title: T-795/19. sz. ügy: 2019. november 19-én benyújtott kereset – HB kontra Bizottság

text:
               13.1.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 10/53

      2019. november 19-én benyújtott kereset – HB kontra Bizottság
      (T-795/19. sz. ügy)
      (2020/C 10/64)
      Az eljárás nyelve: francia

         Felek

         Felperes: HB (képviselők: M. Vandenbussche és L. Levi ügyvédek)

         Alperes: Európai Bizottság

         Kérelmek

      A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:

                  —

                  semmisítse meg a Bizottság azon 2019. október 15-i határozatát, amelyben elrendelte a CARDS/2008/166–429. szerződés 1 199 125 eurós összegének 0-ra (nulla) való csökkentését, és az 1 197 055,86 eurós összeget kitevő, az említett szerződés címén teljesített valamennyi kifizetés visszafizetését;

                  —

                  rendelje el az e határozat alapján a Bizottság által esetlegesen beszedett valamennyi összegnek az Európai Központi Bank által alkalmazott, 7 százalékponttal növelt kamatlábon számított késedelmi kamatokkal együtt való visszafizetését;

                  —

                  rendelje el a felperes által kibocsátott utolsó, 437 649,39 euró összegű számlának az Európai Központi Bank által alkalmazott, 7 százalékponttal növelt kamatlábon számított késedelmi kamatokkal együtt való kifizetését, az e késedelmes kifizetés miatt elszenvedett vagyoni kárnak megfelelő összegű bankgarancia felszabadítását, valamint e kár megtérítését;

                  —

                  rendelje el kártérítés címén egy egy eurós szimbolikus összeg kifizetését, annak véglegesítésének fenntartásával;

                  —

                  a Bizottságot kötelezze a költségek viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek

      Keresete alátámasztása érdekében a felperes kilenc jogalapra hivatkozik.

                  1.

                  Az első, arra alapított jogalap, hogy a Bizottságnak nem volt hatásköre a vitatott határozat elfogadására, hogy e határozatnak nem volt jogalapja, és hogy az sérti a bizalomvédelem elvét. E felperes e tekintetben előadja, hogy a Bizottságnak nem volt hatásköre a vitatott határozat elfogadására, amely egy végrehajtási határozat a vele szemben állítólagosan fennálló követelés behajtására, mivel nem áll fenn olyan választottbírósági kikötés, amely az uniós bíróságoknak hatáskört biztosítana a köztük fennálló, szerződésekkel kapcsolatos jogviták eldöntésére.

                  2.

                  A második, az állítólagos követelés elévülésére, és mindenesetre az észszerű határidő megsértésére, valamint az Európai Közösségek általános költségvetésére alkalmazandó költségvetési rendeletről szóló, 2002. június 25-i 1605/2002/EK, Euratom tanácsi rendelet (HL 2002. L 248., 1.o.; magyar nyelvű különkiadás 1. fejezet, 4. kötet, 74. o.; helyesbítés: HL 2007. L 99., 18. o.; a továbbiakban: 2002. évi költségvetési rendelet) 73a. cikke (1) bekezdésének, az Európai Unió Alapjogi Chartájának 41. cikkében foglalt, megfelelő ügyintézéshez való jognak, valamint az emberi jogok és alapvető szabadságok védelméről szóló egyezmény (EJEE) 6. cikkének a megsértésére alapított jogalap. A felperes szerint elévült az a követelés, amely a Bizottság szerint vele szemben fennáll, mivel a 2002. évi költségvetési rendelet 73a. cikkében említett öt éves határidő lejárt. Egyébiránt hatástalan az Európai Közösségek általános költségvetésére alkalmazandó költségvetési rendeletről szóló 1605/2002/EK, Euratom tanácsi rendelet végrehajtására vonatkozó részletes szabályok megállapításáról szóló, 2002. december 23-i 2342/2002/EK, Euratom bizottsági rendelet (HL 2002. L 357., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 1. fejezet, 4. kötet, 145. o.; helyesbítés: HL 2005. L 345., 35. o.; a továbbiakban: 2002. évi végrehajtási rendelet) 85b. cikkének (4) bekezdése, amely az elévülési idő megszakítására vonatkozik. Mindenesetre, még ha az elévülési idő szabályszerűen szakadt is meg, a vitatott határozat elfogadására fordított idő, és az e határozatot kísérő terhelési értesítés nyilvánvalóan észszerűtlen, és sérti az Alapjogi Charta 41. cikkét és az EJEE 6. cikkének (1) bekezdését (amely olyan alapvető jogot foglal magában, amely általános jogelvnek is minősül).

                  3.

                  A harmadik, a tribunal de première instance de Bruxelles (brüsszeli elsőfokú bíróság, Belgium) 2017. október 5-i ítéletének és azon elvnek a megsértésére alapított jogalap, miszerint a büntetőeljárás felfüggeszti a közigazgatási eljárást. A felperes azzal érvel, hogy a Bizottságot köti a belga büntetőbíróság által hozott, 2017. október 5-i ítélet, amely bíróság kimondta, hogy a felrótt tényeket alátámasztó bizonyítékok hiányában az eljárások elfogadhatatlanok. Mivel a Bizottság, amely egyébként a büntetőbíróság előtt magánfélként vett részt, úgy határozott, hogy a behajtási határozat elfogadása előtt megvárja a belga eljárás eredményét, azt kötik az említett eredmény és a nemzeti bíróság megállapításai, még ha a belga bíróság ítélete nem is emelkedett jogerőre a Bizottsággal szemben.

                  4.

                  A negyedik, a megtámadott határozatban elkövetett nyilvánvaló értékelési hibákra alapított jogalap. A felperes e tekintetben úgy véli, hogy a kifogásolt tényeket nyilvánvalóan nem támasztották alá, nyilvánvalóan nem áll fenn – és még kevésbé súlyos – szabálytalanság. A megtámadott határozat az OLAF két jelentésén alapul. Márpedig az alperes által megfogalmazott kifogásokat nem bizonyították.

                  5.

                  Az ötödik, az ajánlattevőknek szóló útmutató és a 2002. évi költségvetési rendelet 103. cikkének a megsértésére alapított jogalap. A felperes úgy véli, hogy a vele szemben az alperes által felhozott kifogások közül egyik sem vonatkozik arra a tényre, hogy a felperes bizalmas információkat kapott, jogellenes megállapodást kötött a versenytárssal, befolyásolta az értékelő bizottságot vagy az ajánlatkérőt az ajánlatok vizsgálata, tisztázása, értékelése vagy azok összehasonlítása során. Következésképpen sem a 2002. évi költségvetési rendelet 103. cikkének feltételei, sem az ajánlattevőknek szóló útmutató 13. cikke a) bekezdésének feltételei nem állnak fenn.

                  6.

                  A hatodik, a védelemhez való jog megsértésére alapított jogalap, mivel a figyelmen kívül hagyták a felperes meghallgatáshoz való jogát.

                  7.

                  A hetedik, a megfelelő ügyintézéshez való jognak, a szerződések jóhiszemű teljesítése elvének és a joggal való visszaélés tilalma elvének a megsértésére alapított jogalap. A felperes e tekintetben azt állítja, hogy a Bizottság se nem gondosan, se nem pártatlanul járt el.

                  8.

                  A nyolcadik, a 2002. évi költségvetési rendelet 103. cikkével kapcsolatos jogellenességi kifogásra alapított jogalap, mivel e cikk figyelmen kívül hagyja a jogalap nélküli gazdagodás tilalmának az elvét. A 2002. évi költségvetési rendelet 103. cikke ugyanis az intézmény számára lehetőséget teremt arra, hogy a szerződés teljesítésének teljes ideje alatt fizetett valamennyi összeget behajtsa, még ha e szerződést a szerződéses fél teljes egészében teljesítette is. A 2002. évi költségvetési rendelet 103. cikke azt jelenti, hogy az intézmény így valamennyi, a szerződéses fél által nyújtott szolgáltatásban anélkül részesülhet, hogy részére bármiféle kifizetést kellene teljesíteni. A 103. cikket jogellenesnek kell nyilvánítani, mivel engedélyezi az intézménynek, hogy indokolás nélkül, a szerződéses fél hátrányára gyarapítsa vagyonát.

                  9.

                  A kilencedik, a 2002. évi költségvetési rendelet 103. cikkének és az arányosság elvének a megsértésre alapított másodlagos jogalap. A felperes szerint az intézménynek az értékelését a 2002. évi költségvetési rendelet 103. cikkével összhangban kell gyakorolnia. Ez azt jelenti, hogy a Bizottság nem alkalmazhat több szankciót, mivel a 103. cikk tartalmazza a nem halmozható szankciók jegyzékét. Ezenkívül ezen értékelést az arányosság elvének tiszteletben tartásával kell elvégeznie, mivel az intézménynek biztosítania kell, hogy a határozata arányban áll a szóban forgó szabálytalanság súlyosságával. Az arányosság e követelménye a szerződések teljesítése során tanúsítandó jóhiszeműség elvének a kifejeződése. Márpedig a jelen ügyben nem ez a helyzet.


title: C-445/18. sz. ügy: A Bíróság (első tanács) 2019. november 14-i ítélete (a College van Beroep voor het Bedrijfsleven [Hollandia] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Vaselife International BV, Chrysal International BV kontra College voor de toelating van gewasbeschermingsmiddelen en biociden (Előzetes döntéshozatal – 1107/2009/EK rendelet – Növényvédő szerek forgalomba hozatala – Párhuzamos forgalmazás – A párhuzamos forgalmazási engedély érvényességi idejének módosítása – A növényvédő szer és a referenciatermék azonossága – Feltételek)

text:
               13.1.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 10/15

      A Bíróság (első tanács) 2019. november 14-i ítélete (a College van Beroep voor het Bedrijfsleven [Hollandia] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Vaselife International BV, Chrysal International BV kontra College voor de toelating van gewasbeschermingsmiddelen en biociden
      (C-445/18. sz. ügy) (1)

      (Előzetes döntéshozatal - 1107/2009/EK rendelet - Növényvédő szerek forgalomba hozatala - Párhuzamos forgalmazás - A párhuzamos forgalmazási engedély érvényességi idejének módosítása - A növényvédő szer és a referenciatermék azonossága - Feltételek)
      (2020/C 10/17)
      Az eljárás nyelve: holland

         A kérdést előterjesztő bíróság

      College van Beroep voor het Bedrijfsleven

         Az alapeljárás felei

         Felperesek: Vaselife International BV, Chrysal International BV

         Alperes: College voor de toelating van gewasbeschermingsmiddelen en biociden

         Rendelkező rész

                  1)

                  Az uniós jogot és különösen a növényvédő szerek forgalomba hozataláról, valamint a 79/117/EGK és a 91/414/EGK tanácsi irányelvek hatályon kívül helyezéséről szóló, 2009. október 21-i 1107/2009/EK európai parlamenti és tanácsi rendeletet úgy kell értelmezni, hogy azokkal nem ellentétes az olyan nemzeti eljárás, amelynek értelmében az illetékes hatóság hivatalból kezdeményezheti a párhuzamos forgalmazási engedély érvényességi idejének a referenciatermék megújított engedélyének érvényességi idejéhez való igazítását.

                  2)

                  Az 1107/2009 rendeletet és különösen annak 52. cikkét úgy kell értelmezni, hogy a párhuzamos forgalmazási engedély érvényességi idejének kiigazítása nem következik automatikusan a referenciatermék engedélyét megújító határozatból, hanem megköveteli, hogy e tekintetben külön határozatot hozzanak.
                  Az 1107/2009 rendeletet úgy kell értelmezni, hogy amikor a párhuzamos forgalmazási engedély érvényességi idejének a referenciatermék megújított engedélye érvényességi idejéhez való igazításáról van szó, az ezen engedély megszerzéséhez szükséges, az 1107/2009 rendelet 52. cikkének (1)–(3) bekezdésében meghatározott feltételeknek teljesülniük kell, és az érintett tagállam illetékes hatóságának kell ellenőriznie, hogy valóban ez az eset áll-e fenn.
                  Az 1107/2009 rendelet 52. cikke (3) bekezdésének a) pontját úgy kell értelmezni, hogy annak hatálya kiterjed arra az esetre is, amikor a származási tagállam által engedélyezett növényvédő szert az A társaság gyártja, míg a referenciaterméket B társaság az A társaság hozzájárulásával, ugyanazon eljárás szerint, de a korábbitól eltérő gyártási helyen gyártja, amennyiben e hozzájárulás a licenciamegállapodásokhoz hasonlóan huzamosabb időre szól.

                  3)

                  Az 1107/2009 rendelet 52. cikkének (2)–(4) bekezdését úgy kell értelmezni, hogy a párhuzamos forgalmazási engedély jogosultjának teljesen új kérelmet kell benyújtania az e cikk (4) bekezdésében említett információk szolgáltatásával annak bizonyítása érdekében, hogy az érintett áruk az említett cikk (3) bekezdése értelmében még mindig „azonosak”, és mindez nem érinti az illetékes hatóság azon lehetőségét, hogy a behozott termék származási tagállamától kérje az e termékek azonosságának értékeléséhez szükséges információkat. Abban az esetben, ha vitatják a párhuzamos forgalmazási engedélyt megadó határozatot, akkor a bizonyítási terhet illetően az érintett tagállam nemzeti szabályait kell alkalmazni, amennyiben e szabályok tiszteletben tartják az egyenértékűség elvét, és nem teszik a gyakorlatban lehetetlenné vagy rendkívül nehézzé az uniós jogrend által biztosított jogok gyakorlását.

         (1)  HL C 373., 2018.10.15.


title: T-796/19. sz. ügy: 2019. november 19-én benyújtott kereset – HB kontra Bizottság

text:
               13.1.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 10/54

      2019. november 19-én benyújtott kereset – HB kontra Bizottság
      (T-796/19. sz. ügy)
      (2020/C 10/65)
      Az eljárás nyelve: francia

         Felek

         Felperes: HB (képviselők: M. Vandenbussche és L. Levi ügyvédek)

         Alperes: Európai Bizottság

         Kérelmek

      A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:

                  —

                  semmisítse meg a Bizottság azon 2019. október 15-i határozatát, amelyben elrendelte a TACIS/2006/101–510. szerződés 4 410 000 eurós összegének 0-ra (nulla) való csökkentését, és a 4 241 507 eurós összeget kitevő, az említett szerződés címén teljesített valamennyi kifizetés visszafizetését;

                  —

                  rendelje el az e határozat alapján a Bizottság által esetlegesen beszedett valamennyi összegnek az Európai Központi Bank által alkalmazott, 7 százalékponttal növelt kamatlábon számított késedelmi kamatokkal együtt való visszafizetését;

                  —

                  rendelje el kártérítés címén egy egy eurós szimbolikus összeg kifizetését, annak véglegesítésének fenntartásával;

                  —

                  a Bizottságot kötelezze a költségek viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek

      Keresete alátámasztása érdekében a felperes kilenc jogalapra hivatkozik.

                  1.

                  Az első, arra alapított jogalap, hogy a Bizottságnak nem volt hatásköre a vitatott határozat elfogadására, hogy e határozatnak nem volt jogalapja, és hogy az sérti a bizalomvédelem elvét. E felperes e tekintetben előadja, hogy a Bizottságnak nem volt hatásköre a vitatott határozat elfogadására, amely egy végrehajtási határozat a vele szemben állítólagosan fennálló követelés behajtására, mivel nem áll fenn olyan választottbírósági kikötés, amely az uniós bíróságoknak hatáskört biztosítana a köztük fennálló, szerződésekkel kapcsolatos jogviták eldöntésére.

                  2.

                  A második, az állítólagos követelés elévülésére, és mindenesetre az észszerű határidő megsértésére, valamint az Európai Közösségek általános költségvetésére alkalmazandó költségvetési rendeletről szóló, 2002. június 25-i 1605/2002/EK, Euratom tanácsi rendelet (HL 2002. L 248., 1.o.; magyar nyelvű különkiadás 1. fejezet, 4. kötet, 74. o.; helyesbítés: HL 2007. L 99., 18. o.; a továbbiakban: 2002. évi költségvetési rendelet) 73a. cikke (1) bekezdésének, az Európai Unió Alapjogi Chartájának 41. cikkében foglalt, megfelelő ügyintézéshez való jognak, valamint az emberi jogok és alapvető szabadságok védelméről szóló egyezmény (EJEE) 6. cikkének a megsértésére alapított jogalap. A felperes szerint elévült az a követelés, amely a Bizottság szerint vele szemben fennáll, mivel a 2002. évi költségvetési rendelet 73a. cikkében említett öt éves határidő lejárt. Egyébiránt hatástalan az Európai Közösségek általános költségvetésére alkalmazandó költségvetési rendeletről szóló 1605/2002/EK, Euratom tanácsi rendelet végrehajtására vonatkozó részletes szabályok megállapításáról szóló, 2002. december 23-i 2342/2002/EK, Euratom bizottsági rendelet (HL 2002. L 357., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 1. fejezet, 4. kötet, 145. o.; helyesbítés: HL 2005. L 345., 35. o.; a továbbiakban: 2002. évi végrehajtási rendelet) 85b. cikkének (4) bekezdése, amely az elévülési idő megszakítására vonatkozik. Mindenesetre, még ha az elévülési idő szabályszerűen szakadt is meg, a vitatott határozat elfogadására fordított idő, és az e határozatot kísérő terhelési értesítés nyilvánvalóan észszerűtlen, és sérti az Alapjogi Charta 41. cikkét és az EJEE 6. cikkének (1) bekezdését (amely olyan alapvető jogot foglal magában, amely általános jogelvnek is minősül).

                  3.

                  A harmadik, a tribunal de première instance de Bruxelles (brüsszeli elsőfokú bíróság, Belgium) 2017. október 5-i ítéletének és azon elvnek a megsértésére alapított jogalap, miszerint a büntetőeljárás felfüggeszti a közigazgatási eljárást. A felperes azzal érvel, hogy a Bizottságot köti a belga büntetőbíróság által hozott, 2017. október 5-i ítélet, amely bíróság kimondta, hogy a felrótt tényeket alátámasztó bizonyítékok hiányában az eljárások elfogadhatatlanok. Mivel a Bizottság, amely egyébként a büntetőbíróság előtt magánfélként vett részt, úgy határozott, hogy a behajtási határozat elfogadása előtt megvárja a belga eljárás eredményét, azt kötik az említett eredmény és a nemzeti bíróság megállapításai, még ha a belga bíróság ítélete nem is emelkedett jogerőre a Bizottsággal szemben.

                  4.

                  A negyedik, a megtámadott határozatban elkövetett nyilvánvaló értékelési hibákra alapított jogalap. A felperes e tekintetben úgy véli, hogy a kifogásolt tényeket nyilvánvalóan nem támasztották alá, nyilvánvalóan nem áll fenn – és még kevésbé súlyos – szabálytalanság. A megtámadott határozat az OLAF két jelentésén alapul. Márpedig az alperes által megfogalmazott kifogásokat nem bizonyították.

                  5.

                  Az ötödik, az ajánlattevőknek szóló útmutató és a 2002. évi költségvetési rendelet 103. cikkének a megsértésére alapított jogalap. A felperes úgy véli, hogy a vele szemben az alperes által felhozott kifogások közül egyik sem vonatkozik arra a tényre, hogy a felperes bizalmas információkat kapott, jogellenes megállapodást kötött a versenytárssal, befolyásolta az értékelő bizottságot vagy az ajánlatkérőt az ajánlatok vizsgálata, tisztázása, értékelése vagy azok összehasonlítása során. Következésképpen sem a 2002. évi költségvetési rendelet 103. cikkének feltételei, sem az ajánlattevőknek szóló útmutató 13. cikke a) bekezdésének feltételei nem állnak fenn.

                  6.

                  A hatodik, a védelemhez való jog megsértésére alapított jogalap, mivel a figyelmen kívül hagyták a felperes meghallgatáshoz való jogát.

                  7.

                  A hetedik, a megfelelő ügyintézéshez való jognak, a szerződések jóhiszemű teljesítése elvének és a joggal való visszaélés tilalma elvének a megsértésére alapított jogalap. A felperes e tekintetben azt állítja, hogy a Bizottság se nem gondosan, se nem pártatlanul járt el.

                  8.

                  A nyolcadik, a 2002. évi költségvetési rendelet 103. cikkével kapcsolatos jogellenességi kifogásra alapított jogalap, mivel e cikk figyelmen kívül hagyja a jogalap nélküli gazdagodás tilalmának az elvét. A 2002. évi költségvetési rendelet 103. cikke ugyanis az intézmény számára lehetőséget teremt arra, hogy a szerződés teljesítésének teljes ideje alatt fizetett valamennyi összeget behajtsa, még ha e szerződést a szerződéses fél teljes egészében teljesítette is. A 2002. évi költségvetési rendelet 103. cikke azt jelenti, hogy az intézmény így valamennyi, a szerződéses fél által nyújtott szolgáltatásban anélkül részesülhet, hogy részére bármiféle kifizetést kellene teljesíteni. A 103. cikket jogellenesnek kell nyilvánítani, mivel engedélyezi az intézménynek, hogy indokolás nélkül, a szerződéses fél hátrányára gyarapítsa vagyonát.

                  9.

                  A kilencedik, a 2002. évi költségvetési rendelet 103. cikkének és az arányosság elvének a megsértésre alapított másodlagos jogalap. A felperes szerint az intézménynek az értékelését a 2002. évi költségvetési rendelet 103. cikkével összhangban kell gyakorolnia. Ezenkívül ezen értékelést az arányosság elvének tiszteletben tartásával kell elvégeznie, mivel az intézménynek biztosítania kell, hogy a határozata arányban áll a szóban forgó szabálytalanság súlyosságával. Az arányosság e követelménye a szerződések teljesítése során tanúsítandó jóhiszeműség elvének a kifejeződése. Márpedig a jelen ügyben nem ez a helyzet.


title: C-585/17. sz. ügy: A Bíróság (ötödik tanács) 2019. november 14-i ítélete (a Verwaltungsgerichtshof [Ausztria] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – a Finanzamt Linz, Finanzamt Kirchdorf Perg Steyr által indított eljárások (Előzetes döntéshozatal – Állami támogatások – Engedélyezett támogatási program módosítása – Az EUMSZ 108. cikk (3) bekezdése – Bejelentési kötelezettség – Az Európai Bizottság engedélye nélküli végrehajtás tilalma – 651/2014/EU – Mentesülés – Az 58. cikk (1) bekezdése – A rendelet időbeli hatálya – A 44. cikk (3) bekezdése – Terjedelem – Energiaadó részleges visszatérítésének számítási képletét előíró nemzeti szabályozás)

text:
               13.1.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 10/2

      A Bíróság (ötödik tanács) 2019. november 14-i ítélete (a Verwaltungsgerichtshof [Ausztria] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – a Finanzamt Linz, Finanzamt Kirchdorf Perg Steyr által indított eljárások
      (C-585/17. sz. ügy) (1)

      (Előzetes döntéshozatal - Állami támogatások - Engedélyezett támogatási program módosítása - Az EUMSZ 108. cikk (3) bekezdése - Bejelentési kötelezettség - Az Európai Bizottság engedélye nélküli végrehajtás tilalma - 651/2014/EU - Mentesülés - Az 58. cikk (1) bekezdése - A rendelet időbeli hatálya - A 44. cikk (3) bekezdése - Terjedelem - Energiaadó részleges visszatérítésének számítási képletét előíró nemzeti szabályozás)
      (2020/C 10/02)
      Az eljárás nyelve: német

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Verwaltungsgerichtshof

         Az alapeljárás felei

         Felperesek: Finanzamt Linz, Finanzamt Kirchdorf Perg Steyr

         Az eljárásban részt vesz: Dilly’s Wellnesshotel GmbH

         Rendelkező rész

                  1)

                  Az EUMSZ 108. cikk (3) bekezdését úgy kell értelmezni, hogy valamely támogatási programot e támogatások kedvezményezetti körének szűkítésével módosító nemzeti szabályozás főszabály szerint az e rendelkezés szerinti bejelentési kötelezettség hatálya alá tartozik.

                  2)

                  Az [EUMSZ] 107. és [EUMSZ] 108. [cikk] alkalmazásában bizonyos támogatási kategóriáknak a belső piaccal összeegyeztethetővé nyilvánításáról szóló, 2014. június 17-i 651/2014/EU bizottsági rendelet 58. cikkének (1) bekezdését úgy kell értelmezni, hogy az említett rendelet hatálybalépését megelőzően az alapügyekben szóban forgóhoz hasonló támogatási program alapján nyújtott támogatások ugyanezen rendelet alapján mentesülhetnek az EUMSZ 108. cikk (3) bekezdésében előírt bejelentési kötelezettség alól.

                  3)

                  A 651/2014 rendelet 44. cikkének (3) bekezdését úgy kell értelmezni, hogy az alapügyekben szóban forgóhoz hasonló támogatási program, amelynek esetében az e programot bevezető nemzeti szabályozásban előírt számítási képlet egyértelműen meghatározza az energiaadó-visszatérítés összegét, összeegyeztethető e rendelkezéssel.

         (1)  HL C 13., 2018.1.15


title: T-797/19. sz. ügy: 2019. november 19-én benyújtott kereset – Anglo Austrian AAB Bank és Belegging-Maatschappij „Far-East” kontra EKB

text:
               13.1.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 10/56

      2019. november 19-én benyújtott kereset – Anglo Austrian AAB Bank és Belegging-Maatschappij „Far-East” kontra EKB
      (T-797/19. sz. ügy)
      (2020/C 10/66)
      Az eljárás nyelve: német

         Felek

         Felperesek: Anglo Austrian AAB Bank AG (Bécs, Ausztria) és Belegging-Maatschappij „Far-East” (Velp, Hollandia) (képviselők: M. Fischer, J. Willheim és M. Ketzer ügyvéd)

         Alperes: Európai Központi Bank

         Kérelmek

      A felperesek azt kérik, hogy a Törvényszék:

                  —

                  semmisítse meg az alperes 2019. november 14-én hozott határozatát, amellyel az Anglo Austrian AAB Bank AG hitelintézeti engedélyét visszavonták;

                  —

                  az alperest kötelezze a költségek viselésére;

                  —

                  az ügyet a Törvényszék eljárási szabályzatának 67. cikkének (2) bekezdése alapján a fennálló körülményekre figyelemmel soron kívül bírálja el.

         Jogalapok és fontosabb érvek

      Keresetük alátámasztása érdekében a felperesek a következő jogalapokra hivatkoznak.

                  1.

                  Az alperes megsértette az 1024/2013/EU tanácsi rendelet (1) 14. cikkének (5) bekezdését, amennyiben tévesen alkalmazta az e rendelet 4. cikke (3) bekezdése szerint az engedély visszavonására vonatkozó nemzeti jogot.

                  2.

                  Az alperes megsértette az arányosság elvét, amennyiben az engedély visszavonásával a lehetséges felügyeleti eszközök ultima ratióját alkalmazta.

                  3.

                  Az alperes megsértette az Anglo Austrian AAB Bank AG hatékony jogorvoslathoz való jogát, amennyiben nem függesztette fel a határozat végrehajtását.

                  4.

                  Az alperes megsértette az Európai Unió Alapjogi Chartájának 41. cikkét, az 1024/2013/EU rendelet 31. és 32. cikkét, valamint a bankrendszerről szóló törvény 70. §-ának (4) bekezdését és az Emberi Jogok Európai Egyezménye 6. cikkét, amennyiben nem tartotta tiszteletben az Anglo Austrian AAB Bank AG ott biztosított eljárási jogait.

                  5.

                  Az alperes megsértette a Belegging-Maatschappij „Far-East” B. V. tulajdonhoz való jogát, amennyiben visszavonta az Anglo Austrian AAB Bank AG engedélyét, és ezáltal a Belegging-Maatschappij „Far-East” B. V. birtokában lévő, az Anglo Austrian AAB Bank AG-ben meglévő tulajdoni részesedések gazdasági értékét lerontotta.

         (1)  Az Európai Központi Banknak a hitelintézetek prudenciális felügyeletére vonatkozó politikákkal kapcsolatos külön feladatokkal történő megbízásáról szóló, 2013. október 15-i 1024/2013/EU tanácsi rendelet (HL 2013. L 287., 63. o.).


title: C-678/19. P. sz. ügy: A Törvényszék (ötödik tanács) T-54/18. sz., Fashion Energy kontra EUIPO – Retail Royalty ügyben 2019. július 12-én hozott ítélete ellen a Retail Royalty Co. által 2019. szeptember 12-én benyújtott fellebbezés

text:
               13.1.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 10/23

      A Törvényszék (ötödik tanács) T-54/18. sz., Fashion Energy kontra EUIPO – Retail Royalty ügyben 2019. július 12-én hozott ítélete ellen a Retail Royalty Co. által 2019. szeptember 12-én benyújtott fellebbezés
      (C-678/19. P. sz. ügy)
      (2020/C 10/31)
      Az eljárás nyelve: angol

         Felek

         Fellebbező: Retail Royalty Co. (képviselők: M. Dick Solicitor és J. Bogatz Rechtsanwältin)

         A többi fél az eljárásban: Fashion Energy Srl, az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala (EUIPO)
      A Bíróság (a fellebbezés megengedhetőségéről határozó tanács) 2019. november 20-i végzésében úgy határozott, hogy a fellebbezés nem megengedhető, és hogy a fellebbező maga viseli saját költségeit.


title: T-173/17. sz. ügy: A Törvényszék 2019. november 11-i végzése – TestBioTech kontra Bizottság

text:
               13.1.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 10/57

      A Törvényszék 2019. november 11-i végzése – TestBioTech kontra Bizottság
      (T-173/17. sz. ügy) (1)

      (2020/C 10/67)
      Az eljárás nyelve: angol
      A második tanács elnöke elrendelte az ügy törlését.

         (1)  HL C 161., 2017.5.22.


title: C-484/18. sz. ügy: A Bíróság (ötödik tanács) 2019. november 14-i ítélete (a Cour de cassation [Franciaország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Société de perception et de distribution des droits des artistes-interprètes de la musique et de la danse (Spedidam), PG, GF kontra Institut national de l’audiovisuel (Előzetes döntéshozatal – Szerzői jog és szomszédos jogok – 2001/29/EK irányelv – Az előadóművészek kizárólagos jogai – A 2. cikk b) pontja – Többszörözési jog – A 3. cikk (2) bekezdésének a) pontja – Nyilvánosság számára történő hozzáférhetővé tétel – Engedélyezés – Vélelem – A nemzeti audiovizuális örökség megőrzéséért és hasznosításáért felelős állami intézményt az alól mentesítő nemzeti szabályozás, hogy beszerezze az előadóművész írásbeli hozzájárulását az ezen előadóművész előadásainak felvételeit tartalmazó archívumok hasznosításához)

text:
               13.1.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 10/16

      A Bíróság (ötödik tanács) 2019. november 14-i ítélete (a Cour de cassation [Franciaország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Société de perception et de distribution des droits des artistes-interprètes de la musique et de la danse (Spedidam), PG, GF kontra Institut national de l’audiovisuel
      (C-484/18. sz. ügy) (1)

      (Előzetes döntéshozatal - Szerzői jog és szomszédos jogok - 2001/29/EK irányelv - Az előadóművészek kizárólagos jogai - A 2. cikk b) pontja - Többszörözési jog - A 3. cikk (2) bekezdésének a) pontja - Nyilvánosság számára történő hozzáférhetővé tétel - Engedélyezés - Vélelem - A nemzeti audiovizuális örökség megőrzéséért és hasznosításáért felelős állami intézményt az alól mentesítő nemzeti szabályozás, hogy beszerezze az előadóművész írásbeli hozzájárulását az ezen előadóművész előadásainak felvételeit tartalmazó archívumok hasznosításához)
      (2020/C 10/18)
      Az eljárás nyelve: francia

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Cour de cassation

         Az alapeljárás felei

         Felperesek: Société de perception et de distribution des droits des artistes-interprètes de la musique et de la danse (Spedidam), PG, GF

         Alperes: Institut national de l’audiovisuel

         Az eljárásban részt vesz: Syndicat indépendant des artistes-interprètes (SIA-UNSA), Syndicat français des artistes-interprètes (CGT)

         Rendelkező rész

      Az információs társadalomban a szerzői és szomszédos jogok egyes vonatkozásainak összehangolásáról szóló, 2001. május 22-i 2001/29/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv 2. cikkének b) pontját és 3. cikke (2) bekezdésének a) pontját úgy kell értelmezni, hogy azokkal nem ellentétes az olyan nemzeti szabályozás, amely az audiovizuális archívumok e célból kijelölt intézmény általi hasznosítása terén megdönthető vélelmet állít fel az előadóművész által előadásának rögzítésére és hasznosítására adott engedély meglétét illetően, ha ezen előadóművész közreműködik valamely audiovizuális mű sugárzás céljából történő felvételénél.

         (1)  HL C 352., 2018.10.1.


title: C-732/19. sz. ügy: A Juzgado de Primera Instancia e Instrucción de Ceuta (Spamyolország) által 2019. október 4-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – LL, MK kontra Banco Bilbao Vizcaya Argentaria SA

text:
               13.1.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 10/23

      A Juzgado de Primera Instancia e Instrucción de Ceuta (Spamyolország) által 2019. október 4-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – LL, MK kontra Banco Bilbao Vizcaya Argentaria SA
      (C-732/19. sz. ügy)
      (2020/C 10/32)
      Az eljárás nyelve: spanyol

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Juzgado de Primera Instancia e Instrucción de Ceuta

         Az alapeljárás felei

         Felperesek: LL, MK

         Alperes: Banco Bilbao Vizcaya Argentaria SA

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1)

                  A fogyasztókkal kötött szerződésekben alkalmazott tisztességtelen feltételekről szóló, 1993. április 5-i 93/13/EGK tanácsi irányelvnek, (1) és különösen annak 6. cikke (1) bekezdésének és 7. cikke (1) bekezdésének értelmében a fogyasztók és felhasználók védelmének biztosítása érdekében, valamint az e védelmet végrehajtó uniós ítélkezési gyakorlat értelmében összeegyeztethető-e az uniós joggal az, hogy a Tribunal Supremo (legfelsőbb bíróság, Spanyolország) 2019. január 23-i 44–49 ítéleteiben egyértelmű kritériumként rögzítette azt a megállapítást, miszerint a fogyasztókkal kötött jelzálogfedezetű kölcsönszerződésekben tisztességtelen jellegűnek minősül az a meg nem tárgyalt szerződési feltétel, amely előírja, hogy a jelzálogfedezetű kölcsönügylet megkötésének összes költségét az adósra kell hárítani, és a költségeket az említett tisztességtelen jellegű és semmisnek nyilvánított szerződési feltételben foglalt különböző jogcímek szerint meg kell osztani a szerződési feltételt előre meghatározó banki intézmény és az adós fogyasztó között a nemzeti szabályozás értelmében tartozatlanul megfizetett összegek visszatérítésének korlátozása céljából?
                  Továbbá, a fogyasztókkal kötött szerződésekben alkalmazott tisztességtelen feltételekről szóló, 1993. április 5-i 93/13/EGK tanácsi irányelvnek, és különösen annak 6. cikke (1) bekezdésének és 7. cikke (1) bekezdésének értelmében a fogyasztók és felhasználók védelmének biztosítása érdekében, valamint az e védelmet végrehajtó uniós ítélkezési gyakorlat értelmében összeegyeztethető-e az uniós joggal az, hogy a Tribunal Supremo (legfelsőbb bíróság) egységesen értelmezi azon, tisztességtelen jellege miatt semmis szerződési feltételt tekintetében, amelynek törlése és az ahhoz fűződő joghatások nem érintik a jelzálogjoggal biztosított kölcsönszerződés fennmaradását?

                  2)

                  Hasonlóképpen, a LEC (2) 394. cikkével kapcsolatban, amely az eljárási költségek tekintetében az objektív pernyertesség figyelembevételét írja elő, megállapítható-e, hogy ha kimondják a költségekre vonatkozó tisztességtelen szerződési feltétel semmisségét, azonban e semmisség joghatásai a költségek fent hivatkozott megosztására korlátozódnak, ez az európai uniós jog tényleges érvényesülésének és azon elvnek a megsértését jelenti, amely szerint a tisztességtelen feltételek nem jelentenek kötelezettséget a fogyasztóra nézve, amennyiben az ítéletben részben adnak helyt [a kérelmeknek], és ez értelmezhető-e úgy, mint ami fordított visszatartó hatást vált ki, amelynek következtében gyengül a fogyasztók és felhasználók jogos érdekeinek védelme?

         (1)  HL 1993. L 95., 29. o.; magyar nyelvű különkiadás 15. fejezet, 2. kötet, 288. o.

         (2)  Ley de Enjuiciamiento Civil (polgári perrendtartásról szóló törvény)


title: T-361/19. sz. ügy: A Törvényszék 2019. november 5-i végzése – CF kontra Parlament

text:
               13.1.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 10/57

      A Törvényszék 2019. november 5-i végzése – CF kontra Parlament
      (T-361/19. sz. ügy) (1)

      (2020/C 10/68)
      Az eljárás nyelve: francia
      Az ötödik tanács elnöke elrendelte az ügy törlését.

         (1)  HL C 263., 2019.8.5.


title: C-767/19. sz. ügy: 2019. október 17-én benyújtott kereset – Európai Bizottság kontra Belga Királyság

text:
               13.1.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 10/24

      2019. október 17-én benyújtott kereset – Európai Bizottság kontra Belga Királyság
      (C-767/19. sz. ügy)
      (2020/C 10/33)
      Az eljárás nyelve: francia

         Felek

         Felperes: Európai Bizottság (képviselők: O. Beynet, Y. G. Marinova meghatalmazottak)

         Alperes: Belga Királyság

         Kereseti kérelmek

                  —

                  A Bíróság állapítsa meg, hogy a Belga Királyság nem teljesítette a villamos energia belső piacára vonatkozó közös szabályokról és a 2003/54/EK irányelv hatályon kívül helyezéséről szóló, 2009. július 13-i 2009/72/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvből, (1) és a földgáz belső piacára vonatkozó közös szabályokról és a 2003/55/EK irányelv hatályon kívül helyezéséről szóló, 2009. július 13-i 2009/73/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvből (2) eredő kötelezettségeit, mivel nem ültette át megfelelően a következő rendelkezéseket:

                              —

                              a 2009/72/EK irányelv 9. cikke (1) bekezdésének a) pontját és az 2009/73/EK irányelv 9. cikke (1) bekezdésének a) pontját;

                              —

                              a 2009/72/EK irányelv 37. cikke (4) bekezdésének a) és b) pontját és a 2009/73/EK irányelv 41. cikke (4) bekezdésének a) és b) pontját;

                              —

                              a 2009/72/EK irányelv 37. cikke (6) bekezdésének a), b) és c) pontját és (9) bekezdését és 2009/73/EK irányelv 41. cikke (6) bekezdését a), b) és c) pontját és (9) bekezdését;

                              —

                              a 2009/72/EK irányelv 37. cikke (10) bekezdését, 2009/73/EK irányelv 41. cikke (10) bekezdését;

                  —

                  a Belga Királyságot kötelezze a költségek viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek

      A kereset tárgya a villamos energia belső piacára vonatkozó 2009/72 irányelv és a földgáz belső piacára vonatkozó 2009/73 irányelvből téves átültetése Belgiumban. Az említett irányelvek többek között egyrészt a villamosenergia-szállítási és földgáz-szállítási rendszerek üzemeltetése, másrészt az ellátási és termelési tevékenységek tényleges elkülönítésére vonatkozó rendelkezéseket tartalmaznak annak érdekében, hogy a hálózatüzemeltetés területén elkerüljék a hátrányos megkülönböztetés kockázatát. Ezek az irányelvek az általuk meghatározott célkitűzések elérése érdekében előírják továbbá a független nemzeti szabályozó hatóságok létrehozását.
      A Bizottság álláspontja szerint a Belga Királyság két lényeges elem tekintetében nem megfelelően végezte el az irányelvek átültetését, nevezetesen a teljes tulajdonjogi szétválasztás megvalósítása és a nemzeti szabályozó hatóság hatáskörére és függetlenségére vonatkozó rendelkezések tekintetében.

         (1)  HL 2009. L 211., 55. o.; helyesbítés: HL 2015. L 167., 94. o.

         (2)  HL 2009. L 211., 94. o.; helyesbítés: HL 2015. L 167., 97. o.


title: C-555/18. sz. ügy: A Bíróság (hatodik tanács) 2019. november 7-i ítélete (a Sofiyski rayonen sad [Bulgária] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – K. H. K. kontra B. A. C., E. E. K. (Előzetes döntéshozatal – Polgári ügyekben folytatott igazságügyi együttműködés – 655/2014/EU rendelet – Ideiglenes számlazárolást elrendelő európai végzés – Az 5. cikk a) pontja – Kérelmezési eljárás – A 4. cikk 8 – 10. pontja – A „bírósági határozat”, a „perbeli egyezség” és a „közokirat” fogalma – Ellentmondással megtámadható, fizetési meghagyást kibocsátó nemzeti végzés – A 18. cikk (1) bekezdése – Határidők – 45. cikk – Rendkívüli körülmények – Fogalom)

text:
               13.1.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 10/17

      A Bíróság (hatodik tanács) 2019. november 7-i ítélete (a Sofiyski rayonen sad [Bulgária] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – K. H. K. kontra B. A. C., E. E. K.
      (C-555/18. sz. ügy) (1)

      (Előzetes döntéshozatal - Polgári ügyekben folytatott igazságügyi együttműködés - 655/2014/EU rendelet - Ideiglenes számlazárolást elrendelő európai végzés - Az 5. cikk a) pontja - Kérelmezési eljárás - A 4. cikk 8 - 10. pontja - A „bírósági határozat”, a „perbeli egyezség” és a „közokirat” fogalma - Ellentmondással megtámadható, fizetési meghagyást kibocsátó nemzeti végzés - A 18. cikk (1) bekezdése - Határidők - 45. cikk - Rendkívüli körülmények - Fogalom)
      (2020/C 10/20)
      Az eljárás nyelve: bolgár

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Sofiyski rayonen sad

         Az alapeljárás felei

         Felperes: K. H. K.

         Alperesek: B. A. C., E. E. K.

         Rendelkező rész

                  1.

                  A polgári és kereskedelmi ügyekben a tagállamközi követelésbehajtás megkönnyítése érdekében az ideiglenes számlazárolást elrendelő európai végzés eljárásának létrehozásáról szóló, 2014. május 15-i 655/2014/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet 4. cikkének 10. pontját úgy kell értelmezni, hogy az alapügy tárgyát képezőhöz hasonló, nem végrehajtható fizetési meghagyás nem tartozik az e rendelkezés értelmében vett „közokirat” fogalma alá.

                  2.

                  A 655/2014 rendelet 5. cikkének a) pontját úgy kell értelmezni, hogy az alapügy tárgyát képezőhöz hasonló, folyamatban lévő fizetési meghagyásos eljárás minősíthető az e rendelkezés értelmében vett „az ügy érdemére vonatkozó eljárásnak”.

                  3.

                  A 655/2014 rendelet 45. cikkét úgy kell értelmezni, hogy az ítélkezési szünet nem tartozik az e rendelkezés értelmében vett „rendkívüli körülmények” fogalma alá.

         (1)  HL C 427., 2018.11.26.


title: T-706/19. sz. ügy: 2019. október 16-án benyújtott kereset – Micro Focus International és társai kontra Bizottság

text:
               13.1.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 10/35

      2019. október 16-án benyújtott kereset – Micro Focus International és társai kontra Bizottság
      (T-706/19. sz. ügy)
      (2020/C 10/47)
      Az eljárás nyelve: angol

         Felek

         Felperesek: Micro Focus International plc (Newbury, Egyesült Királyság), Micro Focus International Holdings Ltd (Dublin, Írország) és Micro Focus Midco Ltd (Newbury) (képviselők: J. Lesar solicitor és K. Beal QC)

         Alperes: Európai Bizottság

         Kérelmek

      A felperesek azt kérik, hogy a Törvényszék:

                  —

                  semmisítse meg az EKT csoportfinanszírozási mentességgel kapcsolatban az Egyesült Királyság által végrehajtott SA.44896 állami támogatásról szóló, 2019. április 2-i C(2019) 2526 final alperesi határozatot annyiban, amennyiben az a felperesekre vagy bármelyikükre vonatkozik;

                  —

                  kötelezze az alperest a felperesek költségeinek viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek

      Keresetük alátámasztása érdekében a felperesek kilenc jogalapra hivatkoznak.

                  1.

                  Az első jogalap azon alapul, hogy a Bizottság az adórendszer elemzésére szolgáló referenciakeret megválasztásakor tévesen alkalmazta az EUMSZ 107. cikk (1) bekezdését, és/vagy nyilvánvaló mérlegelési, illetve értékelési hibát követett el. A Bizottságnak az Egyesült Királyság társaságiadó-rendszerét kellett volna referenciakeretként figyelembe vennie, és nem csupán magát az ellenőrzött külföldi társaságokra (EKT) vonatkozó szabályozást.

                  2.

                  A második jogalap azon alapul, hogy a Bizottság az EUMSZ 107. cikk (1) bekezdésének alkalmazása során tévesen alkalmazta a jogot, és/vagy nyilvánvaló mérlegelési, illetve értékelési hibát követett el, amikor az EKT-szabályozás elemzésekor hibás megközelítést követett. A Bizottság a megtámadott határozat (124)–(126) preambulumbekezdésében tévesen tekintette úgy, hogy a Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 (a nemzetközi és egyéb rendelkezésekről szóló 2010. évi adótörvény) 9A. részének 9. fejezetében foglalt rendelkezések eltérnek az említett rész 5. fejezetében foglalt általános adórendelkezésektől.

                  3.

                  A harmadik jogalap azon alapul, hogy a Bizottság az EUMSZ 107. cikk (1) bekezdésének alkalmazásakor tévesen alkalmazta a jogot, amikor a megtámadott határozat (127)–(151) preambulumbekezdésében megállapította, hogy a szelektivitás kritériuma teljesül, mivel ténybeli és jogi szempontból hasonló helyzetben lévő vállalkozások eltérő bánásmódban részesülnek.

                  4.

                  A negyedik jogalap azon alapul, hogy a nemzetközi és egyéb rendelkezésekről szóló 2010. évi adótörvény 371ID. szakasza szerinti 75 %-os mentességet igazolja az adórendszer jellege és általános szerkezete.

                  5.

                  Az ötödik jogalap azon alapul, hogy az említett 9. fejezetben foglalt mentességek feltételeit teljesítő EKV-kra mint kategóriára kivetett adóteher sértené a felpereseknek az EUMSZ 49. cikkben biztosított letelepedési szabadságát.

                  6.

                  A hatodik jogalap azon alapul, hogy a Bizottság a 75 %-os mentességgel és a rögzített aránnyal kapcsolatban nyilvánvaló mérlegelési, illetve értékelési hibát követett el.

                  7.

                  A hetedik jogalap azon alapul, hogy a Bizottság határozata nem felel meg a hátrányos megkülönböztetés tilalma, illetve az egyenlőség általános uniós jogi elvének.

                  8.

                  A nyolcadik jogalap azon alapul, hogy a Bizottság tévesen alkalmazta a jogot akkor is, amikor analógia útján alkalmazta az (EU) 2016/1164 tanácsi irányelv (1) rendelkezéseit, illetve indokolatlanul támaszkodott az említett irányelvre, amely időbeli hatályánál fogva nem alkalmazandó.

                  9.

                  A kilencedik jogalap azon alapul, hogy a Bizottság az EUMSZ 107. cikk (1) bekezdésének alkalmazásakor tévesen alkalmazta a jogot, amikor a megtámadott határozat (176) preambulumbekezdésében megállapította, hogy létezik egy kedvezményezetti kategória (amelybe a felperesek is tartoznak), és hogy ők (a felperesek) támogatásban részesültek, amelyet a megtámadott határozat 2. cikkének (1) bekezdése értelmében vissza kell téríttetni.

         (1)  A belső piac működését közvetlenül érintő adókikerülési gyakorlatok elleni szabályok megállapításáról szóló, 2016. július 12-i (EU) 2016/1164 tanácsi irányelv (HL 2016. L 193., 1. o.; helyesbítés: HL 2018. L 48., 44. o.).


title: C-833/19. P. sz. ügy: A Törvényszék (első tanács) T-308/18. sz., Hamász kontra Tanács ügyben 2019. szeptember 4-én hozott ítélete ellen az Európai Unió Tanácsa által 2019. november 14-én benyújtott fellebbezés

text:
               13.1.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 10/26

      A Törvényszék (első tanács) T-308/18. sz., Hamász kontra Tanács ügyben 2019. szeptember 4-én hozott ítélete ellen az Európai Unió Tanácsa által 2019. november 14-én benyújtott fellebbezés
      (C-833/19. P. sz. ügy)
      (2020/C 10/35)
      Az eljárás nyelve: francia

         Felek

         Fellebbező: Európai Unió Tanácsa (képviselők: B. Driessen, S. Van Overmeire meghatalmazottak)

         A másik fél az eljárásban: Hamász

         A fellebbező kérelmei

      A Tanács azt kéri, hogy a Bíróság:

                  —

                  helyezze hatályon kívül a Törvényszék által a T-308/18. sz. ügyben hozott ítéletet;

                  —

                  hozzon végleges határozatot a jelen fellebbezés tárgyát képező kérdésekben; és

                  —

                  a T-308/18. sz. ügy felperesét kötelezze az elsőfokú eljárásban és a jelen fellebbezéssel összefüggésben a Tanácsnál felmerült költségek viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek

      A Tanács elsősorban úgy véli, hogy a nyolcadik, „az indokolás hitelesítésének hiányára” alapított megsemmisítési jogalap értékelésével összefüggésben a Törvényszék tévesen alkalmazta a jogot, amennyiben megállapította, hogy a megtámadott intézkedésekkel kapcsolatos indokolást alá kellett volna írni.
      A Tanács másodsorban azt rója fel a Törvényszéknek, hogy tévesen nem állapította meg azt, hogy az amerikai hatóságok határozatai elegendő alapként szolgálnak a Hamász a megtámadott intézkedésekhez csatolt listára való felvételéhez.


title: T-708/19. sz. ügy: 2019. október 17-én benyújtott kereset – Bujar kontra Bizottság

text:
               13.1.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 10/36

      2019. október 17-én benyújtott kereset – Bujar kontra Bizottság
      (T-708/19. sz. ügy)
      (2020/C 10/48)
      Az eljárás nyelve: angol

         Felek

         Felperes: Marcin Bujar (Woluwe-Saint-Lambert Belgium) (képviselő: R. Wardyn ügyvéd)

         Alperes: Európai Bizottság

         Kérelmek

      A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:

                  —

                  semmisítse meg a Bizottság 2018. december 20-i határozatát és

                  —

                  a Bizottságot kötelezze az eljárás költségeinek viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek

      Keresete alátámasztása érdekében a felperes két jogalapra hivatkozik.

                  1.

                  Az első, a személyzeti szabályzat VIII. melléklete 11. cikkének (2) bekezdésének és az általános végrehajtási rendelkezések 7. cikkének (1) bekezdésének megsértésére alapított jogalap:

                              —

                              az átvihető szolgálati éveket úgy kell kiszámítani, hogy a ténylegesen átvitt összegből le kell vonni az átvitel kérelmezése és a tényleges átvitel napja közötti tőkenövekedést;

                              —

                              a Személyi Juttatásokat Kifizető Hivatal tévesen számította ki az átvihető nyugdíjjogosultságokat a nemzeti hatóság által az ideiglenes határozatban közölt összeg alapján, míg a ténylegesen átutalt összeg az átvitel kérelmezése és a tényleges átvitel napja közötti tőkenövekedésből, a nyugdíjjogosultságoknak a nemzeti hatóság általi újraszámításából, valamint az átvitel kérelmezését megelőző időszak tőkenövekedéséből eredt.

                  2.

                  A második, az Unió jogalap nélküli gazdagodására alapított jogalap:

                              —

                              az átvihető szolgálati időknek az ideiglenes összeg alapján történő számítását újra elvégezték, és az nem teljes mértékben felelt meg az átvitel kérelmezése és az átvitel tényleges napja közötti tőkenövekedésnek, ami az Unió jogalap nélküli gazdagodását eredményezte.


title: C-599/18. P. sz. ügy: A Bíróság (hetedik tanács) 2019. november 14-i ítélete – Silec Cable, General Cable Corp. kontra Európai Bizottság (Fellebbezés – Verseny – Kartellek – Föld alatti és tenger alatti elektromos kábelek európai piaca – Projektek keretében történő piacfelosztás – A jogsértés bizonyítéka – Az ártatlanság vélelme – A bizonyítékok elferdítése – Nyilvános elhatárolódás – A kartell többi résztvevőjének szubjektív megítélése – Egyetlen gazdasági egységet képező több vállalkozás által elkövetett jogsértés – Az e vállalkozások egyike által elkövetett jogsértés súlya – Meghatározás – A kartellben részt vevő „marginális” vagy „átlagos” szereplő – Meghatározás – Az egyenlő bánásmód elve)

text:
               13.1.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 10/18

      A Bíróság (hetedik tanács) 2019. november 14-i ítélete – Silec Cable, General Cable Corp. kontra Európai Bizottság
      (C-599/18. P. sz. ügy) (1)

      (Fellebbezés - Verseny - Kartellek - Föld alatti és tenger alatti elektromos kábelek európai piaca - Projektek keretében történő piacfelosztás - A jogsértés bizonyítéka - Az ártatlanság vélelme - A bizonyítékok elferdítése - Nyilvános elhatárolódás - A kartell többi résztvevőjének szubjektív megítélése - Egyetlen gazdasági egységet képező több vállalkozás által elkövetett jogsértés - Az e vállalkozások egyike által elkövetett jogsértés súlya - Meghatározás - A kartellben részt vevő „marginális” vagy „átlagos” szereplő - Meghatározás - Az egyenlő bánásmód elve)
      (2020/C 10/21)
      Az eljárás nyelve: angol

         Felek

         Fellebbezők: Silec Cable, General Cable Corp. (képviselők: I. Sinan Barrister és C. Renner Rechtsanwältin)

         A másik fél az eljárásban: Európai Bizottság (képviselők: H. van Vliet, S. Baches Opi és F. Castilla Contreras meghatalmazottak)

         Rendelkező rész

                  1)

                  A Bíróság a fellebbezést elutasítja.

                  2)

                  A Silec Cable SAS és a General Cable Corp. maga viseli saját költségeit.

         (1)  HL C 436., 2018.12.3.


title: T-710/19. sz. ügy: 2019. október 17-én benyújtott kereset – Sthree és Sthree Overseas Holdings kontra Bizottság

text:
               13.1.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 10/37

      2019. október 17-én benyújtott kereset – Sthree és Sthree Overseas Holdings kontra Bizottság
      (T-710/19. sz. ügy)
      (2020/C 10/49)
      Az eljárás nyelve: angol

         Felek

         Felperesek: Sthree plc (London, Egyesült Királyság) és Sthree Overseas Holdings Ltd (London) (képviselők: J. Lesar solicitor és K. Beal QC)

         Alperes: Európai Bizottság

         Kérelmek

      A felperesek azt kérik, hogy a Törvényszék:

                  —

                  semmisítse meg az EKT csoportfinanszírozási mentességgel kapcsolatban az Egyesült Királyság által végrehajtott SA.44896 állami támogatásról szóló, 2019. április 2-i C(2019) 2526 final alperesi határozatot annyiban, amennyiben az a felperesekre vagy bármelyikükre vonatkozik;

                  —

                  kötelezze az alperest a felperesek költségeinek viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek

      Keresetük alátámasztása érdekében a felperesek nyolc jogalapra hivatkoznak.

                  1.

                  Az első jogalap azon alapul, hogy a Bizottság az adórendszer elemzésére szolgáló referenciakeret megválasztásakor tévesen alkalmazta az EUMSZ 107. cikk (1) bekezdését, és/vagy nyilvánvaló mérlegelési, illetve értékelési hibát követett el. A Bizottságnak az Egyesült Királyság társaságiadó-rendszerét kellett volna referenciakeretként figyelembe vennie, és nem csupán magát az ellenőrzött külföldi társaságokra (EKT) vonatkozó szabályozást.

                  2.

                  A második jogalap azon alapul, hogy a Bizottság az EUMSZ 107. cikk (1) bekezdésének alkalmazása során tévesen alkalmazta a jogot, és/vagy nyilvánvaló mérlegelési, illetve értékelési hibát követett el, amikor az EKT-szabályozás elemzésekor hibás megközelítést követett. A Bizottság a megtámadott határozat (124)–(126) preambulumbekezdésében tévesen tekintette úgy, hogy a Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 (a nemzetközi és egyéb rendelkezésekről szóló 2010. évi adótörvény) 9A. részének 9. fejezetében foglalt rendelkezések eltérnek az említett rész 5. fejezetében foglalt általános adórendelkezésektől.

                  3.

                  A harmadik jogalap azon alapul, hogy a Bizottság az EUMSZ 107. cikk (1) bekezdésének alkalmazásakor tévesen alkalmazta a jogot, amikor a megtámadott határozat (127)–(151) preambulumbekezdésében megállapította, hogy a szelektivitás kritériuma teljesül, mivel ténybeli és jogi szempontból hasonló helyzetben lévő vállalkozások eltérő bánásmódban részesülnek.

                  4.

                  A negyedik jogalap azon alapul, hogy a nemzetközi és egyéb rendelkezésekről szóló 2010. évi adótörvény 371ID. szakasza szerinti 75 %-os mentességet igazolja az adórendszer jellege és általános szerkezete.

                  5.

                  Az ötödik jogalap azon alapul, hogy az említett 9. fejezetben foglalt mentességek feltételeit teljesítő EKV-kra mint kategóriára kivetett adóteher sértené a felpereseknek az EUMSZ 49. cikkben biztosított letelepedési szabadságát.

                  6.

                  A hatodik jogalap azon alapul, hogy a Bizottság a 75 %-os mentességgel és a rögzített aránnyal kapcsolatban nyilvánvaló mérlegelési, illetve értékelési hibát követett el.

                  7.

                  A hetedik jogalap azon alapul, hogy a Bizottság határozata nem felel meg a hátrányos megkülönböztetés tilalma, illetve az egyenlőség általános uniós jogi elvének.

                  8.

                  A nyolcadik jogalap azon alapul, hogy a Bizottság tévesen alkalmazta a jogot, amikor analógia útján alkalmazta az (EU) 2016/1164 tanácsi irányelv (1) rendelkezéseit, illetve indokolatlanul támaszkodott az említett irányelvre, amely időbeli hatályánál fogva nem alkalmazandó.

         (1)  A belső piac működését közvetlenül érintő adókikerülési gyakorlatok elleni szabályok megállapításáról szóló, 2016. július 12-i (EU) 2016/1164 tanácsi irányelv (HL 2016. L 193., 1. o.; helyesbítés: HL 2018. L 48., 44. o.).


title: C-641/17. sz. ügy: A Bíróság (második tanács) 2019. november 13-i ítélete (a Finanzgericht München [Németország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – College Pension Plan of British Columbia kontra Finanzamt München Abteilung III (Előzetes döntéshozatal – A tőke szabad mozgása – Nyugdíjalapok adóztatása – A belföldi illetőségű nyugdíjalapok és a külföldi illetőségű nyugdíjalapok közötti eltérő bánásmód – Tagállami szabályozás, amely lehetővé teszi a belföldi illetőségű nyugdíjalapok számára, hogy adóköteles nyereségükből levonják a nyugdíjfizetésekre szánt tartalékokat, és hogy a kivetett osztalékadót beszámítsák a társasági adóba – A helyzetek összehasonlíthatósága – Igazolás)

text:
               13.1.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 10/3

      A Bíróság (második tanács) 2019. november 13-i ítélete (a Finanzgericht München [Németország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – College Pension Plan of British Columbia kontra Finanzamt München Abteilung III
      (C-641/17. sz. ügy) (1)

      (Előzetes döntéshozatal - A tőke szabad mozgása - Nyugdíjalapok adóztatása - A belföldi illetőségű nyugdíjalapok és a külföldi illetőségű nyugdíjalapok közötti eltérő bánásmód - Tagállami szabályozás, amely lehetővé teszi a belföldi illetőségű nyugdíjalapok számára, hogy adóköteles nyereségükből levonják a nyugdíjfizetésekre szánt tartalékokat, és hogy a kivetett osztalékadót beszámítsák a társasági adóba - A helyzetek összehasonlíthatósága - Igazolás)
      (2020/C 10/03)
      Az eljárás nyelve: német

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Finanzgericht München

         Az alapeljárás felei

         Felperes: College Pension Plan of British Columbia

         Alperes: Finanzamt München Abteilung III

         Rendelkező rész

                  1)

                  Az EUMSZ 63. és EUMSZ 65. cikket úgy kell értelmezni, hogy azokkal ellentétes az a nemzeti szabályozás, amelynek értelmében valamely belföldi illetőségű társaság által valamely belföldi illetőségű nyugdíjalap részére fizetett osztalékokat egyrészt olyan forrásadó terheli, amely teljes egészében beszámítható az e nyugdíjalap által fizetendő társasági adóba, és az visszatéríthető, amennyiben a forrásadóként levont adó összege meghaladja az alap által fizetendő társasági adó összegét, másrészt pedig az nem eredményezi a fizetendő társasági adó növekedését, vagy pedig annak csupán csekély növekedésével jár annak köszönhetően, hogy az említett eredményből levonható a nyugdíjfizetésre vonatkozó kötelezettségek tekintetében képzett céltartalék, miközben a külföldi illetőségű nyugdíjalap részére fizetett osztalékokat olyan forrásadó terheli, amely az ilyen alapok tekintetében végleges adónak minősül, ha a külföldi illetőségű nyugdíjalap a kapott osztalékokat olyan nyugdíjak biztosítására fordítja, amelyek folyósítására a jövőben lesz köteles, aminek a vizsgálata a kérdést előterjesztő bíróság feladata.

                  2)

                  Az EUMSZ 64. cikk (1) bekezdését úgy kell értelmezni, hogy az olyan nemzeti szabályozás, amelynek értelmében a valamely belföldi illetőségű társaság által valamely belföldi illetőségű nyugdíjalap részére fizetett osztalékokat egyrészt forrásadó terheli, amely teljes egészében beszámítható az e nyugdíjalap által fizetendő társasági adóba, és az visszatéríthető, amennyiben a forrásadó útján levont adó összege meghaladja az alap által fizetendő társasági adó összegét, másrészt pedig az nem eredményezi a fizetendő társasági adó növekedését, vagy pedig annak csupán csekély növekedésével jár annak köszönhetően, hogy az említett eredményből levonható a nyugdíjfizetésre vonatkozó kötelezettségek tekintetében képzett céltartalék, miközben a külföldi illetőségű nyugdíjalap részére fizetett osztalékokat olyan forrásadó terheli, amely az ilyen alapok tekintetében végleges adónak minősül, nem tekinthető e rendelkezés alkalmazása keretében 1993. december 31-én hatályban lévő korlátozásnak.

         (1)  HL C 112., 2018.3.26


title: C-476/18. sz. ügy: A Bíróság kilencedik tanácsa elnökének 2019. június 24-i végzése (a Pesti Központi Kerületi Bíróság [Magyarország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – PannonHitel Pénzügyi Zrt. kontra WizzAir Hungary Légiközlekedési Kft.

text:
               13.1.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 10/27

      A Bíróság kilencedik tanácsa elnökének 2019. június 24-i végzése (a Pesti Központi Kerületi Bíróság [Magyarország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – PannonHitel Pénzügyi Zrt. kontra WizzAir Hungary Légiközlekedési Kft.
      (C-476/18. sz. ügy) (1)

      (2020/C 10/36)
      Az eljárás nyelve: magyar
      A kilencedik tanács elnöke elrendelte az ügy törlését.

         (1)  HL C 352., 2018.10.1.


title: C-319/18. P. sz. ügy: A Bíróság (tizedik tanács) 2019. június 25-i végzése – Fred Olsen, SA kontra Naviera Armas, SA, Európai Bizottság (Fellebbezés – Állami támogatások – A Bíróság eljárási szabályzatának 181. cikke – A Puerto de Las Nieves (Spanyolország) kikötői infrastruktúrájára vonatkozó kizárólagos használati jognak egy tengerhajózási társaság számára való biztosítása – Az előzetes vizsgálati eljárás eredményeképpen az állami támogatások hiányát megállapító határozat – Állami forrásból nyújtott előny – A piacgazdasági magánbefektető kritériuma)

text:
               13.1.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 10/18

      A Bíróság (tizedik tanács) 2019. június 25-i végzése – Fred Olsen, SA kontra Naviera Armas, SA, Európai Bizottság
      (C-319/18. P. sz. ügy) (1)

      (Fellebbezés - Állami támogatások - A Bíróság eljárási szabályzatának 181. cikke - A Puerto de Las Nieves (Spanyolország) kikötői infrastruktúrájára vonatkozó kizárólagos használati jognak egy tengerhajózási társaság számára való biztosítása - Az előzetes vizsgálati eljárás eredményeképpen az állami támogatások hiányát megállapító határozat - Állami forrásból nyújtott előny - A piacgazdasági magánbefektető kritériuma)
      (2020/C 10/22)
      Az eljárás nyelve: spanyol

         Felek

         Fellebbező: Fred Olsen, SA (képviselők: J. M. Rodríguez Cárcamo és A. M. Rodríguez Conde abogados)

         A többi fél az eljárásban: Naviera Armas, SA (képviselők: J. L. Buendía Sierra és Á. Givaja Sanz abogados), Európai Bizottság (képviselők: A. Bouchagiar, S. Noë és G. Luengo meghatalmazottak)

         Rendelkező rész

                  1.

                  A Bíróság a fellebbezést mint nyilvánvalóan megalapozatlant elutasítja.

                  2.

                  A Bíróság a Fred Olsen SA-t kötelezi a fellebbezéssel összefüggésben felmerült saját költségein felül a Naviera Armas SA részéről felmerült költségek viselésére.

                  3.

                  Az Európai Bizottság maga viseli saját költségeit.

         (1)  HL C 268., 2018.7.30.


title: T-711/19. sz. ügy: 2019. október 17-én benyújtott kereset – SSP Group és SSP Financing kontra Bizottság

text:
               13.1.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 10/38

      2019. október 17-én benyújtott kereset – SSP Group és SSP Financing kontra Bizottság
      (T-711/19. sz. ügy)
      (2020/C 10/50)
      Az eljárás nyelve: angol

         Felek

         Felperesek: SSP Group plc (London, Egyesült Királyság) és SSP Financing Ltd (London) (képviselők: J. Lesar solicitor és K. Beal QC)

         Alperes: Európai Bizottság

         Kérelmek

      A felperesek azt kérik, hogy a Törvényszék:

                  —

                  semmisítse meg az EKT csoportfinanszírozási mentességgel kapcsolatban az Egyesült Királyság által végrehajtott SA.44896 állami támogatásról szóló, 2019. április 2-i C(2019) 2526 final alperesi határozatot annyiban, amennyiben az a felperesekre vagy bármelyikükre vonatkozik;

                  —

                  kötelezze az alperest a felperesek költségeinek viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek

      Keresetük alátámasztása érdekében a felperesek tíz jogalapra hivatkoznak.

                  1.

                  Az első jogalap azon alapul, hogy a Bizottság az adórendszer elemzésére szolgáló referenciakeret megválasztásakor tévesen alkalmazta az EUMSZ 107. cikk (1) bekezdését, és/vagy nyilvánvaló mérlegelési, illetve értékelési hibát követett el. A Bizottságnak az Egyesült Királyság társaságiadó-rendszerét kellett volna referenciakeretként figyelembe vennie, és nem csupán magát az ellenőrzött külföldi társaságokra (EKT) vonatkozó szabályozást.

                  2.

                  A második jogalap azon alapul, hogy a Bizottság az EUMSZ 107. cikk (1) bekezdésének alkalmazása során tévesen alkalmazta a jogot, és/vagy nyilvánvaló mérlegelési, illetve értékelési hibát követett el, amikor az EKT-szabályozás elemzésekor hibás megközelítést követett. A Bizottság a megtámadott határozat (124)–(126) preambulumbekezdésében tévesen tekintette úgy, hogy a Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 (a nemzetközi és egyéb rendelkezésekről szóló 2010. évi adótörvény) 9A. részének 9. fejezetében foglalt rendelkezések eltérnek az említett rész 5. fejezetében foglalt általános adórendelkezésektől.

                  3.

                  A harmadik jogalap azon alapul, hogy a Bizottság az EUMSZ 107. cikk (1) bekezdésének alkalmazásakor tévesen alkalmazta a jogot, amikor a megtámadott határozat (127)–(151) preambulumbekezdésében megállapította, hogy a szelektivitás kritériuma teljesül, mivel ténybeli és jogi szempontból hasonló helyzetben lévő vállalkozások eltérő bánásmódban részesülnek.

                  4.

                  A negyedik jogalap azon alapul, hogy a nemzetközi és egyéb rendelkezésekről szóló 2010. évi adótörvény 371IB. szakasza szerinti „teljes” mentességet igazolja az adórendszer jellege és általános szerkezete

                  5.

                  Az ötödik jogalap azon alapul, hogy a nemzetközi és egyéb rendelkezésekről szóló 2010. évi adótörvény 371ID. szakasza szerinti 75 %-os mentességet igazolja az adórendszer jellege és általános szerkezete.

                  6.

                  A hatodik jogalap azon alapul, hogy az említett 9. fejezetben foglalt mentességek feltételeit teljesítő EKV-kra mint kategóriára kivetett adóteher sértené a felpereseknek az EUMSZ 49. cikkben biztosított letelepedési szabadságát.

                  7.

                  A hetedik jogalap azon alapul, hogy a Bizottság a 75 %-os mentességgel és a rögzített aránnyal kapcsolatban nyilvánvaló mérlegelési, illetve értékelési hibát követett el.

                  8.

                  A nyolcadik jogalap azon alapul, hogy a Bizottság határozata nem felel meg a hátrányos megkülönböztetés tilalma, illetve az egyenlőség általános uniós jogi elvének.

                  9.

                  A kilencedik jogalap azon alapul, hogy a Bizottság tévesen alkalmazta a jogot akkor is, amikor analógia útján alkalmazta az (EU) 2016/1164 tanácsi irányelv (1) rendelkezéseit, illetve indokolatlanul támaszkodott az említett irányelvre, amely időbeli hatályánál fogva nem alkalmazandó.

                  10.

                  A tizedik jogalap azon alapul, hogy a Bizottság az EUMSZ 107. cikk (1) bekezdésének alkalmazásakor tévesen alkalmazta a jogot, amikor a megtámadott határozat (176) preambulumbekezdésében megállapította, hogy létezik egy kedvezményezetti kategória (amelybe a felperesek is tartoznak), és hogy ők (a felperesek) támogatásban részesültek, amelyet a megtámadott határozat 2. cikkének (1) bekezdése értelmében vissza kell téríttetni.

         (1)  A belső piac működését közvetlenül érintő adókikerülési gyakorlatok elleni szabályok megállapításáról szóló, 2016. július 12-i (EU) 2016/1164 tanácsi irányelv (HL 2016. L 193., 1. o.; helyesbítés: HL 2018. L 48., 44. o.).


title: C-745/18. sz. ügy: A Bíróság elnökének 2019. június 21-i végzése (a Sąd Najwyższy [Lengyelország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – JA kontra Skarb Państwa – Sejm Rzeczypospolitej Polskiej, Senat Rzeczypospolitej Polskiej, Prezes Rady Ministrów, Minister Sprawiedliwości, Minister Finansów

text:
               13.1.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 10/27

      A Bíróság elnökének 2019. június 21-i végzése (a Sąd Najwyższy [Lengyelország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – JA kontra Skarb Państwa – Sejm Rzeczypospolitej Polskiej, Senat Rzeczypospolitej Polskiej, Prezes Rady Ministrów, Minister Sprawiedliwości, Minister Finansów
      (C-745/18. sz. ügy) (1)

      (2020/C 10/37)
      Az eljárás nyelve: lengyel
      A Bíróság elnöke elrendelte az ügy törlését.

         (1)  HL C 164., 2019.5.13.


title: C-322/18. sz. ügy: A Bíróság (tizedik tanács) 2019. június 20-i végzése (a Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio [Olaszország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Schiaffini Travel SpA kontra Comune di Latina (Előzetes döntéshozatal – A bíróság eljárási szabályzatának 99. cikke – 1370/2007/EK rendelet – Vasúti és közúti személyszállítási közszolgáltatások – 5. cikk – Közszolgáltatási szerződések odaítélése – Az 5. cikk (2) bekezdése – A „belső szolgáltató” fogalma – A 8. cikk 82) bekezdése – Átmeneti szabályozás)

text:
               13.1.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 10/19

      A Bíróság (tizedik tanács) 2019. június 20-i végzése (a Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio [Olaszország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Schiaffini Travel SpA kontra Comune di Latina
      (C-322/18. sz. ügy) (1)

      (Előzetes döntéshozatal - A bíróság eljárási szabályzatának 99. cikke - 1370/2007/EK rendelet - Vasúti és közúti személyszállítási közszolgáltatások - 5. cikk - Közszolgáltatási szerződések odaítélése - Az 5. cikk (2) bekezdése - A „belső szolgáltató” fogalma - A 8. cikk 82) bekezdése - Átmeneti szabályozás)
      (2020/C 10/23)
      Az eljárás nyelve: olasz

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

         Az alapeljárás felei

         Felperes: Schiaffini Travel SpA

         Alperes: Comune di Latina

         Az eljárásban részt vesz: a Rossi Bus SpA és a Nuova Tesei Bus Srl által alkotott Cilia Italia Srl vállalkozások ideiglenes társulása, Régie autonome des transports parisiens (RATP)

         Rendelkező rész

      A vasúti és közúti személyszállítási közszolgáltatásról, valamint az 1191/69/EGK és az 1107/70/EGK tanácsi rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló, 2007. október 23 i 1370/2007/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet 5. cikkét és 8. cikkének (2) bekezdését úgy kell értelmezni, hogy e rendelet 5. cikkének (2) bekezdése nem alkalmazható egy helyi tömegközlekedési koncessziós szolgáltatásra vonatkozó szerződés odaítélésére irányuló olyan nyílt eljárásra, amelyet 2019. december 3-a előtt folytatnak le.

         (1)  HL C 285., 2018.8.13.


title: T-712/19. sz. ügy: 2019. október 17-én benyújtott kereset – Hikma Pharmaceuticals és Hikma Pharmaceuticals International kontra Bizottság

text:
               13.1.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 10/39

      2019. október 17-én benyújtott kereset – Hikma Pharmaceuticals és Hikma Pharmaceuticals International kontra Bizottság
      (T-712/19. sz. ügy)
      (2020/C 10/51)
      Az eljárás nyelve: angol

         Felek

         Felperesek: Hikma Pharmaceuticals plc (London, Egyesült Királyság) és Hikma Pharmaceuticals International Ltd (London) (képviselők: J. Lesar solicitor és K. Beal QC)

         Alperes: Európai Bizottság

         Kérelmek

      A felperesek azt kérik, hogy a Törvényszék:

                  —

                  semmisítse meg az EKT csoportfinanszírozási mentességgel kapcsolatban az Egyesült Királyság által végrehajtott SA.44896 állami támogatásról szóló, 2019. április 2-i C(2019) 2526 final alperesi határozatot annyiban, amennyiben az a felperesekre vagy bármelyikükre vonatkozik;

                  —

                  kötelezze az alperest a felperesek költségeinek viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek

      Keresetük alátámasztása érdekében a felperesek tíz jogalapra hivatkoznak.

                  1.

                  Az első jogalap azon alapul, hogy a Bizottság az adórendszer elemzésére szolgáló referenciakeret megválasztásakor tévesen alkalmazta az EUMSZ 107. cikk (1) bekezdését, és/vagy nyilvánvaló mérlegelési, illetve értékelési hibát követett el. A Bizottságnak az Egyesült Királyság társaságiadó-rendszerét kellett volna referenciakeretként figyelembe vennie, és nem csupán magát az ellenőrzött külföldi társaságokra (EKT) vonatkozó szabályozást.

                  2.

                  A második jogalap azon alapul, hogy a Bizottság az EUMSZ 10 7. cikk (1) bekezdésének alkalmazása során tévesen alkalmazta a jogot, és/vagy nyilvánvaló mérlegelési, illetve értékelési hibát követett el, amikor az EKT-szabályozás elemzésekor hibás megközelítést követett. A Bizottság a megtámadott határozat (124)–(126) preambulumbekezdésében tévesen tekintette úgy, hogy a Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 (a nemzetközi és egyéb rendelkezésekről szóló 2010. évi adótörvény) 9A. részének 9. fejezetében foglalt rendelkezések eltérnek az említett rész 5. fejezetében foglalt általános adórendelkezésektől.

                  3.

                  A harmadik jogalap azon alapul, hogy a Bizottság az EUMSZ 107. cikk (1) bekezdésének alkalmazásakor tévesen alkalmazta a jogot, amikor a megtámadott határozat (127)–(151) preambulumbekezdésében megállapította, hogy a szelektivitás kritériuma teljesül, mivel ténybeli és jogi szempontból hasonló helyzetben lévő vállalkozások eltérő bánásmódban részesülnek.

                  4.

                  A negyedik jogalap azon alapul, hogy a nemzetközi és egyéb rendelkezésekről szóló 2010. évi adótörvény 371IB. szakasza szerinti „teljes” mentességet igazolja az adórendszer jellege és általános szerkezete

                  5.

                  Az ötödik jogalap azon alapul, hogy a nemzetközi és egyéb rendelkezésekről szóló 2010. évi adótörvény 371ID. szakasza szerinti 75 %-os mentességet igazolja az adórendszer jellege és általános szerkezete.

                  6.

                  A hatodik jogalap azon alapul, hogy az említett 9. fejezetben foglalt mentességek feltételeit teljesítő EKV-kra mint kategóriára kivetett adóteher sértené a felpereseknek az EUMSZ 49. cikkben biztosított letelepedési szabadságát.

                  7.

                  A hetedik jogalap azon alapul, hogy a Bizottság a 75 %-os mentességgel és a rögzített aránnyal kapcsolatban nyilvánvaló mérlegelési, illetve értékelési hibát követett el.

                  8.

                  A nyolcadik jogalap azon alapul, hogy a Bizottság határozata nem felel meg a hátrányos megkülönböztetés tilalma, illetve az egyenlőség általános uniós jogi elvének.

                  9.

                  A kilencedik jogalap azon alapul, hogy a Bizottság tévesen alkalmazta a jogot, amikor analógia útján alkalmazta az (EU) 2016/1164 tanácsi irányelv (1) rendelkezéseit, illetve indokolatlanul támaszkodott az említett irányelvre, amely időbeli hatályánál fogva nem alkalmazandó.

                  10.

                  A tizedik jogalap azon alapul, hogy a Bizottság az EUMSZ 107. cikk (1) bekezdésének alkalmazásakor tévesen alkalmazta a jogot, amikor a megtámadott határozat (176) preambulumbekezdésében megállapította, hogy létezik egy kedvezményezetti kategória (amelybe a felperesek is tartoznak), és hogy ők (a felperesek) támogatásban részesültek, amelyet a megtámadott határozat 2. cikkének (1) bekezdése értelmében vissza kell téríttetni.

         (1)  A belső piac működését közvetlenül érintő adókikerülési gyakorlatok elleni szabályok megállapításáról szóló, 2016. július 12-i (EU) 2016/1164 tanácsi irányelv (HL 2016. L 193., 1. o.; helyesbítés: HL 2018. L 48., 44. o.).


title: C-687/17. P. sz. ügy: A Bíróság (ötödik tanács) 2019. november 7-i ítélete – Aanbestedingskalender BV, Negometrix BV, CTM Solution BV, Stillpoint Applications BV, Huisinga Beheer BV kontra Európai Bizottság, Holland Királyság, Szlovák Köztársaság (Fellebbezés – Állami támogatások – A TenderNed elektronikus közbeszerzési platform létrehozásához és bevezetéséhez a holland hatóságok által nyújtott támogatások – Azt megállapító határozat, hogy az intézkedés nem minősül az EUMSZ 107. cikk (1) bekezdése értelmében vett állami támogatásnak)

text:
               13.1.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 10/4

      A Bíróság (ötödik tanács) 2019. november 7-i ítélete – Aanbestedingskalender BV, Negometrix BV, CTM Solution BV, Stillpoint Applications BV, Huisinga Beheer BV kontra Európai Bizottság, Holland Királyság, Szlovák Köztársaság
      (C-687/17. P. sz. ügy) (1)

      (Fellebbezés - Állami támogatások - A TenderNed elektronikus közbeszerzési platform létrehozásához és bevezetéséhez a holland hatóságok által nyújtott támogatások - Azt megállapító határozat, hogy az intézkedés nem minősül az EUMSZ 107. cikk (1) bekezdése értelmében vett állami támogatásnak)
      (2020/C 10/04)
      Az eljárás nyelve: angol

         Felek

         Fellebbezők: Aanbestedingskalender BV, Negometrix BV, CTM Solution BV, Stillpoint Applications BV, Huisinga Beheer BV (képviselők: C. Dekkert és L. Fiorilli advocaten)

         A többi fél az eljárásban: Európai Bizottság (képviselők: P.-J. Loewenthal és K. Herrmann meghatalmazottak), Holland Királyság (képviselők: M. Noort és M. Bulterman meghatalmazottak), Szlovák Köztársaság

         Rendelkező rész

                  1)

                  A Bíróság a fellebbezést elutasítja.

                  2)

                  A Bíróság az Aanbestedingskalender BV-t, a Negometrix BV-t, a CTM Solution BV-t, a Stillpoint Applications BV-t és a Huisinga Beheer BV-t kötelezi a költségek viselésére.

                  3)

                  A Holland Királyság maga viseli saját költségeit.

         (1)  HL C 94., 2018.3.12.


title: T-713/19. sz. ügy: 2019. október 17-én benyújtott kereset – Cobham és Lockman Investments kontra Bizottság

text:
               13.1.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 10/41

      2019. október 17-én benyújtott kereset – Cobham és Lockman Investments kontra Bizottság
      (T-713/19. sz. ügy)
      (2020/C 10/52)
      Az eljárás nyelve: angol

         Felek

         Felperesek: Cobham plc (Wimborne, Egyesült Királyság) és Lockman Investments Ltd (Wimborne) (képviselők: J. Lesar solicitor és K. Beal QC)

         Alperes: Európai Bizottság

         Kérelmek

      A felperesek azt kérik, hogy a Törvényszék:

                  —

                  semmisítse meg az EKT csoportfinanszírozási mentességgel kapcsolatban az Egyesült Királyság által végrehajtott SA.44896 állami támogatásról szóló, 2019. április 2-i európai bizottsági határozatot annyiban, amennyiben az a felperesekre vagy bármelyikükre vonatkozik;

                  —

                  kötelezze az alperest a felperesek ezen eljárással kapcsolatos költségeinek viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek

      Keresetük alátámasztása érdekében a felperesek kilenc jogalapra hivatkoznak.

                  1.

                  Az első jogalap azon alapul, hogy a Bizottság az adórendszer elemzésére szolgáló referenciakeret megválasztásakor tévesen alkalmazta az EUMSZ 107. cikk (1) bekezdését, és/vagy nyilvánvaló mérlegelési, illetve értékelési hibát követett el. A Bizottságnak az Egyesült Királyság társaságiadó-rendszerét kellett volna referenciakeretként figyelembe vennie, és nem csupán magát az ellenőrzött külföldi társaságokra (EKT) vonatkozó szabályozást.

                  2.

                  A második jogalap azon alapul, hogy a Bizottság az EUMSZ 107. cikk (1) bekezdésének alkalmazása során tévesen alkalmazta a jogot, és/vagy nyilvánvaló mérlegelési, illetve értékelési hibát követett el, amikor az EKT-szabályozás elemzésekor hibás megközelítést követett. A Bizottság a megtámadott határozat (124)–(126) preambulumbekezdésében tévesen tekintette úgy, hogy a Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 (a nemzetközi és egyéb rendelkezésekről szóló 2010. évi adótörvény) 9A. részének 9. fejezetében foglalt rendelkezések eltérnek az említett rész 5. fejezetében foglalt általános adórendelkezésektől.

                  3.

                  A harmadik jogalap azon alapul, hogy a Bizottság az EUMSZ 107. cikk (1) bekezdésének alkalmazásakor tévesen alkalmazta a jogot, amikor a megtámadott határozat (127)–(151) preambulumbekezdésében megállapította, hogy a szelektivitás kritériuma teljesül, mivel ténybeli és jogi szempontból hasonló helyzetben lévő vállalkozások eltérő bánásmódban részesülnek.

                  4.

                  A negyedik jogalap azon alapul, hogy a nemzetközi és egyéb rendelkezésekről szóló 2010. évi adótörvény 371ID. szakasza szerinti 75 %-os mentességet igazolja az adórendszer jellege és általános szerkezete.

                  5.

                  Az ötödik jogalap azon alapul, hogy az említett 9. fejezetben foglalt mentességek feltételeit teljesítő EKV-kra mint kategóriára kivetett adóteher sértené a felpereseknek az EUMSZ 49. cikkben biztosított letelepedési szabadságát.

                  6.

                  A hatodik jogalap azon alapul, hogy a Bizottság a 75 %-os mentességgel és a rögzített aránnyal kapcsolatban nyilvánvaló mérlegelési, illetve értékelési hibát követett el.

                  7.

                  A hetedik jogalap azon alapul, hogy a Bizottság határozata nem felel meg a hátrányos megkülönböztetés tilalma, illetve az egyenlőség általános uniós jogi elvének.

                  8.

                  A nyolcadik jogalap azon alapul, hogy a Bizottság tévesen alkalmazta a jogot, amikor analógia útján alkalmazta az (EU) 2016/1164 tanácsi irányelv (1) rendelkezéseit, illetve indokolatlanul támaszkodott az említett irányelvre, amely időbeli hatályánál fogva nem alkalmazandó.

                  9.

                  A kilencedik jogalap azon alapul, hogy a Bizottság az EUMSZ 107. cikk (1) bekezdésének alkalmazásakor tévesen alkalmazta a jogot, amikor a megtámadott határozat (176) preambulumbekezdésében megállapította, hogy létezik egy kedvezményezetti kategória (amelybe a felperesek is tartoznak), és hogy ők (a felperesek) támogatásban részesültek, amelyet a megtámadott határozat 2. cikkének (1) bekezdése értelmében vissza kell téríttetni.

         (1)  A belső piac működését közvetlenül érintő adókikerülési gyakorlatok elleni szabályok megállapításáról szóló, 2016. július 12-i (EU) 2016/1164 tanácsi irányelv (HL 2016. L 193., 1. o.; helyesbítés: HL 2018. L 48., 44. o.).


title: C-2/18. sz. ügy: A Bíróság (második tanács) 2019. november 13-i ítélete (a Lietuvos Respublikos Konstitucinis Teismas [Litvánia] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Lietuvos Respublikos Seimo narių grupė (Előzetes döntéshozatal – Közös agrárpolitika – Közös piacszervezés – Tej és tejtermékek – 1308/2013/EU rendelet – A 148. cikk (4) bekezdése – Nyerstej-szállítási szerződés – Az ár szabad megtárgyalása – A tisztességtelen kereskedelmi gyakorlatok elleni küzdelem – A naponta értékesített mennyiség alapján ugyanazon csoportba tartozó nyerstej-termelőkkel szemben különböző árak alkalmazására és indokolatlan árcsökkentésre vonatkozó tilalom)

text:
               13.1.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 10/4

      A Bíróság (második tanács) 2019. november 13-i ítélete (a Lietuvos Respublikos Konstitucinis Teismas [Litvánia] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Lietuvos Respublikos Seimo narių grupė
      (C-2/18. sz. ügy) (1)

      (Előzetes döntéshozatal - Közös agrárpolitika - Közös piacszervezés - Tej és tejtermékek - 1308/2013/EU rendelet - A 148. cikk (4) bekezdése - Nyerstej-szállítási szerződés - Az ár szabad megtárgyalása - A tisztességtelen kereskedelmi gyakorlatok elleni küzdelem - A naponta értékesített mennyiség alapján ugyanazon csoportba tartozó nyerstej-termelőkkel szemben különböző árak alkalmazására és indokolatlan árcsökkentésre vonatkozó tilalom)
      (2020/C 10/05)
      Az eljárás nyelve: litván

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Lietuvos Respublikos Konstitucinis Teismas

         Az alapeljárás résztvevője

         Felperes: Lietuvos Respublikos Seimo narių grupė

         Az eljárásban részt vesz: Lietuvos Respublikos Seimas

         Rendelkező rész

                  1)

                  A 2017. december 13-i (EU) 2017/2393 európai parlamenti és tanácsi rendelettel módosított, a mezőgazdasági termékpiacok közös szervezésének létrehozásáról és a 922/72/EGK, a 234/79/EGK, az 1037/2001/EK és az 1234/2007/EK tanácsi rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló, 2013. december 17-i 1308/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet 148. cikkének (4) bekezdését úgy kell értelmezni, hogy azzal nem ellentétes az olyan nemzeti szabályozás, mint amelyet a 2015. december 22-i törvénnyel módosított, 2015. június 25-i Lietuvos Respublikos Ūkio subjektų, perkančių-parduodančių žalią pieną ir prekiaujančių pieno gaminiais, nesąžiningų veiksmų draudimo įstatymas Nr. XII-1907 (a Litván Köztársaságnak a litván gazdasági szereplők részéről a nyers tej vásárlása és értékesítése, valamint a tejtermékek forgalmazása során tanúsított tisztességtelen gyakorlatok tilalmáról szóló, XII-1907. sz. törvénye) 3. cikke 3. bekezdésének 1. pontja ír elő, amely a tisztességtelen kereskedelmi gyakorlatok elleni küzdelem érdekében megtiltja, hogy a nyerstej-felvásárlók eltérő felvásárlási árat fizessenek a nyers tej napi értékesített mennyiségére tekintettel ugyanazon csoportba tartozónak tekintendő termelőknek azonos összetételű és minőségű, valamint ugyanolyan módon leszállított nyers tej vonatkozásában, amennyiben az említett szabályozás alkalmas az elérni kívánt cél megvalósításának biztosítására, és nem haladja meg az említett cél eléréséhez szükséges mértéket, amit a kérdést előterjesztő bíróságnak kell megvizsgálnia.

                  2)

                  A 2017/2393 rendelettel módosított 1308/2013 rendelet 148. cikkének (4) bekezdését úgy kell értelmezni, hogy azzal nem ellentétes az olyan nemzeti szabályozás, mint amelyet a Litván Köztársaságnak a 2015. december 22-i törvénnyel módosított, a litván gazdasági szereplők részéről a nyers tej vásárlása és értékesítése, valamint a tejtermékek forgalmazása során tanúsított tisztességtelen gyakorlatok tilalmáról szóló, 2015. június 25-i XII-1907. sz. törvénye 3. cikke 3. bekezdésének 3. pontja és 5. cikke ír elő, amely a tisztességtelen kereskedelmi gyakorlatok elleni küzdelem érdekében megtiltja, hogy a nyerstej-felvásárló indokolás nélkül csökkentse a termelővel közösen megállapított árat, és amely a 3 %-nál nagyobb árcsökkenést az illetékes nemzeti hatóság engedélyéhez köti.

         (1)  HL C 104., 2018.3.19.


title: C-829/18. sz. ügy: A Bíróság elnökének 2019. június 25-i végzése (a Tribunal de grande instance de Paris [Franciaország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Crédit Logement SA kontra OE

text:
               13.1.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 10/28

      A Bíróság elnökének 2019. június 25-i végzése (a Tribunal de grande instance de Paris [Franciaország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Crédit Logement SA kontra OE
      (C-829/18. sz. ügy) (1)

      (2020/C 10/38)
      Az eljárás nyelve: francia
      A Bíróság elnöke elrendelte az ügy törlését.

         (1)  HL C 82., 2019.3.4.


title: T-240/17. sz. ügy: A Törvényszék 2019. november 7-i ítélete – Campine és Campine Recycling kontra Bizottság („Verseny – Kartellek – Az ólomsavas gépjármű-akkumulátorok újrahasznosításának piaca – Az EUMSZ 101. cikk megsértését megállapító határozat – Bírságok – A felvásárlások értéke – A bírságkiszabási iránymutatás 37. pontja – Indokolási kötelezettség – Védelemhez való jog – A jogsértés bizonyítéka – A folyamatos vagy ismétlődő jogsértés fogalma – A jogsértés időtartama – A jogsértésben való részvétel megszakadása – Cél általi versenykorlátozás – Enyhítő körülmények – Korlátlan felülvizsgálati jogkör”)

text:
               13.1.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 10/29

      A Törvényszék 2019. november 7-i ítélete – Campine és Campine Recycling kontra Bizottság
      (T-240/17. sz. ügy) (1)

      („Verseny - Kartellek - Az ólomsavas gépjármű-akkumulátorok újrahasznosításának piaca - Az EUMSZ 101. cikk megsértését megállapító határozat - Bírságok - A felvásárlások értéke - A bírságkiszabási iránymutatás 37. pontja - Indokolási kötelezettség - Védelemhez való jog - A jogsértés bizonyítéka - A folyamatos vagy ismétlődő jogsértés fogalma - A jogsértés időtartama - A jogsértésben való részvétel megszakadása - Cél általi versenykorlátozás - Enyhítő körülmények - Korlátlan felülvizsgálati jogkör”)
      (2020/C 10/39)
      Az eljárás nyelve: angol

         Felek

         Felperesek: Campine NV (Beerse, Belgium), Campine Recycling NV (Beerse) (képviselők: C. Verdonck, S. De Cock, Q. Silvestre és B. Gielen ügyvédek)

         Alperes: Európai Bizottság (képviselők: F. van Schaik, S. Baches Opi és M. Farley meghatalmazottak)

         Az ügy tárgya

      Az EUMSZ 263. cikken alapuló és elsődlegesen az EUMSZ 101. cikk alkalmazására vonatkozó eljárásban (AT.40018 – „gépjármű-akkumulátorok újrahasznosítása” ügy) 2017. február 8-án hozott C(2017) 900 final bizottsági határozatnak a felperesekre vonatkozó részében való megsemmisítésére, másodlagosan pedig az e határozatban a felperesekkel szemben kiszabott bírság összegének törlésére vagy csökkentésére irányuló kérelem.

         Az ítélet rendelkező része

                  1)

                     A Törvényszék az EUMSZ 101. cikk alkalmazására vonatkozó eljárásban (AT.40018 – „gépjármű-akkumulátorok újrahasznosítása” ügy) 2017. február 8-án hozott C(2017) 900 final bizottsági határozat 1. cikkét megsemmisíti a 2010. február 10. és 2011. január 10., valamint a 2011. április 4. és 2012. március 7. közötti időszakot érintően a Campine NV-re és a Campine Recycling NV-re vonatkozó részében.

                  2)

                     A Törvényszék a 900 final bizottsági határozat 2. cikkét megsemmisíti, amennyiben az a Campine és a Campine Recycling vonatkozásában kiszabott bírság összegét 8 158 000 euróban határozza meg.

                  3)

                     A Törvényszék a 900 final bizottsági határozat 2. cikkében a Campine és a Campine Recycling vonatkozásában kiszabott bírság összegét 4 275 648 euróban határozza meg.

                  4)

                     A Törvényszék a keresetet az ezt meghaladó részében elutasítja.

                  5)

                     A Campine és a Campine Recycling viseli saját költségeinek kétharmad részét.

                  6)

                     Az Európai Bizottság maga viseli saját költségeit, valamint a Campine és a Campine Recycling költségeinek egyharmad részét.

         (1)  HL C 202., 2017.6.26.


title: C-424/18. sz. ügy: A Bíróság (kilencedik tanács) 2019. június 20-i végzése (a Tribunale Amministrativo Regionale per il Veneto [Olaszország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Italy Emergenza Cooperativa Sociale, Associazione Volontaria di Pubblica Assistenza „Croce Verde” kontra Ulss 5 Polesana Rovigo, Regione del Veneto (Előzetes döntéshozatal – Közbeszerzés az árubeszerzések, építési beruházások, illetve szolgáltatásnyújtások területén – 2014/24/EU irányelv – A 10. cikk h) pontja – Különös kizárások a szolgáltatásnyújtásra irányuló szerződések esetében – Betegszállítási mentőszolgáltatások – Fogalom)

text:
               13.1.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 10/20

      A Bíróság (kilencedik tanács) 2019. június 20-i végzése (a Tribunale Amministrativo Regionale per il Veneto [Olaszország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Italy Emergenza Cooperativa Sociale, Associazione Volontaria di Pubblica Assistenza „Croce Verde” kontra Ulss 5 Polesana Rovigo, Regione del Veneto
      (C-424/18. sz. ügy) (1)

      (Előzetes döntéshozatal - Közbeszerzés az árubeszerzések, építési beruházások, illetve szolgáltatásnyújtások területén - 2014/24/EU irányelv - A 10. cikk h) pontja - Különös kizárások a szolgáltatásnyújtásra irányuló szerződések esetében - Betegszállítási mentőszolgáltatások - Fogalom)
      (2020/C 10/24)
      Az eljárás nyelve: olasz

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Tribunale Amministrativo Regionale per il Veneto

         Az alapeljárás felei

         Felperesek: Italy Emergenza Cooperativa Sociale, Associazione Volontaria di Pubblica Assistenza „Croce Verde”

         Alperesek: Ulss 5 Polesana Rovigo, Regione del Veneto

         Az eljárásban részt vesz: Regione del Veneto, Croce Verde Adria, Italy Emergenza Cooperativa Sociale, Associazione Nazionale Pubbliche Assistenze (Organizzazione nazionale di volontariato) – ANPAS ODV, Associazione Nazionale Pubblica Assistenza (ANPAS) – Comitato regionale Liguria, Confederazione Nazionale delle Misericordie d’Italia

         Rendelkező rész

      A közbeszerzésről és a 2004/18/EK irányelv hatályon kívül helyezéséről szóló, 2014. február 26-i 2014/24/EU európai parlamenti és tanácsi irányelv 10. cikkének h) pontját, ezen irányelv (28) preambulumbekezdésével együttes olvasatban, úgy kell értelmezni, hogy azzal ellentétes az olyan nemzeti szabályozás, amely szerint egyrészt azok a mentőszolgáltatások, amelyek tekintetében kötelező előírás olyan mentőjármű-vezető és legalább egy olyan mentőtiszt jelenléte a fedélzeten, akik az elsősegélynyújtásra vonatkozó tantárgyakról szóló tanfolyam látogatásával és a vonatkozó sikeres vizsga letételével igazolt végzettséggel és képesítéssel rendelkeznek, másrészt az alapszintű ellátás keretében mentőjárművek segítségével végzett betegszállítási szolgáltatások, sürgősségi elem hiányában, az e rendelkezésben foglalt kizárás hatálya alá tartoznak.

         (1)  HL C 311., 2018.9.3.


title: C-475/18. sz. ügy: A Bíróság (tizedik tanács) 2019. június 20-i végzése (a Consiglio di Stato [Olaszország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – SATI - Società Autocooperative Trasporti Italiani SpA kontra Azienda di Trasporti Molisana – SpA (ATM) (Előzetes döntéshozatalra utalás – A Bíróság eljárási szabályzatának 99. cikke – 1370/2007/EK rendelet – Személyszállítási közszolgáltatások – 5. cikk – Közszolgáltatási szerződések közvetlen odaítélése – A nemzeti jog szerinti tilalom – A 8. cikk (2) bekezdése – Átmeneti szabályozás)

text:
               13.1.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 10/20

      A Bíróság (tizedik tanács) 2019. június 20-i végzése (a Consiglio di Stato [Olaszország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – SATI - Società Autocooperative Trasporti Italiani SpA kontra Azienda di Trasporti Molisana – SpA (ATM)
      (C-475/18. sz. ügy) (1)

      (Előzetes döntéshozatalra utalás - A Bíróság eljárási szabályzatának 99. cikke - 1370/2007/EK rendelet - Személyszállítási közszolgáltatások - 5. cikk - Közszolgáltatási szerződések közvetlen odaítélése - A nemzeti jog szerinti tilalom - A 8. cikk (2) bekezdése - Átmeneti szabályozás)
      (2020/C 10/25)
      Az eljárás nyelve: olasz

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Consiglio di Stato

         Az alapeljárás felei

         Felperes: SATI - Società Autocooperative Trasporti Italiani SpA

         Alperes: Azienda di Trasporti Molisana – SpA (ATM)

         Az eljárásban részt vesz: Regione Molise

         Rendelkező rész

      A vasúti és közúti személyszállítási közszolgáltatásról, valamint az 1191/69/EGK és az 1107/70/EGK tanácsi rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló, 2007. október 23-i 1370/2007/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet 5. cikkét és 8. cikkének (2) bekezdését úgy kell értelmezni, hogy e rendelet 5. cikkének (4) bekezdése nem alkalmazható az illetékes helyi hatóság 2019. december 3-át megelőzően hozott, helyi személyszállítási közszolgáltatásra vonatkozó szerződés közvetlen odaítéléséről szóló határozata tekintetében.

         (1)  HL C 399., 2018. 11.5.