title: T-820/17. sz. ügy: A Törvényszék 2018. október 4-i ítélete – Frinsa del Noroeste kontra EUIPO – Alimentos Friorizados (Alfrisa) („Európai uniós védjegy — Felszólalási eljárás — Az Alfrisa európai uniós ábrás védjegy bejelentése — A korábbi Frinsa F európai uniós ábrás védjegy — Viszonylagos kizáró ok — Összetéveszthetőség — A 207/2009/EK rendelet 8. cikke (1) bekezdésének b) pontja [jelenleg az (EU) 2017/1001 rendelet 8. cikke (1) bekezdésének b) pontja]”)

text:
               26.11.2018

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 427/64

      A Törvényszék 2018. október 4-i ítélete – Frinsa del Noroeste kontra EUIPO – Alimentos Friorizados (Alfrisa)
      (T-820/17. sz. ügy) (1)

      („Európai uniós védjegy - Felszólalási eljárás - Az Alfrisa európai uniós ábrás védjegy bejelentése - A korábbi Frinsa F európai uniós ábrás védjegy - Viszonylagos kizáró ok - Összetéveszthetőség - A 207/2009/EK rendelet 8. cikke (1) bekezdésének b) pontja [jelenleg az (EU) 2017/1001 rendelet 8. cikke (1) bekezdésének b) pontja]”)
      (2018/C 427/84)
      Az eljárás nyelve: spanyol

         Felek

         Felperes: Frinsa del Noroeste, SA (Santa Eugenia de Ribeira, Spanyolország) (képviselő: J. Botella Reyna ügyvéd)

         Alperes: Az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala (EUIPO) (képviselő: J. Crespo Carrillo meghatalmazott)

         A másik fél az EUIPO fellebbezési tanácsa előtti eljárásban, beavatkozó fél a Törvényszék előtti eljárásban: Alimentos Friorizados, SA (Barebrá del Vallés, Spanyolország) (képviselő: S. de Nadal Arce ügyvéd)

         Az ügy tárgya

      Az EUIPO második fellebbezési tanácsának a Frinsa del Noroeste és az Alimentos Friorizados közötti felszólalási eljárással kapcsolatban 2017. szeptember 27-én hozott határozata (R 956/2017-2. sz. ügy) ellen benyújtott kereset.

         Az ítélet rendelkező része

                  1)

                  A Törvényszék a keresetet elutasítja.

                  2)

                  A Törvényszék a Frinsa del Noroeste, SA-t kötelezi a költségek viselésére.

         (1)  HL C 94., 2018.3.12.


title: C-573/18. sz. ügy: A Bundesfinanzhof (Németország) által 2018. szeptember 13-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – C GmbH & Co. KG kontra Finanzamt Z

text:
               26.11.2018

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 427/15

      A Bundesfinanzhof (Németország) által 2018. szeptember 13-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – C GmbH & Co. KG kontra Finanzamt Z
      (C-573/18. sz. ügy)
      (2018/C 427/22)
      Az eljárás nyelve: német

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Bundesfinanzhof

         Az alapeljárás felei

         Felperes: C GmbH & Co. KG

         Alperes: Finanzamt Z

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1.

                  Az alapügyben szereplőkhöz hasonló körülmények között, amikor a gyümölcs- és zöldségpiac közös szervezéséről szóló, 1996. október 28-i 2200/96/EK tanácsi rendelet (a továbbiakban: 2200/96 rendelet) (1) 11. cikkének (1) bekezdése és 15. cikke értelmében vett termelői szervezet a vele tagsági viszonyban álló termelők részére termékeket értékesít, és ezért a termelőktől a beszerzési árat nem fedező kifizetést kap,

                              a)

                              különbözetfizetéses csere fennállásából kell-e kiindulni, mert a termelők az értékesítési ügylet ellenében a termelői szervezettel szemben szerződéses kötelezettséget vállaltak a termelői szervezet gyümölccsel és zöldséggel történő ellátására a célhoz kötöttség időtartamára, és az értékesítési ügylet adóalapja ezért a termelői szervezet által a tárgyi eszközökért a beszállítóknak fizetett beszerzési ár?

                              b)

                              azon összeg, amelyet ténylegesen a működési alap fizet a termelői szervezet részére történő értékesítésért, teljes mértékben a tagállamok forgalmi adóra vonatkozó jogszabályainak összehangolásáról szóló, 1977. május 17-i 77/388/EGK hatodik tanácsi irányelv (a továbbiakban: 77/388/EGK irányelv) (2) 11. cikke A. része (1) bekezdésének a) pontja értelmében vett, „az ezen értékesítés árával közvetlenül összefüggő támogatás”, és az adóalap ezért tartalmazza a 2200/96 rendelet 15. cikke értelmében vett pénzügyi támogatást is, amelyet a működési alapnak működési program alapján nyújtottak?

                  2.

                  Amennyiben az első kérdésre adandó válasz alapján adóalapként csak a termelők által teljesített kifizetéseket kell figyelembe venni, az értékesítési kötelezettséget és a pénzügyi támogatást azonban nem: az első kérdésben említett körülmények között ellentétes-e a 77/388/EGK irányelv 11. cikke A. része (1) bekezdésének a) pontjával az olyan, a 77/388/EGK irányelv 27. cikkének (1) bekezdésén alapuló különös nemzeti intézkedés, mint az Umsatzsteuergesetz (a forgalmi adóról szóló törvény) 10. § -a (5) bekezdésének 1. pontja, amely szerint a termelők részére történő értékesítések adóalapja a termelői szervezet által a tárgyi eszközökért a beszállítóknak fizetett beszerzési ár, mert a termelők szoros kapcsolatban álló személyek?

                  3.

                  A második kérdésre adandó nemleges válasz esetén: ez abban az esetben is így van-e, ha a termelők teljes adólevonásra jogosultak, mert a tárgyi eszközök az adólevonások módosításának (a 77/388/EGK irányelv 20. cikke) hatálya alá tartoznak?

         (1)  HL 1996. L 297., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 3. fejezet, 20. kötet, 55. o

         (2)  HL 1997. L 145., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 9. fejezet, 1. kötet, 23. o.


title: T-423/17. sz. ügy: A Törvényszék 2018. szeptember 13-i végzése – Nexans France és Nexans kontra Bizottság

text:
               26.11.2018

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 427/103

      A Törvényszék 2018. szeptember 13-i végzése – Nexans France és Nexans kontra Bizottság
      (T-423/17. sz. ügy) (1)

      (2018/C 427/136)
      Az eljárás nyelve: angol
      A nyolcadik tanács elnöke elrendelte az ügy törlését.

         (1)  HL C 300., 2017.9.11.


title: C-574/18. sz. ügy: A Bundesfinanzhof (Németország) által 2018. szeptember 13-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – C-eG kontra Finanzamt Z

text:
               26.11.2018

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 427/16

      A Bundesfinanzhof (Németország) által 2018. szeptember 13-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – C-eG kontra Finanzamt Z
      (C-574/18. sz. ügy)
      (2018/C 427/23)
      Az eljárás nyelve: német

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Bundesfinanzhof

         Az alapeljárás felei

         Felperes: C-eG

         Alperes: Finanzamt Z

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1.

                  Az alapügyben szereplőkhöz hasonló körülmények között, amikor a gyümölcs- és zöldségpiac közös szervezéséről szóló, 1996. október 28-i 2200/96/EK tanácsi rendelet (a továbbiakban: 2200/96 rendelet) (1) 11. cikkének (1) bekezdése és 15. cikke értelmében vett termelői szervezet a vele tagsági viszonyban álló termelők részére termékeket értékesít, és ezért a termelőktől a beszerzési árat nem fedező kifizetést kap,

                              a)

                              különbözetfizetéses csere fennállásából kell-e kiindulni, mert a termelők az értékesítési ügylet ellenében a termelői szervezettel szemben szerződéses kötelezettséget vállaltak a termelői szervezet gyümölccsel és zöldséggel történő ellátására a célhoz kötöttség időtartamára, és az értékesítési ügylet adóalapja ezért a termelői szervezet által a tárgyi eszközökért a beszállítóknak fizetett beszerzési ár?

                              b)

                              azon összeg, amelyet ténylegesen a működési alap fizet a termelői szervezet részére történő értékesítésért, teljes mértékben a tagállamok forgalmi adóra vonatkozó jogszabályainak összehangolásáról szóló, 1977. május 17-i 77/388/EGK hatodik tanácsi irányelv (a továbbiakban: 77/388/EGK irányelv) (2) 11. cikke A. része (1) bekezdésének a) pontja értelmében vett, „az ezen értékesítés árával közvetlenül összefüggő támogatás”, és az adóalap ezért tartalmazza a 2200/96 rendelet 15. cikke értelmében vett pénzügyi támogatást is, amelyet a működési alapnak működési program alapján az illetékes hatóságok nyújtottak?

                  2.

                  Amennyiben az első kérdésre adandó válasz alapján adóalapként csak a termelők által teljesített kifizetéseket kell figyelembe venni, az értékesítési kötelezettséget és a pénzügyi támogatást azonban nem: az első kérdésben említett körülmények között ellentétes-e a 77/388/EGK irányelv 11. cikke A. része (1) bekezdésének a) pontjával az olyan, a 77/388/EGK irányelv 27. cikkének (1) bekezdésén alapuló különös nemzeti intézkedés, mint az Umsatzsteuergesetz (a forgalmi adóról szóló törvény) 10. § -a (5) bekezdésének 1. pontja, amely szerint a termelők részére történő értékesítések adóalapja a termelői szervezet által a tárgyi eszközökért a beszállítóknak fizetett beszerzési ár, mert a termelők szoros kapcsolatban álló személyek?

                  3.

                  A második kérdésre adandó nemleges válasz esetén: ez abban az esetben is így van-e, ha a termelők teljes adólevonásra jogosultak, mert a tárgyi eszközök az adólevonások módosításának (a 77/388/EGK irányelv 20. cikke) hatálya alá tartoznak?

         (1)  HL 1996. L 297., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 3. fejezet, 20. kötet, 55. o.

         (2)  HL 1997. L 145., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 9. fejezet, 1. kötet, 23. o.


title: T-579/17. sz. ügy: A Törvényszék 2018. szeptember 4-i végzése – Wall Street Systems UK kontra EKB

text:
               26.11.2018

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 427/103

      A Törvényszék 2018. szeptember 4-i végzése – Wall Street Systems UK kontra EKB
      (T-579/17. sz. ügy) (1)

      (2018/C 427/137)
      Az eljárás nyelve: angol
      A hetedik tanács elnöke elrendelte az ügy törlését.

         (1)  HL C 347., 2017.10.16.


title: C-578/18. sz. ügy: A Korkein hallinto-oikeus (Finnország) által 2018. szeptember 14-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Energiavirasto

text:
               26.11.2018

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 427/17

      A Korkein hallinto-oikeus (Finnország) által 2018. szeptember 14-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Energiavirasto
      (C-578/18. sz. ügy)
      (2018/C 427/24)
      Az eljárás nyelve: finn

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Korkein hallinto-oikeus

         Az alapeljárás felei

         Fellebbező: Energiavirasto

         Többi fél: A, Caruna Oy

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1)

                  Úgy kell-e értelmezni a villamos energia belső piacára vonatkozó közös szabályokról és a 2003/54/EK irányelv hatályon kívül helyezéséről szóló, 2009. július 13-i 2009/72/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (1) 37. cikkét, hogy az olyan személyt, aki egy hálózati vállalkozás fogyasztói ügyfeleként a nemzeti szabályozó hatóság előtt a hálózati vállalkozást érintő ügyet indít, az említett cikk (17) bekezdése értelmében vett „érintett félnek” kell tekinteni, akit érint a szabályozó hatóság határozata, és ezért a nemzeti szabályozó hatóság hálózati vállalkozást érintő határozatával szemben jogorvoslati kérelmet nyújthat be a nemzeti bírósághoz?

                  2)

                  Amennyiben az első kérdésben megjelölt személy nem tekinthető a 2009/72/EK villamosenergia piaci irányelv 37. cikke értelmében vett „érintett félnek”, van-e az alapeljárásban jogorvoslati kérelmet benyújtó félhez hasonló jogállású fogyasztói ügyfélnek bármely más jogalapon az uniós jogból eredő joga ahhoz, hogy a szabályozó hatóság előtt részt vegyen a valamely intézkedés megtétele iránt általa benyújtott kérelem elbírálásában, illetve hogy az ügyet valamely nemzeti bíróság által felülvizsgáltassa, vagy e kérdés a nemzeti jogra tartozik?

         (1)  HL 2009. L 211., 55. o.


title: T-17/18. sz. ügy: A Törvényszék 2018. szeptember 18-i végzése – Delfant-Hoylaerts kontra Bizottság

text:
               26.11.2018

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 427/103

      A Törvényszék 2018. szeptember 18-i végzése – Delfant-Hoylaerts kontra Bizottság
      (T-17/18. sz. ügy) (1)

      (2018/C 427/138)
      Az eljárás nyelve: francia
      A negyedik tanács elnöke elrendelte az ügy törlését.

         (1)  HL C 104., 2018.3.19.


title: C-579/18. sz. ügy: A Cour d'appel de Liège (Belgium) által 2018. szeptember17-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Ministère public, Ministre des Finances du Royaume de Belgique kontra QC, Comida paralela 12

text:
               26.11.2018

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 427/17

      A Cour d'appel de Liège (Belgium) által 2018. szeptember17-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Ministère public, Ministre des Finances du Royaume de Belgique kontra QC, Comida paralela 12
      (C-579/18. sz. ügy)
      (2018/C 427/25)
      Az eljárás nyelve: francia

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Cour d'appel de Liège

         Az alapeljárás felei

         Felperes: Ministère public, Ministre des Finances du Royaume de Belgique

         Alperesek: QC, Comida paralela 12

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

      Az Uniós Vámkódex létrehozásáról szóló, 2013. október 9 i EU 952/2013 európai parlamenti és tanácsi rendelet 79. cikkével ellentétes e vagy sem a vámokról és jövedéki adókról szóló 1977. július 18 i törvény 266. cikkével bevezetetthez hasonló olyan nemzeti szabályozás, amely a behozatali vámok hatálya alá tartozó valamely árunak az Unió vámterületére történő jogellenes bejuttatása esetén egy ilyen jogsértés polgári jogi felelősét – amely a jogsértésben nem vett részt – a vámtartozás egyetemleges adóstársává teszi?


title: T-129/18. sz. ügy: A Törvényszék 2018. szeptember 6-i végzése – HMV (Brands) kontra EUIPO – Our Price Records (OUR PRICE)

text:
               26.11.2018

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 427/103

      A Törvényszék 2018. szeptember 6-i végzése – HMV (Brands) kontra EUIPO – Our Price Records (OUR PRICE)
      (T-129/18. sz. ügy) (1)

      (2018/C 427/139)
      Az eljárás nyelve: angol
      A kilencedik tanács elnöke elrendelte az ügy törlését.

         (1)  HL C 161., 2018.5.7.


title: C-581/18. sz. ügy: Az Oberlandesgericht Frankfurt am Main (Németország) által 2018. szeptember 19-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – RB kontra TÜV Rheinland LGA Products GmbH és társa

text:
               26.11.2018

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 427/18

      Az Oberlandesgericht Frankfurt am Main (Németország) által 2018. szeptember 19-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – RB kontra TÜV Rheinland LGA Products GmbH és társa
      (C-581/18. sz. ügy)
      (2018/C 427/26)
      Az eljárás nyelve: német

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Oberlandesgericht Frankfurt am Main

         Az alapeljárás felei

         Felperes: RB

         Alperesek: TÜV Rheinland LGA Products GmbH, Allianz IARD S. A.

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1)

                  A hátrányos megkülönböztetésre vonatkozóan az EUMSZ 18. cikk első bekezdésében előírt tilalomnak nem csak az uniós tagállamok és intézmények, hanem magánszemélyek is címzettjei-e (az EUMSZ 18. cikk első bekezdésének közvetlen horizontális hatálya)?

                  2)

                  Az első kérdésre adandó nemleges válasz és az EUMSZ 18. cikk első bekezdésének magánszemélyek közötti viszonyban való alkalmazhatatlansága esetén: úgy kell-e értelmezni az EUMSZ 18. cikk első bekezdését, hogy e rendelkezéssel ellentétes a biztosítási fedezetnek a kontinentális Franciaországban és a francia tengerentúli területeken bekövetkezett károkra történő korlátozása amiatt, hogy a hatáskörrel és illetékességgel rendelkező francia hatóság, a Bureau central de tarification (Díjszabásokat Felügyelő Központi Hivatal) nem kifogásolta ezt a kikötést, noha az ellentétes az EUMSZ 18. cikk első bekezdésével, mivel állampolgárságon alapuló közvetett hátrányos megkülönböztetést tartalmaz?

                  3)

                  Az első kérdésre adandó igenlő válasz esetén: milyen körülmények között igazolható a közvetett hátrányos megkülönböztetés a horizontális hatály eseteiben? Különösen: igazolható-e a biztosítási fedezetnek az egy bizonyos EU-tagállamban bekövetkezett károkra történő korlátozása a biztosító felelősségének korlátozásával és a biztosítási díj mértékével érvelve, amennyiben a vonatkozó biztosítási szerződések egyúttal arról rendelkeznek, hogy sorozatkár esetén a fedezet károsultanként és biztosítási évenként összegszerűen korlátozott?

                  4)

                  Amennyiben az első kérdésre adott válasz igenlő: úgy kell-e értelmezni az EUMSZ 18. cikk első bekezdését, hogy a biztosító nem emelhet kifogást arra hivatkozva, hogy a kártérítési limitet már elérték, amennyiben az EUMSZ 18. cikk első bekezdésével ellentétesen a biztosító csak azon károkat téríti meg, amelyek a kontinentális Franciaországban és a francia tengerentúli területeken következtek be, és a kár ezeken a területeken kívül következett be?


title: T-339/18. sz. ügy: A Törvényszék 2018. szeptember 6-i végzése – Enterprise Holdings kontra EUIPO (E PLUS)

text:
               26.11.2018

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 427/104

      A Törvényszék 2018. szeptember 6-i végzése – Enterprise Holdings kontra EUIPO (E PLUS)
      (T-339/18. sz. ügy) (1)

      (2018/C 427/140)
      Az eljárás nyelve: angol
      Az első tanács elnöke elrendelte az ügy törlését.

         (1)  HL C 268., 2018.7.30.


title: C-582/18. P. sz. ügy: A Törvényszék (nyolcadik tanács) T-422/14. sz., Viscas kontra Bizottság ügyben 2018. július 12-én hozott ítélete ellen a Viscas Corp. által 2018. szeptember 19-én benyújtott fellebbezés

text:
               26.11.2018

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 427/19

      A Törvényszék (nyolcadik tanács) T-422/14. sz., Viscas kontra Bizottság ügyben 2018. július 12-én hozott ítélete ellen a Viscas Corp. által 2018. szeptember 19-én benyújtott fellebbezés
      (C-582/18. P. sz. ügy)
      (2018/C 427/27)
      Az eljárás nyelve: angol

         Felek

         Fellebbező: Viscas Corp. (képviselő: J.-F. Bellis ügyvéd)

         A többi fél az eljárásban: Európai Bizottság, Furukawa Electric Co. Ltd

         A fellebbező kérelmei

      A fellebbező azt kéri, hogy a Bíróság:

                  —

                  helyezze hatályon kívül a Törvényszék T-422/14. sz., Viscas Corp. kontra Bizottság ítéletét annyiban, amennyiben az elutasította azt a jogalapot, amelynek keretében a Viscas azt állította, hogy a vele szemben kiszabott bírság összegének kiszámítása tekintetében megsértették az egyenlő bánásmód elvét, továbbá amennyiben az a Viscast kötelezte a költségek viselésére;

                  —

                  semmisítse meg a C(2014) 2139 final bizottsági határozat (1) 2. cikkét annyiban, amennyiben az a Viscas-szal szemben kiszabott bírság összegét 34 992 000 euróban állapítja meg;

                  —

                  az e határozat 1. cikkében elkövetett jogsértés folytán a Viscas-szal szemben kiszabott bírság összegét 19 595 520 euróban állapítsa meg;

                  —

                  a Bizottságot kötelezze a jelen eljárásban és a Törvényszék előtti eljárásban felmerült költségek viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek

      Fellebbezésének alátámasztása érdekében a Viscas egyetlen jogalapra hivatkozik, amelynek keretében azt állítja, hogy a Törvényszék ítélete sérti az egyenlő bánásmód elvét azáltal, hogy helybenhagyja az eladások releváns értékének meghatározásához használt, a bírságkiszabási iránymutatás (2) 18. pontján alapuló azon módszert, amelyet a Bizottság a vitatott határozatban alkalmazott. E módszer jelentős diszkriminatív előnyt biztosít azon gyártóknak, amelyek a jogsértésnek mind az európai, mind pedig a nemzetközi kartellkonfigurációjában érintettek voltak, azon gyártókhoz képest, amelyek csak a nemzetközi konfigurációban voltak érintettek. Az egyes gyártók jogsértésben való közreműködésének meghatározása ugyanis nem veszi figyelembe az európai kartellkonfigurációt, ezáltal pedig jelentősen alulértékeli azon gyártók jogsértésben való részvételének súlyát, amelyek mindkét kartellkonfigurációban érintettek voltak, ténylegesen megjutalmazva őket azért, hogy egy helyett két kartellben voltak érintettek, mindezt azáltal, hogy olyan bírságokat szabnak ki velük szemben, amelyek átlagosan 44 %-kal alacsonyabbak ahhoz képest, ha a jogsértés csak az európai kartellkonfigurációra korlátozódott volna.

         (1)  Az Európai Unió működéséről szóló szerződés 101. cikke és az EGT-Megállapodás 53. cikke alkalmazására vonatkozó eljárásban (AT.39610 – „erősáramú kábelek” ügy) 2014. április 2-án hozott bizottsági határozat (az értesítés a C(2014) 2139 final számú dokumentummal történt) (HL 2014. C 319., 10. o.).

         (2)  Iránymutatás az 1/2003/EK rendelet 23. cikke (2) bekezdésének a) pontja alapján kiszabott bírságok megállapításáról (HL 2006. C 210., 2. o.).


title: Helyesbítés a Hivatalos Lapban a C-457/18. sz. ügyre vonatkozóan megjelent közleményhez (Az Európai Unió Hivatalos Lapja C 399., 2018.11.5.)

text:
               26.11.2018

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 427/105

      Helyesbítés a Hivatalos Lapban a C-457/18. sz. ügyre vonatkozóan megjelent közleményhez
      (
            Az Európai Unió Hivatalos Lapja C 399., 2018. november 5.
         )
      (2018/C 427/141)
      A C-457/18. sz. Szlovén Köztársaság kontra Horvát Köztársaság ügyben a Hivatalos Lapban megjelent közlemény szövegének helyébe a következő szöveg lép:

               „2018. július 13-án benyújtott kereset — Szlovén Köztársaság kontra Horvát Köztársaság
               (C-457/18. sz. ügy)
               (2018/C 427/141)
               Az eljárás nyelve: horvát

                  Felek

                  Felperes: Szlovén Köztársaság (képviselő: M. Menard)

                  Alperes: Horvát Köztársaság

                  Kereseti kérelmek

               A felperes annak megállapítását kéri a Bíróságtól, hogy az alperes megsértette a következőket:

                           —

                           az EUSZ 2. cikk és az EUSZ 4. cikk (3) bekezdése;

                           —

                           a közös halászati politika szabályainak ellenőrzésére, vizsgálatára és végrehajtására vonatkozó, az 1224/2009 rendelettel és a 404/2011 végrehajtási rendelettel létrehozott uniós rendszert kialakító, a közös halászati politikáról szóló, 2013. december 11-i 1380/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet 5. cikkének (2) bekezdése, valamint I. melléklete;

                           —

                           a személyek határátlépésére irányadó szabályok uniós kódexéről (Schengeni határ-ellenőrzési kódex) szóló, 2016. március 9-i (EU) 2016/399 európai parlamenti és tanácsi rendelet 13. cikkével összefüggésben értelmezett 4. és 17. cikke; valamint

                           —

                           a tengeri területrendezés keretének létrehozásáról szóló, 2014. július 23-i európai parlamenti és tanácsi 2014/89/EU irányelv 2. cikkének (4) bekezdése és 11. cikkének (1) bekezdése;

                     kéri továbbá, hogy a Bíróság kötelezze az alperest a következőkre:

                           —

                           a fent említett jogsértések azonnali abbahagyása;

                           —

                           a költségek viselése.

                  Jogalapok és fontosabb érvek

               Keresetének alátámasztása céljából a felperes a következő jogalapokra hivatkozik.
               Első jogalap:

                           Mivel Horvátország egyoldalúan nem teljesítette az Európai Unióhoz való csatlakozási folyamat során vállalt azon kötelezettségét, hogy tiszteletben tartja a választottbírósági ítéletet, és ily módon azt a határt, amelyet az említett ítélet meghatározott, továbbá az ezen ítéletben meghatározott egyéb kötelezettségeket, megtagadja a jogállamiság tiszteletben tartását, amely az Unió egyik alapvető értékét képezi (EUSZ 2. cikk).

                     Második jogalap:

                           Mivel Horvátország megtagadja a választottbírósági ítélet alapján rá háruló kötelezettségek teljesítését, ezzel egyidejűleg pedig megakadályozza, hogy Szlovénia a Szerződés értelmében teljes mértékben gyakorolja szuverenitását területeinek egy részén, Horvátország megsérti az EUSZ 4. cikk (3) bekezdésében rögzített, az Európai Unióval és Szlovéniával folytatott lojális együttműködés kötelezettségét. Horvátország magatartása veszélyezteti az Európai Unió célkitűzéseinek elérését, valamint a béke megerősítését és a népek közötti egyre szorosabb egységet, továbbá a tagállamok területével kapcsolatos uniós normák célkitűzéseit (az EUSZ 4. cikk (3) bekezdésének első albekezdése). Horvátország ezen túlmenően lehetetlenné teszi, hogy Szlovénia a teljes szárazföldi és tengeri területén végrehajtsa az uniós jogot, és hogy az e jog – és különösen a tagállamok területével kapcsolatos másodlagos uniós jogi rendelkezések – tiszteletben tartásával cselekedjen (az EUSZ 4. cikk (3) bekezdésének első albekezdése).

                     Harmadik jogalap:

                           Horvátország megsérti a közös halászati politikáról szóló, 2013. december 11-i 1380/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendeletet, különösen az e rendelet 5. cikke és I. melléklete értelmében vett kölcsönös hozzáférésre vonatkozó szabályozást. A Horvátországra és Szlovéniára 2017. december 30. óta alkalmazandó szabályozás 25–25 halászhajó számára engedélyez szabad hozzáférést a másik tagállamnak a nemzetközi jog alapján, azaz a választottbírósági ítéletben meghatározott tengeri területéhez. Horvátország nem teszi lehetővé Szlovénia számára, hogy gyakorolja az e szabályozással kapcsolatos jogait, ekként pedig megsérti az említett rendelet 5. cikkét, amennyiben: i. megtagadja a kölcsönös hozzáféréssel kapcsolatos szabályozás alkalmazását; ii. megtagadja az e célból Szlovénia által elfogadott jogszabályok érvényességének elismerését; és iii. mivel szisztematikusan szankcionálja a szlovén halászokat, megakadályozza, hogy szabadon hozzáférjenek azokhoz a tengervizekhez, amelyeket a 2017. évi választottbírósági ítélet Szlovéniához tartozókként határozott meg, valamint a fortiori, hogy hozzáférjenek a kölcsönös hozzáférésre vonatkozó szabályozás hatálya alá tartozó horvát vizekhez.

                     Negyedik jogalap:

                           Horvátország megsérti a közös halászati politika szabályainak betartását biztosító uniós ellenőrző rendszer létrehozásáról szóló 1224/2009/EK tanácsi rendeletet és a 2011. április 8-i 404/2011/EU végrehajtási rendeletet. A horvát rendőrség járőrhajói Szlovénia engedélye nélkül kísérik a horvát halászokat, amikor szlovén vizeken halásznak, ily módon pedig megakadályozzák, hogy a szlovén ellenőrök ellenőrzéseket végezzenek. A horvát hatóságok ugyanakkor bírságokat szabnak ki a határ jogellenes átlépéséért és az illegális halászatért a szlovén halászokra, amikor olyan szlovén vizeken halásznak, amelyek Horvátország szerint hozzá tartoznak. Horvátország ráadásul nem közli Szlovéniával a horvát hajók szlovén vizeken végzett tevékenységeivel kapcsolatos adatokat, ahogyan azt viszont a fent hivatkozott két rendelet megköveteli. Horvátország ily módon nem teszi lehetővé Szlovénia számára, hogy ellenőrzéseket végezzen a saját felségterülete és illetékessége alá tartozó vizeken, és nem tartja tiszteletben a Szlovéniát mint parti államot a saját területére tartozó vizeken megillető kizárólagos joghatóságot, ekként pedig megsérti az 1224/2009/EK rendeletet és a 404/2011/EU rendeletet.

                     Ötödik jogalap:

                           Horvátország megsértette és továbbra is megsérti a személyek határátlépésére irányadó szabályok uniós kódexéről (Schengeni határ-ellenőrzési kódex) szóló, 2016. március 9-i (EU) 2016/399 európai parlamenti és tanácsi rendeletet. Horvátország nem ismeri el Szlovéniával közös határként a választottbírósági ítéletben meghatározott határt, nem működik együtt Szlovéniával e „külső határ” védelmében és nem tud megfelelő védelmet biztosítani, ily módon pedig sérti az említett rendelet 13. és 17. cikkét, valamint annak 4. cikkét, amely megköveteli, hogy a határt a nemzetközi jognak megfelelően határozzák meg.

                     Hatodik jogalap:

                           Horvátország megsértette és továbbra is megsérti a tengeri területrendezés keretének létrehozásáról szóló, 2014. július 23-i 2014/89/EU európai parlamenti és tanácsi irányelvet, amely a tagállamoknak – az Egyesült Nemzetek 1982. évi tengerjogi egyezménye (UNCLOS) releváns rendelkezéseinek megfelelően meghatározott – „tengervizeire” alkalmazandó (az irányelv 4. cikkének (2) bekezdése). Horvátország nem ismeri el azt a választottbírósági ítéletet, amely kijelölte ezeket a határokat, és – éppen ellenkezőleg – tengeri területrendezésébe szlovén vizeket foglal bele, következésképpen pedig akadályozza a Szlovénia térképével való összehangolást, ekként pedig megsérti az említett irányelvet, különösen annak 8. és 11. cikkét.”


title: C-589/18. P. sz. ügy: A Törvényszék (nyolcadik tanács) T-444/14. sz., Furukawa Electric kontra Bizottság ügyben 2018. július 12-én hozott ítélete ellen a Furukawa Electric Co. Ltd által 2018. szeptember 20-án benyújtott fellebbezés

text:
               26.11.2018

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 427/20

      A Törvényszék (nyolcadik tanács) T-444/14. sz., Furukawa Electric kontra Bizottság ügyben 2018. július 12-én hozott ítélete ellen a Furukawa Electric Co. Ltd által 2018. szeptember 20-án benyújtott fellebbezés
      (C-589/18. P. sz. ügy)
      (2018/C 427/28)
      Az eljárás nyelve: angol

         Felek

         Fellebbező: Furukawa Electric Co. Ltd (képviselők: C. Pouncey, A. Luke ügyvédek)

         A többi fél az eljárásban: Európai Bizottság, Viscas Corp.

         A fellebbező kérelmei

      A fellebbező azt kéri, hogy a Bíróság:

                  —

                  helyezze hatályon kívül a T-444/14. sz., Furukawa Electric kontra Bizottság ügyben hozott ítéletet annyiban, amennyiben ez az ítélet elutasította i. a Furukawa ötödik jogalapjának első részét és ii. a Furukawa harmadik jogalapját, továbbá helyezze hatályon kívül ezt az ítéletet a Furukawával szemben kiszabott bírság összegének kiszámítását és a Furukawának a költségek viselésére kötelezését illetően;

                  —

                  semmisítse meg a C(2014) 2139 final (1) bizottsági határozat 2. cikkének n) pontját annyiban, amennyiben az a Furukawával szemben kiszabott bírság összegét 8 858 000 euróban állapítja meg;

                  —

                  a Furukawával szemben a bizottsági határozat 2. cikkének n) pontjában kiszabott bírság összegét 4 844 000 euróban állapítsa meg;

                  —

                  amennyiben a Bíróság hatályon kívül helyezi a T-422/2014. sz., Viscas kontra Bizottság ügyben hozott ítéletet, és a Viscas-szal szemben a C(2014) 2139 final bizottsági határozat 2. cikkének p) pontjában kiszabott bírság összegét csökkenti, a Furukawa esetében alkalmazzon ezzel megegyező csökkentést azon bírság összege vonatkozásában, amelynek megfizetéséért a Furukawa a Törvényszék T-444/14. sz. ügyben hozott ítéletének 291. pontja értelmében egyetemleges felelősséggel tartozik, és

                  —

                  a Bizottságot kötelezze a Furukawa részéről a jelen eljárásban és a Törvényszék előtti eljárásban felmerült költségek viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek

      A fellebbező előadja, hogy a Törvényszék ítéletét a következő indokokkal kell hatályon kívül helyezni:
      Először is, a Törvényszék tévesen alkalmazta a jogot a bírságkiszabási iránymutatás (2) 18. pontjának értelmezése során, amikor megállapította, hogy az Európai Bizottság a fellebbező által az 1999. február 18-tól2001. szeptember 30-ig terjedő időszakban teljesített eladások releváns értékének meghatározása során jogosult volt figyelembe venni a Fujikura Ltd. által teljesített eladásokat, mivel e jogalany és a fellebbező között ebben az időszakban nem álltak fenn szerkezeti, szervezeti vagy jogi kapcsolatok. A fellebbező és a Fujikura Ltd. ebben az időszakban nem képezett egyetlen vállalkozást, ezáltal pedig a fellebbező eladásai értékének kiszámítása során nem volt jogszerű figyelembe venni az ilyen eladásokat. Ezen eladások figyelembevétele megsértette a személyes felelősség elvét, és azt eredményezte, hogy a fellebbezővel szemben kiszabott bírság összege több mint 200 000 euróval emelkedett.
      Másodszor, a Törvényszék az egyenlő bánásmódra vonatkozó szabályok helytelen alkalmazása folytán tévesen alkalmazta a jogot, amikor úgy ítélte meg, hogy a Bizottság jogosult volt a bírságkiszabási iránymutatás 18. pontját az „erősáramú kábelek” ügyben hozott bizottsági határozat valamennyi címzettjével szemben alkalmazni, annak ellenére, hogy a felek alapvetően eltérő helyzetben voltak. Az európai gyártók egy világméretű piacfelosztó kartellben, valamint egy európai kartellben is részt vettek, míg a japán és koreai gyártók (ideértve a fellebbezőt is) csak a világméretű piacfelosztó kartellben vettek részt. Az egyenlő bánásmód elvének azon megsértése alapján, amely a bírságkiszabási iránymutatás 18. pontjának az összes címzettel szembeni általános alkalmazásából ered, aminek következtében az európai gyártók a saját eladási értékeik (ezáltal pedig a bírságaik) 44 %-os csökkentésének előnyében részesültek, továbbá a Bíróság C-580/12. sz., Guardian Industries és Guardian Europe kontra Bizottság ítéletére tekintettel a fellebbező azt kéri, hogy a Bíróság orvosolja e jogsértést azáltal, hogy a fellebbezővel szemben kiszabott bírságot 44 %-kal csökkenti.

         (1)  Az Európai Unió működéséről szóló szerződés 101. cikke és az EGT-Megállapodás 53. cikke alkalmazására vonatkozó eljárásban (AT.39610 – „erősáramú kábelek” ügy) 2014. április 2-án hozott bizottsági határozat (az értesítés a C(2014) 2139 final számú dokumentummal történt) (HL 2014. C 319., 10. o.).

         (2)  Iránymutatás az 1/2003/EK rendelet 23. cikke (2) bekezdésének a) pontja alapján kiszabott bírságok megállapításáról (HL 2006. C 210., 2. o.).


title: C-353/18. sz. ügy: A Consiliul Naţional de Soluţionare a Contestaţiilor (Románia) által 2018. május 30-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – SC Beny Alex Srl kontra Organizaţia Utilizatorilor de Apă pentru Irigaţii (OUAI) Săveni

text:
               3.12.2018

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 436/15

      A Consiliul Naţional de Soluţionare a Contestaţiilor (Románia) által 2018. május 30-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – SC Beny Alex Srl kontra Organizaţia Utilizatorilor de Apă pentru Irigaţii (OUAI) Săveni
      (C-353/18. sz. ügy)
      (2018/C 436/19)
      Az eljárás nyelve: román

         A kérdést előterjesztő bíróság

         Error! Reference source not found.

         Az alapeljárás felei

         Felperes: SC Beny Alex Srl

         Alperes: Organizaţia Utilizatorilor de Apă pentru Irigaţii (OUAI) Săveni

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

      A Bíróság (nyolcadik tanács) 2018. október 17-i végzésével az előzetes döntéshozatal iránti kérelmet nyilvánvalóan elfogadhatatlannak nyilvánította.


title: C-507/18. sz. ügy: A Corte suprema di cassazione (Olaszország) által 2018. augusztus 2-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – NH kontra Associazione Avvocatura per i diritti LGBTI – Rete lenford

text:
               3.12.2018

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 436/16

      A Corte suprema di cassazione (Olaszország) által 2018. augusztus 2-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – NH kontra Associazione Avvocatura per i diritti LGBTI – Rete lenford
      (C-507/18. sz. ügy)
      (2018/C 436/20)
      Az eljárás nyelve: olasz

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Corte suprema di cassazione

         Az alapeljárás felei

         Felperes: NH

         Alperes: Associazione Avvocatura per i diritti LGBTI – Rete lenford

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1)

                  Úgy kell-e értelmezni a 2000/78/EK irányelv (1) 9. cikkét, hogy az eltérő szexuális irányultságú személyek csoportjának bíróság előtti védelmére specializálódott ügyvédekből álló szervezet, amely alapító okiratában megállapítja az e csoport kultúrája és jogai védelmének előmozdítására irányuló célt, automatikusan a közösségi érdek képviselője és olyan nonprofit jellegű szervezet, amely jogosult a bírósági eljárásban eljárni, kártérítés iránti kereset esetében is, az említett csoport tekintetében hátrányosan megkülönböztetőnek vélt tények fennállása esetén?

                  2)

                  A hátrányos megkülönböztetéssel szemben a 2000/78/EK irányelvben nyújtott védelem hatálya alá tartozik-e az irányelv 2. és 3. cikkének megfelelő értelmezése szerint a homoszexuális személyek csoportjával szemben kifejtett vélemény, amelyben egy szórakoztató rádióműsor során adott interjú közben az interjúalany kijelentette, hogy sosem venne fel ilyen személyeket vagy működne együtt azokkal saját ügyvédi irodájában, jóllehet ilyen felvételi eljárás nem volt folyamatban, és e személy nem is tervezett ilyet?

         (1)  A foglalkoztatás és a munkavégzés során alkalmazott egyenlő bánásmód általános kereteinek létrehozásáról szóló, 2000. november 27-i 2000/78/EK tanácsi irányelv (HL 2000. L 303. 16. o.; magyar nyelvű különkiadás 5. fejezet, 4. kötet, 79. o.)


title: C-207/16. sz. ügy: A Bíróság (nagytanács) 2018. október 2-i ítélete (az Audiencia Provincial de Tarragona [Spanyolország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – a Ministerio Fiscal által indított eljárás (Előzetes döntéshozatal – Elektronikus hírközlés – A személyes adatok kezelése – 2002/58/EK irányelv – 1. és 3. cikk – Hatály – Az elektronikus hírközlés titkossága – Védelem – 5. cikk és a 15. cikk (1) bekezdése – Az Európai Unió Alapjogi Chartája – 7. és 8. cikk – Az elektronikus hírközlési szolgáltatások nyújtása keretében kezelt adatok – A nemzeti hatóságoknak az adatokhoz nyomozási célból való hozzáférése – A bűncselekmény súlyosságának azon mértéke, amely az adatokhoz való hozzáférést igazolja)

text:
               3.12.2018

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 436/2

      A Bíróság (nagytanács) 2018. október 2-i ítélete (az Audiencia Provincial de Tarragona [Spanyolország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – a Ministerio Fiscal által indított eljárás
      (C-207/16. sz. ügy) (1)

      ((Előzetes döntéshozatal - Elektronikus hírközlés - A személyes adatok kezelése - 2002/58/EK irányelv - 1. és 3. cikk - Hatály - Az elektronikus hírközlés titkossága - Védelem - 5. cikk és a 15. cikk (1) bekezdése - Az Európai Unió Alapjogi Chartája - 7. és 8. cikk - Az elektronikus hírközlési szolgáltatások nyújtása keretében kezelt adatok - A nemzeti hatóságoknak az adatokhoz nyomozási célból való hozzáférése - A bűncselekmény súlyosságának azon mértéke, amely az adatokhoz való hozzáférést igazolja))
      (2018/C 436/02)
      Az eljárás nyelve: spanyol

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Audiencia Provincial de Tarragona

         Az alapeljárás résztvevője

      Ministerio Fiscal

         Rendelkező rész

      A 2009. november 25-i 2009/136/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvvel módosított, az elektronikus hírközlési ágazatban a személyes adatok kezeléséről, feldolgozásáról [helyesen: a személyes adatok kezeléséről] és a magánélet védelméről szóló, 2002. július 12-i 2002/58/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv 15. cikkének (1) bekezdését az Európai Unió Alapjogi Chartájának 7. és 8. cikkével összefüggésben úgy kell értelmezni, hogy a hatóságoknak az ellopott mobiltelefonnal aktivált SIM-kártyák tulajdonosainak azonosítására szolgáló adatokhoz – úgymint e tulajdonosok családneve, utóneve és adott esetben lakcíme – való hozzáférése e tulajdonosoknak a Charta említett cikkeiben foglalt alapvető jogaiba való olyan beavatkozást foglal magában, amely nem annyira súlyos, hogy e hozzáférést a bűncselekmények megelőzése, kivizsgálása, felderítése és üldözésével kapcsolatos súlyos bűncselekmények elleni küzdelem területére kellene korlátozni.

         (1)  HL C 251., 2016.7.11.


title: T-33/18. sz. ügy: A Törvényszék 2018. október 3-i végzése – Pracsis és Conceptexpo Project kontra Bizottság és EACEA (Megsemmisítés iránti és kártérítési kereset – Szolgáltatásnyújtásra irányuló közbeszerzési szerződések – A Bizottsághoz benyújtott közigazgatási jogorvoslati kérelem – Pusztán megerősítő aktus – Keresetindítási határidő – Keresettel meg nem támadható aktus – Elfogadhatatlanság)

text:
               3.12.2018

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 436/51

      A Törvényszék 2018. október 3-i végzése – Pracsis és Conceptexpo Project kontra Bizottság és EACEA
      (T-33/18. sz. ügy) (1)

      ((Megsemmisítés iránti és kártérítési kereset - Szolgáltatásnyújtásra irányuló közbeszerzési szerződések - A Bizottsághoz benyújtott közigazgatási jogorvoslati kérelem - Pusztán megerősítő aktus - Keresetindítási határidő - Keresettel meg nem támadható aktus - Elfogadhatatlanság))
      (2018/C 436/73)
      Az eljárás nyelve: francia

         Felek

         Felperesek: Pracsis SPRL (Brüsszel, Belgium) és Conceptexpo Project (Wavre, Belgium) (képviselő: J.-N. Louis ügyvéd)

         Alperesek: Európai Bizottság (képviselők: D. Martin, A Katsimerou és I. Rubene meghatalmazottak) és „Oktatási, Audiovizuális és Kulturális” Végrehajtó Ügynökség (képviselők kezdetben: H. Monet és A. Kisylyczko, később: H. Monet és N. Durand meghatalmazottak)

         Az ügy tárgya

      Egyrészt az EACEA 2017. július 17-i és augusztus 11-i határozatával szemben benyújtott közigazgatási jogorvoslati kérelmet elutasító 2017. november 13-i bizottsági határozatnak és „szükség esetén” az EACEA fent hivatkozott határozatainak, valamint a szerződésnek az első helyre rangsorolt ajánlattevővel való megkötéséről szóló „határozatának” a megsemmisítése iránt az EUMSZ 263. cikk alapján benyújtott kérelem, amennyiben e határozatok az audiovizuális területen rendezvényszervezési és reklámszolgáltatásokra irányuló EACEA/2017/01. sz. közbeszerzési eljárás keretében a felperesek konzorciuma által benyújtott ajánlatot a rangsorolási mechanizmus alapján a második helyre rangsorolta, másrészt az e határozatok miatt a felperesek által állítólagosan elszenvedett kár megtérítése iránt az EUMSZ 268. cikk alapján benyújtott kérelem.

         A végzés rendelkező része

                  1)

                  A Törvényszék a keresetet mint elfogadhatatlant elutasítja.

                  2)

                  A Törvényszék a Pracsis SPRL-t és a Conceptexpo Projectet kötelezi a saját költségein felül az Európai Bizottság és az és „Oktatási, Audiovizuális és Kulturális” Végrehajtó Ügynökség részéről felmerült költségek viselésére.

         (1)  HL C 112., 2018. 3. 26.


title: T-10/17. sz. ügy: A Törvényszék 2018. október 16-i ítélete – Proof IT kontra EIGE („Szolgáltatásnyújtásra irányuló közbeszerzési szerződések – Közbeszerzési eljárás – Két részre osztott szolgáltatások igénylése – Internetes oldalhoz kapcsolódó szolgáltatások – Valamely ajánlattevő ajánlatának elutasítása – Odaítélési szempontok – Átláthatóság – Egyenlő bánásmód – Nyilvánvaló értékelési hiba – Szerződésen kívüli felelősség”)

text:
               3.12.2018

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 436/40

      A Törvényszék 2018. október 16-i ítélete – Proof IT kontra EIGE
      (T-10/17. sz. ügy) (1)

      ((„Szolgáltatásnyújtásra irányuló közbeszerzési szerződések - Közbeszerzési eljárás - Két részre osztott szolgáltatások igénylése - Internetes oldalhoz kapcsolódó szolgáltatások - Valamely ajánlattevő ajánlatának elutasítása - Odaítélési szempontok - Átláthatóság - Egyenlő bánásmód - Nyilvánvaló értékelési hiba - Szerződésen kívüli felelősség”))
      (2018/C 436/55)
      Az eljárás nyelve: angol

         Felek

         Felperes: Proof IT SIA (Riga, Lettország) (képviselők: J. Jerņeva és D. Pāvila ügyvédek)

         Alperes: Nemek Közötti Egyenlőség Európai Intézete (képviselő: J. Stuyck, V. Ost és M. Vanderstraeten ügyvédek)

         Az ügy tárgya

      Egyrészt az EUMSZ 263. cikken alapuló és az EIGE azon határozatának megsemmisítése iránti kérelem, amely elutasította az „Online szolgáltatásokra irányuló keretszerződés” című, EIGE/2016/OPER/03. sz. ajánlattételi felhívás 1. része keretében a felperes által benyújtott ajánlatot, és a keretszerződést egy másik ajánlattevőnek ítélte oda, másrészt az EUMSZ 268. cikken alapuló és a felperesnek az esély elvesztése vagy magának a szerződésnek az elvesztése miatt állítólagosan okozott kár megtérítése iránti kérelem.

         Az ítélet rendelkező része

                  1)

                  A Törvényszék a keresetet elutasítja.

                  2)

                  A Törvényszék a Proof IT SIA-t kötelezi a költségek viselésére.

         (1)  HL C 78., 2017.3.13.


title: C-571/16. sz. ügy: A Bíróság (ötödik tanács) 2018. október 4-i ítélete (az Administrativen sad – Varna [Bulgária] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Nikolay Kantarev kontra Balgarska Narodna Banka (Előzetes döntéshozatal – Betétbiztosítási rendszerek – 94/19/EK irányelv – Az 1. cikk 3. pontjának i. alpontja – A 10. cikk (1) bekezdése – A „befagyasztott betét” fogalma – Az uniós jog megsértésével magánszemélyeknek okozott kárért való tagállami felelősség – Az uniós jog kellően súlyos megsértése – A tagállamok eljárási autonómiája – A lojális együttműködés elve – Az EUSZ 4. cikk (3) bekezdése – Az egyenértékűség és a tényleges érvényesülés elve)

text:
               3.12.2018

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 436/3

      A Bíróság (ötödik tanács) 2018. október 4-i ítélete (az Administrativen sad – Varna [Bulgária] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Nikolay Kantarev kontra Balgarska Narodna Banka
      (C-571/16. sz. ügy) (1)

      ((Előzetes döntéshozatal - Betétbiztosítási rendszerek - 94/19/EK irányelv - Az 1. cikk 3. pontjának i. alpontja - A 10. cikk (1) bekezdése - A „befagyasztott betét” fogalma - Az uniós jog megsértésével magánszemélyeknek okozott kárért való tagállami felelősség - Az uniós jog kellően súlyos megsértése - A tagállamok eljárási autonómiája - A lojális együttműködés elve - Az EUSZ 4. cikk (3) bekezdése - Az egyenértékűség és a tényleges érvényesülés elve))
      (2018/C 436/03)
      Az eljárás nyelve: bolgár

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Administrativen sad – Varna

         Az alapeljárás felei

         Felperes: Nikolay Kantarev

         Alperes: Balgarska Narodna Banka

         Rendelkező rész

                  1)

                  A 2009. március 11-i 2009/14/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvvel módosított, a betétbiztosítási rendszerekről szóló, 1994. május 30-i 94/19/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv 1. cikkének 3. pontját és 10. cikkének (1) bekezdését úgy kell értelmezni, hogy azokkal ellentétes egyrészt az olyan nemzeti szabályozás, amelynek értelmében a betétek befagyasztásának a megállapítása a hitelintézet fizetésképtelenségétől és banki működési engedélyének a visszavonásától függ, másrészt pedig az a körülmény, hogy a betétek befagyasztásának a megállapítása és e betétek megtérítése érdekében eltérnek az e rendelkezésekben előírt határidőktől azzal az indokkal, hogy a hitelintézetet különleges felügyelet alá helyezzék.

                  2)

                  A 2009/14 irányelvvel módosított 94/19 irányelv 1. cikke 3. pontjának i. alpontját úgy kell értelmezni, hogy a betétek ezen rendelkezés értelmében vett befagyasztását a hatáskörrel rendelkező nemzeti hatóság kifejezett jogi aktusával kell megállapítani, és az nem vezethető le más jogi aktusból, így a Balgarska Narodna Bankának (bolgár nemzeti bank) a Korporativna Targovska Bankát különleges felügyelet alá helyező határozatából, és az alapügyben szóban forgóhoz hasonló körülményekből sem lehet e fizetésképtelenségre következtetni.

                  3)

                  A 2009/14 irányelvvel módosított 94/19 irányelv 1. cikke 3. pontjának i. alpontját úgy kell értelmezni, hogy e rendelkezés értelmében valamely bankbetét befagyasztásának a megállapítása nem köthető ahhoz a feltételhez, hogy e betét jogosultja az érintett hitelintézetnél előzetesen eredménytelenül pénzeszközök felvételére irányuló kérelmet nyújtson be.

                  4)

                  A 2009/14 irányelvvel módosított 94/19 irányelv 1. cikke 3. pontjának i. alpontja közvetlen hatállyal rendelkezik, és olyan jogszabálynak minősül, amelynek célja, hogy magánszemélyeket jogokkal ruházzon fel, amelyek alapján a betétesek a betétek késedelmes megtérítésével okozott kár megtérítése iránti keresetet indíthatnak. A kérdést előterjesztő bíróság feladata annak vizsgálata egyrészt, hogy az, hogy a betétek befagyasztásának az e rendelkezésben előírt öt munkanapos jogvesztő határidőn belül történő megállapítására annak ellenére nem került sor, hogy teljesültek az említett rendelkezésben egyértelműen felsorolt feltételek, az alapügyben fennálló feltételek között az uniós jog értelmében vett különösen súlyos jogsértésnek minősülhet-e, másrészt pedig hogy közvetlen okozati összefüggés áll-e fenn e jogsértés és a Nikolay Kantarevhez hasonló betétes által elszenvedett kár között.

                  5)

                  Olyan Bulgária által biztosított külön eljárás hiányában, amely az uniós jog valamely nemzeti hatóság által való megsértése folytán elszenvedett kár vonatkozásában e tagállam felelősségének a megállapítására irányul az EUSZ 4. cikk (3) bekezdését, valamint az egyenértékűség és a tényleges érvényesülés elvét úgy kell értelmezni, hogy:

                              —

                              azokkal nem ellentétes az olyan nemzeti szabályozás, amely két különböző, eltérő bíróságok hatáskörébe tartozó, eltérő feltételeknek alárendelt jogorvoslati lehetőséget ír elő, amennyiben a kérdést előterjesztő bíróság megállapítja, hogy a nemzeti jogra tekintettel a bolgár nemzeti bankhoz hasonló nemzeti hatóság felelősségét a Zakon za otgovornostta na darzhavata i obshtinite za vredi (állami kárfelelősségről szóló törvény) vagy a Zakon za zadalzheniata i dogovorite (a kárfelelősségről és a szerződésekről szóló törvény) alapján meg kell állapítani, és amennyiben mindkét jogorvoslati lehetőség tiszteletben tartja az egyenértékűség és a tényleges érvényesülés elvét;

                              —

                              azokkal ellentétes az olyan nemzeti szabályozás, amely a magánszemélyek kártérítéshez való jogát a szóban forgó nemzeti hatóság által okozott kár szándékos jellegére vonatkozó kiegészítő feltételhez köti;

                              —

                              azokkal nem ellentétes az olyan nemzeti szabályozás, amely a magánszemélyek kártérítés jogát a vétkesség fennállásának a bizonyítására irányuló kötelezettségtől teszik függővé, amennyiben a „vétkesség” fogalma nem mutat túl a „kellően súlyos jogsértés” fogalmán, aminek a vizsgálata a kérdést előterjesztő bíróság feladata;

                              —

                              azokkal nem ellentétes az olyan nemzeti szabályozás, amely tételes vagy a perértékkel arányos illeték megfizetését írja elő, amennyiben a tételes vagy a perértékkel arányos illeték megfizetése nem ellentétes a tényleges érvényesülés elvével, figyelemmel az illeték összegére és az összeg nagyságára, arra, hogy ezen illeték esetlegesen a bírósághoz fordulás megkerülhetetlen akadályát képezi-e, vagy sem, ezen illeték kötelező jellegére, valamint az illeték alóli mentesülés lehetőségeire, aminek a vizsgálata a kérdést előterjesztő bíróság feladata, és

                              —

                              azokkal nem ellentétes az olyan nemzeti szabályozás, amely a kárt okozó közigazgatási aktus előzetes megsemmisítésétől teszi függővé a magánszemélyek kártérítési jogát, amennyiben ez a követelmény észszerűen megkövetelhető a károsult személytől, aminek a vizsgálata a kérdést előterjesztő bíróság feladata.

         (1)  HL C 38., 2017.2.6


title: C-592/18. sz. ügy: A College van Beroep voor het Bedrijfsleven (Hollandia) által 2018. szeptember 21-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Darie B. V. kontra Staatssecretaris van Infrastructuur en Milieu

text:
               3.12.2018

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 436/27

      A College van Beroep voor het Bedrijfsleven (Hollandia) által 2018. szeptember 21-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Darie B. V. kontra Staatssecretaris van Infrastructuur en Milieu
      (C-592/18. sz. ügy)
      (2018/C 436/37)
      Az eljárás nyelve: holland

         A kérdést előterjesztő bíróság

      College van Beroep voor het Bedrijfsleven

         Az alapeljárás felei

         Felperes: Darie B. V.

         Alperes: Staatssecretaris van Infrastructuur en Milieu

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1.

                  Úgy kell-e értelmezni az 528/2012 rendelet 3. cikkében szereplő „biocid termék” fogalmát, hogy az olyan szereket is magában foglal, amelyek egy vagy több baktériumfajtából, enzimből vagy más alkotóelemből állnak, amennyiben az adott szer jellemző hatását tekintve nem közvetlenül azokra a károsító szervezetekre gyakorol hatást, amelyekre szánják, hanem a károsító szervezetek lehetséges élőhelyének kialakulására, illetve fennmaradására, és milyen követelményeknek kell adott esetben az ilyen behatásnak megfelelnie?

                  2.

                  Az első kérdés megválaszolása szempontjából van-e jelentősége annak, hogy azok a körülmények, amelyek között egy ilyen szert alkalmaznak, mentesek-e a károsító szervezetektől, és amennyiben igen, milyen kritériumok alapján kell megítélni, hogy ez utóbbiról van-e szó?

                  3.

                  Az első kérdés megválaszolása szempontjából van-e jelentősége annak, hogy a behatásra milyen időtartamon belül kerül sor?


title: T-549/18. sz. ügy: 2018. szeptember 19-én benyújtott kereset – Hexal kontra EMA

text:
               3.12.2018

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 436/52

      2018. szeptember 19-én benyújtott kereset – Hexal kontra EMA
      (T-549/18. sz. ügy)
      (2018/C 436/74)
      Az eljárás nyelve: angol

         Felek

         Felperes: Hexal AG (Holzkirchen, Németország) (képviselők: M. Martens, N. Carbonnelle ügyvédek és S. Faircliffe solicitor)

         Alperes: Európai Gyógyszerügynökség (EMA)

         Kérelmek

      A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:

                  —

                  állapítsa meg, hogy elfogadható és megalapozott az emberi felhasználásra szánt gyógyszerek bizottság (CHMP) azon megállapításával szemben a felperes által felhozott jogellenességi kifogás, amely megállapítás szerint a Sanofi teriflunomidja új hatóanyagnak minősül, amint arra az „AUBAGIO® – Teriflunomide” számára a forgalombahozatali engedély megadásáról szóló, 2013. augusztus 26-i bizottsági határozat hivatkozik;

                  —

                  semmisítse meg az EMA 2018. július 5-i azon határozatát, amelyben elutasítja az Aubagio® gyógyszer generikus változata tekintetében a Hexal által benyújtott forgalombahozatali engedély iránti kérelmet;

                  —

                  az EMA-t kötelezze a költségek viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek

      A megtámadott határozat elutasítja a Teriflunomide Hexalra vonatkozóan a Hexal által benyújtott forgalombahozatali engedély iránti kérelmet, mivel egy korábban engedélyezett gyógyszerre, az Aubagióra® még mindig vonatkozik a jogszabályi adatvédelmi időszak a Bizottság 2013. augusztus 26-i végrehajtási határozata szerint, amellyel szemben a felperes az EUMSZ 277. cikk alapján jogellenességi kifogást hoz fel. Keresete alátámasztása érdekében a felperes két jogalapra hivatkozik.

                  1.

                  Az Európai Gyógyszerügynökség megtámadott határozatával szembeni első jogalap keretében a Hexal előadja, hogy tekintettel arra, hogy a jogellenességi kifogás megalapozott, a megtámadott határozat indokolása jogszerűen nem elfogadható, mivel az EMA tévesen állapította meg a tényeket és tévesen alkalmazta a jogot, továbbá nem tett eleget indokolási kötelezettségének és a gondos és alapos értékelés elvégzésére irányuló kötelezettségének, amint azt az EUMSZ 296. cikk előírja.

                  2.

                  A második jogalap keretében a felperes a megtámadott határozat jogszerűségét is vitatja, mivel az „új hatóanyagnak” minősítést ismét meg kellett volna vizsgálni a generikus változatra vonatkozó forgalombahozatali engedély iránti kérelemnek a Hexal által történt benyújtásakor, ami nem történt meg. Ily módon az EMA állítólagosan nem tett megfelelően eleget kötelezettségeinek, különösen a hatékony és gondos értékelés elvégzésére és az indokolásra irányuló kötelezettségének, az EUMSZ 296. cikk értelmében, ami viszont jogellenessé teszi a megtámadott határozatot.


title: C-513/18. sz. ügy: A Commissione Tributaria Provinciale di Palermo (Olaszország) által 2018. augusztus 3-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Autoservizi Giordano società cooperativa kontra Agenzia delle Dogane s dei Monopoli – Ufficio di Palermo

text:
               3.12.2018

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 436/16

      A Commissione Tributaria Provinciale di Palermo (Olaszország) által 2018. augusztus 3-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Autoservizi Giordano società cooperativa kontra Agenzia delle Dogane s dei Monopoli – Ufficio di Palermo
      (C-513/18. sz. ügy)
      (2018/C 436/21)
      Az eljárás nyelve: olasz

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Commissione Tributaria Provinciale di Palermo

         Az alapeljárás felei

         Felperes: Autoservizi Giordano società cooperativa

         Alperes: Agenzia delle Dogane s dei Monopoli – Ufficio di Palermo

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1)

                  Úgy kell-e értelmezni a 2003/96/EK irányelv (1) 7. cikkét, hogy annak hatálya kiterjed az autóbuszos személyszállítási ágazatban tevékenységet – ezen belül autóbusz autóbuszvezetővel történő bérbeadását – végző valamennyi közjogi, illetve magánjogi vállalkozásra és jogalanyra, és e rendelkezéssel ellentétes-e az irányelv végrehajtását szolgáló nemzeti szabályozás azon része, amelynek értelmében a kereskedelmi gázolajat felhasználó személyek köre nem foglalja magában az autóbusz autóbuszvezetővel történő bérbeadását végző személyeket?

                  2)

                  A 2003/96/EK irányelv utóbb említett 7. cikkének (2) bekezdésében hivatkozott, az államok javára biztosított mozgástér („A tagállamok különbséget tehetnek a motorhajtóanyagként felhasznált gázolaj kereskedelmi és nem kereskedelmi felhasználása között, feltéve hogy a minimum [helyesen: minimális] közösségi adómértékeket betartják és a motorhajtóanyagként felhasznált kereskedelmi gázolaj adómértéke nem kisebb, mint a 2003. január 1 jén hatályban levő nemzeti adómérték”) kizárja-e a közvetlen hatályát és feltétlen jellegét annak a rendelkezésnek, amelynek értelmében a kereskedelmi gázolaj magában foglalja a „nem menetrendszerű forgalomban történő személyszállítás” célját szolgáló gázolajat is?

                  3)

                  Az irányelv utóbb hivatkozott 7. cikke tartalmi szempontból kellőképpen pontos-e, illetve kellőképpen feltétlen jellegű-e ahhoz, hogy arra egy jogvitában valamely magánszemély a tagállam hatóságai előtt közvetlenül hivatkozhasson?

         (1)  Az energiatermékek és a villamos energia közösségi adóztatási keretének átszervezéséről szóló, 2003. október 27-i 2003/96/EK tanácsi irányelv (HL 2003. L 283., 51. o.; magyar nyelvű különkiadás 9. fejezet, 1. kötet, 405. o.)


title: T-26/17. sz. ügy: A Törvényszék 2018. október 17-i ítélete – Jalkh kontra Parlament („Kiváltságok és mentességek – Az Európai Parlament tagja – A parlamenti mentelmi jogot felfüggesztő határozat – A parlamenti feladatokkal való kapcsolat – Egyenlő bánásmód – Jogbiztonság – Jogos bizalom – A mentelmi jog felfüggesztésére irányuló eljárás – Védelemhez való jog – Hatáskörrel való visszaélés – Szerződésen kívüli felelősség”)

text:
               3.12.2018

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 436/40

      A Törvényszék 2018. október 17-i ítélete – Jalkh kontra Parlament
      (T-26/17. sz. ügy) (1)

      ((„Kiváltságok és mentességek - Az Európai Parlament tagja - A parlamenti mentelmi jogot felfüggesztő határozat - A parlamenti feladatokkal való kapcsolat - Egyenlő bánásmód - Jogbiztonság - Jogos bizalom - A mentelmi jog felfüggesztésére irányuló eljárás - Védelemhez való jog - Hatáskörrel való visszaélés - Szerződésen kívüli felelősség”))
      (2018/C 436/56)
      Az eljárás nyelve: francia

         Felek

         Felperes: Jean-François Jalkh (Gretz-Armainvilliers, Franciaország) (képviselők: kezdetben J. P. Le Moigne, később M. Ceccaldi, végül F. Wagner ügyvédek)

         Alperes: Európai Parlament (képviselők: kezdetben M. Dean és S. Alonso de León, később S. Alonso de León, N. Görlitz és S. Seyr meghatalmazottak)

         Az ügy tárgya

      Egyrészt az EUMSZ 263. cikken alapuló és a felperes parlamenti mentelmi jogát felfüggesztő, 2016. november 22-i P8_TA(2016)0430 parlamenti határozat megsemmisítése iránti kérelem, másrészt az EUMSZ 268. cikken alapuló és a felperes által állítólagosan elszenvedett kár megtérítése iránti kérelem.

         Az ítélet rendelkező része

                  1)

                  A Törvényszék a keresetet elutasítja.

                  2)

                  Jean-François Jalkh viseli saját költségeit, és köteles viselni az Európai Parlament részéről felmerült költségeket, beleértve az ideiglenes eljárással kapcsolatban felmerült költségeket is.

         (1)  HL C 70., 2017.3.6.


title: C-515/18. sz. ügy: A Tribunale Amministrativo Regionale per la Sardegna (Olaszország) által 2018. augusztus 6-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato kontra Regione autonoma della Sardegna

text:
               3.12.2018

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 436/17

      A Tribunale Amministrativo Regionale per la Sardegna (Olaszország) által 2018. augusztus 6-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato kontra Regione autonoma della Sardegna
      (C-515/18. sz. ügy)
      (2018/C 436/22)
      Az eljárás nyelve: olasz

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Tribunale Amministrativo Regionale per la Sardegna

         Az alapeljárás felei

         Felperes: Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato

         Alperes: Regione autonoma della Sardegna

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1)

                  Úgy kell-e értelmezni a 2007. október 23-i 1370/2007/EK rendelet (1) 7. cikkének (2) bekezdését, hogy az előírja a szerződést közvetlenül odaítélni szándékozó hatóság részére, hogy megtegye a szükséges intézkedéseket ahhoz, hogy közzétegye az észszerű és komoly ajánlat előkészítéséhez szükséges információkat vagy azokról tájékoztatást nyújtson a szolgáltatás nyújtásában esetlegesen érdekelt valamennyi piaci szereplő részére?

                  2)

                  Úgy kell-e értelmezni a 2007. október 23-i 1370/2007/EK rendelet 7. cikkének (4) bekezdését, hogy a szerződés közvetlen odaítélését megelőzően az illetékes hatóságnak össze kell hasonlítania a 7. cikk (4) bekezdése szerinti előzetes tájékoztatás közzétételét követően a szolgáltatás nyújtására vonatkozóan esetlegesen kapott valamennyi ajánlatot?

         (1)  A vasúti és közúti személyszállítási közszolgáltatásról, valamint az 1191/69/EGK és az 1107/70/EGK tanácsi rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló, 2007. október 23-i 1370/2007/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet (HL 2007. L 315., 1. o.).


title: C-593/18. P. sz. ügy: A Törvényszék (nyolcadik tanács) T-445/14. sz., ABB Ltd, ABB AB kontra Európai Bizottság ügyben 2018. július 12-én hozott ítélete ellen az ABB Ltd és az ABB AB által 2018. szeptember 21-én benyújtott fellebbezés

text:
               3.12.2018

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 436/27

      A Törvényszék (nyolcadik tanács) T-445/14. sz., ABB Ltd, ABB AB kontra Európai Bizottság ügyben 2018. július 12-én hozott ítélete ellen az ABB Ltd és az ABB AB által 2018. szeptember 21-én benyújtott fellebbezés
      (C-593/18. P. sz. ügy)
      (2018/C 436/38)
      Az eljárás nyelve: angol

         Felek

         Fellebbezők: ABB Ltd, ABB AB (képviselők: I. Vandenborre advocaat, S. Dionnet avocat)

         A másik fél az eljárásban: Európai Bizottság

         A fellebbezők kérelmei

      A fellebbezők azt kérik, hogy a Bíróság:

                  —

                  helyezze hatályon kívül az ítéletet, illetve hozzon meg minden további megfelelő intézkedést, és

                  —

                  kötelezze a Bizottságot a költségek viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek

      Első jogalap. A Törvényszék tévesen alkalmazta a jogot, amikor megállapította, hogy a Bizottság teljesítette a bizonyítási kötelezettségét a fellebbező részéről elkövetett jogsértés bizonyításakor, amely jogsértés kiterjedt valamennyi, 110 kV és 220 kV közötti feszültségű föld alatti elektromos kábelre és kiegészítőire. A Törvényszék elmulasztotta megvizsgálni, hogy a határozat (1)„kellő pontossággal” és a jogilag megkövetelt módon azonosította-e a jogsértést. A Törvényszék továbbá a fellebbező jogsértésben való részvételének megállapítása érdekében nem alkalmazta megfelelően a kellő tudatosság megállapításához szükséges feltételeket.
      Második jogalap. A Törvényszék nem alkalmazta az egyenlő bánásmód elvét és az ártatlanság vélelmének elvét, amikor helybenhagyta a Bizottság azon megállapítását, miszerint a fellebbező esetében a jogsértés időszaka 2000. április 1-jén kezdődött.
      Harmadik jogalap. A Törvényszék megsértette az indokolási kötelezettségét, amikor a fellebbező eltérő bánásmóddal kapcsolatos kifogását vizsgálta, és tévesen állapította meg, hogy a fellebbező a közigazgatási eljárásban elfogadta az ilyen megkülönböztetést, és a Törvényszék az értékelése során ezen elfogadást érdemi megfontolásként adta elő.

         (1)  Az Európai Unió működéséről szóló szerződés 101. cikkének és az EGT-Megállapodás 53. cikkének alkalmazására vonatkozó eljárásban (AT.39610 – „erősáramú [helyesen: elektromos] kábelek” ügy) 2014. április 2-án hozott bizottsági határozat (az értesítés a C(2014) 2139 final dokumentummal történt) (HL 2014. L 319., 10. o.).


title: T-27/17. sz. ügy: A Törvényszék 2018. október 17-i ítélete – Jalkh kontra Parlament (Kiváltságok és mentességek – Európai parlamenti képviselő – A mentelmi jog felfüggesztéséről szóló határozat – A parlamenti képviselő hivatalával való kapcsolat – Egyenlő bánásmód – A védelemhez való jog – Hatáskörrel való visszaélés – Szerződésen kívüli felelősség)

text:
               3.12.2018

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 436/41

      A Törvényszék 2018. október 17-i ítélete – Jalkh kontra Parlament
      (T-27/17. sz. ügy) (1)

      ((Kiváltságok és mentességek - Európai parlamenti képviselő - A mentelmi jog felfüggesztéséről szóló határozat - A parlamenti képviselő hivatalával való kapcsolat - Egyenlő bánásmód - A védelemhez való jog - Hatáskörrel való visszaélés - Szerződésen kívüli felelősség))
      (2018/C 436/57)
      Az eljárás nyelve: francia

         Felek

         Felperes: Jean-François Jalkh (Gretz-Armainvilliers, Franciaország) (képviselők: kezdetben J.-P. Le Moigne, később M. Ceccaldi, végül F. Wagner ügyvéd)

         Alperes: Európai Parlament (képviselők: kezdetben M. Dean és S. Alonso de León, később S. Alonso de León, N. Görlitz és S. Seyr meghatalmazottak)

         Az ügy tárgya

      Egyrészt a felperes mentelmi jogának felfüggesztéséről szóló 2016. november 22-i P8_TA(2016)0429 parlamenti határozat megsemmisítése iránt az EUMSZ 263. cikk alapján benyújtott, másrészt a felperest állítólagosan ért kár megtérítése iránt az EUMSZ 268. cikk alapján benyújtott kérelem.

         Az ítélet rendelkező része

                  1)

                  A Törvényszék a keresetet elutasítja.

                  2)

                  Jean-François Jalkh maga viseli a saját költségeit, valamint köteles viselni az Európai Parlamentnél felmerült költségeket, ideértve az ideiglenes intézkedés iránti eljárás költségeit.

         (1)  HL C 70., 2017.3.6.


title: C-652/16. sz. ügy: A Bíróság (második tanács) 2018. október 4-i ítélete (az Administrativen sad Szófia-grad [Bulgária] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Nigyar Rauf Kaza Ahmedbekova, Rauf Emin Ogla Ahmedbekov kontra Zamestnik-predsedatel na Darzhavna agentsia za bezhantsite (Előzetes döntéshozatal – Közös menekültügyi és kiegészítő védelem nyújtására vonatkozó politika – A harmadik országbeli állampolgárok és hontalan személyek nemzetközi védelemre jogosultként való elismerésére vonatkozó szabályok – 2011/95/EU irányelv – 3., 4., 10. és 23. cikk – Ugyanazon család tagjai által külön benyújtott nemzetközi védelem iránti kérelmek – Egyedi értékelés – Az egyik családtagot fenyegető veszélynek egy másik családtag kérelmének egyedi értékelése során való figyelembevétele – A tagállamok által a menedékjognak vagy a kiegészítő védelemnek a nemzetközi védelemben részesülő személy családtagjaira történő kiterjesztése céljából bevezethető vagy fenntartható, kedvezőbb szabályok – Az üldöztetési okok értékelése – Egy azerbajdzsáni állampolgár részvétele az országa elleni keresetnek az Emberi Jogok Európai Bíróságához való benyújtásában – Közös eljárási szabályok – 2013/32/EU irányelv – 46. cikk – Hatékony jogorvoslathoz való jog – Teljes körű és ex nunc vizsgálat – Az eljáró hatóság előtt elhallgatott, azonban az e hatóság által hozott határozattal szemben indított kereset keretében felhozott üldöztetési okok vagy tények)

text:
               3.12.2018

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 436/4

      A Bíróság (második tanács) 2018. október 4-i ítélete (az Administrativen sad Szófia-grad [Bulgária] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Nigyar Rauf Kaza Ahmedbekova, Rauf Emin Ogla Ahmedbekov kontra Zamestnik-predsedatel na Darzhavna agentsia za bezhantsite
      (C-652/16. sz. ügy) (1)

      ((Előzetes döntéshozatal - Közös menekültügyi és kiegészítő védelem nyújtására vonatkozó politika - A harmadik országbeli állampolgárok és hontalan személyek nemzetközi védelemre jogosultként való elismerésére vonatkozó szabályok - 2011/95/EU irányelv - 3., 4., 10. és 23. cikk - Ugyanazon család tagjai által külön benyújtott nemzetközi védelem iránti kérelmek - Egyedi értékelés - Az egyik családtagot fenyegető veszélynek egy másik családtag kérelmének egyedi értékelése során való figyelembevétele - A tagállamok által a menedékjognak vagy a kiegészítő védelemnek a nemzetközi védelemben részesülő személy családtagjaira történő kiterjesztése céljából bevezethető vagy fenntartható, kedvezőbb szabályok - Az üldöztetési okok értékelése - Egy azerbajdzsáni állampolgár részvétele az országa elleni keresetnek az Emberi Jogok Európai Bíróságához való benyújtásában - Közös eljárási szabályok - 2013/32/EU irányelv - 46. cikk - Hatékony jogorvoslathoz való jog - Teljes körű és ex nunc vizsgálat - Az eljáró hatóság előtt elhallgatott, azonban az e hatóság által hozott határozattal szemben indított kereset keretében felhozott üldöztetési okok vagy tények))
      (2018/C 436/04)
      Az eljárás nyelve: bolgár

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Administrativen sad Szófia-grad

         Az alapeljárás felei

         Felperesek: Nigyar Rauf Kaza Ahmedbekova, Rauf Emin Ogla Ahmedbekov

         Alperes: Zamestnik-predsedatel na Darzhavna agentsia za bezhantsite

         Rendelkező rész

                  1)

                  A harmadik országbeli állampolgárok és hontalan személyek nemzetközi védelemre jogosultként való elismerésére, az egységes menekült- vagy kiegészítő védelmet biztosító jogállásra, valamint a nyújtott védelem tartalmára vonatkozó szabályokról szóló, 2011. december 13-i 2011/95/EU európai parlamenti és tanácsi irányelv 4. cikkét úgy kell értelmezni, hogy a nemzetközi védelem iránti kérelem egyedi értékelése keretében figyelembe kell venni a kérelmező valamely családtagját érintő üldöztetés és súlyos sérelem veszélyét annak meghatározása érdekében, hogy ez utóbbi kérelmező az említett, veszélyben lévő személlyel fennálló családi kapcsolata miatt maga is ki van-e téve ilyen veszélyeknek.

                  2)

                  A 2011/95 irányelvet és a nemzetközi védelem megadására és visszavonására vonatkozó közös eljárásokról szóló, 2013. június 26-i 2013/32/EU európai parlamenti és tanácsi irányelvet úgy kell értelmezni, hogy azok nem zárják ki, hogy az ugyanazon család tagjai által külön benyújtott nemzetközi védelem iránti kérelmekre az esetleges összefüggések kezelésére irányuló intézkedéseket alkalmazzanak, azonban kizárják e kérelmek együttes értékelését. Azt is kizárják, hogy az említett kérelmek valamelyikének értékelését e kérelmek közül egy másiknak a vizsgálatára irányuló eljárás befejezéséig felfüggesszék.

                  3)

                  A 2011/95 irányelv 3. cikkét úgy kell értelmezni, hogy az lehetővé teszi a tagállamok számára, hogy abban az esetben, ha az ezen irányelvvel bevezetett szabályozás alapján valamely családtag számára elismerik a nemzetközi védelmet, előírják e védelem elismerésének e család más tagjaira való kiterjesztését is, amennyiben e személyekre nem vonatkoznak az ugyanezen irányelv 12. cikkében foglalt kizáró okok, és a helyzetük a család egysége fenntartásának szükségessége folytán összefügg a nemzetközi védelem logikájával.

                  4)

                  A 2013/32 irányelv 33. cikke (2) bekezdésének e) pontjában foglalt elfogadhatatlansági ok nem terjed ki az olyan, az alapügy tárgyát képezőhöz hasonló helyzetre, amelyben egy nagykorú személy saját nevében és kiskorú gyermeke nevében olyan nemzetközi védelem iránti kérelmet nyújt be, amely különösen egy másik személlyel fennálló családi kapcsolaton alapul, aki külön nyújtott be nemzetközi védelem iránti kérelmet.

                  5)

                  Azt, hogy a nemzetközi védelmet kérelmező személy részt vett a származási országa elleni keresetnek az Emberi Jogok Európai Bíróságához való benyújtásában, a 2011/95 irányelv 10. cikke szerinti üldöztetési okok értékelése keretében főszabály szerint nem lehet úgy tekinteni, hogy az bizonyítja e kérelmezőnek az e cikk (1) bekezdésének d) pontja szerinti „meghatározott társadalmi csoporthoz” való tartozását, hanem azt az említett cikk (1) bekezdésének e) pontja szerinti „politikai meggyőződés” miatti üldöztetési oknak kell tekinteni, ha megalapozott okok léteznek azon félelemre, hogy az e kereset benyújtásában való részvételt az említett ország olyan politikai ellenszegülésként értékeli, amellyel szemben megtorlást alkalmazhat.

                  6)

                  A 2013/32 irányelv 46. cikkének (3) bekezdését – az ezen irányelv 40. cikkének (1) bekezdésében foglalt bírósági felülvizsgálatra való hivatkozással összefüggésben – úgy kell értelmezni, hogy a nemzetközi védelmet elutasító határozat elleni keresetet elbíráló bíróság főszabály szerint köteles – „további előterjesztések” címén, és azt követően, hogy kérte ezen előterjesztéseknek az eljáró hatóság általi vizsgálatát – értékelni a nemzetközi védelem elismerésének okait, illetve azokat a tényeket, amelyekre első alkalommal a bírósági felülvizsgálat során hivatkoztak, jóllehet azok az említett elutasító határozat elfogadását, illetve akár a nemzetközi védelem iránti kérelem benyújtását megelőzően állítólagosan bekövetkezett eseményekkel vagy fenyegetésekkel kapcsolatosak. E bíróság viszont nem köteles ezen értékelés elvégzésére, ha megállapítja, hogy ezen okokra vagy tényekre a felülvizsgálat késői szakaszában hivatkoztak, vagy azokat nem kellően egyértelmű formában terjesztették elő ahhoz, hogy megfelelő vizsgálat tárgyát képezhessék, vagy pedig ha a tényeket illetően megállapítja, hogy azok nem jelentősek, vagy nem kellően különböznek azon elemektől, amelyekről az eljáró hatóságnak már tudomása lehetett.

         (1)  HL C 86., 2017.3.20


title: C-599/18. P. sz. ügy: A Törvényszék (nyolcadik tanács) T-438/14. sz., Silec Cable, General Cable kontra Bizottság ügyben 2018. július 12-én hozott ítélete ellen a Silec Cable SAS és a General Cable Corp. által 2018. szeptember 21-én benyújtott fellebbezés

text:
               3.12.2018

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 436/28

      A Törvényszék (nyolcadik tanács) T-438/14. sz., Silec Cable, General Cable kontra Bizottság ügyben 2018. július 12-én hozott ítélete ellen a Silec Cable SAS és a General Cable Corp. által 2018. szeptember 21-én benyújtott fellebbezés
      (C-599/18. P. sz. ügy)
      (2018/C 436/39)
      Az eljárás nyelve: angol

         Felek

         Fellebbezők: Silec Cable SAS, General Cable Corp. (képviselők: I. Sinan barrister, C. Renner Rechtsanwältin)

         A másik fél az eljárásban: Európai Bizottság

         A fellebbezők kérelmei

      A fellebbezők azt kérik, hogy a Bíróság:

                  —

                  helyezze hatályon kívül a megtámadott ítéletet;

                  —

                  a Silec Cable-re és a General Cable-re vonatkozó részében semmisítse meg a határozat (1) 1. cikkét;

                  —

                  másodlagosan változtassa meg a határozat 2. cikkét, és a jelen fellebbezés alátámasztására előadott érvekre tekintettel csökkentse a Silec Cable-lel és a General Cable-lel szemben kiszabott bírság összegét;

                  —

                  másodlagosan az ügyet utalja vissza a Törvényszék elé;

                  —

                  kötelezze az Európai Bizottságot az eljárás összes költségének viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek

      Első jogalapjuk keretében a fellebbezők előadják, hogy a Törvényszék tévesen alkalmazta a jogot, mivel nem alkalmazta megfelelően a bizonyításra vonatkozó szabályokat, és a fellebbező Silecnek az állítólagos jogsértésben való részvételét illetően elferdítette az elé terjesztett bizonyítékokat.
      A Törvényszék tévesen alkalmazta a nyilvános elhatárolódás kritériumát a fellebbező Silec által állítólag elkövetett jogsértés bizonyításával kapcsolatos bizonyítási teher megfordítása érdekében. A fellebbezők előadják, hogy a Törvényszék azért is tévesen alkalmazta a jogot, mert a Silec részvételének bizonyítása érdekében kizárólag az állítólagos jogsértés többi résztvevőjének szubjektív észlelésére támaszkodott. A fellebbezők továbbá úgy vélik, hogy a Törvényszék elferdítette az elé terjesztett bizonyítékokat, és megsértette továbbá a szolgálati titoktartási kötelezettséget (EUMSZ 339. cikk), amikor megállapította, hogy a fellebbező Silec részt vett az állítólagos jogsértésben.
      Második jogalapjukkal a fellebbezők azt állítják, hogy a Törvényszék megsértette az egyenlő bánásmód elvét, amikor megtagadta azt, hogy a fellebbező Silecnek az állítólagos jogsértésben való részvételét „mellékes szereplő” részvételének minősítse.
      A fellebbezők előadják, hogy a Törvényszék jogellenesen vette figyelembe a Safran/Sagem/Sagem Communications magatartását, amikor a fellebbező Silec egyedi részvételét vizsgálta a bírság összegének értékelése során. A fellebbezők előadják, hogy ezenkívül e tekintetben maga a Törvényszék nyilvánvalóan ellentmondásos indokolást adott. A fellebbezők továbbá azt állítják, hogy a Törvényszék a hibás ténybeli helyzeteket hasonlította össze annak megállapításakor, hogy a Bizottság nem részesítette hátrányos megkülönböztetésben a fellebbező Silecet akkor, amikor megtagadta azt, hogy e társaságot mellékes szereplőnek minősítse.

         (1)  Az Európai Unió működéséről szóló szerződés 101. cikkének és az EGT-Megállapodás 53. cikkének alkalmazására vonatkozó eljárásban (AT.39610 – „erősáramú [helyesen: elektromos] kábelek” ügy) 2014. április 2-án hozott bizottsági határozat (az értesítés a C(2014) 2139 final dokumentummal történt) (HL 2014. L 319., 10. o.).


title: T-109/17. sz. ügy: A Törvényszék 2018. október 18-i ítélete – FCA US kontra EUIPO – Busbridge (VIPER) („Európai uniós védjegy – Törlési eljárás – A VIPER európai uniós ábrás védjegy bejelentése – A VIPER korábbi nemzeti szóvédjegy – A korábbi védjegy tényleges használata – Azon áruk, amelyekkel kapcsolatban a korábbi védjegyet használták – A korábbi védjegy használatának jelentősége – A 207/2009/EK rendelet 57. cikkének (2) és (3) bekezdése [jelenleg az (EU) 2017/1001 rendelet 64. cikkének (2) és (3) bekezdése]”)

text:
               3.12.2018

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 436/41

      A Törvényszék 2018. október 18-i ítélete – FCA US kontra EUIPO – Busbridge (VIPER)
      (T-109/17. sz. ügy) (1)

      ((„Európai uniós védjegy - Törlési eljárás - A VIPER európai uniós ábrás védjegy bejelentése - A VIPER korábbi nemzeti szóvédjegy - A korábbi védjegy tényleges használata - Azon áruk, amelyekkel kapcsolatban a korábbi védjegyet használták - A korábbi védjegy használatának jelentősége - A 207/2009/EK rendelet 57. cikkének (2) és (3) bekezdése [jelenleg az (EU) 2017/1001 rendelet 64. cikkének (2) és (3) bekezdése]”))
      (2018/C 436/58)
      Az eljárás nyelve: angol

         Felek

         Felperes: FCA US LLC (City of Auburn Hills, Michigan, Egyesült Államok) (képviselő: C. Morcom QC)

         Alperes: az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala (EUIPO) (képviselő: D. Hanf meghatalmazott)

         A másik fél az EUIPO fellebbezési tanácsa előtti eljárásban: Robert Dennis Busbridge (Hookwood, Egyesült Királyság)

         Az ügy tárgya

      Az EUIPO első fellebbezési tanácsának R. D. Busbridge és az FCA US közötti törlési eljárással kapcsolatban 2016. december 1-jén hozott határozata (R 554/2016-1. sz. ügy) ellen benyújtott kereset.

         Az ítélet rendelkező része

                  1)

                  A Törvényszék a keresetet elutasítja.

                  2)

                  A Törvényszék az FCA US LLC-t kötelezi a költségek viselésére.

         (1)  HL C 121., 2017.4.18.


title: C-668/16. sz. ügy: A Bíróság (második tanács) 2018. október 4-i ítélete – Európai Bizottság kontra Németországi Szövetségi Köztársaság (Tagállami kötelezettségszegés – 2006/40/EK irányelv – A gépjárművek légkondicionáló rendszereiből eredő kibocsátások – Az 5. cikk (4) és (5) bekezdése – 2007/46/EK irányelv – Gépjárművek jóváhagyása – 12., 29., 30. és 46. cikk – A műszaki előírásoknak nem megfelelő járművek – A nemzeti hatóságok felelőssége)

text:
               3.12.2018

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 436/6

      A Bíróság (második tanács) 2018. október 4-i ítélete – Európai Bizottság kontra Németországi Szövetségi Köztársaság
      (C-668/16. sz. ügy) (1)

      ((Tagállami kötelezettségszegés - 2006/40/EK irányelv - A gépjárművek légkondicionáló rendszereiből eredő kibocsátások - Az 5. cikk (4) és (5) bekezdése - 2007/46/EK irányelv - Gépjárművek jóváhagyása - 12., 29., 30. és 46. cikk - A műszaki előírásoknak nem megfelelő járművek - A nemzeti hatóságok felelőssége))
      (2018/C 436/05)
      Az eljárás nyelve: német

         Felek

         Felperes: Európai Bizottság (képviselők: C. Hermes, D. Kukovec és C. Becker meghatalmazottak)

         Alperes: Németországi Szövetségi Köztársaság (képviselők: T. Henze és D. Klebs meghatalmazottak)

         Rendelkező rész

                  1)

                  A Németországi Szövetségi Köztársaság nem teljesítette a következőkből eredő kötelezettségeit:

                              —

                              a gépjárművek légkondicionáló rendszereiből eredő kibocsátásokról és a 70/156/EGK tanácsi irányelv módosításáról szóló, 2006. május 17-i 2006/40/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv, valamint a 2010. április 16-i 371/2010/EU bizottsági rendelettel módosított, a gépjárművek és pótkocsijaik, valamint az ilyen járművek rendszereinek, alkatrészeinek [helyesen: összetevőinek] és önálló műszaki egységeinek jóváhagyásáról szóló, 2007. szeptember 5-i 2007/46/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (keretirányelv) 12. és 30. cikke, mivel az indokolással ellátott véleményben előírt határidőn belül nem tette meg a Daimler AG által 2013. január 1. és június 26. között forgalmazott, a 246., a 176. és a 117. típusba tartozó 133 713 jármű típusjóváhagyásuknak való megfelelésének helyreállításához szükséges intézkedéseket, amennyiben azokat nem az e jóváhagyott típusok tekintetében bejelentett R1234yf hűtőközeggel, hanem egy olyan hűtőközeggel látták el, amelynek globális felmelegedési potenciálja – a 2006/40 irányelv 5. cikkének (4) bekezdésében előírt felső határ megsértésével – meghaladta a 150-et, továbbá

                              —

                              a 2006/40 irányelv, valamint a 371/2010 rendelettel módosított 2007/46 irányelv 46., 5. és 18. cikkének együttesen értelmezett rendelkezései, mivel az indokolással ellátott véleményben előírt határidőn belül nem tette meg az ezen utóbbi 46. cikkében említett, annak biztosítását célzó szankciók végrehajtásához szükséges intézkedéseket, hogy a gyártók tiszteletben tartsák a keretirányelvnek a gyártásmegfelelőséggel és a megfelelőségi nyilatkozat megadásával kapcsolatos 5. és 18. cikkét.

                  2)

                  A Bíróság a keresetet ezt meghaladó részében elutasítja.

                  3)

                  A Németországi Szövetségi Köztársaság maga viseli saját költségeit, valamint az Európai Bizottság költségeinek felét.

                  4)

                  Az Európai Bizottság viseli a saját költségeinek felét.

         (1)  HL C 70., 2017.3.6.


title: T-164/17. sz. ügy: A Törvényszék 2018. október 15-i ítélete – Apple and Pear Australia és Star Fruits Diffusion kontra EUIPO – Pink Lady America (WILD PINK) („Európai uniós védjegy – Felszólalási eljárás – A WILD PINK európai uniós szóvédjegy bejelentése – A korábbi PINK LADY európai uniós és nemzeti szóvédjegyek – A korábbi Pink Lady európai uniós ábrás védjegyek – Viszonylagos kizáró ok – Összetéveszthetőség – A 207/2009/EK rendelet 8. cikke (1) bekezdésének b) pontja [jelenleg az (EU) 2017/1001 rendelet 8. cikke (1) bekezdésének b) pontja] – A 207/2009 rendelet 8. cikkének (5) bekezdése [jelenleg a 2017/1001 rendelet 8. cikkének (5) bekezdése]”)

text:
               3.12.2018

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 436/42

      A Törvényszék 2018. október 15-i ítélete – Apple and Pear Australia és Star Fruits Diffusion kontra EUIPO – Pink Lady America (WILD PINK)
      (T-164/17. sz. ügy) (1)

      ((„Európai uniós védjegy - Felszólalási eljárás - A WILD PINK európai uniós szóvédjegy bejelentése - A korábbi PINK LADY európai uniós és nemzeti szóvédjegyek - A korábbi Pink Lady európai uniós ábrás védjegyek - Viszonylagos kizáró ok - Összetéveszthetőség - A 207/2009/EK rendelet 8. cikke (1) bekezdésének b) pontja [jelenleg az (EU) 2017/1001 rendelet 8. cikke (1) bekezdésének b) pontja] - A 207/2009 rendelet 8. cikkének (5) bekezdése [jelenleg a 2017/1001 rendelet 8. cikkének (5) bekezdése]”))
      (2018/C 436/59)
      Az eljárás nyelve: angol

         Felek

         Felperesek: Apple and Pear Australia Ltd (Victoria, Ausztrália) és Star Fruits Diffusion (Le Pontet, Franciaország) (képviselők: T. de Haan, P. Péters és H. Abraham ügyvédek)

         Alperes: Az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala (EUIPO) (képviselők: J. Ivanauskas és D. Walicka meghatalmazottak)

         A másik fél az EUIPO fellebbezési tanácsa előtti eljárásban, beavatkozó fél a Törvényszék előtti eljárásban: Pink Lady America LLC (Yakima, Washington, Amerikai Egyesült Államok) (képviselők: kezdetben R. Manno és S. Travaglio, később R. Manno ügyvédek)

         Az ügy tárgya

      Az EUIPO negyedik fellebbezési tanácsának egyrészről az Apple and Pear és Star Fruits Diffusion, másrészről a Pink Lady America közötti felszólalási eljárással kapcsolatban 2017. január 10-én hozott határozata (R 87/2015-4. sz. ügy) ellen benyújtott kereset.

         Az ítélet rendelkező része

                  1)

                  A Törvényszék az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala (EUIPO) negyedik fellebbezési tanácsának 2017. január 10-i határozatát (R 87/2015-4. sz. ügy) hatályon kívül helyezi.

                  2)

                  Az EUIPO viseli a saját költségeit, valamint az Apple and Pear Australia Ltd és a Star Fruits Diffusion részéről felmerült költségek felét, ideértve a részükről az EUIPO fellebbezési tanácsa előtti eljárásban felmerült költségek felét is.

                  3)

                  A Pink Lady America LLC viseli a saját költségeit, valamint az Apple and Pear Australia Ltd és a Star Fruits Diffusion részéről felmerült költségek felét, ideértve a részükről az EUIPO fellebbezési tanácsa előtti eljárásban felmerült költségek felét is.

         (1)  HL C 144., 2017.5.8.


title: T-564/18. sz. ügy: 2018. szeptember 21-én benyújtott kereset – Bernis és társai kontra EKB

text:
               3.12.2018

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 436/53

      2018. szeptember 21-én benyújtott kereset – Bernis és társai kontra EKB
      (T-564/18. sz. ügy)
      (2018/C 436/75)
      Az eljárás nyelve: angol

         Felek

         Felperesek: Ernests Bernis (Jurmala, Lettország), Oļegs Fiļs (Jurmala), OF Holding SIA (Riga, Lettország) és Cassandra Holding Company SIA (Jurmala) (képviselők: O. Behrends, M. Kirchner és L. Feddern ügyvédek)

         Alperes: Európai Központi Bank (EKB)

         Kérelmek

      A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:

                  —

                  semmisítse meg az Európai Központi Bank által az ABLV Bank, AS működési engedélye visszavonásáról 2018. július 11-én hozott ECB-SSM-2018-LVABL-2 WOANCA-2018–0007. sz. határozatot;

                  —

                  az alperest kötelezze az összes költség viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek

      Keresetük alátámasztása érdekében a felperesek hét jogalapra hivatkoznak.

                  1.

                  Az első jogalap azon alapul, hogy az EKB tévesen feltételezte, hogy fennállnak az engedély visszavonásának feltételei.

                  2.

                  A második jogalap azon alapul, hogy az EKB nem vette figyelembe a határozat diszkrecionális jellegét.

                  3.

                  A harmadik jogalap azon alapul, hogy az EKB megsértette az arányosság elvét.

                  4.

                  A negyedik jogalap azon alapul, hogy az EKB visszaélt a hatáskörével.

                  5.

                  Az ötödik jogalap azon alapul, hogy az EKB határozatának indokolása nem volt megfelelő.

                  6.

                  A hatodik jogalap lényeges eljárási követelmények megsértésén alapul.

                  7.

                  A hetedik jogalap azon elv megsértésén alapul, hogy saját felróható magatartására előnyök szerzése végett senki sem hivatkozhat.


title: C-519/18. sz. ügy: A Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Magyarország) által 2018. augusztus 7-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – TB kontra Bevándorlási és Menekültügyi Hivatal

text:
               3.12.2018

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 436/18

      A Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Magyarország) által 2018. augusztus 7-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – TB kontra Bevándorlási és Menekültügyi Hivatal
      (C-519/18. sz. ügy)
      (2018/C 436/23)
      Az eljárás nyelve: magyar

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

         Az alapeljárás felei

         Felperes: TB

         Alperes: Bevándorlási és Menekültügyi Hivatal

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1)

                  Úgy kell-e értelmezni a családegyesítési jogról szóló 2003/86/EK tanácsi irányelv (1) 10. cikkének (2) bekezdését, hogy amennyiben egy tagállam e cikk alapján engedélyezi a 4. cikkben meghatározott családi körön kívüli családtag beutazását, úgy e családtagra csak a 10. cikk (2) bekezdésében foglalt feltételt („menekült eltartottja”) alkalmazhatja?

                  2)

                  Amennyiben az 1. kérdésre adott válasz igen, úgy az irányelv 4. cikke (2) bekezdésének a) pontjában szabályozott „eltartotti” („dependency”) minőség olyan ténybeli helyzetet jelent-e, amelyben a különböző típusú függőségi tényezőknek együttesen, konjunktív módon kell fennállniuk, avagy az eset egyedi körülményeitől függően bármelyik függőségi tényező önmagában való fennállása is megalapozhatja azt? Ezzel összefüggésben megfelel-e a 10. cikk (2) bekezdésében foglalt feltételnek („menekült eltartottja”) az a tagállami jogszabály, amely az egyedi mérlegelést kizárva kizárólag egyetlen tényállási elemet, a függőségre utaló jellemzőt („egészségi állapota miatt képtelen önmagáról gondoskodni”) tekinti olyan feltételnek, mint ami megalapozza a feltételnek való megfelelést?

                  3)

                  Amennyiben az 1. kérdésre adott válasz nem, tehát a tagállam nemcsak a 10. cikk (2) bekezdésében foglalt feltételt („menekült eltartottja”) alkalmazhatja, az azt jelenti, hogy jogosult belátása szerint bármilyen, ideértve a 4. cikk (2) és (3) bekezdésében más családtagi kör vonatkozásában előírt feltételeket is meghatározni, avagy kizárólag az irányelv 4. cikk (3) bekezdésben foglalt feltételt alkalmazhatja? Ez esetben az irányelv 4. cikkének (3) bekezdésben foglalt „objectively unable to provide for their own needs on account of their state of health” milyen ténybeli helyzetet jelent? Úgy értelmezendő-e, hogy a családtag „a saját szükségleteiről” nem tud, vagy akként, hogy „önmagáról nem képes” gondoskodni, esetleg egyéb módon értelmezendő?

         (1)  A családegyesítési jogról szóló, 2003. szeptember 22-i 2003/86/EK tanácsi irányelv (HL 2003, L 251., 12. o.; magyar nyelvű különkiadás 19. fejezet, 6. kötet, 224. o.)


title: T-567/18. sz. ügy: 2018. szeptember 21-én benyújtott kereset – VE kontra ESMA

text:
               3.12.2018

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 436/54

      2018. szeptember 21-én benyújtott kereset – VE kontra ESMA
      (T-567/18. sz. ügy)
      (2018/C 436/76)
      Az eljárás nyelve: angol

         Felek

         Felperes: VE (képviselők: N. Flandin and L. Levi ügyvédek)

         Alperes: Európai Értékpapír-piaci Hatóság (ESMA)

         Kérelmek

      A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:

                  —

                  semmisítse meg az ESMA 2018. június 11-i azon határozatát, amelyben elutasította a felperes által az ESMÁ-nál fennálló munkaviszonyát megszüntető 2017. november 14-i határozattal szemben benyújtott panaszt;

                  —

                  ezzel egyidejűleg és amennyiben szükséges, semmisítse meg az ESMA 2017. november 14-i határozatát;

                  —

                  rendelje el a felperest ért nem vagyoni károk megtérítését;

                  —

                  az alperest kötelezze a költségek viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek

      Keresete alátámasztása érdekében a felperes hat jogalapra hivatkozik.

                  1.

                  Az első jogalap arra vonatkozik, hogy a felperest nem értesítették a szerződésben előírt értesítési időn belül a munkaszerződésének megszűnéséről.

                  2.

                  A második jogalap a meghallgatáshoz való jog megsértésére vonatkozik.

                  3.

                  A harmadik jogalap az indokolási kötelezettség megsértésére vonatkozik annyiban, amennyiben az Európai Unió Alapjogi Chartája 41. cikkének (2) bekezdése előírja, hogy az igazgatási szervek kötelesek döntéseiket indokolni.

                  4.

                  A negyedig jogalap arra vonatkozik, hogy a felperes kérelmeit elutasító határozat, valamint a munkaszerződés megszüntető határozat jogalapja nem megfelelő, mivel mindkettő a 2016. évi értékelésen alapul, amely nyilvánvaló értékelési hibákat tartalmaz.

                  5.

                  Az ötödik jogalap az arányosság elvének megsértésére vonatkozik.

                  6.

                  A hatodik jogalap a gondoskodási kötelezettség megsértésére vonatkozik, tekintettel a felperes egészségügyi problémáira és általános munkavégzési körülményeire.