title: A Bíróság (negyedik tanács) 2007. december 13-i ítélete.#Asda Stores Ltd kontra Commissioners of Her Majesty’s Revenue and Customs.#Előzetes döntéshozatal iránti kérelem: VAT and Duties Tribunal, London - Egyesült Királyság.#A Közösségi Vámkódex - Végrehajtási intézkedések - 2454/93/EGK rendelet -11. melléklet - Áruk nem preferenciális származása - Televízió-vevőkészülék - A lényeges feldolgozás vagy megmunkálás fogalma - A hozzáadott-érték kritériuma - Érvényesség és értelmezés - EGK-Törökország társulási megállapodás - A Társulási Tanács 1/95 határozata - Közvetlen hatály - Értelmezés.#C-372/06. sz. ügy.

text:
      C‑372/06. sz. ügy
      Asda Stores Ltd
      kontra
      Commissioners of Her Majesty’s Revenue and Customs
      (a VAT and Duties Tribunal, London [Egyesült Királyság] által benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem)
      „A Közösségi Vámkódex – Végrehajtási intézkedések – 2454/93/EGK rendelet –11. melléklet – Áruk nem preferenciális származása – Televízió‑vevőkészülék – A lényeges feldolgozás vagy megmunkálás fogalma – A hozzáadott érték kritériuma – Érvényesség és értelmezés – EGK‑Törökország társulási megállapodás – A Társulási Tanács 1/95 határozata – Közvetlen hatály – Értelmezés”
      Az ítélet összefoglalása
      1.        Áruk eredete – Meghatározás – Lényeges feldolgozás vagy megmunkálás
      (2913/92 tanácsi rendelet, 24. és 249. cikk; 2454/93 bizottsági rendelet, 11. melléklet)
      2.        Áruk eredete – Meghatározás – Lényeges feldolgozás vagy megmunkálás
      (2913/92 tanácsi rendelet, 24. cikk; 2454/93 bizottsági rendelet, 11. melléklet)
      3.        Nemzetközi megállapodások – Az EGK–Törökország társulási megállapodás – Vámunió
      (Az EGK–Törökország társulási megállapodáshoz csatolt kiegészítő jegyzőkönyv, 47. cikk, (1)–(3) bekezdés; az EK‑Törökország
            Társulási Tanács 1/95 határozata, 44–47. cikk)
      4.        Nemzetközi megállapodások – Az EGK–Törökország társulási megállapodás – Vámunió
      (Az EK‑Törökország Társulási Tanács 1/95 határozata, 47. cikk)
      5.        Nemzetközi megállapodások – Az EGK–Törökország társulási megállapodás – Vámunió
      (Az EGK–Törökország társulási megállapodáshoz csatolt kiegészítő jegyzőkönyv, 47. cikk, (2) bekezdés; az EK‑Törökország Társulási
            Tanács 1/95 határozata, 46  és 47. cikk)
      1.        A különálló részek összeszerelési művelete akkor minősül a származás szempontjából döntőnek tekinthető lényeges feldolgozásnak
         vagy megmunkálásnak, ha műszaki szempontból és a szóban forgó áru meghatározására tekintettel is a gyártás meghatározó szakaszát
         képezi, amelynek során megvalósul a felhasznált alkatrészek rendeltetési célja, és a szóban forgó áru elnyeri sajátos minőségi
         jellemzőit.

      Tekintettel azonban az összeszerelés fogalmába tartozó műveletek sokféleségére, vannak olyan esetek, amikor a műszaki szempontok
         alapján végzett vizsgálat nem lehet döntő az áru származásának megállapításában. Ilyen esetekben másodlagos szempontként figyelembe
         kell venni az összeszereléssel hozzáadott értéket is.

      E tekintetben a Bizottság feladata, hogy a Közösségi Vámkódex létrehozásáról szóló 2913/92 rendelet rendelkezéseinek, különösen
         a származási szabályok végrehajtásához szükséges intézkedéseknek az elfogadására vonatkozó mérlegelési mozgástere keretében
         olyan általános rendelkezéseket hozzon, amelyek a jogbiztonság érdekében tartósan figyelembe veszik az ipari ágazat egészének
         helyzetét, és amelyeket ezt követően nem befolyásolhat az ágazatba tartozó egyik vagy másik vállalkozás adott időpontban fennálló
         egyedi helyzete.

      Így az összeszerelés fogalmába tartozó műveletek az érintett ipari ágazatban való sokféleségének Bizottság általi figyelembevétele
         igazolhatja a hozzáadottérték‑kritériumra való hivatkozást.

      (vö. 36–37., 45–46., 51. pont és a rendelkező rész 1. pontja)
      2.        A 2454/93 rendelet 11. mellékletében említett, a Kombinált Nómenklatúra 8528 vámtarifaszámának 3. oszlopában szereplő, a 2913/92
         rendelet végrehajtására vonatkozó rendelkezéseket úgy kell értelmezni, hogy a színes televíziókészülékek gyártása során elért
         értéknövekedés kiszámításakor a szállító által a végtermékbe szerelt olyan különálló alkatrész, mint a sasszi [chassis] nem
         preferenciális származását nem kell külön meghatározni. A szóban forgó rendelkezések szövege ugyanis általánosan van megfogalmazva,
         és az érintett termék származásának megállapítása során nem tulajdonít döntő jelentőséget a termék valamely sajátos alkatrészének.
         A lényeg az, hogy a végterméket előállító vállalkozás által az összeszereléskor ténylegesen felhasznált összes alkatrészt
         figyelembe vegyék. Ebben az értelemben sem a Közösségi Vámkódex létrehozásáról szóló 2913/92 rendelet 24. cikkének rendelkezései,
         sem a 2454/93 rendelet 11. mellékletének rendelkezései nem teszik lehetővé az ilyen mérlegelés elvégzését az összeszerelési
         műveletek egészének figyelembevétele nélkül. E rendelkezések nem szólnak arról, hogy a gyártási eljárás során végzett bizonyos
         összeszerelési műveleteket más műveletek terhére kellene figyelembe venni, sem arról, hogy az ugyanazon gyártó által összeszerelt
         bizonyos alkatrészeket mesterségesen el kellene különíteni. E tekintetben annak elfogadása, hogy a szállító által összeszerelt
         valamely alkatrészt az összeszerelés folyamatán kívül esőnek kellene tekinteni azért, mert így az származó terméknek minősülhetne,
         az azzal járna, hogy az importőr vagy annak beszállítója mérlegelésére lenne bízva annak meghatározása, hogy az importált
         termék vagy annak egyik eleme – amelyet ugyanaz a vállalkozás egy másik termék gyártása során alkarészként felhasznál – az
         összeszerelési folyamat mely fázisában minősülne végterméknek. E megközelítés, amely a termék származását szubjektív megítéléstől
         tenné függővé, összeegyeztethetetlen a szóban forgó rendelet rendelkezéseinek objektív és előre látható jellegével, és meggátolná
         a 2454/93 rendelet 11. melléklete rendelkezéseinek hatékony érvényesülését.

      (vö. 57–59., 73. pont és a rendelkező rész 2. pontja)
      3.        Az EK‑Törökország Társulási Tanács a vámunió zárószakaszának bevezetéséről szóló 1/95 határozata – a társulási megállapodáshoz
         csatolt kiegészítő jegyzőkönyv 47. cikke (1)‑(3) bekezdésének és az említett határozat 45. és 46. cikkének rendelkezéseivel
         összefüggésben értelmezett – 44. cikkének rendelkezései nem bírnak közvetlen hatállyal a nemzeti bíróságok előtt, és így nem
         teszik lehetővé az egyes piaci szereplők számára, hogy ezek megsértésére érvényesen hivatkozva megtagadják az egyébként esedékes
         dömpingellenes vámok megfizetését.

      Elsősorban, noha az 1/95 határozat 44. cikke (1) bekezdésének rendelkezései az EGK‑Törökország Társulási Tanácsra bízzák a
         kereskedelmi védelmi intézkedések alkalmazása felfüggesztésének lehetőségét, azonban e rendelkezések feltételesek, mivel e
         hatáskör gyakorlását ahhoz a feltételhez kötik, hogy a Török Köztársaság betartja a versenyjogi szabályokat, az állami támogatások
         ellenőrzésére vonatkozó szabályokat, valamint a belső piacra irányadó közösségi vívmányok egyéb rendelkezéseit, és biztosítja
         ezek hatékony érvényesülését. Az ehhez hasonló rendelkezések tehát más intézkedések megvalósulását igénylik ahhoz, hogy a
         piaci szereplők jogaira kihatással legyenek, és nem alkalmasak a magánszemélyek jogi helyzetének közvetlen befolyásolására.

      Másodsorban, az EGK‑Törökország társulási megállapodáshoz csatolt kiegészítő jegyzőkönyv 47. cikke (1)–(3) bekezdésének és
         az 1/95 határozat 46. cikkének rendelkezései nem írnak elő semmiféle kötelezettséget, amennyiben a szerződő felekre bízzák
         a megfelelő védelmi intézkedések meghozatalának lehetőségét. Másfelől, ha e rendelkezések előírnák, hogy az érintett szerződő
         fél köteles tájékoztatni az 1/95 határozat 46. cikke alapján a vámunió vegyes bizottságát, vagy a kiegészítő jegyzőkönyv 47. cikke
         alapján a Társulási Tanácsot, akkor e kötelezettséget kizárólag az EGK–Törökország társulási megállapodásban részes felek
         számára hoznák létre. Ezen intézmények közti egyszerű formális tájékoztatás, amely egyáltalán nem érinti a magánszemélyek
         jogait vagy kötelezettségeit, és amelynek elmulasztása ez utóbbiak jogi helyzetére semmiféle kihatással nincs, nem olyan jellegű
         tehát, amely az említett rendelkezéseket közvetlen hatállyal ruházná fel.

      Harmadsorban, ami az 1/95 határozat 45. cikkét illeti, e rendelkezés csupán arra korlátozódik, hogy a szerződő feleket fellépésük
         információcsere és egyeztetés útján való összehangolására ösztönözze, és szintén nem ír elő kötelezettséget. A Bíróságnak
         a közvetlen hatályra vonatkozó ítélkezési gyakorlata így e rendelkezésre sem alkalmazandó.

      (vö. 85–89., 91. pont és a rendelkező rész 3. pontja)
      4.        Az EK‑Törökország Társulási Tanács a vámunió zárószakaszának bevezetéséről szóló 1/95 határozata 47. cikkének rendelkezései
         közvetlen hatállyal bírnak, és azon jogalanyok, akikre e rendelkezések alkalmazandók, jogosultak a tagállamok bíróságai előtt
         ezekre hivatkozni. E rendelkezések ugyanis – anélkül, hogy hatásuk vagy végrehajtásuk bármely más intézkedés megvalósulásától
         függne – világos, pontos és feltétel nélküli megfogalmazásban írják elő az importáló tagállam hatóságai számára azon kötelezettséget,
         hogy kérjék az importőrt az érintett termékek származási helyének a vámnyilatkozaton való feltüntetésére. A szóban forgó rendelkezések
         jellegére és céljára tekintettel e kötelezettség, amely a szerződő felek arra vonatkozó szándékát tükrözi, hogy az importőrtől
         megköveteljék bizonyos információk szolgáltatását, alkalmas a piaci szereplők jogi helyzetének közvetlen befolyásolására.

      (vö. 90–91. pont és a rendelkező rész 3. pontja)
      5.        Az EK‑Törökország Társulási Tanács a vámunió zárószakaszának bevezetéséről szóló 1/95 határozata 47. cikkének rendelkezéseit
         úgy kell értelmezni, hogy azok nem követelik meg, hogy a piaci szereplők tudomására hozzák azokat az információkat, amelyeket
         a dömpingellenes intézkedéseket hozó szerződő feleknek az 1/95 határozat 46. cikke alapján a vámunió vegyes bizottságával,
         vagy a kiegészítő jegyzőkönyv 47. cikkének (2) bekezdése alapján a Társulási Tanáccsal kell közölniük.

      Ugyanis noha az érintett piaci szereplők joggal várják el, hogy előzetesen, világosan és pontosan tájékoztassák őket azokról
         a dömpingellenes intézkedésekről, melyek rájuk vonatkozhatnak, és ebből következően az ilyen intézkedéseket megfelelően közzé
         kell tenni, többek között az Európai Unió Hivatalos Lapjában, azonban e követelmények semmi esetre sem foglalják magukban azt, hogy az említett piaci szereplőket ezenkívül olyan alakiságokról
         is tájékoztassák, melyeket kizárólag a szerződő felek érdekében írtak elő.

      (vö. 95., 97. pont és a rendelkező rész 4. pontja)
A BÍRÓSÁG ÍTÉLETE (negyedik tanács)
      2007. december 13.(*)

      „A Közösségi Vámkódex – Végrehajtási intézkedések – 2454/93/EGK rendelet –11. melléklet – Áruk nem preferenciális származása – Televízió‑vevőkészülék – A lényeges feldolgozás vagy megmunkálás fogalma – A hozzáadott érték kritériuma – Érvényesség és értelmezés – EGK‑Törökország társulási megállapodás – A Társulási Tanács 1/95 határozata – Közvetlen hatály – Értelmezés”
      A C‑372/06. sz. ügyben,
      az EK 234. cikk alapján benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem tárgyában, amelyet a VAT and Duties Tribunal, London
         (Egyesült Királyság) a Bírósághoz 2006. szeptember 11‑én érkezett, 2006. szeptember 6‑i határozatával terjesztett elő az előtte

      az Asda Stores Ltd
      és
      a Commissioners of Her Majesty’s Revenue and Customs
      között folyamatban lévő eljárásban,
      A BÍRÓSÁG (negyedik tanács),
      tagjai: K. Lenaerts tanácselnök, G. Arestis, Juhász E., J. Malenovský (előadó) és T. von Danwitz bírák,
      főtanácsnok: J. Mazák,
      hivatalvezető: L. Hewlett főtanácsos,
      tekintettel az írásbeli szakaszra és a 2007. június 13‑i tárgyalásra,
      figyelembe véve a következők által előterjesztett észrevételeket:
      –        az Asda Stores Ltd képviseletében P. De Baere és M. Kuschewsky advocaten,
      –        az Egyesült Királyság Kormánya képviseletében E. O’Neill, meghatalmazotti minőségben, segítője: K. Beal barrister,
      –        az olasz kormány képviseletében I. M. Braguglia, meghatalmazotti minőségben, segítője: G. Albenzio avvocato dello Stato,
      –        az Európai Közösségek Bizottsága képviseletében X. Lewis és J. Hottiaux, meghatalmazotti minőségben,
      tekintettel a főtanácsnok meghallgatását követően hozott határozatra, miszerint az ügy elbírálására a főtanácsnok indítványa
         nélkül kerül sor,

      meghozta a következő
      Ítéletet
      1        Az előzetes döntéshozatal iránti kérelem a Közösségi Vámkódex létrehozásáról szóló 2913/92/EGK tanácsi rendelet végrehajtására
         vonatkozó rendelkezések megállapításáról szóló, 1993. július 2‑i 2454/93/EGK bizottsági rendelet (HL L 253., 1. o.; magyar
         nyelvű különkiadás 2. fejezet, 6. kötet, 3. o.) 11. mellékletében említett, a Kombinált Nómenklatúra 8528 vámtarifaszámának
         3. oszlopában szereplő rendelkezések (a továbbiakban: a 2454/93 rendelet 11. mellékletének vitatott rendelkezései) érvényességére
         vonatkozik.

      2        Az említett kérelem e rendelkezések értelmezésére is vonatkozik.

      3        Az előzetes döntéshozatal iránti kérelem az Európai Gazdasági Közösség és Törökország közötti társulás létrehozásáról szóló,
         egyrészről a Török Köztársaság, másrészről az Európai Gazdasági Közösség tagállamai és a Közösség által 1963. szeptember 12‑én
         Ankarában aláírt, a Közösség nevében az 1963. december 23‑i 64/732/EGK tanácsi határozattal (HL 1964. 217., 3685. o.; magyar
         nyelvű különkiadás 11. fejezet, 11. kötet, 10. o.) megkötött, jóváhagyott és megerősített megállapodáshoz (a továbbiakban:
         EGK‑Törökország társulási megállapodás) csatolt, 1970. november 23‑án Brüsszelben aláírt, a Közösség nevében az 1972. december
         19‑i 2760/72/EGK tanácsi rendelettel (HL L 293., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 11. fejezet, 11. kötet, 41. o.) megkötött,
         jóváhagyott és megerősített kiegészítő jegyzőkönyv (a továbbiakban: kiegészítő jegyzőkönyv) 47. cikkének értelmezésére szintén
         vonatkozik.

      4        Végül az említett kérelem az EK‑Törökország Társulási Tanács 1995. december 22‑i, a vámunió zárószakaszának bevezetéséről
         szóló 1/95 határozata (HL 1996. L 35., 1. o., a továbbiakban: 1/95 határozat) 44–47. cikkének értelmezésére is vonatkozik.

      5        E kérelmet az Asda Stores Ltd (a továbbiakban: Asda) és a Commissioners of Her Majesty’s Revenue and Customs (az Egyesült
         Királyság vámhatósága, a továbbiakban: vámhatóság) között Törökországban gyártott és az Egyesült Királyságba importált színes
         televíziókészülékek (a továbbiakban: SzTVk) vonatkozásában a dömpingellenes vámokra és az importra kivetett hozzáadottérték‑adóra
         (a továbbiakban: HÉA) vonatkozó jogvita keretében terjesztették elő.

       Jogi háttér
       Az EGK–Törökország társulási megállapodás
      6        A társulási megállapodás 2. cikkének (1) bekezdésével összhangban a megállapodás célja a szerződő felek közötti kereskedelmi
         és gazdasági kapcsolatok folyamatos és kiegyensúlyozott megerősítésének elősegítése, teljes mértékben figyelembe véve, hogy
         biztosítani kell a török gazdaság gyorsuló fejlődését, továbbá javítani kell a török lakosság foglalkoztatási szintjén és
         életkörülményein. Ugyanezen cikk (3) bekezdése kimondja, hogy e társulás előkészítő szakaszból, átmeneti szakaszból és zárószakaszból
         áll.

      7        Az EGK–Törökország társulási megállapodás 3. cikkének (1) bekezdése előírja:

      „Az előkészítő szakasz során a Török Köztársaság a Közösségtől kapott támogatással megerősíti a gazdaságát, hogy eleget tudjon
         tenni az átmeneti és zárószakasz során reá háruló kötelezettségeknek.

      Az előkészítő szakaszra vonatkozó részletes szabályokat – különös tekintettel a közösségi támogatásra vonatkozó szabályokra –
         az e megállapodás részét képező ideiglenes jegyzőkönyv és pénzügyi jegyzőkönyv határozza meg.”

      8        Az EGK‑Törökország társulási megállapodás 6. cikke a következőképpen fogalmaz:

      „A Szerződő Felek a társulás megvalósításának és fokozatos fejlesztésének biztosítása érdekében a Társulási Tanácsban üléseznek,
         amely a megállapodásban ráruházott hatáskörök korlátai között jár el.”

      9        Az EGK‑Törökország társulási megállapodás 30. cikke szerint:

      „A Szerződő Felek közös megegyezésével [az] e megállapodáshoz csatolt jegyzőkönyvek a megállapodás szerves részét képezik.”
      10      A kiegészítő jegyzőkönyv 47. cikke értelmében:

      „(1)      Amennyiben a Társulási Tanács bármelyik Szerződő Fél kérelmére a huszonkét éves időszak során dömpinget állapít meg a Közösség
         és Törökország közötti kereskedelemben, ajánlásokat tesz az ilyen gyakorlatot folytató személynek vagy személyeknek a gyakorlat
         megszüntetése érdekében.

      (2)      A károsult Szerződő Fél a Társulási Tanács értesítését követően megteheti a megfelelő védintézkedéseket, amennyiben
      a)      a Társulási Tanács a kérelem benyújtásától számított három hónapon belül nem hozott határozatot az (1) bekezdés alapján;
      b)      a dömpinget az (1) bekezdésben megállapított ajánlások ellenére folytatják.
      A károsult Fél – amennyiben érdekeinek védelme azonnali cselekvést követel meg – a Társulási Tanács értesítését követően továbbá
         ideiglenes védintézkedéseket tehet, amelyek magukban foglalhatják a dömpingellenes vámokat is. Ezeket az intézkedéseket a
         kérelem benyújtásától vagy attól az időponttól kezdve, amikor a károsult Fél a védintézkedéseket az első albekezdés b) pontja
         alapján megtette, legfeljebb három hónapig lehet alkalmazni.

      (3)      Amennyiben védintézkedéseket tettek a (2) bekezdés első albekezdésének a) pontja vagy a (2) bekezdés második albekezdése alapján,
         a Társulási Tanács bármikor határozhat arról, hogy ezeket a védintézkedéseket az első albekezdés szerinti ajánlások kiadásáig
         fel kell függeszteni.

      A Társulási Tanács javasolhatja a 2. cikk első albekezdésének b) pontja alapján tett védintézkedések megszüntetését vagy módosítását.
      (4)      Amennyiben valamelyik Szerződő Fél területére olyan árut exportáltak, amelyek eredetileg a másik Szerződő Fél területéről
         származott vagy ott szabad forgalomban volt, az utóbbiba újból behozhatják, anélkül hogy ennek során vámnak, mennyiségi korlátozásnak
         vagy azzal azonos hatású intézkedéseknek vetnék alá.

      A Társulási Tanács minden megfelelő ajánlást megtehet e bekezdés alkalmazásával kapcsolatban; ennek során a Közösség által
         e területen szerzett tapasztalatokra támaszkodik.”

      11      Az 1/95 határozat vámuniót hoz létre a Közösség és a Török Köztársaság között fő szabály szerint a mezőgazdasági termékek
         körébe nem tartozó áruk tekintetében. A határozat előírja a vámok és az azonos hatású díjak eltörlését, valamint a mennyiségi
         és minőségi korlátozások megszüntetését.

      12      E határozat IV. fejezetében szereplő, „Kereskedelmi védelmi eszközök” címet viselő III. része az alábbi cikkeket tartalmazza:

      „44. cikk
      (1)      A Társulási Tanács bármely fél kérelmére felülvizsgálja a kereskedelmi védelmi eszközök alkalmazásának elvét, kivéve az egyik
         szerződő fél által a másik szerződő féllel fennálló kapcsolatában bevezetett védintézkedések esetét. E felülvizsgálat keretében
         a Társulási Tanács határozhat ezen eszközök alkalmazásának felfüggesztéséről, feltéve hogy Törökország betartotta a versenyjogi
         szabályokat, az állami támogatásokra ellenőrzésére vonatkozó szabályokat valamint a belső piacra irányadó közösségi vívmányok
         egyéb rendelkezéseit, és biztosította ezek hatékony érvényesülését, így nyújtva a belső piacon meglévőhöz hasonló garanciát
         a tisztességtelen versennyel szemben.

      (2)      A kiegészítő jegyzőkönyvnek a dömpingellenes intézkedések végrehajtására vonatkozó 47. cikke hatályban marad.
      45. cikk
      Az V. fejezet II. részének rendelkezéseitől eltérően az említett részben szereplő tanácskozási és döntéshozatali eljárás nem
         alkalmazandó a szerződő felek által hozott kereskedelmi védelmi intézkedések esetében.

      A harmadik államokkal szemben alkalmazott kereskedelmi politikai intézkedések alkalmazásakor – amikor ezt a nemzetközi körülmények
         és kötelezettségeik lehetővé teszik – a szerződő felek törekszenek arra, hogy fellépésüket információcsere és egyeztetés útján
         összehangolják.

      46. cikk
      Az áruk szabad mozgásának 1. fejezetben kimondott elvétől eltérve az a szerződő fél, aki a másik féllel vagy harmadik állammal
         fennálló viszonyában a 44. cikkben szereplő kereskedelmi védelmi eszköz címén dömpingellenes vagy bármely más intézkedést
         tett vagy tesz, az érintett termékeknek a másik fél területéről érkező behozatalát ezen intézkedéseknek vetheti alá. Ez esetben
         a szerződő fél tájékoztatja a vámunió vegyes bizottságát.

      47. cikk
      Az előző cikkekben szereplő kereskedelmi politikai intézkedések tárgyát képező termékek behozatalára vonatkozó formalitások
         teljesítése során az importáló állam hatóságai az érintett termékek származási helyének a vámáru‑nyilatkozaton való feltüntetésére
         kérik az importőrt.

      A szóban forgó áruk pontos származási helyének megállapítása céljából további bizonyíték kérhető, ha komoly és megalapozott
         kételyek ezt feltétlenül szükségessé teszik.” [nem hivatalos fordítás]

       A Közösségi Vámkódex
      13      A Közösségi Vámkódex létrehozásáról szóló, 1992. október 12‑i 2913/92/EGK tanácsi rendelet (HL L 302., 1. o.; magyar nyelvű
         különkiadás 2. kötet, 4. fejezet, 307. o., a továbbiakban: Közösségi Vámkódex) II. címe 2. fejezete „Nem preferenciális származás”
         elnevezésű 1. szakaszának 22. cikke kimondja:

      „A 23–26. cikk határozza meg az áruk nem preferenciális származását a következők alkalmazásában:
      a)      az Európai Közösségek Vámtarifájának alkalmazása, a 20. cikk (3) bekezdésének d) és e) pontjában említett intézkedések kivételével;
      b)      az áruforgalommal kapcsolatos különleges tárgykörökre vonatkozó közösségi rendelkezések által megállapított tarifális intézkedésektől
         eltérő előírások alkalmazása;

      c)      a származási bizonyítványok kiállítása és kiadása.”
      14      A Közösségi Vámkódex 23. cikke értelmében:

      „(1)      Valamely országból származó áruk a teljes egészében ebben az országban létrejött vagy előállított áruk.
      (2)      »Teljes egészében valamely országban létrejött vagy előállított áruk«:
      a)      az ebben az országban kitermelt ásványi termékek;
      b)      az ott betakarított növényi termények;
      c)      az ott született és tenyésztett élőállatok;
      d)      az ott nevelt élőállatokból származó termékek;
      e)      az ott folytatott vadászatból vagy halászatból származó termékek;
      f)      az ország parti tengerén kívül az érintett országban lajstromozott vagy bejegyzett és ennek az országnak a lobogója alatt
         hajózó hajókkal a tengerből kinyert tengeri halászati termékek és más termékek;

      g)      az ebből az országból származó, az f) pontban említett termékekből a feldolgozó hajók fedélzetén előállított vagy termelt
         áru, amennyiben ezen feldolgozó hajókat az adott országban lajstromozták vagy jegyezték be, és azok annak lobogója alatt hajóznak;

      h)      a parti tengeren kívül a tengerfenékről vagy a tengerfenék alatti altalajból nyert termékek, amennyiben az országnak kizárólagos
         joga van a tengerfenék vagy az altalaj kiaknázására;

      i)      gyártási műveletekből és használt cikkekből származó hulladékok és maradékok, ha ezeket ebben az országban gyűjtötték össze,
         és kizárólag nyersanyagok visszanyerésére alkalmasak;

      j)      a kizárólag az a)–i) pontban említett áruból vagy ezek származékaiból, bármely termelési szakaszban, ebben az országban előállított
         termékek.

      (3)      A (2) bekezdés alkalmazásában az »ország« kifejezés magában foglalja az ország parti tengerét.”
      15      A Közösségi Vámkódex 24. cikke szerint:

      „Azokat az árukat, amelyeknek az előállításában egynél több ország vett részt, úgy kell tekinteni, hogy abból az országból
         származnak, amelyben az utolsó lényeges, gazdaságilag indokolt feldolgozáson vagy megmunkáláson mentek keresztül az ehhez
         felszerelt vállalkozás területén, és új termék létrehozását eredményezték, vagy az előállítás fontos szakaszát képezték.”

      16      E Vámkódex 25. cikke értelmében:

      „Az olyan feldolgozás vagy megmunkálás, amelynek tekintetében megállapítást nyer, vagy a megállapított tények igazolják azt
         a feltevést, hogy annak egyedüli célja a meghatározott országokból érkező árura a Közösségben alkalmazandó rendelkezések megkerülése
         volt, semmilyen körülmények között nem származtatja az így előállított árut abból az országból, ahol az említett feldolgozást
         vagy megmunkálást végezték a 24. cikk értelmében.”

      17      Az említett Vámkódex 26. cikke alapján:

      „A vámjogszabályok vagy a különleges tárgykörökre vonatkozó más közösségi jogszabályok kötelezővé tehetik az áru származására
         vonatkozó igazolás bemutatását.

      Ezen irat bemutatása ellenére a vámhatóságok, kétség esetén, további igazolást kérhetnek annak biztosítására, hogy a jelzett
         származás összhangban van a vonatkozó közösségi jogszabályok által megállapított szabályokkal.”

      18      A Közösségi Vámkódex 249. cikke előírja, hogy az e Kódex végrehajtásához szükséges intézkedéseket az Európai Közösségek Bizottsága
         fogadja el.

       A 2454/93 rendelet
      19      A 2454/93 rendelet 39. cikke értelmében:

      „A 11. mellékletben felsorolt előállított termékek vonatkozásában az abban a mellékletben szereplő táblázat 3. oszlopában
         említett megmunkálást, illetve feldolgozást kell olyan eljárásnak vagy műveletnek tekinteni, amely a létrejött terméknek a
         Vámkódex 24. cikke szerinti származó helyzetet megalapozza.

      A 11. mellékletben foglalt szabályok alkalmazásának módszerét a 9. mellékletben található bevezető megjegyzések írják le.”
      20      A 2454/93 rendelet „Bevezető megjegyzések az előállított termékek származó helyzetét megalapozó, illetve nem megalapozó megmunkálási
         vagy feldolgozási műveletek listáihoz, amennyiben a műveleteket nem származó anyagokon hajtották végre” elnevezésű 9. melléklete
         az alábbi 2. és 3. megjegyzést tartalmazza:

      „2. megjegyzés
      2.1.      Az »előállítás« kifejezés mindenfajta megmunkálásra vagy feldolgozásra vonatkozik, köztük az »összeszerelésre« vagy a különleges
         műveletekre is.

      2.2.      Az »anyag« kifejezés a termék előállításánál felhasznált valamennyi »összetevőre«, »nyersanyagra«, »alkotóelemre« vagy »alkatrészre«
         stb. vonatkozik.

      2.3.      A »termék« kifejezés az előállított termékre utal abban az esetben is, ha ezt a terméket a későbbiekben egy másik előállítási
         műveletben való felhasználásra szánják.

      3. megjegyzés
      3.1.      A 3. oszlopban megadott szabályban előírt megmunkálást vagy feldolgozást csak a felhasznált nem származó anyagok vonatkozásában
         kell végrehajtani. A 3. oszlopban feltüntetett valamely szabályban szereplő korlátozások hasonlóképpen csak a felhasznált
         nem származó anyagokra vonatkoznak.

      3.2.      Ha egy újabb termék előállítása folyamán kiindulási anyagként olyan nem származó anyagokból készült termék kerül felhasználásra,
         amelyik előállítása során már maga származó helyzetet nyert, akkor az ilyen termékre nem vonatkozik a listában a végső termékre
         előírt szabály.

      Például:
      A hímzés nélküli szövet azáltal nyerhet származó helyzetet, ha fonálból szövik. Ha ezt az anyagot később hímzett ágynemű készítésére
         használják fel, akkor a hímzés nélküli szövet felhasználására előírt százalékos határérték ebben az esetben nem alkalmazandó.”

      21      A 2454/93 rendelet 11. melléklete a következő:

               „KN‑kód

                A termékek leírása

               A nem származó anyagokon végzett olyan megmunkálás vagy feldolgozás, amely a származó helyzetet megalapozza

               (1)

               (2)

               (3)

               […]
               ex 8528

               […]
               Televízióadás vételére alkalmas készülék (a videotuner, a video‑vetítőkészülék és a videomonitor kivételével), rádióműsor‑vevőkészüléket
                  vagy hangfelvevő vagy ‑lejátszó készüléket magában foglaló is, de képfelvevő és ‑lejátszó készülék nélkül

               […]
               Előállítás, amelyben az összeszerelő műveletek és, indokolt esetben, az összeszerelés helyének megfelelő országból származó
                  alkatrészek beépítése következtében elért értéknövekedés a termék gyártelepi árának legalább 45%‑át teszi ki.

               Ha a 45%‑os szabály nem teljesül, akkor a készülék azoknak az alkatrészeknek a származási országában kezelendő származóként,
                  amelyek gyártelepi ára a készülék gyártelepi árának több mint 35%‑át adja.

               Ha a 35%‑os szabálynak két ország is eleget tesz, akkor a készülék azoknak az alkatrészeknek a származási országában kezelendő
                  származóként, amelyek nagyobb százalékos arányt képviselnek.”

       A 2584/98 rendelet
      22      A Malajziából, a Kínai Népköztársaságból, a Koreai Köztársaságból, Szingapúrból és Thaiföldről származó színes televízió‑vevőkészülékek
         behozatalára végleges dömpingellenes vám kivetéséről és az ideiglenes vám végleges beszedéséről szóló 710/95/EK rendelet (HL L 324.,
         1. o.) módosításáról szóló, 1998. november 27‑i 2584/98 tanácsi rendelet 1. cikke állapította meg a 8528 vámtarifaszám alá
         tartozó említett készülékekre alkalmazandó dömpingellenes vám mértékét.

       Az alapeljárás és az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések
      23      Az Egyesült Királyságban létrehozott vállalkozás, az Asda, 2000 júniusa és 2001 áprilisa között a török jog szerint létrehozott
         Vestel France, Electronic Sanayi re Ticavet A. S. (a továbbiakban: Vestel France) által Törökországban összeszerelt SzTVket
         importált az Egyesült Királyságba. Az Asda által kiállított behozatali vámáru‑nyilatkozatok arról tanúskodtak, hogy az áruk
         származási helye Törökország volt.

      24      A szállítmányokhoz mellékelték a török hatóságok által kiállított kísérő A.TR1 igazolást, amely az 1/95 határozatnak megfelelően
         igazolta, hogy az áruk szabad forgalomban vannak. Az igazolás tanúsította, hogy Törökországban kiegyenlítő illeték fizetésére
         került sor.

      25      Az Egyesült Királyság vámhatóságai azonban úgy vélték, hogy az SzTVk törökországi összeszerelésének körülményei arra engednek
         következtetni, hogy a 2454/93 rendelet 11. mellékletének vitatott rendelkezéseiben szereplő szempontokat alkalmazva azok valójában
         Kínából és Koreából származnak, amely országokra a 2584/98 rendeletben előírt dömpingellenes intézkedések vonatkoznak.

      26      Az Asda által importált szállítmányra vonatkozóan 2003 júniusában, majd 2003 októberében 410 786,52 GBP összegű dömpingellenes
         vám és behozatali HÉA utólagos beszedésére vonatkozó fizetési meghagyás kibocsátására került sor.

      27      Az Asda vitatta e vám és adó jogszerűségét az Egyesült Királyság vámhatóságai előtt, majd fellebbezésének elutasítását követően
         a London VAT and Duties Tribunalhoz fordult.

      28      Mivel az Asda kétségbe vonta a 2454/93 rendelet 11. melléklete vitatott rendelkezéseinek érvényességét és vitatta e rendelkezések,
         valamint az 1/95 határozat vámhatóságok általi értelmezését, a London VAT and Duties Tribunal úgy határozott, hogy az eljárást
         felfüggeszti, és előzetes döntéshozatal céljából az alábbi kérdéseket terjeszti a Bíróság elé:

      „(1)      Érvénytelenek‑e a [2454/93 rendelet 11. mellékletének vitatott rendelkezéseiben szereplő] nem preferenciális származás megállapítására
         vonatkozó, a táblázat 8528 vámtarifaszámhoz tartozó 3. oszlopában kifejtett szabályok a Törökországban gyártott, a Kombinált
         Nómenklatúra 8528 vtsz‑a alá tartozó [SzTVk] tekintetében amiatt, hogy azok összeegyeztethetetlenek a Közösségi Vámkódex […]
         24. cikkének rendelkezéseivel?

      (2)      Abban az esetben, ha a [2454/93 rendelet 11. mellékletének vitatott rendelkezéseiben szereplő] különös származási szabály
         az SzTVk tekintetében érvényes, meg kell‑e külön határozni valamely elkülönülő alkatrésznek, mint például a kész SzTV‑be beépített
         sasszinak [chassis, alaplap vagy készülékház] a nem preferenciális származását, és ha igen, akkor a nem preferenciális származást
         az alábbiak közül:

               a)     a termék fizikai feldolgozása vagy megmunkálása alapján, annak meghatározása érdekében, hogy a termék hol ment keresztül az
         utolsó lényeges, gazdaságilag indokolt feldolgozáson vagy megmunkáláson (feltételezve, hogy a Közösségi Vámkódex 24. cikkében
         meghatározott többi feltétel teljesül), vagy

               b)     az Európai Bizottság és a tagállamok által a […] Közösségnek a Kereskedelmi Világszervezet előtt a nem preferenciális származásra
         vonatkozó szabályok összehangolására vonatkozó tárgyalások során képviselt tárgyalási pozíciója céljából megállapított különös
         és kisegítő szabályok alapján, amely tekintetben a jelen körülmények között a különös szabály a 45%‑os hozzáadottérték‑teszt,
         a kisegítő szabály pedig az, hogy az áru származási országa az az ország, amelyből a nem származó anyagok nagyobb része származik
         az egyes fejezetekben meghatározottak szerint, azzal azonban, hogy ha a származó anyagok elérik az összes felhasznált anyag
         legalább 50%‑át, az áru származási országa ezen anyagok származási országa, vagy

               c)     vagy valamely más alapon kell meghatározni?
      (3)      Abban az esetben is szükséges a [2454/93] rendelet 11. mellékletében az SzTVk‑re vonatkozó különös származási szabálynak az
         SzTVk‑re történő alkalmazásához meghatározni a sasszi értékét, ha az SzTV valamely alkatrésze, mint például a sasszi, a Közösségi
         Vámkódex 24. cikke szerint a fizikai feldolgozás vagy megmunkálás szabálya alapján helyi származásúnak tekintendő?

      (4)      Abban az esetben, ha a [2454/93 rendelet 11. mellékletének] alkalmazása során alkalmazhatók a Közösségnek a [Világkereskedelmi
         Szervezet] előtt képviselt tárgyalási pozíció céljából elfogadott szabályok, az SzTV valamely alkatrészének, mint például
         a sasszinak, saját tényleges gyártelepi árral kell rendelkeznie, vagy ahhoz hozzárendelhető a gyártelepi árral egyenértékű
         érték?

      (5)      Ha a (3) vagy (4) kérdésre adott válaszból az következik, hogy figyelembe kell venni a tényleges gyártelepi árral egyenértékű
         értéket, hogyan kell meghatározni ezen értéket?

      Így különösen:
               a)     Helyes‑e i. a Közösségi Vámkódex 29. vagy 30. cikkének; ii. a [2454/93] rendelet 141‑153. cikke bármelyikének; és iii. a [2454/93]
         rendelet 23. mellékletében foglalt, a vámértékre vonatkozó értelmező megjegyzések bármelyikének alkalmazása?

               b)     Milyen bizonyíték szükséges az érték, illetve költség meghatározásához?
               c)     Milyen körülmények között lehet az SzTV valamely alkatrésze nem preferenciális származásának megállapítása során számított
         vagy teoretikusan meghatározott költséget alkalmazni?

               d)     Milyen típusú költségek vehetők számításba egy alkatrész számított vagy teoretikusan meghatározott költségének a meghatározása
         során?

               e)     Helyes‑e az adott időszakra vonatkozó átlagértékek alkalmazása egy adott termékre adott időpontban vonatkozó vámteher meghatározása
         során?

               f)     Helyes‑e különböző módszereket alkalmazni a költségek, illetve értékek kiszámítására az alkatrész és a kész, exportált termék
         költségének, illetve értékének összehasonlítása során?

      (6)      Előírják‑e az […] 1/95 határozat a […] kiegészítő jegyzőkönyv 47. cikkével együtt értelmezett 44. cikke (2) bekezdésének rendelkezései,
         hogy a Közösségnek kérelmet kell benyújtania az [EGK]‑Törökország Társulási Tanácshoz ajánlás megtétele iránt, és előzetesen
         értesítenie kell a Társulási Tanácsot a 2584/98 […] rendelet által kivetett dömpingellenes vámok Törökországból importált,
         már szabad forgalomban levő termékekre való alkalmazásának elrendeléséről?

      (7)      Előírja‑e az 1/95 határozat 46. cikke, hogy a Közösségnek – miután a 2584/98 […] rendelettel módosította a három korábbi [EU]
         tanácsi rendelettel szabályozott, a Kínából és Koreából származó egyes SzTVk behozatalára kivetett vámtételeket, valamint
         az érintett termékek körét – értesítenie kell a Vámunió Vegyes Bizottságát arról, hogy ezen intézkedéseket a Törökországból
         származó behozatalra is alkalmazni kívánja, mielőtt alkalmazná a Törökországból érkező, már szabad forgalomban levő, Kínából
         vagy Koreából származó SzTVk behozatalára a 2584/98 […] rendelet által újonnan kivetett dömpingellenes vámokat?

      (8)      Előírja‑e az 1/95 határozat 44‑47. cikke, hogy tájékoztassák, vagy más módon figyelmeztessék a piaci szereplőket az 1/95 határozat
         46. cikke szerint nyújtandó tájékoztatásra vagy a […] kiegészítő jegyzőkönyv 47. cikkének (2) bekezdése szerinti értesítésre?

      (9)      Abban az esetben, ha kérelem, értesítés vagy tájékoztatás szükséges:
               a)     Milyen formát kell öltenie az ilyen kérelemnek vagy értesítésnek az 1/95 határozat a […] kiegészítő jegyzőkönyv 47. cikkével
         együtt értelmezett 44. cikke szerint?

               b)     Milyen formát kell öltenie az 1/95 határozat 46. cikke szerint nyújtott tájékoztatásnak?
               c)     Megfelelő mértékben eleget tesznek‑e az Európai Bizottság által a jelen ügyben tett lépések a kérelem, az értesítés illetve
         a tájékoztatás formai követelményeinek?

               d)     Mi a következménye annak, ha ennek nem tesznek eleget?
      (10)      Közvetlenül alkalmazandóak‑e, vagy rendelkeznek‑e közvetlen hatállyal a nemzeti bíróságok előtt az 1/95 határozat 44., 46.
         és 47. cikkei és a […] kiegészítő jegyzőkönyv 47. cikke, oly módon, hogy azok biztosítják az egyes piaci szereplők azon jogát,
         hogy e cikkek megsértésére hivatkozva megtagadják az egyébként esedékes dömpingellenes vámok megfizetését?”

       Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdésekről
       Az első kérdésről
      29      Első kérdésével a kérdést előterjesztő bíróság lényegében arra keres választ, hogy érvénytelenek‑e a 2454/93 rendelet 11. mellékletének
         vitatott rendelkezései amiatt, hogy azok összeegyeztethetetlenek a Közösségi Vámkódex 24. cikkének rendelkezéseivel.

      30      Az Asda azzal érvel, hogy a 2454/93 rendelet 11. mellékletének vitatott rendelkezései a hozzáadott értéken alapuló kritériumra
         hivatkoznak, amennyiben ahhoz, hogy az előállítás alapozza meg a SzTV származó helyzetét abban az országban, ahol az összeszerelése
         megvalósult, azt követelik meg, hogy az összeszerelő műveletek és adott esetben a származó alkatrészek beépítése következtében
         elért értéknövekedés érje el a gyártelepi ár legalább 45%‑át, amely kritériumot a felperes „mennyiségi” követelménynek nevez,
         és amely szerinte összeegyeztethetetlen a Közösségi Vámkódex 24. cikkében meghatározott feltételekkel, amelyek a megítélése
         szerint „minőségiek”. Az Asda állítása szerint a Bizottság túllépte azt a hatáskörét, amelyet az Európai Unió Tanácsa ruházott
         rá az említett Kódexben elfogadott szabályok végrehajtása céljából.

      31      Elsősorban arra kell emlékeztetni, hogy a Közösségi Vámkódex 24. cikke szerint azokat az árukat, amelyeknek az előállításában
         egynél több ország vett részt, úgy kell tekinteni, hogy abból az országból származnak, amelyben az utolsó lényeges, gazdaságilag
         indokolt feldolgozáson vagy megmunkáláson mentek keresztül az ehhez felszerelt vállalkozás területén, és új termék létrehozását
         eredményezték, vagy az előállítás fontos szakaszát képezték.

      32      A Közösségi Vámkódex 24. cikke átveszi az áruk származása fogalmának közös meghatározásáról szóló, 1968. június 27‑i 802/68/EGK
         tanácsi rendelet (HL L 148., 1. o.) 5. cikkének szövegét, amely rendelet a Közösségi Kódex hatálybalépése előtt volt alkalmazandó.
         E rendelet értelmezése során a Bíróság úgy ítélte meg, hogy ezen 5. cikkből következik, hogy az utolsó lényeges feldolgozás
         vagy megmunkálás kritériuma a meghatározó (a C‑26/88. sz. Brother International ügyben 1989. december 13‑án hozott ítélet
         [EBHT 1989., 4253. o.] 15. pontja).

      33      Másodsorban emlékeztetni kell arra, hogy a Közösségi Vámkódex 249. cikke elegendő felhatalmazási alapot ad a Bizottságnak
         ahhoz, hogy megállapítsa e Kódex végrehajtási rendelkezéseit (a C‑48/98. sz., Söhl & Söhlke ügyben 1999. november 11‑én hozott
         ítélet [EBHT 1999., I‑7877. o.] 35. pontja).

      34      A Bíróság ítélkezési gyakorlatából következik, hogy a Bizottság jogosult az alapszabályozás végrehajtásához szükséges vagy
         célszerű végrehajtási intézkedések elfogadására, feltéve hogy azok nem ellentétesek az alapszabályozással vagy a Tanács által
         elfogadott végrehajtási szabályozással (lásd különösen a fent hivatkozott Söhl & Söhlke ügyben hozott ítélet 36. pontját).

      35      Továbbá a Bizottságnak a Tanács által a Közösségi Vámkódex 24. cikkének alkalmazása céljából ráruházott hatáskör gyakorlása
         során olyan mérlegelési lehetősége van, amelynek keretében e rendelkezés elvont fogalmait a sajátos feldolgozás vagy megmunkálás
         tekintetében pontosíthatja (lásd a 162/82. sz., Cousin és társai ügyben 1983. március 23‑án hozott ítélet [EBHT 1983., 1101. o.]
         17. pontját).

      36      Azzal a kérdéssel kapcsolatban, hogy a különálló részek összeszerelési művelete lényeges feldolgozás vagy megmunkálás‑e, a
         Bíróság már megállapította, hogy az ilyen művelet akkor tekinthető a származás szempontjából döntőnek, ha műszaki szempontból
         és a szóban forgó áru meghatározására tekintettel is a gyártás meghatározó szakaszát képezi, amelynek során megvalósul a felhasznált
         alkatrészek rendeltetési célja és a szóban forgó áru elnyeri sajátos minőségi jellemzőit (a 114/78. sz. Yoshida‑ügyben 1979.
         január 31‑én hozott ítélet [EBHT 1979., 151. o.] és a fent hivatkozott Brother International ügyben hozott ítélet 19. pontja).

      37      A Bíróság azonban úgy ítélte meg, hogy figyelemmel az összeszerelés fogalmába tartozó műveletek sokféleségére, vannak olyan
         esetek, amikor a műszaki szempontok alapján végzett vizsgálat nem lehet döntő az áru származásának megállapításában. Ilyen
         esetekben másodlagos szempontként figyelembe kell venni az összeszereléssel hozzáadott értéket is (a fent hivatkozott Brother
         International ügyben hozott ítélet 20. pontja).

      38      A Bíróság leszögezte, hogy e kritérium jelentőségét másfelől megerősíti a vámeljárások egyszerűsítéséről és összehangolásáról
         szóló egyezmény (Kiotói Egyezmény) is, amelynek bizonyos mellékleteit a Közösség nevében az 1977. június 3‑i 77/415/EGK tanácsi
         határozat (HL L 166., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 2. fejezet, 1. kötet, 119. o.) fogadta el, és amely egyezmény D.1 mellékletének
         3. kötelező rendelkezéséhez fűzött megjegyzések szerint a gyakorlatban a lényeges megmunkálás kritériumát ki lehet fejezni
         az érték szerinti százalékos szabállyal, ahol vagy a felhasznált anyagok százalékos értéke, vagy a hozzáadott érték százalékos
         aránya elér egy meghatározott szintet (a fent hivatkozott Brother International ügyben hozott ítélet 21. pontja).

      39      Egyébiránt azt is rögzíteni kell, hogy a többoldalú tárgyalások uruguayi fordulóján (1986–1994) elért megállapodásoknak a
         Közösség nevében a hatáskörébe tartozó ügyek tekintetében történő megkötéséről szóló, 1994. december 22‑i 94/800/EK tanácsi
         határozatban (HL L 336, 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 11. fejezet, 21. kötet, 80. o.) a Tanács többek között jóváhagyta
         az 1994. április 15‑én Marrakeshben aláírt záróokmányhoz csatolt, a származási szabályokról szóló megállapodást (HL L 336,
         144. o.; magyar nyelvű különkiadás 11. fejezet, 21. kötet, 231. o.), amely szerint az említett szabályok megalkotása során
         alkalmazható az érték szerinti százalékos kritérium.

      40      E tekintetben emlékeztetni kell arra, hogy a nemzetközi egyezmények a hatálybalépésüktől a közösségi jogrend szerves részét
         képezik (lásd különösen a C‑344/04. sz., IATA és ELFAA ügyben 2006. január 10‑én hozott ítélet [EBHT 2006., I‑403. o.] 36. pontját).
         Az állandó ítélkezési gyakorlat szerint a másodlagos közösségi jog szövegét úgy kell értelmezni, hogy az lehetőleg összhangban
         legyen e megállapodásokkal (lásd különösen a C‑76/00. P. sz., Republica kontra Tanács ügyben 2003. január 9‑én hozott ítélet
         [EBHT 2003., I‑79. o.] 57. pontját).

      41      A fenti megfontolásokból következik, hogy a hozzáadottérték‑kritérium választása önmagában nem összeegyeztethetetlen a Közösségi
         Vámkódex 24. cikkével, és az e kritériumra való hivatkozás önmagában nem alapozza meg azt, hogy a Bizottság túllépte az említett
         Kódex 249. cikkéből eredő végrehajtási hatáskörét (a C‑447/05. és C‑448/05. sz., Thomson és Vestel France ügyben 2007. március
         8‑án hozott ítélet [EBHT 2007., I‑2049. o.] 31. pontja).

      42      Másrészt emlékeztetni kell arra, hogy a 802/68 rendelet végrehatására a Bizottság elfogadta a rádió‑ és televízió‑vevőkészülékek
         származásának meghatározásáról szóló, 1970. december 23‑i 2632/70/EGK rendeletet (HL L 279., 35. o.), amelynek a hozzáadottérték‑kritériumra
         hivatkozó rendelkezéseit lényegében átvették a 2454/93 rendelet 11. mellékletének vitatott rendelkezései.

      43      A 2632/70 rendelet második preambulumbekezdése szerint a rádió‑ és televízió‑vevőkészülékek összeszerelése olyan gyártási
         folyamatokat foglalhat magába, amelyek többé vagy kevésbé bonyolultak, aszerint hogy milyen típusúak az összeszerelt készülékek,
         milyenek a felhasznált eszközök és azok a feltételek, amelyek között az összeszerelés végbemegy. Az említett rendelet harmadik
         preambulumbekezdése azt is rögzíti, hogy maguk az összeszerelő műveletek „az ezen ipari ágazat műszaki fejlődésének jelenlegi
         szakaszában” általában nem képezik a gyártás fontos szakaszát a 802/68 rendelet 5. cikke értelmében, azonban egyes esetekben
         ez lehet másként is, például ha e műveletek nagyteljesítményű készülékekre vonatkoznak, vagy a felhasznált alkatrészek szigorú
         ellenőrzése szükséges, illetve e műveletek a készülékek valamennyi alkatrészének összeszerelését magukban foglalják. A 2632/70
         rendelet negyedik preambulumbekezdése hozzáteszi, hogy az összeszerelés fogalmába tartozó műveletek sokfélesége miatt nem
         lehet műszaki szempontok alapján meghatározni azokat az eseteket, ahol e műveletek a gyártás fontos szakaszát képezik, ezért
         ilyen feltételek között célszerű az összeszereléssel hozzáadott értéket alapul venni.

      44      Márpedig ezek az indokok alkalmasak arra, hogy igazolják a hozzáadottérték‑kritérium fenntartását a 2454/93 rendelet 11. mellékletének
         vitatott rendelkezéseiben (a fent hivatkozott Thomson és Vestel France ügyben hozott ítélet 35. pontja).

      45      A Bizottságra hárul ugyanis az a feladat, hogy a Közösségi Vámkódex rendelkezéseinek, különösen a származási szabályok végrehajtásához
         szükséges intézkedések elfogadására vonatkozó mérlegelési mozgástere keretében olyan általános rendelkezéseket hozzon, amelyek
         a jogbiztonság érdekében tartósan figyelembe veszik az ipari ágazat egészének helyzetét, és amelyeket ezt követően nem befolyásolhat
         az ágazatba tartozó egyik vagy másik vállalkozás adott időpontban fennálló egyedi helyzete (a fent hivatkozott Thomson és
         Vestel France ügyben hozott ítélet 36. pontja).

      46      E feltételek mellett az igazolja a hozzáadottérték‑kritériumra való hivatkozást, hogy a Bizottság figyelembe veszi, hogy az
         összeszerelés fogalmába tartozó műveletek sokfélék az érintett ipari ágazatban (a fent hivatkozott Thomson és Vestel France
         ügyben hozott ítélet 37. pontja).

      47      Az Asda által előterjesztett írásbeli észrevételekből egyébként kitűnik, hogy az SzTVk különálló alkatrészeinek összeszerelési
         műveletei összetett ipari eljárás részét képezik. Másfelől a Bíróság elé terjesztett eljárási iratok alapján nem lehet arra
         következetni, hogy ez az eljárás minden SzTV‑gyártó esetében azonos. Semmiképpen nem lehet továbbá ezek alapján arra következetni,
         hogy az összeszerelés fogalmába tartozó műveletek ne lennének sokfélék az érintett ipari ágazatban.

      48      Ebben az összefüggésben a vámszabályok egységes alkalmazásának a követelménye a Közösség egész vámterületén azt jelenti, hogy
         az utolsó lényeges feldolgozás vagy megmunkálás elvont fogalmát, amelyre az összes áru tekintetében a Közösségi Vámkódex 24. cikke
         utal, az olyan sajátos termék szempontjából, mint az SzTV, különös rendelkezésekkel kell pontosítani, amelyek figyelembe tudják
         venni, hogy az ilyen készülékek gyártási eljárásai különbözőek. Így nem valósít meg téves jogalkalmazást az olyan egyértelmű
         és objektív kritériumra való hivatkozás, mint amilyen a hozzáadott érték kritériuma is, amely lehetővé teszi annak kifejezését,
         hogy e bonyolult összetételű árufajta tekintetében miből is áll a származását megalapozó lényeges feldolgozás (a fent hivatkozott
         Thomson és Vestel France ügyben hozott ítélet 39. pontja).

      49      Továbbá meg kell jegyezni, hogy amennyiben az alapügy felperese által említett helyzet a SzTV‑gyártás műszaki fejlődéséből
         ered, úgy tűnik, hogy ilyen feltételek mellett e helyzet nem másból, mint a körülményekből adódik. Egyébként a plazmatelevíziók
         gyártásának jelenlegi műszaki színvonala adott esetben alapjában kérdőjelezheti meg ezt az állítólagos helyzetet. Ebből következik,
         hogy erre nem lehet eredményesen hivatkozni annak érdekében, hogy kétségbe vonják a hozzáadottérték‑kritériumra való hivatkozás
         megalapozottságát (a fent hivatkozott Thomson és Vestel France ügyben hozott ítélet 44. pontja).

      50      Ugyanez érvényes az árfolyam‑ingadozásra vonatkozó érvelésre is, mivel az árfolyam konjunkturális körülményekből adódik, emelkedhet,
         illetve csökkenhet, és nem jelenti feltétlenül azt, hogy a hozzáadottérték‑kritérium alkalmazása az érintett vállalkozásra
         nézve hátrányos lesz.

      51      A fenti megfontolások összességére tekintettel az első kérdésre azt a választ kell adni, hogy annak vizsgálata során nem merült
         fel olyan körülmény, amely a 2454/93 rendelet 11. melléklete vitatott rendelkezéseinek érvényességét érintené.

       A második–ötödik kérdésről
       Előzetes észrevételek
      52      A 2454/93 rendelet 11. melléklete vitatott rendelkezéseinek értelmezésére vonatkozó második–ötödik kérdés az SzTV‑kre nézve
         az összeszerelés és a származó alkatrészek beépítése következtében elért értéknövekedés számítási módjának meghatározására
         irányul.

      53      Az Asda szerint e számítás elvégzéséhez a szállítója, a Vestel France által az SzTV mint végtermék előállításához összeszerelt
         alkatrészek közül először külön meg kell állapítani az egyiknek, mégpedig a sasszinak a származási helyét, amely alkatrészt
         ugyanez a szállító maga is különböző országokból származó alkatrészekből állította össze. Így az említett sasszit, vagyis
         a készülék teljes elektronikus működését vezérlő egységet az arra irányadó származási szabályok alapján – az Asda szerint –
         Törökországból származónak kell tekinteni. Ebből az következne, hogy az összeszerelés és a származó alkatrészek beépítése
         következtében elért értéknövekedés elérné a szóban forgó SzTV‑k gyártelepi árának legalább 45%‑át, így magát a televíziókészüléket
         is Törökországból származónak kellene tekinteni, ahogyan az a vámáru‑nyilatkozatban szerepel.

      54      Ebben az összefüggésben a kérdést előterjesztő bíróság második kérdésének első részében lényegében arra keres választ, hogy
         a 2454/93 rendelet 11. mellékletének vitatott rendelkezéseit úgy kell‑e értelmezni, hogy az alapügynek megfelelő feltételek
         mellett gyártott SzTV‑k értéknövekedésének kiszámításakor a végtermékbe szerelt olyan különálló alkatrész, mint a sasszi nem
         preferenciális származását külön meg kell határozni.

      55      A második kérdés második része és a harmadik–ötödik kérdés lényegében arra vonatkozik, hogy abban az esetben, ha az ilyen
         különálló alkatrész származását külön meg kell határozni, akkor milyen szabályok alapján kell megállapítani ezen származást
         és az említett alkatrész értékét. E szabályokról csak akkor szükséges nyilatkozni, ha a második kérdés első részére előzetesen
         igenlő választ kell adni, amely ennélfogva elsőként vizsgálandó.

       A második kérdés első részéről
      56      Emlékeztetni kell arra, hogy a 2454/93 rendelet 11. mellékletének vitatott rendelkezései megkövetelik, hogy az összeszerelő
         műveletek és adott esetben a származó alkatrészek beépítése következtében elért értéknövekedés érje el a televízió‑vevőkészülékek
         gyártelepi árának legalább 45%‑át ahhoz, hogy az előállítás alapozza meg televízió‑vevőkészülék származó helyzetét abban az
         országban, ahol összeszerelésük egynél több országból származó alkatrészek vagy anyagok felhasználásával megvalósult.

      57      Mindenekelőtt meg kell állapítani, hogy a szóban forgó rendelkezések szövege általánosan van megfogalmazva, és az érintett
         termék származásának megállapítása során nem tulajdonít döntő jelentőséget a termék valamely sajátos alkatrészének, például
         a katódsugárcsőnek (a fent hivatkozott Thomson és Vestel France ügyben hozott ítélet 47. pontja) vagy a sasszinak. Az számít,
         hogy a végterméket előállító vállalkozás által az összeszereléskor ténylegesen felhasznált összes alkatrészt figyelembe vegyék.

      58      Egyrészről ugyanis sem a Közösségi Vámkódex 24. cikkének rendelkezései, sem a 2454/93 rendelet 11. mellékletének vitatott
         rendelkezései nem teszik lehetővé az ilyen mérlegelés elvégzését az összeszerelési műveletek egészének figyelembevétele nélkül.
         E rendelkezések nem szólnak arról, hogy a gyártási eljárás során végzett bizonyos összeszerelési műveleteket más műveletek
         terhére kellene figyelembe venni, sem arról, hogy az ugyanazon gyártó által összeszerelt bizonyos alkatrészeket mesterségesen
         el kellene különíteni.

      59      Másrészről az említett rendelkezések ettől eltérő értelmezése ellentétes a vámszabályok a Közösség egész területén való egységes
         értelmezésének követelményével. Ugyanis ha elfogadnánk az Asda azon állítását, mely szerint a televíziókészülék szállítója
         által összeszerelt egyik alkatrészt, a jelen esetben a sasszit az összeszerelés folyamatán kívül esőnek kellene tekinteni
         azért, mert így az származó terméknek minősülhetne, az azzal járna, hogy az importőr vagy annak beszállítója mérlegelésére
         lenne bízva annak meghatározása, hogy az importált termék vagy annak egyik eleme – amelyet ugyanaz a vállalkozás egy másik
         termék gyártása során alkarészként felhasznál – az összeszerelési folyamat mely fázisában minősülne végterméknek. E megközelítés,
         amely a termék származását szubjektív megítéléstől tenné függővé, összeegyeztethetetlen a szóban forgó rendelet rendelkezéseinek
         objektív és előre látható jellegével és meggátolná a 2454/93 rendelet 11. melléklete vitatott rendelkezéseinek hatékony érvényesülését.

      60      Mivel a vámérték megállapítására vonatkozó közösségi szabályozás méltányos, egységes és semleges rendszer létrehozására irányul,
         amely kizárja az önkényes és fiktív vámértékek alkalmazását (a C‑306/04. sz. Compaq Computer International ügyben 2006. november
         16‑án hozott ítélet [EBHT 2006., I‑10991. o.] 30. pontja és az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat), az áruk származására
         vonatkozó közösségi szabályozás nem értelmezhető úgy, mint amely lehetővé teszi, hogy az áruk származása ehhez hasonló szubjektív
         mérlegeléstől függjön.

      61      Igaz, hogy ha valamely alkatrészt, mint amilyen a sasszi, nem a szállító szerelt össze, hanem azt ez utóbbi harmadik személytől
         szerezte be, akkor ezt az alkatrész magát – és nem az azt alkotó részeket – kell figyelembe venni a 2454/93 rendelet 11. melléklete
         vitatott rendelkezéseinek alkalmazásakor. Ugyanígy két műszaki szempontból hasonló alkatrészt eltérően kell kezelni a televíziókészülék‑szállítókra
         vonatkozó közösségi jogszabály ugyanazon rendelkezésének alkalmazásakor, aszerint hogy az alkatrészt az érintett szállító
         gyártotta vagy harmadik személytől szerezte be.

      62      Az is igaz, hogy az állandó ítélkezési gyakorlat szerint az egyenlő bánásmód elvének és a hátrányos megkülönböztetés tilalmának
         tiszteletben tartása megköveteli, hogy az összehasonlítható helyzeteket ne kezeljék eltérően, és az eltérő helyzeteket ne
         kezeljék ugyanúgy, hacsak az ilyen bánásmód objektíven nem igazolható (lásd többek közt a C‑248/04. sz. Koninklijke Coöperatie
         Cosun ügyben 2006. október 26‑án hozott ítélet [EBHT 2006., I‑10211. o.] 72. pontját és a C‑303/05. sz. Advocaten voor de
         Wereld ügyben 2007. május 3‑án hozott ítélet [EBHT 2007., I‑3633. o.] 56. pontját).

      63      Mindenesetre még ha feltételezzük is, hogy az érintett szállító által gyártott, valamint a más szállítótól beszerzett termékek
         helyzete műszaki szempontból azonos, jogi szempontból ezek akkor sem hasonlíthatók össze, különösen nem a származási szabályok
         alkalmazása során. Utóbbi termékek esetében ugyanis a kereskedelmi ügylet, melynek során a termék beszerzésére harmadik személytől
         sor került, főszabály szerint lehetővé teszi annak az időpontnak az objektív megállapítását, amikor a termék végtermékké vált,
         és amely időponthoz a termék származását szintén objektív módon kötni lehet. A többi termék esetében ezzel szemben nem határozható
         meg előre ez az időpont, így az a szállító mérlegelésére van bízva, ami viszont – ahogyan az a jelen ítélet 59. pontjában
         szerepel – szubjektív jellegénél fogva összeegyeztethetetlen az alapügyben szereplő rendeleti szabályozással.

      64      Nem zárható ki ugyan, hogy a szállítót ez arra fogja ösztönözni, hogy az összeszereléssel megbízott harmadik személy létrehozásával
         teremtse meg az áru harmadik személytől való beszerzésének látszatát.

      65      Mindenesetre emlékeztetni kell arra, hogy a Közösségi Vámkódex 25. cikke értelmében az olyan feldolgozás vagy megmunkálás,
         amelynek tekintetében megállapítást nyer, vagy a megállapított tények igazolják azt a feltevést, hogy annak egyedüli célja
         a meghatározott országokból érkező árura a Közösségben alkalmazandó rendelkezések megkerülése volt, semmilyen körülmények
         között nem származtatja az így előállított árut az említett Vámkódex 24. cikk értelmében abból az országból, ahol az említett
         feldolgozást vagy megmunkálást végezték.

      66      Az Asda azonban úgy véli, hogy a 2454/93 rendelet 9. melléklete 3.2. megjegyzésének (a továbbiakban: 3.2. megjegyzés) rendelkezéseit
         alkalmazva a sasszi származását az azt magában foglaló televíziókészülék származásának megállapítása előtt kell meghatározni.

      67      A jelen ítélet 20. pontjában idézett rendelkezések a Kombinált Nómenklatúra XI. áruosztályába tartozó textilipari alapanyagok
         és textiláruk származásának meghatározásáról szóló, 1991. május 24‑i 1364/91 bizottsági rendelet I. mellékletéből származnak,
         amely rendeletet a 2454/93 rendelet 913. cikke helyezte hatályon kívül. E rendelkezéseket az utóbbi rendelet 9. melléklete
         vette át, ennélfogva azok főszabály szerint egyaránt alkalmazandók mind az említett rendelet 10. mellékletében szereplő textiltermékekre,
         mind az utóbbi rendelet 11. mellékletében szereplő más termékekre.

      68      Azonban a 3.2. megjegyzés rendelkezéseiből – melyeket magát a szöveget követő példa illusztrál – szükségszerűen következik,
         hogy e rendelkezéseket kizárólag abban az esetben kell alkalmazni, ha a 2454/93 rendelet 10. és 11. mellékletének 1. és 2. oszlopában
         szereplő termék tekintetében e mellékletek 3. oszlopa olyan szabályt ír elő, amely az e terméket alkotó valamely összetevőre
         határértéket állapít meg (például: a 2454/93 rendelet 10. mellékletében említett, a Kombinált Nómenklatúra 6301–6306 vámtarifaszámának
         3. oszlopában szereplő rendelkezések).

      69      E rendelkezések alkalmazása azonban nem terjeszthető ki az említett 11. mellékletben szereplő termékekre, amelyekre – mint
         a televízió‑vevőkészülékek esetében is – az ugyanezen melléklet 3. oszlopában szereplő szabály nem a terméket alkotó valamely
         összetevőre vonatkozó határértéket ír elő, hanem az összeszerelő műveletek és adott esetben a származó alkatrészek beépítése
         következtében elért értéknövekedés küszöbét.

      70      Ellenkező esetben a 3.2. megjegyzés rendelkezéseinek alkalmazása teljesen értelmetlen volna az olyan termékre nézve, mint
         amely az alapügyben is szerepel. Mivel a 2454/93 rendelet 11. mellékletének vitatott rendelkezései a televízió‑vevőkészülékek
         származására vonatkozó szabályokat rögzítik, e szabályok nem alkalmazandók más termékek, így az alapügyben szereplő sasszi
         származására sem. Ha tehát e megjegyzés rendelkezéseit úgy kellene érteni, mint amelyek kizárják a televíziókészülékek valamely
         összetevőjét a televíziókészülékek származására vonatkozó szabály alkalmazása alól, ez esetben e rendelkezések tárgytalanok
         lennének.

      71      Mindenesetre ugyanezen 3.2. megjegyzés rendelkezéseiből az is kitűnik, hogy e megjegyzés arra az esetre vonatkozik, amikor
         a szóban forgó termék származó helyzetét a gyártása során nyerte el. Ebből következik, hogy e termékre nézve a származás kérdése
         már nem vetődik fel, és ebből következően nem erre alkalmazandó az olyan szabály, mint a 2454/93 rendelet 11. mellékletének
         3. oszlopában szereplő,, hanem kizárólag arra a termékre, amelynek összeszereléséhez azt felhasználják.

      72      Feltételezve, hogy a 3.2. megjegyzés rendelkezései azt jelentik, hogy a hozzáadott értéken alapuló kritérium nem alkalmazandó
         a sasszi származásának meghatározása során, hanem ehhez elegendő a Közösségi Vámkódex 24. cikkének rendelkezéseit alkalmazni,
         az ilyen értelmezésnek csak akkor lenne értelme, ha maga a sasszi lenne a behozatal tárgya, és annak származását kellene meghatározni,
         azonban az alapügyben nem ez a helyzet.

      73      Ilyen körülmények között a második kérdés első részére adandó válasz az, hogy a 2454/93 rendelet 11. mellékletének vitatott
         rendelkezéseit úgy kell értelmezni, hogy olyan feltételek mellett, mint amelyek az alapügyben felmerültek, a SzTV‑k gyártása
         során elért értéknövekedés kiszámításakor a végtermékbe szerelt olyan különálló alkatrész, mint a sasszi, nem preferenciális
         származását nem kell külön meghatározni.

       A második kérdés második részéről és a harmadik–ötödik kérdésről
      74      A fenti megfontolásokra tekintettel e kérdésekre nem szükséges válaszolni.

       A hatodik–tizedik kérdésről
       Előzetes megállapítások
      75      A kérdést előterjesztő bíróság hatodik–kilencedik kérdésével lényegében arra keres választ, hogy milyen terjedelmű kötelezettség
         hárul a szerződő felekre az EGK–Törökország társulási megállapodás alapján a kiegészítő jegyzőkönyv 47. cikke és az 1/95 határozat
         44‑47. cikke rendelkezéseinek alkalmazásában. Az Asda azt állítja, hogy a tőle követelt dömpingellenes vámokat olyan rendelkezések
         alapján állapították meg, amelyeket a Közösség e kötelezettségek megszegésével fogadott el.

      76      Emlékeztetni kell egyrészt arra, hogy – amint arra az Egyesült Királyság Kormánya hivatkozik, és az 1970‑ben aláírt kiegészítő
         jegyzőkönyv 47. cikkének (1) bekezdéséből kitűnik – az említett 47. cikkben meghatározott dömpingellenes intézkedések alkalmazására
         vonatkozó szabályok csak huszonkét éves időszakra szóltak. Ebből következik, hogy ha e cikk rendelkezései esetleg alkalmazhatók
         maradnak olyan esetben, mint amely az alapügyben felmerült, akkor erre az 1/95 határozat 44. cikkének (2) bekezdésének hatására
         kerül sor, amely kifejezetten hatályban tartja az ezen intézkedések alkalmazására vonatkozó szabályokat.

      77      Másrészt meg kell jegyezni, hogy noha a kiegészítő jegyzőkönyv 47. cikkének első három bekezdése a dömpingre vonatkozik és
         ez alapján adott esetben releváns lehet az alapügy megoldásánál, az említett cikk (4) bekezdése az alapügytől teljesen különböző
         helyzetre, áruk újbóli behozatalára vonatkozik.

      78      Ilyen körülmények között a hatodik–kilencedik kérdést úgy kell tekinteni, mint amelyek az 1/95 határozat – a kiegészítő jegyzőkönyv
         47. cikkének (1)–(3) bekezdésével és az 1/95 határozat 45–47. cikkével összefüggésben értelmezett – 44. cikkének értelmezéséhez
         kapcsolódnak.

      79      Tizedik kérdésével a kérdést előterjesztő bíróság lényegében arra keres választ, hogy e rendelkezések közvetlen hatállyal
         rendelkeznek‑e a nemzeti bíróság előtt oly módon, hogy biztosítják az egyes piaci szereplők azon jogát, hogy e cikkek megsértésére
         hivatkozva megtagadják az egyébként esedékes dömpingellenes vámok megfizetését.

      80      Márpedig ha e kérdésre azt a választ kellene adni, hogy az említett rendelkezések nem rendelkeznek közvetlen hatállyal, akkor
         ezek értelmezése a szóban forgó piaci szereplők számára közömbössé válna, és ennélfogva a hatodik–kilencedik kérdésre sem
         lenne szükséges válaszolni.

      81      Ilyen összefüggésben célszerű a kérdések sorrendjét felcserélni, és először az átfogalmazott tizedik kérdést megvizsgálni,
         majd adott esetben rátérni a hatodik–kilencedik kérdésre.

       A tizedik kérdésről
      82      Az állandó ítélkezési gyakorlat szerint közvetlenül alkalmazandónak kell tekinteni a Közösségek által harmadik államokkal
         kötött megállapodás valamely rendelkezését, ha e megállapodás szövegére, valamint céljára és természetére tekintettel olyan
         világos és pontosan meghatározott kötelezettséget tartalmaz, amelynek végrehajtása vagy hatálya semmilyen későbbi aktusnak
         nincs alárendelve. Ebből következik, hogy amikor valamely megállapodás együttműködést hoz létre a felek között, egyes rendelkezései
         – a fent említett feltételek mellett és tekintettel a megállapodás jellegére és céljára – közvetlenül szabályozhatják a magánszemélyek
         jogi helyzetét (lásd ebben az értelemben a C‑265/03. sz. Simutenkov‑ügyben 2005. április 12‑én hozott ítélet [EBHT 2005.,
         I‑2579. o.] 21. és 28. pontját).

      83      Az EGK–Törökország Társulási Tanács határozatának rendelkezései rendelkezhetnek közvetlen hatállyal (lásd ebben az értelemben
         a C‑192/89. sz. Sevince‑ügyben 1990. szeptember 20‑án hozott ítélet [EBHT 1990., I‑3461. o.] 14. és 15. pontját, valamint
         a C‑262/96. sz. Sürül‑ügyben 1999. május 4‑én hozott ítélet [EBHT 1999., I‑2685. o.] 60. pontját).

      84      Ráadásul a 12/86. sz. Demirel‑ügyben 1987. szeptember 30‑án hozott ítélet (EBHT 1987., 3719. o.) 23. és 25. pontjában a Bíróság
         megállapította, hogy a kiegészítő jegyzőkönyv rendelkezései, melyek lényegében programadó jellegűek, és nem tartalmaznak kellően
         pontos és feltétlen rendelkezéseket, nem tekinthetők a tagállamok jogrendjében közvetlen hatállyal bíró közösségi jogi szabályoknak.

      85      Elsősorban meg kell állapítani, hogy noha az 1/95 határozat 44. cikke (1) bekezdésének rendelkezései a Társulási Tanácsra
         bízzák a kereskedelmi védelmi intézkedések alkalmazásának felfüggesztését, azonban e rendelkezések feltételesek, mivel e hatáskör
         gyakorlását ahhoz a feltételhez kötik, hogy a Török Köztársaság betartja a versenyjogi szabályokat, az állami támogatásokra
         ellenőrzésére vonatkozó szabályokat, valamint a belső piacra irányadó közösségi vívmányok egyéb rendelkezéseit, és biztosítja
         ezek hatékony érvényesülését.

      86      Az ehhez hasonló rendelkezések tehát más intézkedések megvalósulását igénylik ahhoz, hogy a piaci szereplők jogaira kihatással
         legyenek. A feltétlen jelleggel nem rendelkező rendelkezések nem alkalmasak a magánszemélyek jogi helyzetének közvetlen befolyásolására,
         ennélfogva nem rendelkezhetnek közvetlen hatállyal sem.

      87      Másodsorban a kiegészítő jegyzőkönyv 47. cikke (1)–(3) bekezdésének és az 1/95 határozat 46. cikkének rendelkezései nem írnak
         elő semmiféle kötelezettséget, amennyiben a szerződő felekre bízzák a megfelelő védelmi intézkedések meghozatalának lehetőségét
         (lásd ebben az értelemben az EGK–Törökország társulási megállapodás 25. cikkének alkalmazására vonatkozóan a C‑251/00. sz. Illumitrónica‑ügyben
         2002. november 14‑én hozott ítélet [EBHT 2002., I‑10433. o.] 73. pontját). A Bíróságnak a közvetlen hatályra vonatkozó ítélkezési
         gyakorlata tehát nem alkalmazandó e rendelkezésekre.

      88      Másfelől, ha e rendelkezések előírnák, hogy e lehetőség megvalósulása esetén az érintett szerződő fél köteles tájékoztatni
         az 1/95 határozat 46. cikke alapján a vámunió vegyes bizottságát, vagy a kiegészítő jegyzőkönyv 47. cikke alapján a Társulási
         Tanácsot, akkor e kötelezettséget kizárólag az EGK–Törökország társulási megállapodásban részes felek számára hoznák létre.
         Ezen intézmények közti egyszerű alaki tájékoztatás, amely egyáltalán nem érinti a magánszemélyek jogait vagy kötelezettségeit,
         és amelynek elmulasztása ez utóbbiak jogi helyzetére semmiféle kihatással nincs, nem olyan jellegű tehát, amely az említett
         rendelkezéseket közvetlen hatállyal ruházná fel.

      89      Harmadsorban az 1/95 határozat 45. cikkére vonatkozóan elegendő megállapítani, hogy e rendelkezés csupán arra korlátozódik,
         hogy a szerződő feleket fellépésük információcsere és egyeztetés útján való összehangolására ösztönözze, és szintén nem ír
         elő kötelezettséget. A Bíróságnak a közvetlen hatályra vonatkozó ítélkezési gyakorlata így e rendelkezésre sem alkalmazandó.

      90      Végezetül, ami az 1/95 határozat 47. cikkének rendelkezéseit illeti, meg kell állapítani, hogy azok viszont megfelelnek a
         közvetlen hatályra vonatkozó fent hivatkozott ítélkezési gyakorlat feltételeinek. E rendelkezések – anélkül, hogy hatásuk
         vagy végrehajtásuk bármely más intézkedés megvalósulásának lenne alárendelve – világos, pontos és feltétel nélküli megfogalmazásban
         írják elő az importáló tagállam hatóságai számára azon kötelezettséget, hogy kérjék az importőrt az érintett termékek származási
         helyének a vámnyilatkozaton való feltüntetésére. A szóban forgó rendelkezések jellegére és céljára tekintettel e kötelezettség,
         amely a szerződő felek arra vonatkozó szándékát tükrözi, hogy az importőrtől megköveteljék bizonyos információk szolgáltatását,
         alkalmas a piaci szereplők jogi helyzetének közvetlen befolyásolására. E rendelkezések közvetlen hatályát tehát el kell ismerni,
         ami magában foglalja azt is, hogy azon jogalanyok, akikre e rendelkezések alkalmazandók, jogosultak a tagállamok bíróságai
         előtt ezekre hivatkozni.

      91      Ilyen körülmények között a tizedik kérdésre adandó válasz egyrészt az, hogy az 1/95 határozat – a kiegészítő jegyzőkönyv 47. cikke
         (1)‑(3) bekezdésének és az 1/95 határozat 45. és 46. cikkének rendelkezéseivel összefüggésben értelmezett – 44. cikkének rendelkezései
         nem bírnak közvetlen hatállyal a nemzeti bíróságok előtt és így nem teszik lehetővé az egyes piaci szereplők számára, hogy
         ezek megsértésére érvényesen hivatkozva megtagadják az egyébként esedékes dömpingellenes vámok megfizetését. Másrészt az 1/95
         határozat 47. cikke közvetlen hatállyal rendelkezik, és azon jogalanyok, akikre e rendelkezések alkalmazandók, jogosultak
         a tagállamok bíróságai előtt ezekre hivatkozni.

       A hatodik, hetedik és kilencedik kérdésről
      92      A tizedik kérdésre adott válaszra tekintettel az 1/95 határozat 47. cikkétől eltérő rendelkezések értelmezésére vonatkozó
         hatodik, hetedik és kilencedik kérdésre nem szükséges válaszolni.

       A nyolcadik kérdésről
      93      Nyolcadik kérdésével a kérdést előterjesztő bíróság lényegében arra vár választ, hogy az 1/95 határozat 47. cikkének rendelkezéseit
         úgy kell‑e értelmezni, hogy azok megkövetelik, hogy a piaci szereplők tudomására hozzák azokat az információkat, amelyeket
         a dömpingellenes intézkedéseket elfogadó szerződő feleknek az 1/95 határozat 46. cikke alapján a vámunió vegyes bizottságával,
         vagy a kiegészítő jegyzőkönyv 47. cikkének (2) bekezdése alapján a Társulási Tanáccsal kell közölniük.

      94      E tekintetben meg kell állapítani, hogy – amint az a jelen ítélet 88. pontjában is szerepel – a kiegészítő jegyzőkönyv 47. cikke
         (2) bekezdésének és az 1/95 határozat 46. cikkének fent említett rendelkezései az intézmények közti egyszerű alaki tájékoztatást
         írnak elő. E rendelkezésekről, melyek kizárólag a Közösségek és a Török Köztársaság közti nemzetközi jogviszonyt szabályozzák,
         nem feltételezhető, hogy a szerződő felek számára azok joghatósága alá tartozó magánszemélyek tájékoztatására vonatkozó kötelezettséget
         írnának elő. Ennélfogva az 1/95 határozat 47. cikkének rendelkezései nem értelmezhetők úgy, hogy hallgatólagosan megkövetelik
         a szerződő felektől ezen információknak a gazdasági szereplők tudomására hozását.

      95      Noha az érintett piaci szereplők joggal várják el, hogy előzetesen, világosan és pontosan tájékoztassák őket azokról a dömpingellenes
         intézkedésekről, melyek rájuk vonatkozhatnak, és ebből következően az ilyen intézkedéseket megfelelően közzé kell tenni, többek
         között az Európai Unió Hivatalos Lapjában, azonban e követelmények semmi esetre sem foglalják magukban azt, hogy az említett piaci szereplőket ezen kívül olyan alakiságokról
         is tájékoztassák, melyeket kizárólag a szerződő felek érdekében írtak elő.

      96      Másfelől az a körülmény, hogy az olyan dömpingellenes intézkedéseknek, mint amelyek az alapügyben is szerepelnek, – az Asda
         állítása szerint – nem biztosítottak kellő nyilvánosságot, ha sajnálatos módon igaznak bizonyulna is, akkor sem volna semmiféle
         kihatással a szerződő felekre háruló – egyedül az EGK–Törökország társulási megállapodás, valamint az Európai Gazdasági Közösség
         és a Török Köztársaság között létrehozott vámunió megfelelő működésének biztosítása érdekében létrehozott szervekkel szemben
         fennálló – tájékoztatási kötelezettségre nézve.

      97      A fentiekre tekintettel a nyolcadik kérdésre azt a választ kell adni, hogy az 1/95 határozat 47. cikkének rendelkezéseit úgy
         kell értelmezni, hogy azok nem követelik meg, hogy a piaci szereplők tudomására hozzák azokat az információkat, amelyeket
         a dömpingellenes intézkedéseket hozó szerződő feleknek az 1/95 határozat 46. cikke alapján a vámunió vegyes bizottságával,
         vagy a kiegészítő jegyzőkönyv 47. cikkének (2) bekezdése alapján a Társulási Tanáccsal kell közölniük.

       A költségekről
      98      Mivel ez az eljárás az alapeljárásban részt vevő felek számára a kérdést előterjesztő bíróság előtt folyamatban lévő eljárás
         egy szakaszát képezi, ez a bíróság dönt a költségekről. Az észrevételeknek a Bíróság elé terjesztésével kapcsolatban felmerült
         költségek, az említett felek költségeinek kivételével, nem téríthetők meg.

      A fenti indokok alapján a Bíróság (negyedik tanács) a következőképpen határozott:
      1)      Az első kérdés vizsgálata során nem merült fel olyan körülmény, amely a Közösségi Vámkódex létrehozásáról szóló 2913/92/EGK
            tanácsi rendelet végrehajtására vonatkozó rendelkezések megállapításáról szóló, 1993. július 2‑i 2454/93/EGK bizottsági rendelet
            11. mellékletében említett, a Kombinált Nómenklatúra 8528 vámtarifaszámának 3. oszlopában szereplő rendelkezések érvényességét
            érintené.
      2)      A 2454/93 rendelet 11. mellékletében említett, a Kombinált Nómenklatúra 8528 vámtarifaszámának 3. oszlopában szereplő rendelkezéseket
            úgy kell értelmezni, hogy olyan feltételek mellett, mint amelyek az alapügyben felmerültek, a színes televíziókészülékek gyártása
            során elért értéknövekedés kiszámításakor a végtermékbe szerelt olyan különálló alkatrész, mint a sasszi [chassis] nem preferenciális
            származását nem kell külön meghatározni.
      3)      Az EGK‑Törökország Társulási Tanács 1995. december 22‑i, a vámunió zárószakaszának bevezetéséről szóló 1/95 határozat – az
            Európai Gazdasági Közösség és Törökország közötti társulás létrehozásáról szóló, egyrészről a Török Köztársaság, másrészről
            az Európai Gazdasági Közösség tagállamai és a Közösség által 1963. szeptember 12‑én Ankarában aláírt, a Közösség nevében az
            1963. december 23‑i 64/732/EGK tanácsi határozattal megkötött, jóváhagyott és megerősített megállapodáshoz csatolt, 1970.
            november 23‑án Brüsszelben aláírt, a Közösség nevében az 1972. december 19‑i 2760/72/EGK tanácsi rendelettel megkötött, jóváhagyott
            és megerősített kiegészítő jegyzőkönyv 47. cikke (1)‑(3) bekezdésének és az 1/95 határozat 45. és 46. cikkének rendelkezéseivel
            összefüggésben értelmezett – 44. cikkének, valamint az 1/95 határozat 45. és 46. cikkének rendelkezései nem bírnak közvetlen
            hatállyal a nemzeti bíróságok előtt, és így nem teszik lehetővé az egyes piaci szereplők számára, hogy ezek megsértésére érvényesen
            hivatkozva megtagadják az egyébként esedékes dömpingellenes vámok megfizetését. Az 1/95 határozat 47. cikke közvetlen hatállyal
            rendelkezik, és azon jogalanyok, akikre e rendelkezések alkalmazandók, jogosultak a tagállamok bíróságai előtt ezekre hivatkozni.
      4)      Az 1/95 határozat 47. cikkének rendelkezéseit úgy kell értelmezni, hogy azok nem követelik meg, hogy a piaci szereplők tudomására
            hozzák azokat az információkat, amelyeket a dömpingellenes intézkedéseket hozó szerződő feleknek az 1/95 határozat 46. cikke
            alapján a vámunió vegyes bizottságával, vagy a kiegészítő jegyzőkönyv 47. cikkének (2) bekezdése alapján a Társulási Tanáccsal
            kell közölniük.
      Aláírások
      * Az eljárás nyelve: angol.


A Bíróság 1987. június 17-i ítélete. # Az Európai Közösségek Bizottsága kontra Belga Királyság. # Tagállami kötelezettségszegés. # 1/86. sz. ügy