title: C-799/21. P. sz. ügy: A Törvényszék (kibővített kilencedik tanács) T-279/19. sz. Front Polisario kontra Tanács ügyben 2021. szeptember 29-én hozott ítélete ellen az Európai Unió Tanácsa által 2021. december 16-án benyújtott fellebbezés

text:
               2022.3.14.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 119/24

      A Törvényszék (kibővített kilencedik tanács) T-279/19. sz. Front Polisario kontra Tanács ügyben 2021. szeptember 29-én hozott ítélete ellen az Európai Unió Tanácsa által 2021. december 16-án benyújtott fellebbezés
      (C-799/21. P. sz. ügy)
      (2022/C 119/32)
      Az eljárás nyelve: francia

         Felek

         Fellebbező: az Európai Unió Tanácsa (képviselők: F. Naert, V. Piessevaux meghatalmazottak)

         A többi fél az eljárásban: Front populaire pour la libération de la Saguia el-Hamra et du Rio de oro (Front Polisario), Francia Köztársaság, Európai Bizottság, Confédération marocaine de l’agriculture et du développement rural (Comader)

         A fellebbező kérelmei

      A fellebbező azt kéri, hogy a Bíróság:

                  —

                  helyezze hatályon kívül a megtámadott ítéletet;

                  —

                  határozzon véglegesen a fellebbezés tárgyát képező kérdésekben, és utasítsa el a Front Polisario által benyújtott keresetet;

                  —

                  a Front Polisariót kötelezze a fellebbezés és a T-279/19. sz. ügy költségeinek a viselésére;

                  —

                  másodlagosan: tartsa fenn a 2019/217 határozat (1) joghatásait a meghozandó ítélet kihirdetésétől számított tizenkét hónapos időszakon keresztül.

         Jogalapok és fontosabb érvek

      Az első fellebbezési jogalap az EUMSZ 263. cikk negyedik bekezdésének megsértésén alapul, és a megtámadott ítélet azon részét érinti, amelyben az kerül megállapításra, hogy a Front Polisario rendelkezik az uniós bíróság előtti perképességgel.
      A második fellebbezési jogalap az EUMSZ 263. cikk negyedik bekezdésének, valamint a jogi aktusok hitelességének a megsértésén alapul, és a megtámadott ítélet azon részét érinti, amelyben az kerül megállapításra, hogy a Front Polisariót a vitatott határozat közvetlenül és személyében érinti.
      A harmadik fellebbezési jogalap a nemzetközi jogi normák felhívhatóságával kapcsolatos téves jogalkalmazáson alapul, és a megtámadott ítélet azon részét érinti, amelyben az kerül megállapításra, hogy a Front Polisario hivatkozhat az önrendelkezés elvére és a szerződések relatív hatályának elvére.
      A negyedik fellebbezési jogalap a szerződések relatív hatálya és az önrendelkezéshez való jog általános elvének téves értelmezésén és alkalmazásán, a jogi aktusok hitelességének a megsértésén, a Tanács érvelésének elferdítésén, valamint a Bíróság alapokmánya 53. cikkének első bekezdésével összefüggésben értelmezett 36. cikkének a megsértésén alapul. A megtámadott ítélet azon részét érinti, amelyben az kerül megállapításra, hogy Nyugat-Szahara népe nem egyezett bele azokba a megállapodásokba, amelyekre a 2019/441 határozat vonatkozik.

         (1)  Az egyrészről az Európai Közösségek és azok tagállamai, másrészről a Marokkói Királyság közötti társulást létrehozó euromediterrán megállapodás 1. és 4. jegyzőkönyvének módosításáról szóló, az Európai Unió és a Marokkói Királyság között levélváltás formájában létrejött megállapodás megkötéséről szóló (EU) 2019/217 határozat (HL 2019. L 34., 1. o.).


title: C-822/21. sz. ügy: 2021. december 30-án benyújtott kereset – Lett Köztársaság kontra Svéd Királyság

text:
               2022.3.14.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 119/25

      2021. december 30-án benyújtott kereset – Lett Köztársaság kontra Svéd Királyság
      (C-822/21. sz. ügy)
      (2022/C 119/33)
      Az eljárás nyelve: svéd

         Felek

         Felperes: Lett Köztársaság (képviselők: K. Pommere, J. Davidoviča e I. Romanovska)

         Alperes: Svéd Királyság

         Kereseti kérelmek

      A Lett Köztársaság azt kéri, hogy a Bíróság:

                  —

                  állapítsa meg, hogy a Svéd Királyság nem teljesítette a következőkből eredő kötelezettségeit:

                              —

                              a 2014/49/EU irányelv (1) 14. cikkének (3) bekezdése, tekintettel arra, hogy a Svéd Királyság, mivel megtagadta, hogy a Nordea Bank AB lett fióktelep által a befizetési időszak tekintetében számított befizetéseket a 2014/49/EU irányelv 14. cikke (3) bekezdésének megfelelően átvigye a lett betétbiztosítási alapba, a Svéd Királyság ellentétesen cselekedett a 2014/49/EU irányelv célkitűzésével, és nem biztosította a 2014/49/EU irányelv rendelkezéseinek hatékony érvényesülését;

                              —

                              az EUSZ 4. cikk (3) bekezdés, tekintettel arra, hogy a Svéd Királyság, mivel megtagadta, hogy a Nordea Bank AB lett fióktelep által a befizetési időszak tekintetében számított befizetéseket a 2014/49/EU irányelv 14. cikke (3) bekezdésének megfelelően átvigye a lett betétbiztosítási alapba, kedvezőtlen hatást gyakorol az egységes piac integrációjára, és ily módon sérti az Európai Unió tagállamai közötti kölcsönös bizalmat, ami a határokon átnyúló integráció előzetes feltétele.

            Ha a Bíróság megállapítja, hogy a Svéd Királyság nem teljesítette a 2014/49/EU irányelv 14. cikkének (3) bekezdéséből és az EUSZ 4. cikk (3) bekezdéséből eredő kötelezettségeit:

                  —

                  kötelezze a Svéd Királyságot, hogy szüntesse meg a megállapított jogsértést, és vigye át a lett betétbiztosítási alapba a Nordea Bank AB lett fióktelep által a befizetési időszak tekintetében teljesített befizetések teljes összegét a 2014/49/EU irányelv 14. cikke (3) bekezdésének megfelelően;

                  —

                  abban az esetben, ha a 2014/49/EU irányelv 14. cikkének (3) bekezdése szigorúan értelmezhető, állapítsa meg annak a 2014/49/EU irányelv céljával való összeegyeztethetőségét, valamint azt, hogy a svéd betétbiztosítási alap köteles átvinni a lett betétbiztosítási alapba a Nordea Bank AB lett fióktelep által teljesített befizetéseket;

                  —

                  a Svéd Királyságot kötelezze a költségek viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek

      Keresetének alátámasztására a felperes a 2014/49/EU irányelv 14. cikke (3)bekezdésének, valamint az EU-Szerződésnek a megsértésére hivatkozik (a lojális együttműködés elve).

                  1.

                  A Svéd Királyság mivel nem vitte át a lett betétbiztosítási alapba a Nordea Bank AB lett fióktelep által teljesített, a befizetési időszak tekintetében kiszámított befizetéseket a 2014/49/EU irányelv 14. cikke (3) bekezdésének megfelelően, a 2014/49/EU irányelv célkitűzésével ellentétesen cselekedett.

                  2.

                  A Svéd Királyság, mivel megtagadta, hogy a Nordea Bank AB lett fióktelep által a befizetési időszak tekintetében számított befizetéseket a 2014/49/EU irányelv 14. cikke (3) bekezdésének megfelelően átvigye a lett betétbiztosítási alapba, kedvezőtlen hatást gyakorol az egységes piac integrációjára, és ily módon sérti az Európai Unió tagállamai közötti kölcsönös bizalmat, ami a határokon átnyúló integráció előzetes feltétele. Ily módon a Svéd Királyság sérti az EUSZ 4. cikkének (3) bekezdését.

                  3.

                  A Lett Köztársaság arra hivatkozik, hogy a Svéd Királyság, mivel megtagadta a teljesített befizetések átvitelét, és ezt a megtagadást formálisan azzal az időponttal igazolta, amikor a befizetések ténylegesen teljesítésre kerültek, megsértette a 2014/49/EU irányelvet, és ez a jogsértés veszélyezteti az Európai Unió célkitűzésiet, és megfosztja Lettországot az azon befizetésekhez fűződő jogától, amelyek kártérítést biztosítanak azon kockázat tekintetében, amely egy hitelintézetnek a saját felelősségére átvitt garantált betéteihez kapcsolódik, ami ily módon a lojális együttműködésnek az EUSZ 4. cikk (3) bekezdésében rögzített elvének sérelméhez, illetve a 2014/49/EU irányelv célkitűzései meg nem valósulásához vezet.

         (1)  A betétbiztosítási rendszerekről szóló, 2014. április 16-i európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL 2014. L 173., 149. o.).


title: C-832/21. sz. ügy: Az Oberlandesgericht Düsseldorf (Németország) által 2021. december 27-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Beverage City & Lifestyle GmbH és társai kontra Advance Magazine Publishers, Inc.

text:
               2022.3.14.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 119/26

      Az Oberlandesgericht Düsseldorf (Németország) által 2021. december 27-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Beverage City & Lifestyle GmbH és társai kontra Advance Magazine Publishers, Inc.
      (C-832/21. sz. ügy)
      (2022/C 119/34)
      Az eljárás nyelve: német

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Oberlandesgericht Düsseldorf

         Az alapeljárás felei

         Fellebbezők: Beverage City & Lifestyle GmbH, MJ, Beverage City Polska Sp.z.o.o., FE

         Ellenérdekű fél: Advance Magazine Publishers, Inc.

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

      Az Oberlandesgericht Düsseldorf (düsseldorfi regionális felsőbíróság) előzetes döntéshozatal céljából az (EU) 2017/1001 rendeletnek (1) az 1215/2012/EU rendelet (2) 8. cikkének (1) bekezdésével összefüggésben értelmezett 122. cikkének értelmezésére vonatkozó következő kérdést terjeszti az Európai Unió Bírósága elé:
      Fennáll-e az 1215/2012 rendelet 8. cikkének (1) bekezdése értelmében „olyan szoros kapcsolat” a keresetek között, hogy az egymásnak ellentmondó határozatok elkerülése érdekében célszerű azokat együttesen tárgyalni és róluk együtt határozni, amennyiben az európai uniós védjegy bitorlása miatti bitorlási per esetében a kapcsolat abban áll, hogy a valamely tagállamban (a jelen ügyben Lengyelországban) letelepedett alperes az európai uniós védjegyhez fűződő jogokat sértő árukat egy másik tagállamban (a jelen ügyben Németországban) letelepedett alperes részére szállította, amelynek szintén bitorlóként perelt törvényes képviselője a kapcsoló alperes, amennyiben a feleket csak a puszta beszállítói kapcsolat köti össze egymással, és ezen túlmenően sem jogi, sem tényleges kapcsolat nem áll fenn?

         (1)  Az európai uniós védjegyről szóló, 2017. június 14-i (EU) 2017/1001 európai parlamenti és tanácsi rendelet (HL 2017. L 154., 1. o.).

         (2)  A polgári és kereskedelmi ügyekben a joghatóságról, valamint a határozatok elismeréséről és végrehajtásáról szóló, 2012. december 12-i 1215/2012/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (HL 2012. L 351., 1. o.).


title: A Trygderetten 2022. január 26-i, tanácsadói vélemény iránti kérelme az EFTA-Bírósághoz az A kontra Arbeids- og velferdsdirektoratet ügyben (E-2/22. sz. ügy) 2022/C 210/13

text:
               2022.5.25.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 210/32

      A Trygderetten 2022. január 26-i, tanácsadói vélemény iránti kérelme az EFTA-Bírósághoz az A kontra Arbeids- og velferdsdirektoratet ügyben
      (E-2/22. sz. ügy)
      (2022/C 210/13)
      A Trygderetten (Nemzeti Biztosítási Bíróság) 2022. január 26-i, a Bíróság Hivatalához 2022. január 27-én beérkezett levelében tanácsadói vélemény iránti kérelmet nyújtott be az EFTA-Bírósághoz az A kontra Arbeids- og velferdsdirektoratet ügyben, az alábbi kérdéseket illetően:

                  1)

                  Az Európai Parlament és a Tanács 883/2004/EK rendelet (1) tárgyi hatálya alá tartozik-e az olyan ellátás, mint az átmeneti ellátás (overgangsstønad) – lásd a nemzeti biztosítási törvény 15–5. szakaszának a második bekezdés első mondatával összefüggésben értelmezett első bekezdését –

                              a)

                              a rendelet 3. cikkének(1) bekezdése, különösen annak j) pontja alapján, vagy

                              b)

                              70. cikkével összefüggésben értelmezett 3. cikkének (3) bekezdése alapján?

                  2)

                  Jelentőséggel bír-e az 1) kérdés értékelése szempontjából, hogy a legfiatalabb gyermek egy éves kora után az ellátásra való jogosultság fennmaradásának feltétele keresőtevékenység folytatása (lásd: a nemzeti biztosítási törvény 15–6. szakasza)?

         (1)  Az Európai Parlament és a Tanács 988/2009/EK rendelete (2004. április 29.) a szociális biztonsági rendszerek koordinálásáról (HL L 166., 2004.4.30., 1. o.).


title: C-337/19. P. sz. ügy: A Bíróság (negyedik tanács) 2021. szeptember 16-i ítélete – Európai Bizottság kontra Belga Királyság, Magnetrol International, Írország (Fellebbezés – Állami támogatások – A Belga Királyság által végrehajtott támogatási program – A többletnyereség adómentessége – Feltételes adómegállapítás (tax ruling) – Állandó közigazgatási gyakorlat – (EU) 2015/1589 rendelet – Az 1. cikk d) pontja – A „támogatási program” fogalma – A „jogi aktus” fogalma – A „további végrehajtási intézkedések” fogalma – A kedvezményezettek „általános és elvont módon” történő meghatározása – Csatlakozó fellebbezés – Elfogadhatóság – A tagállamok adójogi autonómiája)

text:
               2021.11.22.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 471/3

      A Bíróság (negyedik tanács) 2021. szeptember 16-i ítélete – Európai Bizottság kontra Belga Királyság, Magnetrol International, Írország
      (C-337/19. P. sz. ügy) (1)

      (Fellebbezés - Állami támogatások - A Belga Királyság által végrehajtott támogatási program - A többletnyereség adómentessége - Feltételes adómegállapítás (tax ruling) - Állandó közigazgatási gyakorlat - (EU) 2015/1589 rendelet - Az 1. cikk d) pontja - A „támogatási program” fogalma - A „jogi aktus” fogalma - A „további végrehajtási intézkedések” fogalma - A kedvezményezettek „általános és elvont módon” történő meghatározása - Csatlakozó fellebbezés - Elfogadhatóság - A tagállamok adójogi autonómiája)
      (2021/C 471/03)
      Az eljárás nyelve: angol

         Felek

         Fellebbező: Európai Bizottság (képviselők: P.-J. Loewenthal és F. Tomat meghatalmazottak)

         A többi fél az eljárásban: Belga Királyság (képviselők: J.-C. Halleux, C. Pochet és M. Jacobs meghatalmazottak, segítőjük: M. Segura és M. Clayton, avocates), Magnetrol International, (képviselők: H. Gilliams és L. Goossens advocaten), Írország

         Az alpereseket támogató beavatkozók: Soudal NV, Esko-Graphics BVBA (képviselő: H. Viaene ügyvéd), Flir Systems Trading Belgium BVBA (képviselők: T. Verstraeten és C. Docclo ügyvédek, és N. Reypens, advocaat), Anheuser-Busch InBev SA/NV, Ampar BVBA, Atlas Copco Airpower NV, Atlas Copco AB (képviselők: A. von Bonin Rechtsanwalt, W. O. Brouwer és A. Pliego Selie advocaten, és A. Haelterman ügyvéd), Wabco Europe BVBA (képviselők: E. Righini és L. Villani avvocati, S. Völcker Rechtsanwalt, és A. Papadimitriou ügyvéd), Celio International NV (képviselők: H. Gilliams és L. Goossens advocaten)

         Rendelkező rész

                  1)

                  A Bíróság az Európai Unió Törvényszékének 2019. február 14-i Belgium és Magnetrol International kontra Bizottság ítéletét (T-131/16 és T-263/16, EU:T:2019:91) hatályon kívül helyezi.

                  2)

                  A Bíróság a T-131/16. sz. ügyben hivatkozott első és második jogalapot, valamint a T-263/16. sz. ügyben hivatkozott első jogalapot és a harmadik jogalap első részét elutasítja.

                  3)

                  A Bíróság visszautalja az ügyet az Európai Unió Törvényszéke elé, hogy az határozzon a T-131/16. sz. ügyben hivatkozott harmadik-ötödik jogalapról, illetve a T-263/16. sz. ügyben hivatkozott második jogalapról, a harmadik jogalap második és harmadik részéről, valamint a negyedik jogalapról.

                  4)

                  A Bíróság a költségekről jelenleg nem határoz.

         (1)  HL C 213., 2019.6.24.


title: C-410/19. sz. ügy: A Bíróság (negyedik tanács) 2021. szeptember 16-i ítélete (a Supreme Court of the United Kingdom [Egyesült Királyság] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – The Software Incubator Ltd kontra Computer Associates (UK) Ltd (Előzetes döntéshozatal – Önálló vállalkozóként működő kereskedelmi ügynökök – 86/653/EK irányelv – Az 1. cikk (2) bekezdése – A „kereskedelmi ügynök” fogalma – Számítógépes szoftver elektronikus úton történő szolgáltatása a vevők részére – Időbeli korlátozás nélküli felhasználási engedély nyújtása – Az „eladás” és az „áruk” fogalma)

text:
               2021.11.22.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 471/4

      A Bíróság (negyedik tanács) 2021. szeptember 16-i ítélete (a Supreme Court of the United Kingdom [Egyesült Királyság] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – The Software Incubator Ltd kontra Computer Associates (UK) Ltd
      (C-410/19. sz. ügy) (1)

      (Előzetes döntéshozatal - Önálló vállalkozóként működő kereskedelmi ügynökök - 86/653/EK irányelv - Az 1. cikk (2) bekezdése - A „kereskedelmi ügynök” fogalma - Számítógépes szoftver elektronikus úton történő szolgáltatása a vevők részére - Időbeli korlátozás nélküli felhasználási engedély nyújtása - Az „eladás” és az „áruk” fogalma)
      (2021/C 471/04)
      Az eljárás nyelve: angol

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Supreme Court of the United Kingdom

         Az alapeljárás felei

         Felperes: The Software Incubator Ltd

         Alperes: Computer Associates (UK) Ltd

         Rendelkező rész

      A tagállamok önálló vállalkozóként működő kereskedelmi ügynökökre vonatkozó jogszabályainak összehangolásáról szóló, 1986. december 18-i 86/653/EGK tanácsi irányelv 1. cikkének (2) bekezdésében szereplő „áruk értékesítésének” fogalmát úgy kell értelmezni, hogy az magában foglalhatja számítógépes szoftvernek egy vevő részére vételár megfizetése fejében, elektronikus úton történő szolgáltatását, amennyiben e szolgáltatást az említett szoftverre vonatkozó, időbeli korlátozás nélküli felhasználási engedély nyújtása kíséri.

         (1)  HL C 255., 2019.7.29.


title: C-21/20. sz. ügy: A Bíróság (negyedik tanács) 2021. szeptember 16-i ítélete (az Administrativen sad Sofia-grad [Bulgária] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Balgarska natsionalna televizia kontra Direktor na Direktsia „Obzhalvane i danachno-osiguritelna praktika” – Sofia pri Tsentralno upravlenie na NAP (Előzetes döntéshozatal – A hozzáadottérték-adó (héa) közös rendszere – 2006/112/EK irányelv – Hatály – A 2. cikk (1) bekezdésének c) pontja – Ellenérték fejében teljesített szolgáltatásnyújtás – Olyan, nézők részére nyújtott audiovizuális médiaszolgáltatások kizárása, amelyeket állami támogatásból finanszíroznak, és amelyekért a nézők részéről semmilyen díjfizetésre nem kerül sor – 168. cikk – Levonási jog – Adóköteles és a héa hatálya alá nem tartozó ügyleteket egyidejűleg végző adóalany)

text:
               2021.11.22.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 471/5

      A Bíróság (negyedik tanács) 2021. szeptember 16-i ítélete (az Administrativen sad Sofia-grad [Bulgária] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Balgarska natsionalna televizia kontra Direktor na Direktsia „Obzhalvane i danachno-osiguritelna praktika” – Sofia pri Tsentralno upravlenie na NAP
      (C-21/20. sz. ügy) (1)

      (Előzetes döntéshozatal - A hozzáadottérték-adó (héa) közös rendszere - 2006/112/EK irányelv - Hatály - A 2. cikk (1) bekezdésének c) pontja - Ellenérték fejében teljesített szolgáltatásnyújtás - Olyan, nézők részére nyújtott audiovizuális médiaszolgáltatások kizárása, amelyeket állami támogatásból finanszíroznak, és amelyekért a nézők részéről semmilyen díjfizetésre nem kerül sor - 168. cikk - Levonási jog - Adóköteles és a héa hatálya alá nem tartozó ügyleteket egyidejűleg végző adóalany)
      (2021/C 471/06)
      Az eljárás nyelve: bolgár

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Administrativen sad Sofia-grad

         Az alapeljárás felei

         Felperes: Balgarska natsionalna televizia

         Alperes: Direktor na Direktsia „Obzhalvane i danachno-osiguritelna praktika” – Sofia pri Tsentralno upravlenie na NAP

         Rendelkező rész

                  1)

                  A közös hozzáadottértékadó-rendszerről szóló, 2006. november 28-i 2006/112/EK tanácsi irányelv 2. cikke (1) bekezdésének c) pontját úgy kell értelmezni, hogy az országos közszolgálati televíziós műsorszolgáltatónak a médiaszolgáltatások nézők részére való nyújtásából álló tevékenysége, amelyet az állam támogatás formájában finanszíroz, és amely után a nézők a műsorsugárzásért semmilyen díjat nem fizetnek, nem minősül az e rendelkezés értelmében vett ellenérték fejében teljesített szolgáltatásnyújtásnak.

                  2)

                  A 2006/112 irányelv 168. cikkét úgy kell értelmezni, hogy az országos közszolgálati televíziós műsorszolgáltató jogosult arra, hogy levonja a hozzáadottérték-adó (héa) levonására jogosító tevékenységeihez felhasznált termékek és szolgáltatások beszerzése után előzetesen felszámított héát, és nem jogosult arra, hogy levonja a héa hatálya alá nem tartozó tevékenységeihez felhasznált termékek és szolgáltatások beszerzése után előzetesen felszámított héát. A tagállamok feladata, hogy figyelemmel ezen irányelv céljára és szerkezetére, az arányosság elvének tiszteletben tartásával meghatározzák az előzetesen felszámított héaösszegek adóköteles és a héa hatálya alá nem tartozó ügyletek közötti megosztásának módszereit és feltételeit.

         (1)  HL C 95., 2020.3.23.


title: C-850/19. P. sz. ügy: A Bíróság (első tanács) 2021. szeptember 16-i ítélete – FVE Holýšov I s. r. o. és társai kontra Európai Bizottság, Cseh Köztársaság, Spanyol Királyság, Ciprusi Köztársaság, Szlovák Köztársaság (Fellebbezés – Állami támogatások – Megújuló energiaforrásokra nyújtott támogatási program – A támogatási programot a belső piaccal összeegyeztethetőnek nyilvánító határozat – Megsemmisítés iránti kereset)

text:
               2021.11.22.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 471/4

      A Bíróság (első tanács) 2021. szeptember 16-i ítélete – FVE Holýšov I s. r. o. és társai kontra Európai Bizottság, Cseh Köztársaság, Spanyol Királyság, Ciprusi Köztársaság, Szlovák Köztársaság
      (C-850/19. P. sz. ügy) (1)

      (Fellebbezés - Állami támogatások - Megújuló energiaforrásokra nyújtott támogatási program - A támogatási programot a belső piaccal összeegyeztethetőnek nyilvánító határozat - Megsemmisítés iránti kereset)
      (2021/C 471/05)
      Az eljárás nyelve: angol

         Felek

         Fellebbezők: FVE Holýšov I s. r. o., FVE Stříbro s. r. o., FVE Úsilné s. r. o., FVE Mozolov s. r. o., FVE Osečná s. r. o., Solarpark Rybníček s. r. o., FVE Kněžmost s. r. o., Hutira FVE – Omice a.s., Exit 90 SPV s.r.o., Onyx Energy s.r.o., Onyx Energy projekt II s.r.o., Photon SPV 1 s.r.o., Photon SPV 3 s.r.o., Photon SPV 4 s.r.o., Photon SPV 6 s.r.o., Photon SPV 8 s.r.o., Photon SPV 10 s.r.o., Photon SPV 11 s.r.o., Antaris GmbH, Michael Göde, NGL Business Europe Ltd, NIG NV, GIHG Ltd, Radiance Energy Holding Sàrl, ICW Europe Investments Ltd, Photovoltaik Knopf Betriebs-GmbH, Voltaic Network GmbH, WA Investments-Europa Nova Ltd (képviselők: A. Reuter, H. Wendt, C. Bürger, T. Christner, A. Compes, T. Herbold és W. Schumacher Rechtsanwälte)

         A többi fél az eljárásban: Európai Bizottság (képviselők: L. Armati, P. Němečková és T. Maxian Rusche meghatalmazottak), Cseh Köztársaság (képviselők: M. Smolek, J. Vláčil, T. Müller és I. Gavrilova meghatalmazottak), Spanyol Királyság (képviselő: S. Centeno Huerta meghatalmazott), Ciprusi Köztársaság, Szlovák Köztársaság (képviselő: B. Ricziová meghatalmazott)

         A fellebbezőt támogató beavatkozó: Németországi Szövetségi Köztársaság (képviselők: J. Möller és D. Klebs meghatalmazottak)

         Az Európai Bizottságot támogató beavatkozó: Lengyel Köztársaság (képviselő: B. Majczyna meghatalmazott)

         Rendelkező rész

                  1)

                  A Bíróság a fellebbezést elutasítja.

                  2)

                  Az Európai Bizottság csatlakozó fellebbezése tárgyában nem szükséges határozni.

                  3)

                  Az FVE Holýšov I s. r. o., az FVE Stříbro s. r. o., az FVE Úsilné s. r. o., az FVE Mozolov s. r. o., az FVE Osečná s. r. o., a Solarpark Rybníček s. r. o., az FVE Kněžmost s. r. o., a Hutira FVE – Omice a.s., az Exit 90 SPV s. r. o., az Onyx Energy s. r. o., az Onyx Energy projekt II s. r. o., a Photon SPV 1 s. r. o., a Photon SPV 3 s. r. o., a Photon SPV 4 s. r. o., a Photon SPV 6 s. r. o., a Photon SPV 8 s. r. o., a Photon SPV 10 s. r. o., a Photon SPV 11 s. r. o., az Antaris GmbH, Michael Göde, az NGL Business Europe Ltd, az NIG NV, a GIHG Ltd, a Radiance Energy Holding Sàrl, az ICW Europe Investments Ltd, a Photovoltaik Knopf Betriebs-GmbH és a Voltaic Network GmbHet WA Investments-Europa Nova Ltd viseli a fellebbezéssel összefüggésben felmerült költségeket.

                  4)

                  Az FVE Holýšov I s. r. o., az FVE Stříbro s. r. o., az FVE Úsilné s. r. o., az FVE Mozolov s. r. o., az FVE Osečná s. r. o., a Solarpark Rybníček s. r. o., az FVE Kněžmost s. r. o., a Hutira FVE – Omice a.s., az Exit 90 SPV s. r. o., az Onyx Energy s. r. o., az Onyx Energy projekt II s. r. o., a Photon SPV 1 s. r. o., a Photon SPV 3 s. r. o., a Photon SPV 4 s. r. o., a Photon SPV 6 s. r. o., a Photon SPV 8 s. r. o., a Photon SPV 10 s. r. o., a Photon SPV 11 s. r. o., az Antaris GmbH, Michael Göde, az NGL Business Europe Ltd, az NIG NV, GIHG Ltd, a Radiance Energy Holding Sàrl, az ICW Europe Investments Ltd, a Photovoltaik Knopf Betriebs-GmbH, a Voltaic Network GmbH és a WA Investments-Europa Nova Ltd, valamint az Európai Bizottság maga viseli a csatlakozó fellebbezéssel összefüggésben felmerült saját költségeit.

                  5)

                  A Németországi Szövetségi Köztársaság, a Lengyel Köztársaság, a Cseh Köztársaság, a Spanyol Királyság és a Szlovák Köztársaság maga viseli saját költségeit.

         (1)  HL C 68., 2020.3.2.


title: C-144/20. sz. ügy: A Bíróság (ötödik tanács) 2021. szeptember 9-i ítélete (az Administratīvā rajona tiesa [Lettország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – AS „LatRailNet”, VAS „Latvijas dzelzceļš” kontra Valsts dzelzceļa administrācija (Előzetes döntéshozatal – Vasúti szállítás – 2012/34/EU irányelv – 32. és 56. cikk – A vasúti infrastruktúra díjképzése – A pályahálózat-működtető függetlensége – Az igazgatási szervezet feladatai – A „vasúti piaci szegmensek optimális versenyképességének” fogalma – Egy vasúti piaci szegmens feletti kizárólagos jog – Közszolgáltató)

text:
               2021.11.22.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 471/6

      A Bíróság (ötödik tanács) 2021. szeptember 9-i ítélete (az Administratīvā rajona tiesa [Lettország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – AS „LatRailNet”, VAS „Latvijas dzelzceļš” kontra Valsts dzelzceļa administrācija
      (C-144/20. sz. ügy) (1)

      (Előzetes döntéshozatal - Vasúti szállítás - 2012/34/EU irányelv - 32. és 56. cikk - A vasúti infrastruktúra díjképzése - A pályahálózat-működtető függetlensége - Az igazgatási szervezet feladatai - A „vasúti piaci szegmensek optimális versenyképességének” fogalma - Egy vasúti piaci szegmens feletti kizárólagos jog - Közszolgáltató)
      (2021/C 471/07)
      Az eljárás nyelve: lett

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Administratīvā rajona tiesa

         Az alapeljárás felei

         Felperesek: AS „LatRailNet”, VAS „Latvijas dzelzceļš”

         Alperes: Valsts dzelzceļa administrācija

         Rendelkező rész

                  1)

                  Az egységes európai vasúti térség létrehozásáról szóló, 2012. november 21-i 2012/34/EU európai parlamenti és tanácsi irányelv 56. cikkét úgy kell értelmezni, hogy az az igazgatási szervezetre arra kiterjedő hatáskört ruház, hogy saját kezdeményezésére olyan határozatot hozzon, amely a vasúti pályahálózat-működtetőnek a hivatkozott irányelv 7. cikkének (1) bekezdésében említett alapvető feladatait ellátó vállalkozást arra kötelezi, hogy az infrastruktúra-használati díjakra vonatkozó díjképzési rendszert illetően bizonyos módosításokat hajtson végre, jóllehet ez a rendszer nem valósít meg hátrányos megkülönböztetést a kérelmezőkkel szemben.

                  2)

                  A 2012/34 irányelv 56. cikkét úgy kell értelmezni, hogy azokat a díjképzési rendszerre vonatkozóan bevezetendő feltételeket, amelyeket az igazgatási szervezet a vasúti pályahálózat-működtető alapvető feladatait ellátó vállalkozással szemben előírhat, a 2012/34 irányelv megsértése kell, hogy indokolja, és e feltételek csupán az összeegyeztethetetlenség orvoslására szolgálhatnak, nem pedig e szerv célszerűségi értékelésének figyelembevételére, ami sértené e pályahálózat-működtető mozgásterét.

                  3)

                  A 2012/34 irányelv 32. cikkének (1) bekezdését úgy kell értelmezni, hogy az a vasúti piaci szegmensek optimális versenyképességére vonatkozó kritériumot illetően azon piaci szegmensek kapcsán is alkalmazandó, amelyekben nem áll fenn verseny, például azért, mert egyetlen közszolgáltató működteti a közszolgáltatást, amelynek közszolgáltatási szerződés keretében a vasúti és közúti személyszállítási közszolgáltatásról, valamint az 1191/69/EGK és az 1107/70/EGK tanácsi rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló, 2007. október 23-i 1370/2007/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet 2. cikkének f) pontja értelmében vett kizárólagos jogot biztosítottak.

         (1)  HL C 201., 2020.6.15.


title: C-208/20. és C-256/20. sz. egyesített ügyek: A Bíróság (hatodik tanács) 2021. szeptember 9-i ítélete (a Sofiyski rayonen sad [Bulgária] előzetes döntéshozatal iránti kérelmei) – „Toplofikatsia Sofia” EAD, „CHEZ Elektro Bulgaria” AD, „Agentsia za control na prosrocheni zadalzhenia” EOOD (C-208/20), és „Toplofikatsia Sofia” EAD (C-256/20) (Előzetes döntéshozatal – Az EUMSZ 20. cikk (2) bekezdésének a) pontja – Az Európai Unió Alapjogi Chartája 47. cikkének második bekezdése – 1206/2001/EK rendelet – A polgári és kereskedelmi ügyekben a bizonyításfelvétel tekintetében történő, a tagállamok bíróságai közötti együttműködés – Az 1. cikk (1) bekezdésének a) pontja – 1215/2012/EU rendelet – A polgári és kereskedelmi ügyekben a joghatóság, valamint a határozatok elismerése és végrehajtása – Az 5. cikk (1) bekezdése – Kifizetetlen követelések – Bírósági határozatok – Fizetési meghagyások – Kézbesítés – Az eljáró bíróság tagállamától eltérő tagállamban, ismeretlen címen tartózkodó adós)

text:
               2021.11.22.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 471/7

      A Bíróság (hatodik tanács) 2021. szeptember 9-i ítélete (a Sofiyski rayonen sad [Bulgária] előzetes döntéshozatal iránti kérelmei) – „Toplofikatsia Sofia” EAD, „CHEZ Elektro Bulgaria” AD, „Agentsia za control na prosrocheni zadalzhenia” EOOD (C-208/20), és „Toplofikatsia Sofia” EAD (C-256/20)
      (C-208/20. és C-256/20. sz. egyesített ügyek) (1)

      (Előzetes döntéshozatal - Az EUMSZ 20. cikk (2) bekezdésének a) pontja - Az Európai Unió Alapjogi Chartája 47. cikkének második bekezdése - 1206/2001/EK rendelet - A polgári és kereskedelmi ügyekben a bizonyításfelvétel tekintetében történő, a tagállamok bíróságai közötti együttműködés - Az 1. cikk (1) bekezdésének a) pontja - 1215/2012/EU rendelet - A polgári és kereskedelmi ügyekben a joghatóság, valamint a határozatok elismerése és végrehajtása - Az 5. cikk (1) bekezdése - Kifizetetlen követelések - Bírósági határozatok - Fizetési meghagyások - Kézbesítés - Az eljáró bíróság tagállamától eltérő tagállamban, ismeretlen címen tartózkodó adós)
      (2021/C 471/08)
      Az eljárás nyelve: bolgár

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Sofiyski rayonen sad

         Az alapeljárás felei

         Felek:„Toplofikatsia Sofia” EAD, „CHEZ Elektro Bulgaria” AD, „Agentsia za control na prosrocheni zadalzhenia” EOOD (C-208/20), „Toplofikatsia Sofia” EAD (C-256/20)

         Rendelkező rész

                  1)

                  A polgári és kereskedelmi ügyekben a bizonyításfelvétel tekintetében történő, a tagállamok bíróságai közötti együttműködéséről [helyesen: együttműködésről] szóló, 2001. május 28-i 1206/2001/EK tanácsi rendelet 1. cikke (1) bekezdésének a) pontját úgy kell értelmezni, hogy az nem alkalmazandó az olyan helyzetre, amelyben valamely tagállam bírósága egy másik tagállamban olyan személy címét tudakolja meg, aki részére bírósági határozatot kell kézbesíteni.

                  2)

                  A polgári és kereskedelmi ügyekben a joghatóságról, valamint a határozatok elismeréséről és végrehajtásáról szóló, 2012. december 12-i 1215/2012/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet 5. cikkének (1) bekezdését úgy kell értelmezni, hogy azzal nem ellentétes, ha az adóssal szemben kibocsátott, cselekvésre felszólító meghagyás végrehajthatóvá válik, és e rendelkezés nem írja elő az ilyen meghagyás hatályon kívül helyezését.

         (1)  HL C 255., 2020. 8. 3.

         HL C 271., 2020. 8. 17.


title: C-277/20. sz. ügy: A Bíróság (első tanács) 2021. szeptember 9-i ítélete (az Oberster Gerichtshof [Ausztria] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – UM által indított eljárás (Előzetes döntéshozatal – Polgári ügyekben folytatott igazságügyi együttműködés – Öröklés – 650/2012/EU rendelet – A 3. cikk (1) bekezdésének b) pontja – Az „öröklési szerződés” fogalma – Hatály – A tulajdonjog halál esetén szóló átruházásáról szóló szerződés – A 83. cikk (2) bekezdése – Az alkalmazandó jog megválasztása – Átmeneti rendelkezések)

text:
               2021.11.22.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 471/8

      A Bíróság (első tanács) 2021. szeptember 9-i ítélete (az Oberster Gerichtshof [Ausztria] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – UM által indított eljárás
      (C-277/20. sz. ügy) (1)

      (Előzetes döntéshozatal - Polgári ügyekben folytatott igazságügyi együttműködés - Öröklés - 650/2012/EU rendelet - A 3. cikk (1) bekezdésének b) pontja - Az „öröklési szerződés” fogalma - Hatály - A tulajdonjog halál esetén szóló átruházásáról szóló szerződés - A 83. cikk (2) bekezdése - Az alkalmazandó jog megválasztása - Átmeneti rendelkezések)
      (2021/C 471/09)
      Az eljárás nyelve: német

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Oberster Gerichtshof

         Az alapeljárás felei

         Felperes: UM

         Az eljárásban részt vesz: HW, ZL hagyatéki gondnokaként eljárva, Marktgemeinde Kötschach-Mauthen, Finanzamt Spittal Villach

         Rendelkező rész

                  1)

                  Az öröklési ügyekre irányadó joghatóságról, az alkalmazandó jogról, az öröklési ügyekben hozott határozatok elismeréséről és végrehajtásáról, valamint az öröklési ügyekben kiállított közokiratok elfogadásáról és végrehajtásáról, valamint az európai öröklési bizonyítvány bevezetéséről szóló, 2012. július 4-i 650/2012/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet 3. cikke (1) bekezdésének b) pontját akként kell értelmezni, hogy az e rendelkezés értelmében vett öröklési szerződésnek minősül az a szerződés, amelynek értelmében egy személy halála esetén ingatlana tulajdonjogának más szerződő felekre való jövőbeli átruházásáról rendelkezik.

                  2)

                  A 650/2012 rendelet 83. cikkének (2) bekezdését akként kell értelmezni, hogy az nem alkalmazható az alkalmazandó jog 2015. augusztus 17. előtt történő megválasztása érvényességének vizsgálatára, mivel az kizárólag az e rendelet 3. cikke (1) bekezdésének b) pontja értelmében vett, az örökhagyó által valamely vagyontárgya tekintetében kötött öröklési szerződésre, nem az öröklés egészére irányadó.

         (1)  HL C 313., 2020.9.21


title: C-406/20. sz. ügy: A Bíróság (hetedik tanács) 2021. szeptember 9-i ítélete (a Finanzgericht Köln [Németország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Phantasialand kontra Finanzamt Brühl (Előzetes döntéshozatal – Adózás – Hozzáadottérték-adó (héa) – 2006/112/EK irányelv – 98. cikk – A tagállamok azon lehetősége, hogy bizonyos termékértékesítésekre és szolgáltatásnyújtásokra kedvezményes héamértéket alkalmazzanak – A III. melléklet 7. pontja – A vidámparkokba és vásárokra való belépés joga – Az adósemlegesség elve – A helyhez kötött mutatványosok és a nem helyhez kötött mutatványosok által nyújtott szolgáltatások – Összehasonlíthatóság – Körülmények – Az átlagos fogyasztó szempontja – Igazságügyi szakértői vélemény)

text:
               2021.11.22.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 471/10

      A Bíróság (hetedik tanács) 2021. szeptember 9-i ítélete (a Finanzgericht Köln [Németország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Phantasialand kontra Finanzamt Brühl
      (C-406/20. sz. ügy) (1)

      (Előzetes döntéshozatal - Adózás - Hozzáadottérték-adó (héa) - 2006/112/EK irányelv - 98. cikk - A tagállamok azon lehetősége, hogy bizonyos termékértékesítésekre és szolgáltatásnyújtásokra kedvezményes héamértéket alkalmazzanak - A III. melléklet 7. pontja - A vidámparkokba és vásárokra való belépés joga - Az adósemlegesség elve - A helyhez kötött mutatványosok és a nem helyhez kötött mutatványosok által nyújtott szolgáltatások - Összehasonlíthatóság - Körülmények - Az átlagos fogyasztó szempontja - Igazságügyi szakértői vélemény)
      (2021/C 471/12)
      Az eljárás nyelve: német

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Finanzgericht Köln

         Az alapeljárás felei

         Felperes: Phantasialand

         Alperes: Finanzamt Brühl

         Rendelkező rész

      A közös hozzáadottértékadó-rendszerről szóló, 2006. november 28-i 2006/112/EK tanácsi irányelv 98. cikkét ezen irányelv III. mellékletének 7. pontjával összefüggésben úgy kell értelmezni, hogy azzal nem ellentétes az olyan nemzeti szabályozás, amelynek értelmében egyrészt a nem helyhez kötött mutatványosok által nyújtott szolgáltatások, másrészt pedig a helyhez kötött mutatványosok által nyújtott és szabadidőparkok formáját öltő szolgáltatások eltérő – az egyik kedvezményes, a másik általános – hozzáadottértékadó-mérték alá tartoznak, feltéve, hogy az adósemlegesség elvét tiszteletben tartják. Az uniós joggal nem ellentétes az, ha a kérdést előterjesztő bíróság, amikor az adósemlegesség elve tiszteletben tartásának ellenőrzése során különös nehézségekkel szembesül, a nemzeti jogban előírt feltételek mellett az ítéletének meghozatalához szakértői véleményt kér.

         (1)  HL C 423., 2020.12.7.


title: C-422/20. sz. ügy: A Bíróság (hatodik tanács) 2021. szeptember 9-i ítélete (az Oberlandesgericht Köln [Németország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – RK kontra CR (Előzetes döntéshozatal – Polgári ügyekben folytatott igazságügyi együttműködés – Öröklés – 650/2012/EU rendelet – A 6. cikk a) pontja – Joghatóság hiányának megállapítása – A 7. cikk a) pontja – Joghatóság – A másodikként eljáró bíróság általi felülvizsgálat – 22. cikk – Az alkalmazandó jog megválasztása – 39. cikk – Kölcsönös elismerés – A 83. cikk (4) bekezdése – Átmeneti rendelkezések)

text:
               2021.11.22.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 471/10

      A Bíróság (hatodik tanács) 2021. szeptember 9-i ítélete (az Oberlandesgericht Köln [Németország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – RK kontra CR
      (C-422/20. sz. ügy) (1)

      (Előzetes döntéshozatal - Polgári ügyekben folytatott igazságügyi együttműködés - Öröklés - 650/2012/EU rendelet - A 6. cikk a) pontja - Joghatóság hiányának megállapítása - A 7. cikk a) pontja - Joghatóság - A másodikként eljáró bíróság általi felülvizsgálat - 22. cikk - Az alkalmazandó jog megválasztása - 39. cikk - Kölcsönös elismerés - A 83. cikk (4) bekezdése - Átmeneti rendelkezések)
      (2021/C 471/13)
      Az eljárás nyelve: német

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Oberlandesgericht Köln

         Az alapeljárás felei

         Felperes: RK

         Alperes: CR

         Rendelkező rész

                  1)

                  Az öröklési ügyekre irányadó joghatóságról, az alkalmazandó jogról, az öröklési ügyekben hozott határozatok elismeréséről és végrehajtásáról, valamint az öröklési ügyekben kiállított közokiratok elfogadásáról és végrehajtásáról, valamint az európai öröklési bizonyítvány bevezetéséről szóló, 2012. július 4-i 650/2012/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet 7. cikkének a) pontját úgy kell értelmezni, hogy ahhoz, hogy az ugyanezen rendelet 6. cikkének a) pontja értelmében vett joghatóság hiányának azon tagállam bíróságai javára történő megállapításáról lehessen beszélni, amelynek jogát az örökhagyó választotta, nem szükséges, hogy a korábban eljáró bíróság kifejezetten kizárja a joghatóságát, de szükséges, hogy e szándék egyértelműen kitűnjön abból a határozatból, amelyet e tekintetben hozott.

                  2)

                  A 650/2012 rendelet 6. cikkének a) pontját, 7. cikkének a) pontját és 39. cikkét úgy kell értelmezni, hogy a joghatóság hiányának megállapítását követően eljáró tagállami bíróság nem jogosult annak vizsgálatára, hogy az e rendelkezésekben megállapított feltételek teljesültek-e ahhoz, hogy a korábban eljáró bíróság megállapíthassa joghatósága hiányát.

                  3)

                  A 650/2012 rendelet 6. cikkének a) pontját és 7. cikkének a) pontját úgy kell értelmezni, hogy az e rendelkezésekben előírt joghatósági szabályokat abban az esetben is alkalmazni kell, ha az örökhagyó a 2015. augusztus 17. előtt készített végrendeletében nem választotta meg az öröklésre alkalmazandó jogot, és e jog kijelölése kizárólag e rendelet 83. cikkének (4) bekezdéséből következik.

         (1)  HL C 443., 2020.12.21


title: C-449/20. sz. ügy: A Bíróság (hetedik tanács) 2021. szeptember 9-i ítélete (a Supremo Tribunal Administrativo [Portugália] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Real Vida Seguros SA kontra Autoridade Tributária e Aduaneira (Előzetes döntéshozatal – Adózás – EUMSZ 63. cikk – A tőke szabad mozgása – Jövedelemadó – Tőzsdén jegyzett részvények utáni osztalékok – A belföldi értéktőzsdén jegyzett részvények utáni osztalékok adókedvezménye – Eltérő bánásmód – Objektív megkülönböztetési szempont – Korlátozás – EUMSZ 65. cikk – Objektíve összehasonlítható helyzetek – Igazolás – Tisztán gazdasági jellegű célkitűzés)

text:
               2021.11.22.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 471/11

      A Bíróság (hetedik tanács) 2021. szeptember 9-i ítélete (a Supremo Tribunal Administrativo [Portugália] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Real Vida Seguros SA kontra Autoridade Tributária e Aduaneira
      (C-449/20. sz. ügy) (1)

      (Előzetes döntéshozatal - Adózás - EUMSZ 63. cikk - A tőke szabad mozgása - Jövedelemadó - Tőzsdén jegyzett részvények utáni osztalékok - A belföldi értéktőzsdén jegyzett részvények utáni osztalékok adókedvezménye - Eltérő bánásmód - Objektív megkülönböztetési szempont - Korlátozás - EUMSZ 65. cikk - Objektíve összehasonlítható helyzetek - Igazolás - Tisztán gazdasági jellegű célkitűzés)
      (2021/C 471/14)
      Az eljárás nyelve: portugál

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Supremo Tribunal Administrativo

         Az alapeljárás felei

         Felperes: Real Vida Seguros SA

         Alperes: Autoridade Tributária e Aduaneira

         Rendelkező rész

      Az EUMSZ 63. cikket és az EUMSZ 65. cikket úgy kell értelmezni, hogy azokkal ellentétes valamely tagállam azon adózási gyakorlata, amely szerint az adóalany jövedelemadó-alapjának meghatározásakor az e tagállam értéktőzsdéjén jegyzett részvények utáni osztalékoknak csak az 50 %-át, míg a más tagállamok értéktőzsdéin jegyzett részvények utáni osztalékoknak a teljes összegét kell számításba venni.

         (1)  HL C 433., 2020.12.14


title: C-173/19. P. sz. ügy: A Bíróság (első tanács) 2021. szeptember 3-i végzése – Scandlines Danmark ApS, Scandlines Deutschland GmbH kontra Európai Bizottság, Dán Királyság (Fellebbezés – A Bíróság eljárási szabályzatának 181. cikke – Megsemmisítés iránti kereset – Állami támogatások – A Fehmarn-szoroson áthaladó vasúti és közúti állandó összeköttetés állami finanszírozása – Egyedi támogatások – Keresettel nem megtámadható jogi aktus – Pusztán megerősítő aktus – Előkészítő aktus)

text:
               2021.11.22.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 471/12

      A Bíróság (első tanács) 2021. szeptember 3-i végzése – Scandlines Danmark ApS, Scandlines Deutschland GmbH kontra Európai Bizottság, Dán Királyság
      (C-173/19. P. sz. ügy) (1)

      (Fellebbezés - A Bíróság eljárási szabályzatának 181. cikke - Megsemmisítés iránti kereset - Állami támogatások - A Fehmarn-szoroson áthaladó vasúti és közúti állandó összeköttetés állami finanszírozása - Egyedi támogatások - Keresettel nem megtámadható jogi aktus - Pusztán megerősítő aktus - Előkészítő aktus)
      (2021/C 471/15)
      Az eljárás nyelve: angol

         Felek

         Fellebbezők: Scandlines Danmark ApS, Scandlines Deutschland GmbH (képviselő: L. Sandberg-Mørch advokat)

         A többi fél az eljárásban: Európai Bizottság (képviselők: S. Noë, Bottka V. és L. Armati meghatalmazottak), Dán Királyság képviselő: J. Nymann-Lindegren meghatalmazott, segítője: R. Holdgaard advokat)

         Rendelkező rész

                  1.

                  A Bíróság a fellebbezést mint nyilvánvalóan megalapozatlant elutasítja.

                  2.

                  A Scandlines Danmark ApS és a Scandlines Deutschland GmbH saját költségeiken felül viselik az Európai Bizottság részéről felmerült költségeket is.

                  3.

                  A Dán Királyság maga viseli saját költségeit.

         (1)  HL C 148., 2019.4.29.


title: C-341/20. sz. ügy: A Bíróság (nyolcadik tanács) 2021. szeptember 16-i ítélete – Európai Bizottság kontra Olasz Köztársaság (Tagállami kötelezettségszegés – EUMSZ 258. cikk – 2003/96/EK irányelv – Az energiatermékek és a villamos energia adóztatása – A 14. cikk (1) bekezdésének c) pontja – Az Európai Unió felségvizein belüli hajózás céljára üzemanyagként és vízi jármű fedélzetén villamos energia előállításához felhasznált energiatermékek adómentessége – Kizárólag bérleti szerződés tárgyát képező magánjellegű, kedvtelési célú hajók tekintetében engedélyezett mentesség)

text:
               2021.11.22.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 471/9

      A Bíróság (nyolcadik tanács) 2021. szeptember 16-i ítélete – Európai Bizottság kontra Olasz Köztársaság
      (C-341/20. sz. ügy) (1)

      (Tagállami kötelezettségszegés - EUMSZ 258. cikk - 2003/96/EK irányelv - Az energiatermékek és a villamos energia adóztatása - A 14. cikk (1) bekezdésének c) pontja - Az Európai Unió felségvizein belüli hajózás céljára üzemanyagként és vízi jármű fedélzetén villamos energia előállításához felhasznált energiatermékek adómentessége - Kizárólag bérleti szerződés tárgyát képező magánjellegű, kedvtelési célú hajók tekintetében engedélyezett mentesség)
      (2021/C 471/11)
      Az eljárás nyelve: olasz

         Felek

         Felperes: Európai Bizottság (képviselők: F. Moro és A. Armenia, meghatalmazottak)

         Alperes: Olasz Köztársaság (képviselők: G. Palmieri, meghatalmazott, segítője: A. Maddalo, avvocato dello Stato)

         Rendelkező rész

                  1)

                  Az Olasz Köztársaság – mivel a magánjellegű, kedvtelési célú hajók által használt üzemanyag jövedéki adó alóli mentességét csak az esetben engedélyezte, ha az ilyen hajók bérlet tárgyát képezik, az ilyen hajót tényleges használatának módjától függetlenül – nem teljesítette az energiatermékek és a villamos energia közösségi adóztatási keretének átszervezéséről szóló, 2003. október 27-i 2003/96/EK tanácsi irányelv 14. cikke (1) bekezdésének c) pontjából eredő kötelezettségeit.

                  2)

                  A Bíróság az Olasz Köztársaságot kötelezi a költségek viselésére.

         (1)  HL C 339., 2020.10.12.


title: C-387/20. sz. ügy: A Bíróság (hatodik tanács tanács) 2021. szeptember 1-i végzése (a Justyna Gawlica, Notariusz w Krapkowicach nevében eljáró Zastępca notarialny w Krapkowicach Marcin Margoński – Krapkowice [Lengyelország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Az OKR által indított eljárás (Előzetes döntéshozatal – A Bíróság eljárási szabályzata 53. cikkének (2) bekezdése – EUMSZ 267. cikk – Közjegyző – A „nemzeti bíróság” fogalma – Szempontok – Az előzetes döntéshozatal iránti kérelem elfogadhatatlansága)

text:
               2021.11.22.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 471/12

      A Bíróság (hatodik tanács tanács) 2021. szeptember 1-i végzése (a Justyna Gawlica, Notariusz w Krapkowicach nevében eljáró Zastępca notarialny w Krapkowicach Marcin Margoński – Krapkowice [Lengyelország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Az OKR által indított eljárás
      (C-387/20. sz. ügy) (1)

      (Előzetes döntéshozatal - A Bíróság eljárási szabályzata 53. cikkének (2) bekezdése - EUMSZ 267. cikk - Közjegyző - A „nemzeti bíróság” fogalma - Szempontok - Az előzetes döntéshozatal iránti kérelem elfogadhatatlansága)
      (2021/C 471/16)
      Az eljárás nyelve: lengyel

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Notariusz w Krapkowicach Justyna Gawlica – Krapkowice

         Az alapeljárásban részt vevő fél

         Felperes: OKR

         Rendelkező rész

      A Zastępca notarialny w Krapkowicach (Krapkowicében működő közjegyzőhelyettes, Lengyelország) által benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem nyilvánvalóan elfogadhatatlan.

         (1)  HL C 53., 2021.2.15.


title: C-540/20. P. sz. ügy: A Törvényszék (kibővített kilencedik tanács) T-755/18. sz., FL Brüterei M-V GmbH és társai kontra Európai Bizottság ügyben 2020. augusztus 20-án hozott végzése ellen az FL Brüterei M-V GmbH által 2020. október 23-án benyújtott fellebbezés

text:
               2021.11.22.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 471/14

      A Törvényszék (kibővített kilencedik tanács) T-755/18. sz., FL Brüterei M-V GmbH és társai kontra Európai Bizottság ügyben 2020. augusztus 20-án hozott végzése ellen az FL Brüterei M-V GmbH által 2020. október 23-án benyújtott fellebbezés
      (C-540/20. P. sz. ügy)
      (2021/C 471/19)
      Az eljárás nyelve: német

         Felek

         Fellebbező: FL Brüterei M-V GmbH (képviselő: H. Schmidt Rechtsanwalt)

         A többi fél az eljárásban: Erdegut GmbH, Ökofarm Groß Markow GmbH, Európai Bizottság
      Az Európai Unió Bírósága (hatodik tanács) 2021. szeptember 24-i végzésével a fellebbezést mint részben elfogadhatatlant és részben megalapozatlant elutasította, és kimondta, hogy a fellebbező maga viseli saját költségeit.


title: C-131/21. sz. ügy: A Bíróság (kilencedik tanács) 2021. szeptember 1-jei végzése (a Budai Központi Kerületi Bíróság [Magyarország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – a KI elleni büntetőeljárás (Előzetes döntéshozatal – A Bíróság eljárási szabályzata 53. cikkének (2) bekezdése – Az Európai Unió Alapjogi Chartája – A ne bis in idem elve – Szankciók halmozása – A rendőrség által kiszabott szankció jellege – A nemzeti jog alkalmazása – Az uniós joghoz való kapcsolódás hiánya – A Bíróság hatáskörének nyilvánvaló hiánya)

text:
               2021.11.22.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 471/14

      A Bíróság (kilencedik tanács) 2021. szeptember 1-jei végzése (a Budai Központi Kerületi Bíróság [Magyarország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – a KI elleni büntetőeljárás
      (C-131/21. sz. ügy) (1)

      (Előzetes döntéshozatal - A Bíróság eljárási szabályzata 53. cikkének (2) bekezdése - Az Európai Unió Alapjogi Chartája - A ne bis in idem elve - Szankciók halmozása - A rendőrség által kiszabott szankció jellege - A nemzeti jog alkalmazása - Az uniós joghoz való kapcsolódás hiánya - A Bíróság hatáskörének nyilvánvaló hiánya)
      (2021/C 471/18)
      Az eljárás nyelve: magyar

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Budai Központi Kerületi Bíróság

         Az alap-büntetőeljárás résztvevője

      KI

         Rendelkező rész

      Az Európai Unió Bírósága nyilvánvalóan nem rendelkezik hatáskörrel a Budai Központi Kerületi Bíróság (Magyarország) 2021. február 10-i határozatával előterjesztett kérdés megválaszolására.

         (1)  HL C 182., 2021.5.10.


title: C-176/21. P. sz. ügy: A Törvényszék (első tanács) T-543/20. sz., Johann A. Löning kontra az Európai Bizottság által képviselt Európai Unió ügyben 2021. január 20-án hozott végzése ellen Johann A. Löning által 2021. március 22-én benyújtott fellebbezés

text:
               2021.11.22.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 471/14

      A Törvényszék (első tanács) T-543/20. sz., Johann A. Löning kontra az Európai Bizottság által képviselt Európai Unió ügyben 2021. január 20-án hozott végzése ellen Johann A. Löning által 2021. március 22-én benyújtott fellebbezés
      (C-176/21. P. sz. ügy)
      (2021/C 471/20)
      Az eljárás nyelve: német

         Felek

         Fellebbező: Johann A. Löning (képviselő: W. Mathes Rechtsanwalt)

         A másik fél az eljárásban: Európai Bizottság
      Az Európai Unió Bírósága (kilencedik tanács) 2021. szeptember 3-i végzésével a fellebbezést mint nyilvánvalóan megalapozatlant elutasította, és kimondta, hogy a fellebbező maga viseli saját költségeit.


title: C-236/21. P. sz. ügy: A Törvényszék (kilencedik tanács) T-19/20. sz., sprd.net kontra EUIPO – Shirtlabor ügyben 2021. február 12-én hozott ítélete ellen a sprd.net AG által 2021. április 12-én benyújtott fellebbezés

text:
               2021.11.22.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 471/15

      A Törvényszék (kilencedik tanács) T-19/20. sz., sprd.net kontra EUIPO – Shirtlabor ügyben 2021. február 12-én hozott ítélete ellen a sprd.net AG által 2021. április 12-én benyújtott fellebbezés
      (C-236/21. P. sz. ügy)
      (2021/C 471/21)
      Az eljárás nyelve: német

         Felek

         Fellebbező: sprd.net AG (képviselő: J. Hellenbrand, Rechtsanwalt)

         A többi fél az eljárásban: az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala (EUIPO), Shirtlabor GmbH
      A Bíróság (a fellebbezés megengedhetőségéről határozó tanács) 2021. szeptember 1-jei végzésében úgy határozott, hogy a fellebbezés nem megengedhető, és hogy a fellebbező maga viseli saját költségeit.


title: C-361/21. sz. ügy: A Visoki trgovački sud Republike Hrvatske (Horvátország) által 2021. június 8-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – IC kontra PET-PROM d.o.o.

text:
               2021.11.22.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 471/15

      A Visoki trgovački sud Republike Hrvatske (Horvátország) által 2021. június 8-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – IC kontra PET-PROM d.o.o.
      (C-361/21. sz. ügy)
      (2021/C 471/22)
      Az eljárás nyelve: horvát

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Visoki trgovački sud Republike Hrvatske

         Az alapeljárás felei

         Fellebbező: IC

         Ellenérdekű fél: PET-PROM d.o.o.

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1)

                  Úgy kell-e tekinteni, hogy a Sudski poslovnik (bírósági eljárási szabályzat, Narodne novine, br. 37/14, 49/14, 8/15, 35/15, 123/15, 45/16, 29/17, 33/17, 34/17, 57/17, 101/18, 119/18, 81/19, 128/19, 39/20 és 47/20) 177. cikke (3) bekezdésének első mondata második részében, illetve második mondatában megfogalmazott szabály – amely szerint „[m]ásodfokon eljáró bíróság előtt egy ügy a nyilvántartási szolgálattól való visszaérkezését követően, a határozatnak a bíróság hivatalából történő kiküldésének időpontjában tekinthető lezártnak. A nyilvántartási szolgálat az iratanyag kézhezvételének napjától számított lehető legrövidebb időn belül köteles azt a bíróság hivatalához visszaküldeni. Ezt követően, további nyolcnapos határidőn belül kerül sor a határozat kiküldésére” – összhangban áll az EUSZ 19. cikk (1) bekezdésével és az Európai Unió Alapjogi Chartájának 47. cikkével?

                  2)

                  A Zakon o sudovima (a bírósági szervezetről szóló törvény) 40. cikkének (2) bekezdése – amely előírja, hogy „[a] Vrhovni sud Republike Hrvatske (legfelsőbb bíróság, Horvátország), a Visoki trgovački sud Republike Hrvatske (kereskedelmi fellebbviteli bíróság, Horvátország), a Visoki upravni sud Republike Hrvatske (közigazgatási fellebbviteli bíróság, Horvátország), a Visoki kazneni sud Republike Hrvatske (fellebbviteli büntetőbíróság, Horvátország), a Visoki prekršajni sud Republike Hrvatske (szabálysértési fellebbviteli bíróság) valamennyi bírájának, illetve valamely kollégiuma összes bírájának az értekezletén, valamint a Županijski sud (megyei bíróság, Horvátország) valamely kollégiumának az értekezletén elfogadott jogi álláspont az adott kollégium vagy bíróság másodfokon eljáró valamennyi tanácsára, illetve bírájára nézve kötelező” – összhangban áll-e az EUSZ 19. cikk (1) bekezdésével, valamint az Európai Unió Alapjogi Chartájának 47. cikkével?


title: C-418/21. sz. ügy: Az Oberlandesgericht Düsseldorf (Németország) által 2021. július 9-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Orthomol pharmazeutische Vertriebs GmbH kontra Verband Sozialer Wettbewerb e.V.

text:
               2021.11.22.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 471/16

      Az Oberlandesgericht Düsseldorf (Németország) által 2021. július 9-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Orthomol pharmazeutische Vertriebs GmbH kontra Verband Sozialer Wettbewerb e.V.
      (C-418/21. sz. ügy)
      (2021/C 471/23)
      Az eljárás nyelve: német

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Oberlandesgericht Düsseldorf

         Az alapeljárás felei

         Felperes: Orthomol pharmazeutische Vertriebs GmbH

         Alperes: Verband Sozialer Wettbewerb eV

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1.

                  Mely körülmények esetén áll fenn a 609/2013/EU rendelet (1) 2. cikke (2) bekezdése g) pontjának második tagmondata szerinti más orvosilag meghatározott tápanyagszükséglet,
                  azaz:
                  az-e ennek a feltétele – az első tagmondatban meghatározott, a normál élelmiszerek korlátozott, csökkent vagy zavart felvétele, emésztése, felszívódása, feldolgozása vagy kiválasztása mellett –, hogy valamely betegség miatt nagyobb tápanyagszükséglet áll fenn, amelyet az élelmiszernek fedeznie kell,
                  vagy elégséges-e az, ha a beteg számára ezen élelmiszer fogyasztása általában az élelmiszer fogyasztásából eredő előnyökkel jár, mivel a benne található anyagok hatásosak a rendellenességgel szemben vagy annak tüneteit enyhítik?

                  2.

                  Abban az esetben, ha az első kérdést az utóbbi szerint kell megválaszolni:
                  A felhatalmazáson alapuló rendelet (2) 2. cikkének (2) bekezdése értelmében vett „általánosan elfogadott tudományos adatok” minden esetben olyan randomizált, placebo-kontrollált dupla vak vizsgálatot feltételeznek-e, amely ugyan nem magát a kérdéses készítményt érinti, de legalább összefüggést mutat a vizsgált hatásokkal?

         (1)  A csecsemők és kisgyermekek számára készült, a speciális gyógyászati célra szánt, valamint a testtömeg-szabályozás céljára szolgáló, teljes napi étrendet helyettesítő élelmiszerekről, továbbá a 92/52/EGK tanácsi irányelv, a 96/8/EK, az 1999/21/EK, a 2006/125/EK és a 2006/141/EK bizottsági irányelv, a 2009/39/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv és a 41/2009/EK és a 953/2009/EK bizottsági rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló 2013. június 12-i 609/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (HL 2013. L 181., 35. o.).

         (2)  A 609/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendeletnek a speciális gyógyászati célra szánt élelmiszerekre vonatkozó különös összetételi és tájékoztatási követelmények tekintetében való kiegészítéséről szóló 2015. szeptember 25-i, (EU) 2016/128 felhatalmazáson alapuló bizottsági rendelete (HL 2016. L 25., 30. o.).


title: C-426/21. sz. ügy: Az Oberster Gerichtshof (Ausztria) által 2021. július 13-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Ocilion IPTV Technologies GmbH kontra Seven.One Entertainment Group GmbH és Puls 4 TV GmbH & Co. KG

text:
               2021.11.22.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 471/16

      Az Oberster Gerichtshof (Ausztria) által 2021. július 13-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Ocilion IPTV Technologies GmbH kontra Seven.One Entertainment Group GmbH és Puls 4 TV GmbH & Co. KG
      (C-426/21. sz. ügy)
      (2021/C 471/24)
      Az eljárás nyelve: német

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Oberster Gerichtshof

         Az alapeljárás felei

         Felülvizsgálati kérelmet előterjesztő fél: Ocilion IPTV Technologies GmbH

         Ellenérdekű felek: Seven.One Entertainment Group GmbH, Puls 4 TV GmbH & Co. KG

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1)

                  Összeegyeztethető-e az uniós joggal az olyan nemzeti rendelkezés, amely az információs társadalomban a szerzői és szomszédos jogok egyes vonatkozásainak összehangolásáról szóló, 2001. május 22-i 2001/29/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (1) 5. cikke (2) bekezdésének b) pontja alapján lehetővé teszi az olyan kereskedelmi szolgáltató által rendelkezésre bocsátott online videofelvevő működtetését, amely:

                              a)

                              a műszakilag alkalmazott deduplikációs eljárás alapján nem készít minden egyes, felhasználó által kezdeményezett rögzítéskor a beállított műsortartalomról külön másolatot, hanem amennyiben az érintett tartalom már egy másik, elsőként rögzítést kezdeményező felhasználó kezdeményezésére tárolásra került – a felesleges adattöbbszörözés elkerülése érdekében – pusztán egy olyan hivatkozást tartalmaz, amely a következő felhasználó számára lehetővé teszi, hogy hozzáférjen a már tárolt tartalomhoz;

                              b)

                              visszajátszás funkcióval rendelkezik, amelynek keretében valamennyi kiválasztott műsorszolgáltató teljes televízió-műsorát folyamatosan rögzítik, és az hét napon keresztül lekérhető, amennyiben a felhasználó egy alkalommal az online videofelvevő menüjében az adott műsorszolgáltatónál a jelölőnégyzet bejelölésével kiválasztja a megfelelő opciót; és

                              c)

                              a felhasználónak (a szolgáltató felhőszolgáltatásának részeként vagy a szolgáltató által rendelkezésre bocsátott, teljes körű on-premises IPTV megoldás keretében) a jogosult engedélye nélkül is hozzáférést biztosít a védelem alatt álló műsortartalmakhoz?

                  2)

                  Úgy kell-e értelmezni a „nyilvánossághoz közvetítésnek” az információs társadalomban a szerzői és szomszédos jogok egyes vonatkozásainak összehangolásáról szóló, 2001. május 22-i 2001/29/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL 2001. L 167., 10. o.; magyar nyelvű különkiadás 17. fejezet, 1. kötet, 230. o.; helyesbítések: HL 2008. L 3124., 16. o., HL 2014. L 10., 32. o.) 3. cikkének (1) bekezdésében foglalt fogalmát, hogy a nyilvánossághoz közvetítést azon teljes körű (on-premises) IPTV megoldás kereskedelmi szolgáltatója végzi, amelynek keretében e szolgáltató a televíziós műsorok megtekintésére szolgáló szoftver és hardver mellett műszaki támogatást is nyújt, valamint a szolgáltatást folyamatosan testre szabja, a szolgáltatást azonban teljes egészében az ügyfél infrastruktúráján keresztül nyújtja, ha a szolgáltatás a felhasználónak nem csak azon műsortartalomhoz biztosít hozzáférést, amelynek online felhasználásához a jogosult hozzájárult, hanem védelem alatt álló olyan tartalmakhoz is, amelyek esetében a megfelelő jogi engedély megadására nem került sor, és a szolgáltató

                              a)

                              befolyással lehet arra, hogy a végfelhasználó a szolgáltatáson keresztül mely televíziós műsorokat tudja fogni,

                              b)

                              tudomása van arról, hogy a szolgáltatása védelem alatt álló műsortartalmak vételét is lehetővé teszi, a jogosultak hozzájárulása nélkül, azonban

                              c)

                              nem reklámozza szolgáltatása jogellenes felhasználásának ezen lehetőségét, és ezáltal érdemben nem ösztönöz a termék megszerzésére, hanem éppen ellenkezőleg, a szerződéskötéskor jelzi ügyfeleinek, hogy személyesen kell gondoskodniuk a jogok megszerzéséről, és

                              d)

                              tevékenysége révén nem nyújt konkrét hozzáférést olyan műsortartalmakhoz, amelyek a közreműködése nélkül nem, vagy csak nehezen lennének megtekinthetők?

         (1)  HL 2001. L 167., 10. o.; magyar nyelvű különkiadás 17. fejezet, 1. kötet, 230. o.; helyesbítések: HL 2008. L 3124., 16. o.; HL 2014. L 10., 32. o.


title: C-458/21. sz. ügy: Kúria (Magyarország) által 2021. július 22-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – CIG Pannónia Életbiztosító Nyrt. kontra Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

text:
               2021.11.22.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 471/18

      Kúria (Magyarország) által 2021. július 22-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – CIG Pannónia Életbiztosító Nyrt. kontra Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága
      (C-458/21. sz. ügy)
      (2021/C 471/25)
      Az eljárás nyelve: magyar

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Kúria

         Az alapeljárás felei

         Felperes: CIG Pannónia Életbiztosító Nyrt.

         Alperes: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdés

      A közös hozzáadottértékadó-rendszerről szóló, 2006. november 28-i 2006/112/EK tanácsi irányelv (1) 132. cikke (1) bekezdésének c) pontját úgy kell-e értelmezni, hogy héa-mentes az a szolgáltatás, amelyet a biztosítótársaság vesz igénybe annak érdekében, hogy

                  —

                  a biztosított magánszemélynél diagnosztizált súlyos betegség diagnózisa helyességét ellenőriztesse, és

                  —

                  a biztosított magánszemély gyógyulása érdekében a lehető legjobb egészségügyi szolgáltatást felkutathassa, és

                  —

                  amennyiben arra a biztosítási szerződés fedezetet nyújt, és a biztosított kéri, a külföldi gyógykezelést biztosítsa?

         (1)  HL 2006., L 347., 1. o.


title: C-472/21. sz. ügy: A Bundesgerichtshof (Németország) által 2021. augusztus 2-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Monz Handelsgesellschaft lnternational mbH & Co. KG kontra Büchel GmbH & Co. Fahrzeugtechnik KG

text:
               2021.11.22.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 471/18

      A Bundesgerichtshof (Németország) által 2021. augusztus 2-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Monz Handelsgesellschaft lnternational mbH & Co. KG kontra Büchel GmbH & Co. Fahrzeugtechnik KG
      (C-472/21. sz. ügy)
      (2021/C 471/26)
      Az eljárás nyelve: német

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Bundesgerichtshof

         Az alapeljárás felei

         Fellebbező: Monz Handelsgesellschaft lnternational mbH & Co. KG

         Ellenérdekű fél: Büchel GmbH & Co. Fahrzeugtechnik KG

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1)

                  Az alkotóelem, amelyben a formatervezési minta megtestesül, a 98/71/EK irányelv 3. cikkének (3) bekezdése értelmében akkor „látható”, ha a formatervezési minta az alkotóelem beépített állapotában objektív módon felismerhető, vagy az a fontos, hogy meghatározott felhasználási feltételek mellett vagy meghatározott nézőpontból legyen látható?

                  2)

                  Amennyiben az első kérdésre azt a választ kell adni, hogy a láthatóság meghatározott felhasználási feltételek mellett vagy meghatározott nézőpontból valósul meg:

                              a)

                              Jelentősége van-e az összetett termék végső felhasználó részéről történő, a 98/71/EK irányelv (1) 3. cikkének (3) és (4) bekezdése értelmében vett „rendeltetésszerű használatának” megítélése szempontjából az alkotóelem vagy az összetett termék gyártója szerinti rendeltetési célnak, vagy az összetett termék végső felhasználó általi szokásos használatának?

                              b)

                              Milyen szempontok alapján kell értékelni, hogy valamely összetett termék végső felhasználó részéről történő használata a 98/71/EK irányelv 3. cikkének (3) és (4) bekezdése értelmében „rendeltetésszerűnek” minősül-e?

         (1)  A formatervezési minták oltalmáról szóló, 1998. október 13-i 98/71/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL 1998. L 289., 28. o.; magyar nyelvű különkiadás 13. fejezet, 21. kötet, 120. o.).


title: C-477/21. sz. ügy: A Miskolci Törvényszék (Magyarország) által 2021. augusztus 3-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – IH kontra MÁV-START Vasúti Személyszállító Zrt.

text:
               2021.11.22.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 471/19

      A Miskolci Törvényszék (Magyarország) által 2021. augusztus 3-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – IH kontra MÁV-START Vasúti Személyszállító Zrt.
      (C-477/21. sz. ügy)
      (2021/C 471/27)
      Az eljárás nyelve: magyar

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Miskolci Törvényszék

         Az alapeljárás felei

         Felperes: IH

         Alperes: MÁV-START Vasúti Személyszállító Zrt.

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1)

                  Úgy kell-e értelmezni a munkaidő-szervezés egyes szempontjairól szóló 2003/88/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (1) 5. cikkét, összhangban a Charta 31. cikkének (2) bekezdésével, hogy a heti pihenőidő részét képezi a 3. cikk szerinti napi pihenőidő?

                  2)

                  Vagy úgy kell-e értelmezni az irányelv 5. cikkét, összhangban a Charta 31. cikkének (2) bekezdésével, hogy az – az irányelv céljával összhangban – csak a heti pihenőidő minimális időtartamát határozza meg, azaz a heti pihenőidőnek legalább 35 egybefüggő órának kell lenni, amennyiben nem állnak fent ezt kizáró objektív, műszaki vagy munkaszervezési feltételek?

                  3)

                  Úgy kell-e értelmezni az irányelv 5. cikkét, összhangban a Charta 31. cikkének (2) bekezdésével, hogy ha a tagállami jog és az alkalmazandó kollektív szerződés minimálisan 42 óra egybefüggő heti pihenőidő kiadásáról rendelkezik, akkor is kötelező emellett a vonatkozó tagállami jogban és az alkalmazandó kollektív szerződésben garantált 12 órás napi pihenőidőt kiadni a heti pihenőidőt megelőző munkanapi munkavégzést követően, amennyiben nem állnak fent ezt kizáró objektív, műszaki vagy munkaszervezési feltételek?

                  4)

                  Úgy kell-e értelmezni az irányelv 3. cikkét, összhangban a Charta 31. cikkének (2) bekezdésével, hogy a 24 órás időszakon belül kiadandó minimális pihenőidőre akkor is jogosult a munkavállaló, ha a következő 24 órás periódusban bármely okból nincs számára beosztva munkaidő?

                  5)

                  Amennyiben a 4.) pontra igen a válasz, akkor úgy kell-e értelmezni az irányelv 3. cikkét és 5. cikkét, összhangban a Charta 31. cikkének (2) bekezdésével, hogy a napi pihenőidőt a heti pihenőidőt megelőzően kell kiadni?

         (1)  HL 2003., L 299., 9. o.; magyar nyelvű különkiadás 5. fejezet, 4. kötet, 381. o.


title: C-482/21. sz. ügy: A Fővárosi Törvényszék (Magyarország) által 2021. augusztus 5-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Euler Hermes SA Magyarországi Fióktelepe kontra Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

text:
               2021.11.22.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 471/20

      A Fővárosi Törvényszék (Magyarország) által 2021. augusztus 5-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Euler Hermes SA Magyarországi Fióktelepe kontra Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága
      (C-482/21. sz. ügy)
      (2021/C 471/28)
      Az eljárás nyelve: magyar

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Fővárosi Törvényszék

         Az alapeljárás felei

         Felperes: Euler Hermes SA Magyarországi Fióktelepe

         Alperes: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdés

      Ellentétes-e az arányosság, az adósemlegesség és a tényleges érvényesülés alapelvével – különösen arra tekintettel, hogy a tagállam nem szedhet be Héa címén magasabb összeget annál, mint amit a termékértékesítő, szolgáltatásnyújtó az adott teljesítésért ténylegesen megkapott –, továbbá a Héa-irányelv (1) 135. cikke (1) bekezdésének a) pontjában biztosított adómentességgel – különös figyelemmel e tevékenység egyetlen egységet képező adómentes ügyletkénti kezelésének követelményére, utalva a C-242/08. számú Swiss Re ügy főtanácsnoki indítványának 35., 37., 53. pontjában kifejtett alapelvekre – valamint a tőke és a szolgáltatások belső piaci szabad áramlása biztosításának követelményével az a tagállami gyakorlat, amely a Héa-irányelv 90. cikkének (1) bekezdésében szabályozott, végleges nemfizetés esetén alkalmazandó adóalap-csökkentést nem alkalmazza olyan biztosító esetében, amely kereskedelmi áruhitel-biztosítás keretében az adóalapra és az arra eső héa összegére is kártérítést fizetett a biztosítottnak a biztosítási esemény (a biztosított vevőjének nem fizetése) bekövetkeztekor, amelynek eredményeképpen a biztosítási szerződés értelmében a biztosítóra szállt át a követelés, valamint az annak érvényesítésével összefüggő valamennyi jog, olyan együttesen felmerülő körülmények között, hogy

                  (i)

                  a szóban forgó követelések behajthatatlanná válásának időpontjában a nemzeti szabályozás egyáltalán nem tette lehetővé a behajthatatlan követelés címén történő adóalap-csökkentést, továbbá

                  (ii)

                  amikor e tilalom közösségi jogba ütközése nyilvánvalóvá vált, akkor és azóta folyamatosan a nemzeti tételes jog kategorikusan kizárja az eredeti termékértékesítés teljesítőjét (a biztosítottat) a behajthatatlan követelés miatti héa visszatérítéséből amiatt, mert annak összege neki a biztosítótól megtérült, továbbá

                  (iii)

                  a biztosító igazolni tudja, hogy az adós felé fennálló követelése véglegesen behajthatatlanná vált?

         (1)  A közös hozzáadottértékadó-rendszerről szóló, 2006. november 28-i 2006/112/EK tanácsi irányelv (HL 2006., L 347., 1. o.).


title: C-486/21. sz. ügy: A Državna revizijska komisija za revizijo postopkov oddaje javnih naročil (Szlovénia) által 2021. augusztus 9-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – SHARENGO najem in zakup vozil d.o.o. kontra Mestna občina Ljubljana

text:
               2021.11.22.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 471/20

      A Državna revizijska komisija za revizijo postopkov oddaje javnih naročil (Szlovénia) által 2021. augusztus 9-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – SHARENGO najem in zakup vozil d.o.o. kontra Mestna občina Ljubljana
      (C-486/21. sz. ügy)
      (2021/C 471/29)
      Az eljárás nyelve: szlovén

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Državna revizijska komisija za revizijo postopkov oddaje javnih naročil

         Az alapeljárás felei

         Felperes: SHARENGO najem in zakup vozil d.o.o.

         Alperes: Mestna občina Ljubljana

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1)

                  Úgy kell-e értelmezni [a közös közbeszerzési szószedetről (CPV) szóló 2195/2002/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet (1) módosításáról és a közbeszerzési eljárásokról szóló 2004/17/EK (2) és 2004/18/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvnek (3) a CPV felülvizsgálata tekintetében történő módosításáról szóló, 2007. november 28-i] 213/2008/EK bizottsági rendelettel (4) módosított, [a Közös Közbeszerzési Szószedetről (CPV) szóló, 2002. november 5-i] 2195/2002/EK [európai parlamenti és tanácsi] rendeletet, hogy az utasszállító járművek kölcsönzése vezetővel a Közös Közbeszerzési Szószedet (CPV) 601-es csoportja helyett a 341-es csoportjába tartozik a megnevezés kiegészítése céljából a CPV kiegészítő szószedete PA01–7 Bérlet kódjának hozzáadásával, és azt nem érinti a CPV kiegészítő szószedetének PB04–7 Vezető nélkül kódja, így a Közös Közbeszerzési Szószedet (CPV) 341-es csoportjába tartozó, a CPV kiegészítő szószedetének PA01–7 Bérlet kódjával összefüggésben értelmezett kódokból az következik, hogy az utasszállító járművek vezetővel történő kölcsönzését szolgáltatásnyújtás helyett árubeszerzésre irányuló közbeszerzési szerződésnek kell tekinteni, következésképpen abban az esetben, ha a gazdasági szereplőnek egy elektromos járművek kölcsönzését és megosztott használatát szolgáló közösségi rendszer létrehozására irányuló projekt megvalósítása céljából végzett beruházása fő elemét elektromos járművek beszerzése képezi, és e beruházás még az ajánlatkérő szervnek a projekt megvalósítása során végzett beruházását is meghaladja, nem valósul meg [a koncessziós szerződésekről szóló, 2014. február 26-i] 2014/23 [európai parlamenti és tanácsi] irányelv (5) 5. cikke 1. pontjának b) alpontja szerinti „szolgáltatás”, így a szóban forgó projekt megvalósítását szolgáló szerződés nem minősül a 2014/23 irányelv 5. cikke 1. pontjának b) alpontja értelmében vett szolgáltatási koncessziónak?

                  2)

                  Úgy kell-e értelmezni a „szolgáltatások nyújtásának és kezelésének” a 2014/23/EU irányelv 5. cikke 1. pontjának b) alpontja szerinti fogalmát, hogy:

                              a)

                              a „szolgáltatások nyújtásának a 2014/23/EU irányelv 5. cikke 1. pontja b) alpontjában szereplő fogalma jelentése megegyezik a „szolgáltatás nyújtásának” [a közbeszerzésről és a 2004/18/EK irányelv hatályon kívül helyezéséről szóló, 2014. február 26 i] 2014/24/EU [európai parlamenti és tanácsi] irányelv (6) 2. cikke (1) bekezdése 9. pontjában szereplő fogalma jelentésével, így a „szolgáltatások nyújtásának” a 2014/23/EU irányelv 5. cikk 1. pontja b) alpontjában szereplő fogalma azt jelenti, hogy elektromos járművek kölcsönzését és megosztott használatát szolgáló közösségi rendszer létrehozása esetén a gazdasági szereplő az elektromos járművek kölcsönzésével és használatának megosztásával kapcsolatos szolgáltatásokat nyújt, és az elektromos járművek kölcsönzésén és használatának megosztásán túlmutató tevékenységet végez,
                              és

                              b)

                              a „szolgáltatások nyújtásának” a 2014/23/EU irányelv 5. cikke 1. pontja b) alpontjában szereplő fogalma azt jelenti, hogy egy gazdasági szereplő a szintén 2014/23/EU irányelv 5. cikke 1. pontja b) alpontjának értelmében vett, „szolgáltatás hasznosítási jogát” gyakorolja, és e hasznosításból bevétel származik, ezért a „szolgáltatások nyújtásának” a 2014/23/EU irányelv 5. cikke 1. pontja b) alpontjában szereplő fogalma azt jelenti, hogy elektromos járművek kölcsönzését és megosztott használatát szolgáló közösségi rendszer létrehozása esetén valamely gazdasági szereplő – az elektromos játművek kölcsönzésének és használata megosztásának körébe tartozó szolgáltatások nyújtása, valamint az elektromos járművek kölcsönzésén és használatának megosztásán túlmutató tevékenységek következtében – azt kérheti a felhasználóktól, hogy a szolgáltatás nyújtásáért díjat fizessenek, és nem köteles az önkormányzat részére a parkolási díjat megfizetni, és a parkolók rendszeres karbantartásával kapcsolatos kiadásokat viselni, így ezen az alapon jogszerűen tesz szert bevételekre?

                  3)

                  Úgy kell-e értelmezni „a koncessziós jogosult teljes, héa nélküli, az ajánlatkérő szerv vagy a közszolgáltató ajánlatkérő által becsült árbevétele a szerződés időtartama alatt a koncesszió tárgyát képező […] szolgáltatásoknak” a 2014/23/EU irányelv 8. cikke (2) bekezdése első albekezdésében szereplő fogalmát, hogy „a koncessziós jogosult teljes árbevétele” magában foglalja a felhasználók által a koncessziós jogosult részére teljesített kifizetéseket is, következésképpen azok is „a koncesszió tárgyát képező […] szolgáltatások [ellenértékének]” minősülnek?

                  4)

                  Úgy kell-e értelmezni a 2014/23/EU irányelv 8. cikkének (1) bekezdését, hogy a 2014/23/EU irányelvet akkor kell alkalmazni, ha a gazdasági szereplő vagy a gazdasági szereplő és az ajánlatkérő szerv által szolgáltatási koncesszió keretében végzett beruházások értéke vagy az általa és az ajánlatkérő szerv által szolgáltatási koncesszió keretében végzett beruházások és viselt kiadások értéke (nyilvánvalóan) meghaladja az 5 350 000 eurónak megfelelő, héát nem tartalmazó értéket?

                  5)

                  Úgy kell-e értelmezni a 2014/23/EU irányelv 38. cikkének (1) bekezdését, hogy az lehetővé teszi az ajánlatkérő szerv számára, hogy [a közbeszerzési hirdetmények közzétételére használandó hirdetményminták létrehozásáról és a 842/2011/EK végrehajtási rendelet (7) hatályon kívül helyezéséről szóló, 2015. november 11 i] 2015/1986 végrehajtási rendeletnek (8) és [a közbeszerzési hirdetmények közzétételére használandó hirdetményminták létrehozásáról és a 842/2011/EK végrehajtási rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló, 2015. november 11 i (EU) 2015/1986 bizottsági végrehajtási rendelet] helyesbítésének megfelelően is – amely XXI. mellékletében a „Az ajánlattevő/részvételre jelentkező alkalmassága az adott szakmai tevékenység végzésére, ideértve a szakmai és cégnyilvántartásokba történő bejegyzésre vonatkozó előírásokat is” címet viselő, a III. szakasz 1.1) pontját tartalmazó koncessziós hirdetményt (24. hirdetményminta) tartalmazza – a szakmai tevékenységhez kapcsolódó részvételi feltételt írjon elő, és a gazdasági szereplőktől megkövetelje, hogy bizonyítékot szolgáltassanak e feltétel teljesítésére vonatkozóan?

                  6)

                  Amennyiben az ötödik kérdésre igenlő választ kell adni, úgy kell-e értelmezni a 2014/23/EU irányelv 38. cikkének (1) bekezdését az egyenlő bánásmódnak és a hátrányos megkülönböztetés tilalmának a 2014/23/EU irányelv 3. cikke (1) bekezdésében foglalt elveivel összefüggésben, hogy az ajánlatkérő szerv a szakmai tevékenységgel kapcsolatos részvételi feltétel meghatározása céljából hivatkozhat [a gazdasági tevékenységek statisztikai osztályozása NACE Rev. 2. rendszerének létrehozásáról és a 3037/90/EGK tanácsi rendelet, valamint egyes meghatározott statisztikai területekre vonatkozó EK rendeletek módosításáról szóló, 2006. december 20 i] 1893/2006 [európai parlamenti és tanácsi] rendelet (9) I. mellékletében szereplő, a NACE Rev. 2. keretében Személygépjármű kölcsönzése címet viselő 77.11. osztályéval azonos jelentéssel bíró, a nemzeti NACE szerinti, a Személygépjármű kölcsönzése tevékenység leírását szolgáló 77.110 es adatra?

                  7)

                  Amennyiben az ötödik kérdésre igenlő választ kell adni, úgy kell-e értelmezni a 2014/23/EU irányelv 38. cikkének (1) bekezdését az egyenlő bánásmódnak és a hátrányos megkülönböztetés tilalmának a 2014/23/EU irányelv 3. cikke (1) bekezdésében foglalt elveivel összefüggésben, és különösen annak az arányosság követelményére vonatkozó részét, hogy az ajánlatkérő szerv előírhatja, hogy mindegyik partner teljesítse a személygépjármű kölcsönzési tevékenység gyakorlásának nyilvántartásba vételére vonatkozó feltételt?

                  8)

                  Úgy kell-e értelmezni a 2014/24/EU irányelv 2. cikke (1) bekezdésének 8. pontját, hogy árubeszerzésre irányuló közbeszerzési szerződésről van szó, ha (a gazdasági szereplő befektetésének értékétől függően) az önkormányzat és a gazdasági szereplő jövőbeni szerződéses jogviszonyának jelentős része az elektromos járművek kölcsönzését és megosztott használatát szolgáló olyan közösségi rendszer felhasználóinak szánt elektromos járművek kölcsönzéséhez és megosztott használatához kapcsolódik, amelynek keretében az önkormányzat nem közvetlenül, a gazdasági szereplő részére teljesített pénzkifizetés révén, hanem a parkolódíjakról 20 éves időtartamra történő lemondás és a parkolók rendszeres karbantartásának biztosítása révén fektet be az elektromos járművek kölcsönzését és megosztott használatát szolgáló közösségi rendszer létrehozására irányuló projekt megvalósításába, és e befektetés összértéke meghaladja – [a 2014/24/EU európai parlamenti és tanácsi irányelvnek az árubeszerzésre, a szolgáltatásnyújtásra és az építési beruházásokra, valamint a tervpályázatokra irányadó értékhatárok tekintetében történő módosításáról szóló, 2009. október 30 i] 2019/1828 felhatalmazáson alapuló [bizottsági] rendeletre (10) tekintettel – a 2014/24/EU irányelv 4. cikkének b) vagy c) pontjában szereplő értéket, mindazonáltal az önkormányzat e befektetése (jelentősen) elmarad a gazdasági szereplő elektromos járművek kölcsönzését és megosztott használatát szolgáló közösségi rendszer létrehozására irányuló projektbe történő befektetésének egészétől és a gazdasági szereplőnek a projekt elektromos járművekhez kapcsolódó részébe történő befektetésétől is, függetlenül attól, hogy a felhasználók fizetni fognak a gazdasági szereplőnek az elektromos járművek használatáért, és a felhasználók általi kereslettől függ, hogy a gazdasági szereplő képes lesz e olyan bevételre szert tenni, amely az elektromos járművek kölcsönzését és megosztott használatát szolgáló közösségi rendszer létrehozásának pénzügyi sikerét támasztja alá, amely okból a gazdasági szereplő viseli a projekt megvalósításával kapcsolatos működési kockázatot, ami nem a 2014/24/EU irányelv 2. cikke (1) bekezdésének 5. pontja értelmében vett közbeszerzési szerződés, hanem a 2012/23/EU irányelv 5. cikke 1. pontjának b) alpontja értelmében vett szolgáltatási koncesszió jellemzője?

                  9)

                  Úgy kell-e értelmezni a 2014/24/EU irányelv 3. cikke (4) bekezdésének harmadik albekezdését, hogy az a 2014/24/EU irányelvben előírt szabályozás az elektromos járművek kölcsönzését és közös használatát szolgáló közösségi rendszer létrehozására irányuló projekttel kapcsolatos, az önkormányzat és a gazdasági szereplő közötti jövőbeni szerződés odaítélése céljából történő alkalmazásának jogalapját képezi, amennyiben e szerződést az árubeszerzésre és szolgáltatásnyújtásra irányuló közbeszerzési szerződések, valamint a szolgáltatási koncessziók elemeit is tartalmazó vegyes szerződésnek kell tekinteni, mivel az önkormányzat e projekt végrehajtását szolgáló befektetésének értéke meghaladja a 2019/1828 rendeletre tekintettel a 2014/24/EU irányelv 4. cikkének c) pontjában meghatározott értéket?

                  10)

                  Úgy kell-e értelmezni a 2014/24/EU irányelv 58. cikkének (1) és (2) bekezdését az egyenlő bánásmódnak és a hátrányos megkülönböztetés tilalmának a 2014/24/EU irányelv 18. cikke (1) bekezdésében szereplő elveivel összefüggésben, hogy az ajánlatkérő szerv a szakmai tevékenységre vonatkozó részvételi feltétel meghatározása céljából hivatkozhat az 1893/2006 rendelet I. mellékletében szereplő, a NACE Rev. 2. keretében Személygépjármű kölcsönzése címet viselő 77.11. osztályéval azonos jelentéssel bíró, a nemzeti NACE szerinti, a Személygépjármű kölcsönzése tevékenység leírását szolgáló 77.110 es adatra?

                  11)

                  Úgy kell-e értelmezni a 2014/24/EU irányelv 58. cikkének (1) bekezdését az egyenlő bánásmódnak, a hátrányos megkülönböztetés tilalmának és az arányosságnak a 2014/24/EU irányelv 18. cikke (1) bekezdésében szereplő elveivel összefüggésben, különösen annak az arányosság követelményére vonatkozó részét és (2) bekezdését, hogy az ajánlatkérő szerv előírhatja, hogy mindegyik partner teljesítse a Személygépjármű kölcsönzési tevékenység gyakorlásának nyilvántartásba vételére vonatkozó feltételt?

         (1)  A Közös Közbeszerzési Szószedetről (CPV) szóló, 2002. november 5-i 2195/2002/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet (HL 2002. L 340., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 6. fejezet, 5. kötet, 3. o.).

         (2)  A vízügyi, energiaipari, közlekedési és postai ágazatban működő ajánlatkérők beszerzési eljárásainak összehangolásáról szóló, 2004. március 31-i 2004/17/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL 2004. L 134., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 6. fejezet, 7. kötet, 19. o.).

         (3)  Az építési beruházásra, az árubeszerzésre és a szolgáltatásnyújtásra irányuló közbeszerzési szerződések odaítélési eljárásainak összehangolásáról szóló, 2004. március 31-i 2004/18/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL 2004. L 134., 114. o.; magyar nyelvű különkiadás 6. fejezet, 7. kötet, 132. o.).

         (4)  A közös közbeszerzési szószedetről (CPV) szóló 2195/2002/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet módosításáról és a közbeszerzési eljárásokról szóló 2004/17/EK és 2004/18/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvnek a CPV felülvizsgálata tekintetében történő módosításáról szóló, 2007. november 28-i 213/2008/EK bizottsági rendelet (HL 2008. L 74., 1. o.).

         (5)  A koncessziós szerződésekről szóló, 2014. február 26-i 2014/23 európai parlamenti és tanácsi irányelv, (HL 2014. L 94., 1. o.).

         (6)  A közbeszerzésről és a 2004/18/EK irányelv hatályon kívül helyezéséről szóló, 2014. február 26-i 2014/24/EU európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL 2014. L 94., 65. o.).

         (7)  A közbeszerzési hirdetmények közzétételére használandó hirdetményminták létrehozásáról és az 1564/2005/EK rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló, 2011. augusztus 19-i 842/2011/EU bizottsági végrehajtási rendelet (HL 2011. L 222., 1. o.).

         (8)  A közbeszerzési hirdetmények közzétételére használandó hirdetményminták létrehozásáról és a 842/2011/EK végrehajtási rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló, 2015. november 11-i (EU) 2015/1986 bizottsági végrehajtási rendelet (HL 2015. L 296., 1. o.).

         (9)  A gazdasági tevékenységek statisztikai osztályozása NACE Rev. 2. rendszerének létrehozásáról és a 3037/90/EGK tanácsi rendelet, valamint egyes meghatározott statisztikai területekre vonatkozó EK-rendeletek módosításáról szóló, 2006. december 20-i 1893/2006/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet (HL 2006. L 393., 1. o.).

         (10)  A 2014/24/EU európai parlamenti és tanácsi irányelvnek az árubeszerzésre, a szolgáltatásnyújtásra és az építési beruházásokra, valamint a tervpályázatokra irányadó értékhatárok tekintetében történő módosításáról szóló, 2019. október 30-i (EU) 2019/1828 felhatalmazáson alapuló bizottsági rendelet (HL 2019. L 279. 25. o.).


title: C-492/21. P. sz. ügy: A Törvényszék (hetedik tanács) T-223/18. sz., Casa Regina Apostolorum della Pia Società delle Figlie di San Paolo kontra Európai Bizottság ügyben 2021. június 2-án hozott ítélete ellen a Casa Regina Apostolorum della Pia Società delle Figlie di San Paolo által 2021. augusztus 9-én benyújtott fellebbezés

text:
               2021.11.22.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 471/23

      A Törvényszék (hetedik tanács) T-223/18. sz., Casa Regina Apostolorum della Pia Società delle Figlie di San Paolo kontra Európai Bizottság ügyben 2021. június 2-án hozott ítélete ellen a Casa Regina Apostolorum della Pia Società delle Figlie di San Paolo által 2021. augusztus 9-én benyújtott fellebbezés
      (C-492/21. P. sz. ügy)
      (2021/C 471/30)
      Az eljárás nyelve: olasz

         Felek

         Fellebbező: Casa Regina Apostolorum della Pia Società delle Figlie di San Paolo (képviselő: F. Rosi avvocato)

         A másik fél az eljárásban: Európai Bizottság

         A fellebbező kérelmei

      A fellebbező azt kéri, hogy a Bíróság:

                  —

                  helyezze hatályon kívül a Törvényszék által a T-223/18. sz. ügyben 2021. június 2-án hozott ítéletet, amelynek tárgyát az SA.39913 (2017/NN) állami támogatás – Olaszország – Lazio tartomány közkórházainak nyújtott állítólagos ellentételezésről szóló, 2017. december 4-i C(2017) 7973 final bizottsági határozat megsemmisítése iránt az EUMSZ 263. cikk alapján benyújtott kérelem képezte;

                  —

                  a Bizottságot kötelezze a költségek viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek

      A fellebbező azt kifogásolja, hogy a Törvényszék megsértette az indokolási és a vizsgálati kötelezettséget; tévesen értelmezte a szolidaritáson alapuló tevékenység fogalmát, továbbá a vállalkozás és a gazdasági tevékenység fogalmát az EUMSZ 106. cikk vonatkozásában, különösen pedig a 229/1999. sz. felhatalmazáson alapuló törvényerejű rendeletben foglalt olasz szabályozás tekintetében; a fellebbező kiemeli, hogy az olasz állam tartományokra vonatkozó finanszírozási rendszere nem egy szolidaritási rendszer része, hanem az ágész rendszerében használt fogalmak értelmében vett gazdasági rendszerbe tartozik.
      Különösen, a fellebbező vitatja a szolidaritáson alapuló tevékenységnek a Törvényszék által a megtámadott ítéletben kialakított fogalmát, amely teljes mértékben az általánosságok szintjén maradt, és nem azokra a hatályos jogszabályokra hivatkozással került meghatározásra, amelyek Olaszországban az egészségügyi szolgáltatások nyújtására vonatkoznak. A Törvényszék ugyanis a jelen ügyre alkalmazandónak ítélte a Bíróság által a Dovera ügyben 2020. június 11-én hozott ítéletet, anélkül hogy részletesen elemezte volna az Olaszországban 1999-ben végrehajtott reformot, különösen pedig anélkül, hogy azt szembeállította volna azzal a jogi háttérrel, amely a szlovák állambeli egészségügyi szolgáltatásnyújtás rendszerét szabályozza.
      A fellebbező ezenkívül vitatja, hogy az egyetemes tevékenység fogalma kizárhatná az EUMSZ 106. cikk szerinti rendszer alkalmazhatóságát, figyelembe véve, hogy egy olyan szolgáltatás, amelyet ha nem is teljes mértékben, de egyetemes jelleggel nyújtanak, az egyéb olyan szolgáltatásokhoz hasonlóan gazdasági jellegűnek tekinthető, mint például a multimodális közlekedés, a villamos energia, a vízszolgáltatás, a távközlési szolgáltatások stb., ezáltal pedig igenis az ágész fogalma alá tartozik.
      Hasonlóképp, a Törvényszék nem emeli ki, hogy az állam egy bizonyos értékű finanszírozást juttat a tartományoknak, ezt követően pedig a tartomány feladata, hogy a páciens/felhasználó választásainak megfelelő díjszabások alapján megtérítse a különböző állami és magán egészségügyi intézmények részére a szolgáltatásokat.
      Ezáltal a tartományok közszolgáltatásra irányuló koncessziós szerződéseket írnak alá az összes, állami és magántulajdonban lévő gazdasági szereplővel, egy előre megállapított díjszabás alapján térítve a szolgáltatásokat. Minden egyes egészségügyi intézmény egyedileg és önállóan szervezi a tevékenységét annak érdekében, hogy a saját intézményét vonzóvá tehesse a páciensek számára.
      Emellett a páciens fordulhat akár az állami tulajdonban, akár pedig a magántulajdonban lévő egészségügyi intézményrendszerhez annak érdekében, hogy magánszolgáltatást kérjen, elkerülve ezáltal azokat a várólistákat, amelyek az úgynevezett akkreditált rendszerben léteznek. Így a fellebbező vitatja azt a megállapítást, amelyet a Törvényszék az ítélet elején tett: „1. Olaszországban az egészségügyi szolgáltatások rendszerét a Servizio sanitario nazionale (nemzeti egészségügyi szolgáltató, a továbbiakban: SSN) keretében szervezik. Ennek keretében az egészségügyi szolgáltatásokat közvetlenül finanszírozzák a biztosítottak társadalombiztosítási járulékaiból és állami forrásokból, vagyis az ilyen szolgáltatásokat a szerződött állami intézmények vagy a szerződött magánintézmények térítésmentesen vagy majdnem térítésmentesen nyújtják az SSN-ben biztosítással rendelkező összes páciens részére. Az SSN működtetéséről alapvetően a tartományok gondoskodnak.”

      A fentiek olyan érvelést jelentenek, amely nem felel meg annak, ahogyan Olaszországban az egészségügyi ellátásokat ténylegesen szervezik, továbbá nem felel meg a hatályos szabályozás tartalmának; emellett a Törvényszék nem tisztázza azt az elvontnak és az összefüggésekből kiragadott ismertetésnek minősülő állítást, amely szerint „az egészségügyi szolgáltatásokat közvetlenül finanszírozzák a biztosítottak társadalombiztosítási járulékaiból és állami forrásokból”.
      Más szavakkal, a Törvényszék nem mutatta be, hogy melyek „a biztosítottak társadalombiztosítási járulékai”, sem pedig azt, hogy mit kell érteni az „állami forrás” alatt. Közelebbről, a Törvényszék nem végez alapos elemzést azon rendelkezések tartalmáról, amelyek az EUMSZ 106. cikk értelmében és a Bíróság által 2003-ban hozott Altmark ítéletnek megfelelően az ágészt szabályozzák.
      Először a Bizottságnak, majd a Törvényszéknek is részletesen elemeznie kellett volna a rendszert, figyelembe véve a Szerződés (26.) jegyzőkönyvét, amely éppen az ágészre vonatkozik, valamint azt a körülményt, hogy nem dolgoztak ki olyan konkrét fogalmat, amely a szolgáltatások e különleges ágazatát azonosítaná.
      Végeredményben a Törvényszék által hozott megtámadott ítélet nem más, mint a Bizottság vitatott határozata tartalmának átültetése, amely határozattal kapcsolatban a Törvényszék úgy ítélte meg, hogy az mentes az indokolási hiányosságoktól.
      Ennélfogva érintetlenek maradnak a fellebbező által részletesen előadott sérelmek, amely fellebbező a Törvényszék megállapításával ellentétben azért vitatta a Bizottság határozatát, mert az teljes mértékben az általánosságok szintjén marad, és nem hivatkozik az Olaszországban hatályos szabályozás tartalmára.
      Nem tűnik lehetségesnek az sem, hogy a Bíróság által a Dovera ügyben hozott ítélet tartalmát egyszerűen átültessék a jelen ügyre.
      Ezenkívül a fellebbező által előadott érdemi vitatás – amelyet előbb a Bizottságnak, majd a Törvényszéknek meg kellett volna vizsgálnia – éppen annak ellenőrzésére irányul, hogy az egészségügyi ellátások olasz rendszere megfelel-e az EUMSZ 106. cikkben foglalt rendelkezéseknek, ezáltal pedig az ágész-rendszer alkalmazásának.
      E tekintetben a fellebbező a határozathozatal Törvényszék általi elmulasztását, ezáltal pedig az indokolás hiányát kifogásolja.