére történő eladását illetően az [EUMSZ 108. cikk] alkalmazására vonatkozó részletes szabályok megállapításáról szóló, 1999. március 22‑i 659/1999/EK tanácsi rendelet (HL L 83., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 8. fejezet, 1. kötet, 339. o.) 4. cikkének (2) bekezdése alapján határozatot hozott, amelynek a szövegéből egyértelműen kitűnik, hogy az végleges.
            62. Márpedig, ha a Bizottság egy határozatban kimondja, hogy egy intézkedés nem minősül az EUMSZ 107. cikk (1) bekezdése értelmében vett állami támogatásnak, anélkül, hogy megindítaná az EUMSZ 108. cikk (2) bekezdésében előírt hivatalos vizsgálati eljárást, és ha valamely érintett az ugyanezen rendelkezés által biztosított eljárási jogait kívánja védelmezni, akkor e határozattal szemben az EUMSZ 263. cikk hatodik bekezdésében megállapított határidőn belül a Törvényszék előtt keresetet kell indítania (2001. november 27‑i Wöhr kontra Bizottság végzés, T‑222/00, EBHT, EU:T:2001:274, 34. pont).
            63. A jelen ügyben meg kell állapítani, hogy a felperes e határidőn belül nem indított ilyen kereset.
            64. Másodszor, amint a Bizottság rámutat, a 659/1999 rendelet 9. cikke megállapítja azt az eljárást, amely lehetővé teszi azon végleges határozat visszavonását, amelyben a Bizottság megállapította, hogy valamely intézkedés nem minősül állami támogatásnak, amely rendelkezés alapján a Bizottság visszavonhat ilyen határozatot, amennyiben az olyan helytelen információn alapult, amely döntő fontosságú volt a határozat meghozatalában.
            65. Márpedig a felperes egyetlen érve, amely az állítólagosan helytelen információkra vonatkozik, az ingatlanok azon kihasználtsági szintjét érinti, amelyet az első becslésben figyelembe vettek. A felperes előadja, hogy a Chips létesítménye FABV részére történő értékesítésének feljegyzése 10%‑os kihasználtsági szintre támaszkodott, holott ez valójában 100% volt az üres ingatlanok tekintetében. A felperes vitatja a Bizottság azon állítását is, miszerint a helyi hatóságoknak értesíteni kellett volna őt arról, hogy 2008. február 13‑tól bérlőt találtak.
            66. E tekintetben meg kell állapítani, hogy a felperes nem szolgáltat semmiféle bizonyítékot ezen állítások alátámasztására, és egyebekben még azt sem fejti ki, hogy véleménye szerint milyen kihasználtsági szint lett volna helyes az egész létesítmény esetében.
            67. A felperes többi érve csak olyan nem bizonyított állítás, amelyek nem felelnek meg a 659/1999 rendelet 9. cikke szerinti előírásoknak.
            [omissis]
            A piacgazdasági magánbefektető kritériumának a figyelmen kívül hagyásáról
            [omissis]
            78. A jelen ügyben nem vitatott, hogy a FABV 17 000 000 SEK összegért megvásárolta a létesítményt, és ugyanazon a napon, vagyis 2008. február 13‑án 8 000 000 SEK összegért vételi opciót biztosított a felperesnek.
            79. Először is meg kell jegyezni, hogy kétséges, hogy magánbefektető ilyen ügyletet bonyolított volna le.
            80. Másodszor meg kell jegyezni, hogy az eljárás megindításáról szóló határozat 16. pontjából következik, hogy a FABV a létesítmény tevékenysége folytatásának a biztosítása és a munkahelyek megmentése reményében fogadott el alacsonyabb viszonteladási árat. Egyébiránt a felek nem vitatják, hogy az önkormányzatnak mindig ez volt a célja, amelyre maga a felperes is emlékeztet a keresetlevélben. A megtámadott határozat 58. pontjában továbbá rámutatnak arra, hogy e célkitűzés az egyetlen is, amelyet a svéd hatóságok a Bizottságnak megemlítettek.
            81. Ezenkívül a felperes által hivatkozott 2009. november 27‑i levélből következik, hogy a FABV úgy vélte, hogy az a terv, miszerint megvásárolja a létesítményt, majd azt bérbe adja a felperesnek, aki azt a maga részéről bérbe adja a Nya Toppnak, lehetővé teszi a létesítmény működtetésének a folytatását, és megőrzi az annak a bezárása miatt veszélyeztetett munkahelyeket.
            82. A FABV tehát úgy döntött, amint e levélben szerepel, hogy 9 000 000 SEK támogatást kér az önkormányzattól, amely összeg azon veszteség fedezésére szolgált, amely a létesítménynek a felperes részére 8 000 000 SEK‑ért történő eladásához kapcsolódott. E tekintetben a Bizottság benyújtotta a Kammarrätt i Göteborg (göteborgi közigazgatási fellebbviteli bíróság, Svédország) 2012. december 1‑jei ítéletének másolatát, amely a FABV azon kérelmére vonatkozott, hogy a létesítménynek a felperes részére történő eladása következtében keletkező tőkeveszteséget levonhassa.
            [omissis]
            A Bizottság által megállapított utolsó becslés megbízhatóságának hiányáról
            [omissis]
            A létesítmény 8 000 000 SEK összegért történő továbbértékesítésének a figyelmen kívül hagyásáról
            [omissis]
            A felperes és a Nya Topp közötti bérleti szerződésről
            [omissis]
            A tagállamok közötti kereskedelem érintettségére és a versenytorzulásra vonatkozó második jogalapról
            [omissis]
            A vizsgálati és az indokolási kötelezettségre, valamint a védelemhez való jogra vonatkozó harmadik jogalapról
            [omissis]
            A Bizottság vizsgálati kötelezettségéről
            [omissis]
            Az indokolási kötelezettségről
            [omissis]
            A felperes védelemhez való jogáról
            [omissis]
            A költségekről
            [omissis]
            (1) .
            (1)  – A jelen ítéletnek csak azok a pontjai kerülnek ismertetésre, amelyek közzétételét a Törvényszék hasznosnak tartja.

            Rendelkező rész
            A fenti indokok alapján
            A TÖRVÉNYSZÉK (hetedik tanács)
            a következőképpen határozott:
            1) A Törvényszék a keresetet elutasítja.
            2) A Hammar Nordic Plugg AB maga viseli saját költségeit, valamint az Európai Bizottság részéről felmerült költségeket.

    ---documentbreak---

         A TÖRVÉNYSZÉK ÍTÉLETE (hetedik tanács)
      2015. október 28. (
            *1
         )
      „Állami támogatások — Földterületek és egy üzemegység eladása és bérbeadása — A támogatást a belső piaccal összeegyeztethetetlennek nyilvánító és annak visszatéríttetését elrendelő határozat — Közbeszerzési eljárás hiánya — A piaci ár meghatározása — A magánbefektető kritériuma — A tagállamok közötti kereskedelem érintettsége”
      A T‑253/12. sz. ügyben,
      a Hammar Nordic Plugg AB (székhelye: Trollhättan [Svédország], képviselik: I. Otken Eriksson és U. Öberg ügyvédek)
      felperesnek
      az Európai Bizottság (képviselik: D. Grespan és P.‑J. Loewenthal, meghatalmazotti minőségben, segítőjük: L. Sandberg‑Morch ügyvéd)
      alperes ellen
      a Svédország által a Hammar Nordic Plugg AB javára nyújtott, SA.28809 (C 29/10) (ex NN 42/10 & ex CP 194/09) állami támogatásról szóló, 2012. február 8‑i 2012/293/EU bizottsági határozat (HL L 150., 78. o.) megsemmisítése iránti kérelme tárgyában,
      A TÖRVÉNYSZÉK (hetedik tanács),
      tagjai: M. van der Woude, I. Wiszniewska‑Białecka és I. Ulloa Rubio (előadó) bírák,
      hivatalvezető: C. Heeren tanácsos,
      tekintettel az írásbeli szakaszra és a 2015. március 26‑i tárgyalásra,
      meghozta a következő

         Ítéletet (
            1
         )

         A jogvita előzményei

         [omissis]

         Közigazgatási eljárás

         [omissis]

         A megtámadott határozat

         [omissis]

         Az eljárás és a felek kérelmei

               25

               A Törvényszék Hivatalához 2012. június 8‑án benyújtott keresetlevelével a felperes megindította a jelen keresetet.

               26

               A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:

                        —

                        teljes egészében vagy részben semmisítse meg a megtámadott határozatot;

                        —

                        a Bizottságot kötelezze a költségek viselésére.

               27

               A Bizottság azt kéri, hogy a Törvényszék:

                        —

                        utasítsa el a keresetet mint megalapozatlant;

                        —

                        a felperest kötelezze a költségek viselésére.

         A jogkérdésről

         [omissis]

         Az állami támogatásnak történő minősítés keretében elkövetett értékelési hibára alapított első jogalapról

         [omissis]

               32

               Annak vizsgálata során, hogy állami támogatást képez‑e, ha az állami hatóságok valamely földterületet magánszemély részére értékesítenek, a Bizottságnak a piacgazdasági magánbefektető kritériumát kell alkalmaznia annak ellenőrzése érdekében, hogy a támogatás feltételezett kedvezményezettje által fizetett ár megfelel‑e annak az árnak, amelyet a rendes versenyfeltételek mellett eljáró magánbefektető kérhetett volna. E kritérium alkalmazása a Bizottság részéről általában összetett gazdasági értékelést feltételez (Bizottság kontra Scott ítélet, fenti 31. pont, EU:C:2010:480, 68. pont).

                  [omissis]

         A 8000000 SEK eladási ár figyelmen kívül hagyásáról

         [omissis]

               40

               Ezt követően a felperes harmadik érvével kapcsolatban, miszerint az eladást megelőzően indokolatlan volt hivatalos közbeszerzési eljáráshoz folyamodni, emlékeztetni kell arra, hogy a Bizottságot kötik az általa elfogadott keretszabályok és közlemények, amennyiben azok nem térnek el az EUM‑Szerződés rendelkezéseitől, és amennyiben azokat a tagállamok elfogadják (2014. július 16‑i Zweckverband Tierkörperbeseitigung kontra Bizottság ítélet, T‑309/12, EU:T:2014:676, 212. pont).

               41

               Ezért a Bizottság egy nyílt és feltétel nélküli közbeszerzési eljárás hiányában a közlemény 2. pontjának a) pontja alapján a rendelkezésére álló becslésekre támaszkodhatott.

                  [omissis]

         Állami támogatásnak a létesítmény FABV által 17000000 SEK‑ért történő megvásárláskor való fennállására vonatkozó vizsgálatnak a hiányáról

         [omissis]

               60

               Először is meg kell jegyezni, hogy a létesítménynek FABV által a felperes részére történő eladására vonatkozó hivatalos vizsgálati eljárás megindításáról szóló határozatának az összefoglalójában a Bizottság a Chips említett létesítményének a FABV részére történő eladásával kapcsolatban a következőkre mutatott rá:
               „Amint független külső tanácsadók arra rámutattak, a gyártó létesítményért a FABV által fizetett vételár nem tűnik a piaci értéknél magasabbnak. Ezért a támogatási elem kizárható ezen első ügyletből, amely nem minősül az EUMSZ 107. cikk (1) bekezdése értelmében vett állami támogatásnak.”

               61

               A Bizottság tehát a Chips létesítményének a FABV részére történő eladását illetően az [EUMSZ 108. cikk] alkalmazására vonatkozó részletes szabályok megállapításáról szóló, 1999. március 22‑i 659/1999/EK tanácsi rendelet (HL L 83., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 8. fejezet, 1. kötet, 339. o.) 4. cikkének (2) bekezdése alapján határozatot hozott, amelynek a szövegéből egyértelműen kitűnik, hogy az végleges.

               62

               Márpedig, ha a Bizottság egy határozatban kimondja, hogy egy intézkedés nem minősül az EUMSZ 107. cikk (1) bekezdése értelmében vett állami támogatásnak, anélkül, hogy megindítaná az EUMSZ 108. cikk (2) bekezdésében előírt hivatalos vizsgálati eljárást, és ha valamely érintett az ugyanezen rendelkezés által biztosított eljárási jogait kívánja védelmezni, akkor e határozattal szemben az EUMSZ 263. cikk hatodik bekezdésében megállapított határidőn belül a Törvényszék előtt keresetet kell indítania (2001. november 27‑i Wöhr kontra Bizottság végzés, T‑222/00, EBHT, EU:T:2001:274, 34. pont).

               63

               A jelen ügyben meg kell állapítani, hogy a felperes e határidőn belül nem indított ilyen kereset.

               64

               Másodszor, amint a Bizottság rámutat, a 659/1999 rendelet 9. cikke megállapítja azt az eljárást, amely lehetővé teszi azon végleges határozat visszavonását, amelyben a Bizottság megállapította, hogy valamely intézkedés nem minősül állami támogatásnak, amely rendelkezés alapján a Bizottság visszavonhat ilyen határozatot, amennyiben az olyan helytelen információn alapult, amely döntő fontosságú volt a határozat meghozatalában.

               65

               Márpedig a felperes egyetlen érve, amely az állítólagosan helytelen információkra vonatkozik, az ingatlanok azon kihasználtsági szintjét érinti, amelyet az első becslésben figyelembe vettek. A felperes előadja, hogy a Chips létesítménye FABV részére történő értékesítésének feljegyzése 10%‑os kihasználtsági szintre támaszkodott, holott ez valójában 100% volt az üres ingatlanok tekintetében. A felperes vitatja a Bizottság azon állítását is, miszerint a helyi hatóságoknak értesíteni kellett volna őt arról, hogy 2008. február 13‑tól bérlőt találtak.

               66

               E tekintetben meg kell állapítani, hogy a felperes nem szolgáltat semmiféle bizonyítékot ezen állítások alátámasztására, és egyebekben még azt sem fejti ki, hogy véleménye szerint milyen kihasználtsági szint lett volna helyes az egész létesítmény esetében.

               67

               A felperes többi érve csak olyan nem bizonyított állítás, amelyek nem felelnek meg a 659/1999 rendelet 9. cikke szerinti előírásoknak.

                  [omissis]

         A piacgazdasági magánbefektető kritériumának a figyelmen kívül hagyásáról

         [omissis]

               78

               A jelen ügyben nem vitatott, hogy a FABV 17000000 SEK összegért megvásárolta a létesítményt, és ugyanazon a napon, vagyis 2008. február 13‑án 8000000 SEK összegért vételi opciót biztosított a felperesnek.

               79

               Először is meg kell jegyezni, hogy kétséges, hogy magánbefektető ilyen ügyletet bonyolított volna le.

               80

               Másodszor meg kell jegyezni, hogy az eljárás megindításáról szóló határozat 16. pontjából következik, hogy a FABV a létesítmény tevékenysége folytatásának a biztosítása és a munkahelyek megmentése reményében fogadott el alacsonyabb viszonteladási árat. Egyébiránt a felek nem vitatják, hogy az önkormányzatnak mindig ez volt a célja, amelyre maga a felperes is emlékeztet a keresetlevélben. A megtámadott határozat 58. pontjában továbbá rámutatnak arra, hogy e célkitűzés az egyetlen is, amelyet a svéd hatóságok a Bizottságnak megemlítettek.

               81

               Ezenkívül a felperes által hivatkozott 2009. november 27‑i levélből következik, hogy a FABV úgy vélte, hogy az a terv, miszerint megvásárolja a létesítményt, majd azt bérbe adja a felperesnek, aki azt a maga részéről bérbe adja a Nya Toppnak, lehetővé teszi a létesítmény működtetésének a folytatását, és megőrzi az annak a bezárása miatt veszélyeztetett munkahelyeket.

               82

               A FABV tehát úgy döntött, amint e levélben szerepel, hogy 9000000 SEK támogatást kér az önkormányzattól, amely összeg azon veszteség fedezésére szolgált, amely a létesítménynek a felperes részére 8000000 SEK‑ért történő eladásához kapcsolódott. E tekintetben a Bizottság benyújtotta a Kammarrätt i Göteborg (göteborgi közigazgatási fellebbviteli bíróság, Svédország) 2012. december 1‑jei ítéletének másolatát, amely a FABV azon kérelmére vonatkozott, hogy a létesítménynek a felperes részére történő eladása következtében keletkező tőkeveszteséget levonhassa.

                  [omissis]

         A Bizottság által megállapított utolsó becslés megbízhatóságának hiányáról

         [omissis]

      A létesítmény 8000000 SEK összegért történő továbbértékesítésének a figyelmen kívül hagyásáról

         [omissis]

      A felperes és a Nya Topp közötti bérleti szerződésről

         [omissis]

         A tagállamok közötti kereskedelem érintettségére és a versenytorzulásra vonatkozó második jogalapról

         [omissis]

         A vizsgálati és az indokolási kötelezettségre, valamint a védelemhez való jogra vonatkozó harmadik jogalapról

         [omissis]

      A Bizottság vizsgálati kötelezettségéről

         [omissis]

      Az indokolási kötelezettségről

         [omissis]

      A felperes védelemhez való jogáról

         [omissis]

         A költségekről

         [omissis]

               A fenti indokok alapján
               A TÖRVÉNYSZÉK (hetedik tanács)
               a következőképpen határozott:

                           1)

                           A Törvényszék a keresetet elutasítja.

                           2)

                           A Hammar Nordic Plugg AB maga viseli saját költségeit, valamint az Európai Bizottság részéről felmerült költségeket.

                           Van der Woude

                           Wiszniewska‑Białecka

                           Ulloa Rubio

                     Kihirdetve Luxembourgban, a 2015. október 28‑i nyilvános ülésen.
                     Aláírások

            (
            *1
         )	Az eljárás nyelve: svéd.
      (
            1
         )	A jelen ítéletnek csak azok a pontjai kerülnek ismertetésre, amelyek közzétételét a Törvényszék hasznosnak tartja.


A Bíróság 1980. november 25-i ítélete. # Belga Királyság kontra az Európai Közösségek Bizottsága. # # 820/79. sz. ügy


A Bíróság (ötödik tanács) 1991. április 30-i ítélete. # SCP Boscher, Studer et Fromentin kontra SA British Motors Wright és társai. # Előzetes döntéshozatal iránti kérelem: Cour de cassation - Franciaország. # Szolgáltatásnyújtás szabadsága. # C-239/90. sz. ügy


title: A Bíróság (második tanács) 2008. július 17-i ítélete.#ASM Brescia SpA kontra Comune di Rodengo Saiano.#Előzetes döntéshozatal iránti kérelem: Tribunale amministrativo regionale per la Lombardia - Olaszország.#EK 43. cikk, EK 49. cikk és EK 86. cikk - Földgázelosztási közszolgáltatásra irányuló koncesszió - 2003/55 irányelv - Átmeneti időszak előrehozott lejárta - A bizalomvédelem elve és a jogbiztonság elve.#C-347/06. sz. ügy.

text:
      C‑347/06. sz. ügy
      ASM Brescia SpA
      kontra
      Comune di Rodengo Saiano
      (a Tribunale amministrativo regionale per la Lombardia [Olaszország] által benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem)
      „EK 43. cikk, EK 49. cikk és EK 86. cikk – Földgázelosztási közszolgáltatásra irányuló koncesszió – 2003/55 irányelv – Átmeneti időszak előrehozott lejárta – A bizalomvédelem elve és a jogbiztonság elve”
      Az ítélet összefoglalása
      1.        Előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések – A Bíróság hatásköre – Korlátok
      (EK 234. cikk)
      2.        Előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések – A Bíróság hatásköre – Korlátok – A nemzeti bíróság hatásköre
      (EK 234. cikk)
      3.        Jogszabályok közelítése – Jogszabályok közelítését célzó intézkedések – A földgáz belső piacára vonatkozó közös szabályok
            – 2003/55 irányelv
      (2003/55 európai parlamenti és tanácsi irányelv, 23. cikk, (1) bekezdés)
      4.        Személyek szabad mozgása – Letelepedés szabadsága – Szolgáltatásnyújtás szabadsága – Közbeszerzési eljárás nélkül odaítélt
            közszolgáltatási koncesszió
      (EK 43. cikk, EK 49. cikk és EK 86. cikk, (1) bekezdés)
      1.        Az EK 234. cikk alapján indított eljárásban a Bíróságnak nincs hatásköre határozni valamely nemzeti intézkedés közösségi joggal
         való összeegyeztethetőségéről. A Bíróság ugyanakkor a nemzeti bíróság által feltett kérdések szövegéből kiemelheti – a nemzeti
         bíróság által előterjesztett adatokra figyelemmel – a közösségi jog értelmezése szempontjából releváns azon tényezőket, amelyek
         lehetővé teszik a számára azon jogi probléma megoldását, amellyel hozzá fordultak.

      Másfelől, nem a Bíróság feladata állást foglalni a nemzeti rendelkezések értelmezéséről és alkalmazhatóságáról, illetve megállapítani
         az alapügy megoldása tekintetében releváns tényeket. A Bíróság feladata ugyanis az, hogy – a közösségi és nemzeti bíróságok
         hatáskörmegosztásának keretén belül – figyelembe vegye azt az előzetes döntéshozatalra utaló határozatban meghatározott ténybeli
         és szabályozási hátteret, amelybe az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdés illeszkedik.

      (vö. 25., 28. pont)
      2.        A Bíróság és a nemzeti bíróságok között az EK 234. cikkben foglalt együttműködés értelmében kizárólag az alapeljárásban eljáró
         és a meghozandó bírósági döntésért felelős nemzeti bíróság jogosult mérlegelni – az ügy sajátosságaira figyelemmel – egyrészt
         az előzetes döntéshozatal szükségességét annak érdekében, hogy döntését meghozhassa, másrészt azt, hogy a Bíróság számára
         feltett kérdések relevánsak‑e. Így tehát amennyiben az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések a közösségi jog értelmezésével
         kapcsolatosak, a Bíróság főszabály szerint köteles ezekről határozni.

      (vö. 27. pont)
      3.        A földgáz belső piacára vonatkozó közös szabályokról és a 98/30 irányelv hatályon kívül helyezéséről szóló 2003/55 irányelvvel
         nem ellentétes az olyan tagállami szabályozás, amely azon átmeneti időszak általa meghatározott feltételek mellett történő
         meghosszabbításáról rendelkezik, amelynek végére a közbeszerzési eljárás nélkül odaítélt földgázelosztási koncesszió előrehozott
         lejárata esik. E körülményekre tekintettel azt is meg kell állapítani, hogy az EK 10. cikkel és az arányosság elvével sem
         ellentétes az ilyen szabályozás.

      Az említett irányelv 23. cikkének (1) bekezdése ugyanis pontosan meghatározza a földgázellátási piac megnyitásának ütemtervét,
         és többek között előírja, hogy a tagállamoknak biztosítaniuk kell azt, hogy a feljogosított fogyasztók – vagyis akik szabadon,
         saját választásuk szerinti szolgáltatótól vásárolhatnak földgázt – köre 2007. július 1‑jétől minden fogyasztót magában foglaljon.
         E rendelkezés a földgázellátásra, és nem a földgázelosztásra vonatkozik. Ennélfogva ebből nem lehet semmiféle olyan kötelezettségre
         következtetni, amelynek alapján a tagállamok kötelesek lennének megszüntetni a közbeszerzési eljárás nélkül odaítélt elosztási
         szerződéseket. A 2003/55 irányelv egyébként nem tartalmaz semmilyen rendelkezést a jelenlegi földgázelosztási koncessziókról.

      (vö. 38–41. pont és a rendelkező rész 1. pontja)
      4.        Az EK 43., az EK 49. cikkel és az EK 86. cikk (1) bekezdésével nem ellentétes az olyan tagállami szabályozás, amely azon átmeneti
         időszak bizonyos feltételek mellett történő meghosszabbításáról rendelkezik, amelynek végére a közbeszerzési eljárás nélkül
         odaítélt földgázelosztási koncesszió előrehozott lejárata esik, ha az ilyen meghosszabbítás szükségesnek minősíthető annak
         érdekében, hogy lehetővé tegye a szerződő felek számára szerződéses kapcsolataik rendezését, mind a közszolgáltatásra vonatkozó
         igények tekintetében, mind gazdasági szempontból.

      Annak ellenére, hogy az ilyen közszolgáltatásra irányuló koncesszió nem tartozik a különféle közbeszerzésekre vonatkozó irányelvek
         hatálya alá, az ilyen koncessziót odaítélni szándékozó hatóságok mégis kötelesek tiszteletben tartani általában a Szerződés
         alapvető szabályait és különösen az állampolgárság alapján történő hátrányos megkülönböztetés tilalmát. Pontosabban, amennyiben
         az ilyen koncessziós szerződés bizonyos szinten határon átnyúló érdeket is képvisel, e szerződésnek az ajánlatkérő tagállamában
         székhellyel rendelkező vállalkozásnak való, az átláthatóság elvének figyelmen kívül hagyásával történő odaítélése a másik
         tagállamban székhellyel rendelkező, esetlegesen érdekelt vállalkozásokkal szembeni hátrányos, eltérő bánásmódnak minősül.
         Hacsak objektív körülmények nem indokolják, az ilyen eltérő bánásmód, amely – mivel a más tagállamban székhellyel rendelkező
         valamennyi vállalkozást kizárja – elsősorban azok rovására érvényesül, az EK 43. és az EK 49. cikk alkalmazásában tiltott
         – állampolgárságon alapuló – közvetett megkülönböztetésnek minősül. Másfelől, az EK 86. cikk (1) bekezdésével ellentétes,
         ha a közvállalkozások és az olyan vállalkozások esetében, amelyeknek a tagállamok különleges vagy kizárólagos jogokat biztosítanak,
         a tagállamok az EK 43. és az EK 49. cikkel ellentétes nemzeti szabályozást tartanak fenn.

      Az ilyen eltérő bánásmód ugyanakkor indokolható a jogbiztonság elve tiszteletben tartásának szükségességével, amely elv a
         közösségi jogrend részét képezi, és amelynek tiszteletben tartása minden, a közösségi jogot alkalmazó tagállami hatóság kötelessége.
         Mivel a földgáz belső piacára vonatkozó közös szabályokról és a 98/30 irányelv hatályon kívül helyezéséről szóló 2003/55 irányelv
         nem írja elő a gázelosztásra vonatkozó jelenlegi koncessziók felülvizsgálatát, és mivel jelen esetben egy olyan régebbi koncesszióról
         van szó, amelynek évtizedekre előre nézve kell kifejtenie hatásait, és amelyet egy olyan időszakban ítéltek oda, amikor a
         Bíróság még nem mondta ki azt, hogy a határon átnyúló érdeket bizonyosan képviselő szerződésekre vonatkoznak az elsődleges
         jogból levezethető átláthatósággal kapcsolatos kötelezettségek, a jogbiztonság elve, amely különösen azt követeli meg, hogy
         a jogi rendelkezések egyértelműek, pontosak és hatásaikat illetően előre láthatók legyenek, nemcsak lehetővé, hanem egyben
         kötelezővé is teszi azt, hogy az ilyen koncessziók felmondása olyan átmeneti időszakkal párosuljon, amely lehetővé teszi a
         szerződő felek számára szerződéses kapcsolataik rendezését, mind a közszolgáltatásra vonatkozó igények tekintetében, mind
         gazdasági szempontból. A kérdést előterjesztő bíróság feladata értékelni különösen azt, hogy az átmeneti időszaknak belső
         jogi szabályozás útján történő meghosszabbítása szükségesnek minősíthető‑e a jogbiztonság elvének tiszteletben tartása érdekében.

      (vö. 57–61., 64–65., 67–73. pont és a rendelkező rész 2. pontja)
A BÍRÓSÁG ÍTÉLETE (második tanács)
      2008. július 17.(*)

      „EK 43. cikk, EK 49. cikk és EK 86. cikk – Földgázelosztási közszolgáltatásra irányuló koncesszió – 2003/55 irányelv – Átmeneti időszak előrehozott lejárta – A bizalomvédelem elve és a jogbiztonság elve”
      A C‑347/06. sz. ügyben,
      az EK 234. cikk alapján benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem tárgyában, amelyet a Tribunale amministrativo regionale
         per la Lombardia (Olaszország) a Bírósághoz 2006. augusztus 17‑én érkezett, 2006. május 23‑i határozatával terjesztett elő
         az előtte

      az ASM Brescia SpA
      és
      a Comune di Rodengo Saiano,

      között,
      az Anigas – Associazione Nazionale Industriali del Gas
      részvételével
      folyamatban lévő eljárásban,
      A BÍRÓSÁG (második tanács),
      tagjai: C. W. A. Timmermans tanácselnök, J. Makarczyk, P. Kūris, J.‑C. Bonichot (előadó) és C. Toader bírák,
      főtanácsnok: M. Poiares Maduro,
      hivatalvezető: Fülöp B. tanácsos,
      tekintettel az írásbeli szakaszra és a 2008. február 21‑i tárgyalásra,
      figyelembe véve a következők által előterjesztett észrevételeket:
      –        az ASM Brescia SpA képviseletében V. Salvadori, A. Salvadori, G. Caia és N. Aicardi avvocati,
      –        az Anigas – Associazione Nazionale Industriali del Gas képviseletében M. Zoppolato és D. Gazzola avvocati,
      –        az Európai Közösségek Bizottsága képviseletében X. Lewis, B. Schima és D. Recchia, meghatalmazotti minőségben,
      a főtanácsnok indítványának a 2008. április 24‑i tárgyaláson történt meghallgatását követően,
      meghozta a következő
      Ítéletet
      1        Az előzetes döntéshozatal iránti kérelem az EK 10., EK 43., EK 49. cikk és az EK 86. cikk (1) bekezdésének, valamint az egyenlő
         bánásmód, a hátrányos megkülönböztetés tilalma, az átláthatóság és az arányosság elvének, illetve a földgáz belső piacára
         vonatkozó közös szabályokról és a 98/30/EK irányelv hatályon kívül helyezéséről szóló, 2003. június 26‑i 2003/55/EK európai
         parlamenti és tanácsi irányelv (HL L 176., 57. o.; magyar nyelvű különkiadás 12. fejezet, 2. kötet, 230. o.) értelmezésére
         vonatkozik.

      2        E kérelmet az ASM Brescia SpA (a továbbiakban: ASM Brescia) és a Comune di Rodengo Saiano között, az említett comune (település) önkormányzatának azon, 2005. július 19‑i 19. sz. határozata tárgyában folyó peres eljárás keretében terjesztették
         elő, amely megerősítette az általa az ASM Brescia részére a területén történő földgázelosztási szolgáltatásra adott koncesszió
         2005. december 31‑ével történő lejártát.

       Jogi háttér
       A közösségi jog
      3        A 2003/55 irányelv (4) preambulumbekezdése a következőképpen rendelkezik:

      „Az európai polgárok számára a Szerződésben biztosított alapvető szabadságok – az áruk szabad mozgása, a szolgáltatások nyújtásának
         szabadsága és a letelepedés szabadsága – csak teljesen nyitott piacon valósulhatnak meg, amely minden fogyasztó számára lehetővé
         teszi a szolgáltatók szabad megválasztását, és a szolgáltatók számára is biztosítja fogyasztóik szabad ellátásának lehetőségét.”

      4        Ezen irányelv (8) preambulumbekezdése kimondja:

      „A földgáz belső piacának megvalósítása érdekében elsődleges fontosságú a szállítási‑ és az elosztórendszer‑üzemeltetők hálózatához
         való megkülönböztetéstől mentes hozzáférés. A szállítási‑ és az elosztórendszer‑üzemeltető egy vagy több vállalkozásból állhat.”

      5        Az említett irányelv (10) preambulumbekezdése a következőképpen rendelkezik:

      „A hatékony és megkülönböztetéstől mentes hálózati hozzáférés biztosítása érdekében szükséges, hogy a szállítási és az elosztóhálózatokat
         – vertikálisan integrált vállalkozások esetén – eltérő jogi személyek üzemeltessék. A Bizottság megvizsgálja a tagállamoknak
         az e követelmény teljesítésére hozott, azonos hatású intézkedéseit, és adott esetben javaslatokat nyújt be ennek az irányelvnek
         a módosítására.

      Szintén szükséges, hogy a szállítási‑ és az elosztórendszer‑üzemeltetőknek tényleges döntéshozatali joga legyen azok fölött
         az eszközök fölött, amelyek a hálózatok fenntartásához, üzemeltetéséhez és fejlesztéséhez szükségesek, amennyiben a kérdéses
         eszközök a vertikálisan integrált vállalkozások tulajdonában és üzemeltetésében vannak.

      Fontos azonban megkülönböztetni az említett jogi és a tulajdonosi szétválasztást. A jogi szétválasztás nem feltétlenül von
         maga után változást az eszközök tulajdonlásában, és nincs akadálya annak sem, hogy hasonló vagy azonos foglalkoztatási feltételeket
         alkalmazzanak a vertikálisan integrált vállalkozás egészében. Azonban szervezeti intézkedéseken keresztül a felelős döntéshozók
         függetlenségét biztosító, megkülönböztetéstől mentes döntéshozatali eljárást kell kialakítani.”

      6        A 2003/55 irányelv (18) preambulumbekezdése a következőképpen rendelkezik:

      „Biztosítani kell, hogy a földgázfogyasztók szabadon választhassák meg szolgáltatójukat. A földgáz belső piaca megvalósításának
         fokozatosan egy meghatározott határidőhöz kötve kell megtörténnie, hogy az ágazat képes legyen alkalmazkodni, és biztosítani
         lehessen a fogyasztói érdekek védelmét szolgáló, megfelelő intézkedések és rendszerek felállítását, valamint azt, hogy a fogyasztóknak
         valós és tényleges joguk legyen szolgáltatójuk megválasztására.”

      7        Ezen irányelv 1. cikkének (1) bekezdése kimondja:

      „Ez az irányelv közös szabályokat állapít meg a földgázszállításra, ‑elosztásra, ‑ellátásra és ‑tárolásra vonatkozóan. Meghatározza
         a földgázágazat szervezetével és működésével, a piacra jutással, valamint a földgázszállítási, ‑elosztási, ‑ellátási és ‑tárolási
         engedélyek kiadására vonatkozó eljárásokkal és a hálózatok üzemeltetésével összefüggő szabályokat.”

      8        Az említett irányelv 2. cikke az alábbiak szerint rendelkezik:

      „Ezen irányelv alkalmazásában:
      […]
      5.      »elosztás« a földgáz helyi, illetve regionális csővezeték‑hálózatokon keresztül a fogyasztókhoz történő szállítása, kivéve
         az ellátást;

      […]
      7.      »gázellátás« a földgáz – beleértve a cseppfolyósított földgázt is – értékesítése a fogyasztóknak, beleértve a viszonteladást
         is;

      […]
      28.      »feljogosított fogyasztók« azok a fogyasztók, akik szabadon, saját választásuk szerinti szolgáltatótól vásárolhatnak földgázt
         ezen irányelv 23. cikke értelmében;

      […]”.
      9        A 2003/55 irányelv 23. cikkének (1) bekezdése a következőképpen rendelkezik:

      „A tagállamok biztosítják, hogy a feljogosított fogyasztók a következők:
      a)      2004. július 1‑jéig a [földgáz belső piacára vonatkozó közös szabályokról szóló, 1998. június 22‑i] 98/30/EK [európai parlamenti
         és tanácsi] irányelv [HL L 204., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 12. fejezet, 2. kötet, 28. o.] 18. cikkében meghatározott
         feljogosított fogyasztók. A tagállamok minden év január 31‑ig közzéteszik a feljogosított fogyasztók meghatározására vonatkozó
         szempontokat;

      b)      legkésőbb 2004. július 1‑jétől minden nem háztartási fogyasztó;
      c)      2007. július 1‑jétől minden fogyasztó.”
       A nemzeti jog
      10      Az 1999. május 17‑i 144. sz. törvény 41. cikkének megfelelően a földgáz belső piacára vonatkozó közös szabályokról szóló 98/30/EK
         irányelvet átültető, 2000. május 23‑i 164. sz. törvényerejű rendelet (decreto legislativo n. 164, attuazione della direttiva
         n. 98/30/CE recante norme comuni per il mercato interno del gas naturale, a norma dell’articolo 41 della legge 17 maggio 1999,
         n. 144) (GURI n° 142, 2000. június 20., 4. o.; a továbbiakban: 164/2000 törvényerejű rendelet) úgy rendelkezik, hogy a földgázelosztási
         tevékenység főszabály szerint közszolgáltatási tevékenység, amelynek gyakorlási jogát a helyi önkormányzatok a – kizárólag
         ajánlati felhívás alapján kiválasztott – koncesszió jogosultjának engedik át, legfeljebb tizenkét évre szóló időtartamra.

      11      Azokat a jelenlegi földgázelosztási koncessziókat illetően, amelyeket nem nyilvános eljárással ítéltek oda, a 164/2000 törvényerejű
         rendelet 15. cikkének (5) bekezdése a következőképpen rendelkezik:

      „A gázelosztási tevékenység tekintetében a jelen rendelet hatálybalépésekori, valamint a jelenlegi üzemeltetők átalakulásával
         létrejövő társaságok koncessziói a kikötött határidőig maradnak fenn, amennyiben ezek lejárata a (7) bekezdésben szereplő
         átmeneti időszak eltelte előtti időpontra esik. Azok a jelenlegi koncessziók, amelyek esetében a lejárat időpontja nem került
         megállapításra, vagy az átmeneti időszak lejárta utánra esik, az átmeneti időszak végéig maradnak fenn. [...]”

      12      A törvényerejű rendelet 15. cikkének (7) bekezdése kimondja:

      „Az (5) bekezdés szerinti átmeneti időszak a 2000. december 31‑ével kezdődő öt év. Ez az időszak az alább felsorolt feltételek
         esetén legfeljebb a következő időtartamokkal hosszabbítható meg:

      a)       egy évvel, amennyiben az öt év eltelte előtt legalább egy évvel társaságok olyan egyesülése következik be, amely lehetővé
         teszi, hogy olyan fogyasztói kör számára szolgáltasson, amely összességében megegyezik az egyesült társaságok közül a jelentősebb
         társaság által eredetileg kiszolgált fogyasztói kör legalább kétszeresével;

      b)       két évvel, amennyiben az a) pontban foglalt időszak eltelte előtt a kiszolgált fogyasztói kör meghaladja a százezer végső
         fogyasztót, vagy az elosztott gáz éves mennyisége a százmillió köbmétert, illetve a vállalkozás tevékenységi területe legalább
         a tartomány teljes területére kiterjed;

      c)       két évvel, amennyiben az a) pontban foglalt időszak eltelte előtt a magántőke a jegyzett tőke legalább 40%‑át alkotja.”
      13      Az 164/2000 törvényerejű rendelet 15. cikkének (8) bekezdése úgy rendelkezik, hogy amennyiben e feltételek közül több is teljesül,
         az említett átmeneti időszakot meghosszabbító évek összeadhatók.

      14      Az energiaágazat újjászervezéséről szóló, és a kormányt az energiapolitika terén a hatályos rendelkezések reformjára felhatalmazó
         2004. augusztus 23‑i 239. sz. törvény (legge n. 239, riordino del settore energetico, nonche’ delega al Governo per il riassetto
         delle disposizioni vigenti in materia di energia) (GURI n° 215, 2004. szeptember 13., 3. o.) 1. cikkének (69) bekezdése az
         alábbiak szerint rendelkezik:

      „[…] A [164/2000 törvényerejű rendelet] 15. cikk[e] (5) bekezdésében meghatározott átmeneti időszak 2007. december 31‑én ér
         véget, kivéve a koncessziót odaítélő helyi önkormányzat azon lehetőségét, hogy a jelen törvény hatálybalépését követő hat
         hónapon belül egy évvel meghosszabbítsa az átmeneti időszakot, amennyiben ezt közérdekű okok indokolják. […] Az említett [164/2000]
         törvényerejű rendelet 15. cikkének (8) bekezdése hatályát veszti.”

      15      A lejáratok meghatározásáról és meghosszabbításáról, valamint az ebből eredő sürgős rendelkezésekről szóló, 2005. december
         30‑i 273. sz. rendelettörvény (decreto‑legge n. 273, definizione e proroga dei termini, nonche’ conseguenti disposizioni urgenti)
         (GURI n° 303, 2005. december 30., 8. o.), amelyet később, módosítást követően a 2006. február 23‑i 51. sz. törvénnyel törvénnyé
         alakítottak (a GURI n° 49 melléklete, 2006. február 28., a továbbiakban: 273/2005 rendelettörvény), 23. cikke (1) bekezdésében
         úgy rendelkezik, hogy a 164/2000 törvényerejű rendelet 15. cikke (5) bekezdésében foglalt átmeneti időszak egyrészt 2007.
         december 31‑ig automatikusan meghosszabbodik, másrészt pedig 2009. december 31‑ig meghosszabbítható, amennyiben az említett
         törvényerejű rendelet 15. cikke (7) bekezdésében foglalt feltételek közül legalább az egyik teljesül.

       Az alapeljárás és az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések
      16      Az ASM Brescia az 1984. február 27‑én kötött megállapodás – amelynek lejáratát eredetileg 2014. december 31‑ben határozták
         meg – értelmében a Comune di Rodengo Saiano területén a földgázelosztási koncesszió jogosultja. Módosítást követően e koncesszió
         időtartamát 2029. december 31‑ig meghosszabbították.

      17      2005. július 19‑i 19. sz. határozatával a Comune di Rodengo Saiano az ASM Bresciának odaítélt koncesszió előrehozott lejáratát
         2005. december 31‑ben határozta meg annak érdekében, hogy közzétehesse az ajánlati felhívást és kijelölhesse az említett szolgáltatás
         új üzemeltetőjét. Az ASM Brescia részére biztosították a jogot az elmaradó megtérülés megtérítésére, amelyet szakértői vélemény
         alapján 926 000 euróra becsültek.

      18      Az ASM Brescia a kérdést előterjesztő bíróság előtt keresettel megtámadta az említett határozatot.

      19      Ezt követően hatályba lépett az a 273/2005 rendelettörvény, amely 23. cikkében előírja a 164/2000 törvényerejű rendelet 15. cikke
         (5) bekezdésében foglalt átmeneti időszak automatikus meghosszabbodását 2005. december 31‑től 2007. december 31‑ig, valamint
         bizonyos feltételek esetén ugyanezen időszak automatikus meghosszabbodását 2007. december 31‑től 2009. december 31‑ig.

      20      A Tribunale amministrativo regionale per la Lombardia – mivel kétsége merült fel a tekintetben, hogy az említett jogszabály
         összeegyeztethető‑e a közösségi joggal – felfüggesztette az eljárást, és előzetes döntéshozatal céljából a következő kérdéseket
         terjesztette a Bíróság elé:

      „1)      Ellentétes‑e az EK 43., EK 49. cikk és az EK 86. cikk (1) bekezdésével, valamint az egyenlő bánásmód és az átláthatóság elveivel,
         illetve a hátrányos megkülönböztetés tilalmával a jelenlegi, eredetileg közbeszerzési eljárás nélkül odaítélt földgázelosztási
         koncessziók 2007. december 31‑ig történő automatikus és általános jellegű meghosszabbítása?

      2)      Ellentétes‑e az EK 43., EK 49. cikk és az EK 86. cikk (1) bekezdésével, valamint az egyenlő bánásmód és az átláthatóság elveivel,
         illetve a hátrányos megkülönböztetés tilalmával a jelenlegi, eredetileg közbeszerzési eljárás nélkül odaítélt földgázelosztási
         koncessziók 2009. december 31‑ig történő további automatikus meghosszabbítása, amennyiben:

      a)      a koncesszió jogosultja más társasággal egyesült, ami lehetővé teszi számára, hogy kétszer annyi fogyasztóval rendelkezzen,
         mint amivel az egyesült társaságok közül a jelentősebb társaság eredetileg rendelkezett?

      b)      a koncesszió jogosultja elérte a 100 000 ügyfelet meghaladó végső fogyasztói számot, illetve az évi 100 millió köbméter szolgáltatott
         gázmennyiséget, vagy legalább a tartomány teljes területén gyakorolja tevékenységét?

      c)      a koncesszió jogosultja jegyzett tőkéjének legalább 40%‑a magánbefektetőkhöz került?
      3)      Ellentétes‑e a 2003. június 26‑i 2003/55/EK irányelv (4), (8), (10) és (18) preambulumbekezdésével, ugyanezen irányelv 23. cikkének
         (1) bekezdésével, az EK 10. cikkel, valamint az ésszerűség és arányosság elvével a földgázelosztás jelenlegi koncesszióinak
         meghosszabbítása az 1. és a 2. kérdésben szereplő esetekben, különös tekintettel:

      a)      a [tag]államok azon kötelezettségére, hogy 2007. július 1‑jéig teljesítik a földgázpiac liberalizációjának célkitűzését;
      b)      arra, hogy a [tag]államok nem fogadhatnak el és nem tarthatnak hatályban a földgázpiac liberalizációjával ellentétes nemzeti
         jogszabályokat;

      c)      a [tag]államok azon kötelezettségére, hogy az átmeneti időszak tartamát ésszerűen és objektív igényeknek megfelelően határozzák
         meg?”

       Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdésekről
       Az elfogadhatóságról
       A Bíróság elé terjesztett észrevételek
      21      Az ASM Brescia úgy véli, hogy a kérdést előterjesztő bíróság által feltett kérdések elfogadhatatlanok, mivel azon pontatlan
         elemzésen alapulnak, amely szerint az olasz jog az érintett gázelosztási koncessziók időtartamának meghosszabbítását rendezi.

      22      Az ASM Brescia arra hivatkozik, hogy az alapeljárásban alkalmazandó nemzeti jog nem e koncessziók jogszerű meghosszabbításáról
         rendelkezik, hanem épp ellenkezőleg, azok előrehozott lejáratát írja elő abban az esetben, ha azok határozatlan időre szólnak,
         vagy ha szerződés szerinti lejáratuk a 164/2000 törvényerejű rendelet 15. cikke (5) bekezdésében foglalt átmeneti időszaknál
         későbbi időpontra esik.

      23      Az Anigas – Associazione Nazionale Industriali del Gas szintén arra hivatkozik, hogy a kérdést előterjesztő bíróság által
         feltett első kérdés téves premisszán alapul, hiszen a szóban forgó szabályozás nem az érintett koncessziók automatikus és
         általános jellegű meghosszabbítását írja elő, hanem a lejáratuk időpontjának előrehozatalára szorítkozik.

       A Bíróság válasza
      24      A kérdést előterjesztő bíróság arra kérte a Bíróságot, hogy nyilatkozzon arról, összeegyeztethető‑e a közösségi joggal a 164/2000
         törvényerejű rendelet 15. cikke (5) bekezdésében foglalt átmeneti időszaknak a 273/2005 rendelettörvény 23. cikkével történő
         meghosszabbítása.

      25      Az EK 234. cikk alapján indított eljárásban a Bíróságnak nincs hatásköre határozni valamely nemzeti intézkedés közösségi joggal
         való összeegyeztethetőségéről (lásd többek között a 14/86. sz. X‑ügyben 1987. június 11‑én hozott ítélet [EBHT 1987., 2545. o.]
         15. pontját). A Bíróság ugyanakkor a nemzeti bíróság által feltett kérdések szövegéből kiemelheti – a nemzeti bíróság által
         előterjesztett adatokra figyelemmel – a közösségi jog értelmezése szempontjából releváns azon tényezőket, amelyek lehetővé
         teszik a számára azon jogi probléma megoldását, amellyel hozzá fordultak (lásd a fent hivatkozott X‑ügyben hozott ítélet 16. pontját).

      26      Az előzetes döntéshozatalra utaló határozat elegendő olyan információt tartalmaz ahhoz, hogy megfeleljen e követelményeknek,
         mivel a kérdést előterjesztő bíróság rámutatott arra, hogy szüksége van az EK 43., EK 49. cikk és az EK 86. cikk (1) bekezdésének,
         valamint a 2003/55 irányelv 23. cikke (1) bekezdésének értelmezésére ahhoz, hogy határozni tudjon a 273/2005 rendelettörvény
         23. cikkének és a 164/2000 törvényerejű rendelet 15. cikke (5) és (7) bekezdésének a közösségi joggal való összeegyeztethetőségéről.

      27      Másfelől az állandó ítélkezési gyakorlat szerint a Bíróság és a nemzeti bíróságok között az EK 234. cikkben foglalt együttműködés
         értelmében kizárólag az alapeljárásban eljáró és a meghozandó bírósági döntésért felelős nemzeti bíróság jogosult mérlegelni
         – az ügy sajátosságaira figyelemmel – egyrészt az előzetes döntéshozatal szükségességét annak érdekében, hogy döntését meghozhassa,
         másrészt azt, hogy a Bíróság számára feltett kérdések relevánsak‑e. Így tehát amennyiben az előzetes döntéshozatalra előterjesztett
         kérdések a közösségi jog értelmezésével kapcsolatosak, a Bíróság főszabály szerint köteles ezekről határozni (lásd többek
         között a C‑223/99. és C‑260/99. sz., Agorà és Excelsior egyesített ügyekben 2001. május 10‑én hozott ítélet [EBHT 2001., I‑3605. o.]
         18. pontját).

      28      Szintén fontos emlékeztetni arra, hogy nem a Bíróság feladata állást foglalni a nemzeti rendelkezések értelmezéséről és alkalmazhatóságáról,
         illetve megállapítani az alapügy megoldása tekintetében releváns tényeket. A Bíróság feladata ugyanis az, hogy – a közösségi
         és nemzeti bíróságok hatáskörmegosztásának keretén belül – figyelembe vegye azt az előzetes döntéshozatalra utaló határozatban
         meghatározott ténybeli és szabályozási hátteret, amelybe az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdés illeszkedik (lásd
         többek között a C‑153/02. sz. Neri‑ügyben 2003. november 13‑án hozott ítélet [EBHT 2003., I‑13555. o.] 34. és 35. pontját).

      29      Annak az érvnek tehát, miszerint az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések elfogadhatatlanok, mivel az olasz jog
         téves értelmezésén alapulnak, nem lehet helyt adni.

      30      Ebből következik, hogy az előzetes döntéshozatal iránti kérelem elfogadható.

       Az ügy érdeméről
       A harmadik kérdésről
      31      Harmadik kérdésével, amelyet célszerű elsőként megvizsgálni, a kérdést előterjesztő bíróság lényegében arra kéri a Bíróságot,
         hogy állapítsa meg, hogy az EK 10. cikkével, az arányosság elvével, a 2003/55 irányelv 23. cikkének (1) bekezdésével, valamint
         az ezen irányelv (4), (8), (10) és (18) preambulumbekezdésével ellentétes‑e az alapeljárás‑belihez hasonló szabályozás, amely
         automatikusan meghosszabbítja azt az átmeneti időszakot, amelynek végére esik az alapügy tárgyát képező, közbeszerzési eljárás
         nélkül odaítélt földgázelosztási koncesszió előrehozott lejárata.

      –       A Bíróság elé terjesztett észrevételek
      32      Az ASM Brescia arra hivatkozik, hogy sem a 98/30 irányelv, amelyet a 164/2000 törvényerejű rendelet ültetett át, sem a 2003/55
         irányelv nem ír elő kötelezettséget a közbeszerzési eljárás nélkül odaítélt földgázelosztási koncessziók időtartamának lerövidítésére.
         Úgy véli, hogy ennélfogva a nemzeti jogalkotó egyrészt szabadon döntött úgy, hogy egyrészt e koncessziók a szerződésben foglalt
         lejárat előtt lejárnak, másrészt szabadon határozta meg e célból az átmeneti időszakot és annak részletszabályait.

      33      Hozzáteszi, hogy az érintett koncessziók előrehozott lejárta és az ezt követő, az új koncessziós szerződések odaítéléséhez
         szükséges ajánlati felhívások közzétételére irányuló eljárások megindítása nem biztosítja a fokozott versenyt a földgázelosztásban,
         mivel a piacra lépő új szolgáltatók valamennyien azt az értékesítő vállalkozást részesíthetik előnyben, amellyel összefonódásban
         állnak. Véleménye szerint ez a nehézség csak az elosztórendszer‑üzemeltetők 2003/55 irányelvben említett pártatlanságára és
         semlegességre vonatkozó kötelezettségeinek, illetve különösen a harmadik felek elosztórendszerhez való hozzáférési jogának
         tiszteletben tartásával, valamint az ugyanazon, vertikálisan integrált vállalkozás részét képező földgázértékesítők jogi,
         ügyvezetési, funkcionális és számviteli szétválasztásával oldható meg.

      34      A Bizottság szintén azon az állásponton van, hogy a 2003/55 irányelv nem ír elő kötelezettséget a közösségi előírások megsértésével
         odaítélt földgázelosztási koncessziók lejáratának előrehozatalára.

      35      Hozzáteszi, hogy bár a 2003/55 irányelv 13. cikke (1) bekezdésének és 33. cikke (2) bekezdésének együttes rendelkezései 2007.
         július 1‑jéig lehetővé teszik a földgázelosztó‑rendszer üzemeltetőjének a gázellátási tevékenység gyakorlását is, az üzemeltető
         ugyanezen irányelv 12. cikkének (2) bekezdése értelmében köteles pártatlan és semleges bánásmódot alkalmazni a földgázpiac
         különböző szereplőivel szemben.

      36      Az Anigas hangsúlyozza, hogy a földgázpiac liberalizációjára vonatkozóan a 2003/55 irányelv 23. cikkének (1) bekezdésében
         meghatározott 2007. július 1‑jei végső határidő csak azt a kötelezettséget rója a tagállamokra, hogy minden földgázt vásárló
         személy feljogosított fogyasztó legyen, és úgy véli, hogy ezen irányelv nem teszi kötelezővé az olyan földgázelosztási koncessziók
         felmondását, amelyeket hirdetmény előzetes közzététele nélkül ítéltek oda.

      –       A Bíróság válasza
      37      A 2003/55 irányelv szövegéből és szelleméből egyaránt az következik, hogy annak célja a belső piac kiszélesítése a földgázágazatban.
         E célból az irányelv – miként 1. cikke (1) bekezdésének első mondata is rendelkezik – közös szabályokat állapít meg a földgázszállításra,
         ‑elosztásra, ‑ellátásra és ‑tárolásra vonatkozóan.

      38      A 2003/55 irányelv 23. cikkének (1) bekezdése pontosan meghatározza a földgázellátási piac megnyitásának ütemtervét, és többek
         között előírja, hogy a tagállamoknak biztosítaniuk kell azt, hogy a feljogosított fogyasztók – vagyis akik szabadon, saját
         választásuk szerinti szolgáltatótól vásárolhatnak földgázt – köre 2007. július 1‑jétől minden fogyasztót magában foglaljon.

      39      E rendelkezés a földgázellátásra, és nem a földgázelosztásra vonatkozik. Ennélfogva ebből nem lehet semmiféle olyan kötelezettségre
         következtetni, amelynek alapján a tagállamok kötelesek lennének megszüntetni a közbeszerzési eljárás nélkül odaítélt elosztási
         szerződéseket.

      40      A 2003/55 irányelv egyébként nem tartalmaz semmilyen rendelkezést a jelenlegi földgázelosztási koncessziókról.

      41      Ezért a harmadik kérdésre azt a választ kell adni, hogy a 2003/55 irányelvvel nem ellentétes az alapeljárás tárgyát képezőhöz
         hasonló tagállami szabályozás, amely azon átmeneti időszak általa meghatározott feltételek mellett történő meghosszabbításáról
         rendelkezik, amelynek végére esik az alapügyben érintetthez hasonló földgázelosztási koncesszió előrehozott lejárata. E körülményekre
         tekintettel azt is meg kell állapítani, hogy az EK 10. cikkel és az arányosság elvével sem ellentétes az ilyen szabályozás.

       Az első és a második kérdésről
      42      Első és második kérdésével, amelyeket célszerű együttesen vizsgálni, a kérdést előterjesztő bíróság lényegében azt kérdezi,
         hogy ellentétes‑e az EK 43., EK 49. cikkel és az EK 86. cikk (1) bekezdésével, valamint az egyenlő bánásmód és az átláthatóság
         elvével, illetve a hátrányos megkülönböztetés tilalmával az alapeljárás‑belihez hasonló szabályozás, amely azon átmeneti időszak
         – általa meghatározott feltételek melletti – meghosszabbításáról rendelkezik, amelynek végére esik az alapügy tárgyát képező
         földgázelosztási koncesszió előrehozott lejárata.

      –       A Bíróság elé terjesztett észrevételek
      43      Az ASM Brescia úgy véli, hogy az alapügy tárgyát képező földgázelosztási koncessziók felmondása olyan intézkedés, amelyről
         a nemzeti jogalkotó diszkrecionális és önálló módon határozhat. Hozzáteszi, hogy ezen intézkedés lehetővé teszi az Olasz Köztársaság
         számára, hogy a földgázelosztási közszolgáltatásra vonatkozó koncessziók új jogosultjainak kijelölésével már idő előtt összhangba
         hozza jogszabályait a 2003/55 irányelvvel.

      44      Az ASM Brescia arra hivatkozik, hogy azon átmeneti időszak meghatározása, amelynek végére esik az érintett koncessziók előrehozott
         lejárata, arra szolgál, hogy a földgázágazatban a verseny megindítása említett céljának megvalósítását összehangolják annak
         szükségével, hogy biztosítsák a jelenlegi koncessziójogosultak jogos bizalmának védelmét.

      45      Ugyanezen társaság emlékeztet arra, hogy a bizalomvédelem elvét a közösségi irányelvek által rájuk ruházott hatáskörök gyakorlása
         során a tagállamoknak tiszteletben kell tartaniuk (lásd többek között a 316/86. sz. Krücken‑ügyben 1988. április 26‑án hozott
         ítélet [EBHT 1988., 2213. o.] 22. pontját), valamint hogy az egyes jogintézményekre vagy jogi eljárásokra vonatkozó jogalkotási
         reform során a gazdasági szereplők jogos bizalmának védelme átmeneti intézkedések vagy az átálláshoz szükséges átmeneti időszakok
         bevezetését teszi szükségessé, amennyiben nincs olyan nyomós közérdek, amely ezzel ellentétes volna (lásd többek között a
         CNTA kontra Bizottság ügyben 1975. május 14‑én hozott ítélet [EBHT 1975., 533. o.] 44. pontját).

      46      Az ASM Brescia pontosítja, hogy a 164/2000 törvényerejű rendelet hatálybalépéséig az olasz jog nem kötötte a földgázelosztási
         koncessziók odaítélését hirdetmény közzétételéhez, és ezenkívül lehetővé tette nagyon hosszú időtartamra szóló koncessziós
         szerződések megkötését is.

      47      Hozzáteszi, hogy a koncesszió közösségi jogi megítéléséről szóló bizottsági értelmező közlemény (HL 2000. C 121., 2. o.),
         valamint a C‑324/98. sz., Telaustria és Telefonadress ügyben 2000. december 7‑én hozott ítélet [EBHT 2000., I‑10745. o.] megjelenéséig
         a közösségi jog nem tartalmazott olyan iránymutatásokat, amelyek szerint a közösségi jog értelmében a közszolgáltatásra vonatkozó
         koncessziók odaítélésénél átláthatósággal és hirdetmény közzétételével kapcsolatos kötelezettségek hárultak volna a hatóságokra.

      48      Az ASM Brescia ezt követően emlékeztet arra, hogy a 273/2005 rendelettörvény valójában csupán két évvel későbbre halasztotta
         a 164/2000 törvényerejű rendelet 15. cikke (5) bekezdésében szereplő átmeneti időszak lejártát, 2005. december 31‑ről 2007.
         december 31‑re, illetve bizonyos feltételek esetén 2007. december 31‑ről 2009. december 31‑re. Úgy véli, hogy az ilyen határidő‑módosításnak
         – önmagában, illetve hatásait tekintve – korlátozott a terjedelme, tekintettel többek között arra, hogy az érintett koncessziók
         még hátralévő szerződéses időtartamai sok esetben igen hosszúak, valamint arra, hogy mindez nincs hatással aránytalan mértékben
         a felek érdekeinek egyensúlyára. Kiemeli, hogy e meghosszabbítás mindenesetre diszkrecionális intézkedésnek is minősül.

      49      Az ASM Brescia végül emlékeztet arra, hogy azok a földgázelosztási koncessziók, amelyeknek a lejárata az említett átmeneti
         időszak elteltét megelőző időpontra esik, nem hosszabbodnak meg, hogy a 164/2000 törvényerejű rendelet alapján az e rendelet
         15. cikke (5) bekezdésében foglalt átmeneti időszak lejárta későbbre eshet, mint a 273/2005 rendelettörvény alkalmazásából
         adódó lejárat, és hogy ez utóbbi elfogadása lehetővé tette a jogbiztonság megerősítését azáltal, hogy az említett átmeneti
         időszak jogi szabályozását világosabbá tette.

      50      A Bizottság arra hivatkozik, hogy az alapügy közszolgáltatásra vonatkozó koncessziókkal kapcsolatos, és ezekre az EK‑Szerződés
         alapvető szabályai, különösen az EK 43. cikk és az EK 49. cikk, továbbá az állampolgárság alapján történő hátrányos megkülönböztetés
         tilalma és az ajánlattevők közötti egyenlő bánásmód elve vonatkozik, ami többek között átláthatósági kötelezettséget foglal
         magában, amely lehetővé teszi, hogy a koncesszióba adó hatóság biztosítsa ezen elvek tiszteletben tartását (a C‑410/04. sz.
         ANAV‑ügyben 2006. április 6‑án hozott ítélet [EBHT 2006., I‑3303. o.] 21. pontja).

      51      A Bizottság hangsúlyozza, a Bíróság úgy ítélte meg, hogy ezen átláthatósági kötelezettség azt jelenti, hogy minden potenciális
         ajánlattevő számára megfelelő mértékű nyilvánosságot kell biztosítani, amely lehetővé teszi a szolgáltatási koncesszió versenyre
         történő megnyitását, és az odaítélési eljárás pártatlanságának ellenőrzését (a fent hivatkozott ANAV‑ügyben hozott ítélet
         21. pontja).

      52      A Bizottság úgy véli, hogy a hirdetmény előzetes közzététele nélkül odaítélt közszolgáltatási koncessziók felmondásának elmaradása
         szintén ellentétes az EK 43. és EK 49. cikkel, valamint a hátrányos megkülönböztetés tilalmával, az egyenlő bánásmód és az
         átláthatóság elvével.

      53      Hozzáteszi, hogy az EK 86. cikk (1) bekezdésével ellentétesek az alapügyben szóban forgókhoz hasonló olyan szabályok, amelyek
         a nyilvánosság közösségi jog által előírt követelményének megsértésével odaítélt közszolgáltatási koncessziók hatályban tartásáról
         rendelkeznek.

      54      Az Anigas álláspontja szerint nem ellentétes az EK 43., EK 49. cikkel, és az EK 86. cikk (1) bekezdésével, valamint az egyenlő
         bánásmód és az átláthatóság elvével, illetve a hátrányos megkülönböztetés tilalmával az olyan átmeneti időszak meghosszabbítása,
         mint amelyet az alapügyben érintett szabályozás rendelt el.

      55      Hangsúlyozza, hogy a 164/2000 törvényerejű rendelet 15. cikke (7) bekezdésében foglalt feltételek, amelyek lehetővé teszik
         az e rendelet 15. cikke (5) bekezdésében foglalt átmeneti időszak meghosszabbítását, olyan intézkedéshalmaz részét képezik,
         amelyek célja a versenypiac kialakítása a földgázágazatban.

      56      Az Anigas úgy véli, a bizalomvédelem elvének tiszteletben tartása mindenesetre azt igényli, hogy az alapügybelihez hasonló
         földgázelosztási koncessziók előrehozott lejáratára mindenképpen valamely átmeneti időszak elteltével kerüljön sor.

      –       A Bíróság válasza
      57      Az az alapügy tárgyát képezőhöz hasonló, közszolgáltatásra irányuló koncesszió nem tartozik a különféle közbeszerzésekre vonatkozó
         irányelvek hatálya alá (lásd többek között a C‑231/03. sz. Coname‑ügyben 2005. július 21‑én hozott ítélet [EBHT 2005., I‑7287. o.]
         16. pontját).

      58      A Bíróság úgy ítélte meg, hogy az ilyen koncessziót odaítélni szándékozó hatóságok mégis kötelesek tiszteletben tartani általában
         a Szerződés alapvető szabályait, és különösen az állampolgárság alapján történő hátrányos megkülönböztetés tilalmát (lásd
         többek között a fent hivatkozott Telaustria és Telefonadress ügyben hozott ítélet 60. pontját, a fent hivatkozott Coname‑ügyben
         hozott ítélet 16. pontját, a C‑458/03. sz., Parking Brixen ügyben 2005. október 13‑án hozott ítélet [EBHT 2005., I‑8585. o.]
         46. pontját, valamint a fent hivatkozott ANAV‑ügyben hozott ítélet 18. pontját).

      59      Pontosabban, amennyiben az ilyen koncessziós szerződés bizonyos szinten határon átnyúló érdeket is képvisel, e szerződésnek
         az ajánlatkérő tagállamában székhellyel rendelkező vállalkozásnak való, az átláthatóság elvének figyelmen kívül hagyásával
         történő odaítélése a másik tagállamban székhellyel rendelkező, esetlegesen érdekelt vállalkozásokkal szembeni hátrányos, eltérő
         bánásmódnak minősül (lásd ebben az értelemben a C‑507/03. sz., Bizottság kontra Írország ügyben 2007. november 13‑án hozott
         ítélet [az EBHT‑ban még nem tették közzé] 30. pontját).

      60      Márpedig, hacsak objektív körülmények nem indokolják, az ilyen eltérő bánásmód, amely, mivel a más tagállamban székhellyel
         rendelkező valamennyi vállalkozást kizárja, elsősorban azok rovására érvényesül, az EK 43. és az EK 49. cikk alkalmazásában
         tiltott – állampolgárságon alapuló – közvetett megkülönböztetésnek minősül (a fent hivatkozott Bizottság kontra Írország ügyben
         hozott ítélet 31. pontja).

      61      Másfelől, az EK 86. cikk (1) bekezdésével ellentétes, ha a közvállalkozások és az olyan vállalkozások esetében, amelyeknek
         a tagállamok különleges vagy kizárólagos jogokat biztosítanak, a tagállamok az EK 43. és az EK 49. cikkel ellentétes nemzeti
         szabályozást tartanak fenn.

      62      Márpedig egyrészt egyáltalán nem kizárt, hogy az alapügy tárgyát képező koncesszió, tekintettel a Bíróság által kidolgozott
         kritériumokra, egyértelműen – többek között teljesítési helye és gazdasági tétje alapján – határon átnyúló érdeket képvisel
         (lásd hasonlóképpen a C‑147/06. és C‑148/06. sz., SECAP és Santorso egyesített ügyekben 2008. május 15‑én hozott ítélet [az
         EBHT‑ban még nem tették közzé] 31. pontját). Ez annál is inkább így van, mivel a nemzeti szabályozás különbségtétel nélkül
         alkalmazandó valamennyi koncesszióra.

      63      Másrészt az alapügy tárgyát képezőhöz hasonló szabályozás azzal, hogy magában foglalja az új koncesszió nyilvános eljárás
         útján történő odaítélésének elhalasztását, legalábbis e meghosszabbítás időszakában eltérő bánásmódot eredményez az ilyen
         koncesszióban esetlegesen érdekelt azon vállalkozások hátrányára, amelyek nem a szerződést odaítélő hatóság tagállamában rendelkeznek
         székhellyel.

      64      Ezen eltérő bánásmódot ugyanakkor olyan objektív körülmények indokolhatják, mint például a jogbiztonság elve tiszteletben
         tartásának szükségessége.

      65      Ez az elv a közösségi jogrend részét képezi (a 205/02–215/02. sz., Deutsche Milchkontor és társai egyesített ügyekben 1983.
         szeptember 21‑én hozott ítélet [EBHT 1983., 2633. o.] 30. pontja), és tiszteletben tartása minden, a közösségi jogot alkalmazó
         tagállami hatóság kötelessége (lásd ebben az értelemben a 230/78. sz., Eridania‑Zuccherifici nazionali és Societá italiana
         per l'industria degli zuccheri ügyben 1979. szeptember 27‑én hozott ítélet [EBHT 1979., 2749. o.] 31. pontját).

      66      E tekintetben az alapügyéhez hasonló tényállások esetében három tényezőt kell figyelembe venni.

      67      Először is a 2003/55 irányelv nem írja elő a gázelosztásra vonatkozó jelenlegi koncessziók felülvizsgálatát.

      68      Másodsorban az előzetes döntéshozatalra utaló határozatból az következik, hogy az 1984‑ben odaítélt koncessziónak 2029‑ig
         kellett volna hatályban maradnia. Így annak a 273/2005 rendelettörvény értelmében történő előrehozott felmondása, amelynek
         az lesz a hatása, hogy a Comune di Rodengo Saianónak közbeszerzési eljárást kell kezdeményeznie az új koncesszió odaítélésére,
         jobban képes biztosítani a közösségi jognak való megfelelést.

      69      Harmadszor a jogbiztonság elve különösen azt követeli meg, hogy a jogi rendelkezések egyértelműek, pontosak és hatásaikat
         illetően előreláthatóak legyenek, különösen olyankor, amikor a magánszemélyekre és a vállalkozásokra nézve kedvezőtlen következményeik
         lehetnek (lásd ebben az értelemben a C‑17/03. sz., VEMW és társai ügyben 2005. június 7‑én hozott ítélet [EBHT 2005., I‑4983. o.]
         80. pontját és az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlatot).

      70      Ebből a szempontból nézve meg kell állapítani, hogy az alapügy tárgyát képező koncessziót 1984‑ben ítélték oda, miközben ezen
         időszakban a Bíróság még nem mondta ki azt, hogy az elsődleges közösségi jogból az következik, hogy az egyértelműen határon
         átnyúló érdeket képviselő szerződésekre a jelen ítélet 59. és 60. pontjában felidézett feltételek esetén az átláthatósággal
         kapcsolatos kötelezettség vonatkozik.

      71      E körülményekre tekintettel, anélkül hogy a bizalomvédelem elve felvetődne, a jogbiztonság elve nemcsak lehetővé, hanem egyben
         kötelezővé is teszi azt, hogy az ilyen koncessziók felmondása olyan átmeneti időszakkal párosuljon, amely lehetővé teszi a
         szerződő felek számára szerződéses kapcsolataiknak mind a közszolgáltatásra vonatkozó igények tekintetében, mind gazdasági
         szempontból elfogadható feltételek melletti rendezését.

      72      A kérdést előterjesztő bíróság feladata értékelni különösen azt, hogy az átmeneti időszaknak az alapügy tárgyát képező szabályozás
         útján történő meghosszabbítása szükségesnek minősíthető‑e a jogbiztonság elvének tiszteletben tartása érdekében.

      73      Ennélfogva az első és a második kérdésre azt a választ kell adni, hogy az EK 43., az EK 49. cikkel, és az EK 86. cikk (1) bekezdésével
         nem ellentétes az alapügy tárgyát képezőhöz hasonló tagállami szabályozás, amely azon átmeneti időszak általa meghatározott
         feltételek mellett történő meghosszabbításáról rendelkezik, amelynek végére esik az alapügyben érintetthez hasonló földgáz-elosztási
         koncesszió előrehozott lejárata, ha az ilyen meghosszabbítás szükségesnek minősíthető annak érdekében, hogy lehetővé tegye
         a szerződő felek számára szerződéses kapcsolataiknak mind a közszolgáltatásra vonatkozó igények tekintetében, mind gazdasági
         szempontból elfogadható feltételek melletti rendezését.

       A költségekről
      74      Mivel ez az eljárás az alapeljárásban részt vevő felek számára a kérdést előterjesztő bíróság előtt folyamatban lévő eljárás
         egy szakaszát képezi, ez a bíróság dönt a költségekről. Az észrevételeknek a Bíróság elé terjesztésével kapcsolatban felmerült
         költségek, az említett felek költségeinek kivételével, nem téríthetők meg.

      A fenti indokok alapján a Bíróság (második tanács) a következőképpen határozott:
      1)      A földgáz belső piacára vonatkozó közös szabályokról és a 98/30/EK irányelv hatályon kívül helyezéséről szóló, 2003. június
            26‑i 2003/55/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvvel nem ellentétes az alapeljárás tárgyát képezőhöz hasonló olyan tagállami
            szabályozás, amely azon átmeneti időszak általa meghatározott feltételek mellett történő meghosszabbításáról rendelkezik,
            amelynek végére az alapügyben érintetthez hasonló földgáz-elosztási koncesszió előrehozott lejárata esik. E körülményekre
            tekintettel azt is meg kell állapítani, hogy az EK 10. cikkel és az arányosság elvével sem ellentétes az ilyen szabályozás.
      2)      Az EK 43., az EK 49. cikkel, és az EK 86. cikk (1) bekezdésével nem ellentétes az alapügy tárgyát képezőhöz hasonló tagállami
            szabályozás, amely azon átmeneti időszak általa meghatározott feltételek mellett történő meghosszabbításáról rendelkezik,
            amelynek végére az alapügyben érintetthez hasonló földgázelosztási koncesszió előrehozott lejárata esik, ha az ilyen meghosszabbítás
            szükségesnek minősíthető annak érdekében, hogy lehetővé tegye a szerződő felek számára szerződéses kapcsolataiknak mind a
            közszolgáltatásra vonatkozó igények tekintetében, mind gazdasági szempontból elfogadható feltételek melletti rendezését.
      Aláírások
      * Az eljárás nyelve: olasz.


A Törvényszék ítélete (kilencedik tanács), 2017. február 2.#Marcas Costa Brava, SL kontra az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala.#Európai uniós védjegy – Felszólalási eljárás – A Cremcaffé by Julius Meinl európai uniós ábrás védjegy bejelentése – café crem korábbi európai uniós ábrás védjegy – Viszonylagos kizáró ok – A védjegy tényleges használatának hiánya – A 207/2009 rendelet 42. cikkének (2) bekezdése.#T-689/15. sz. ügy.