title: C-177/10. sz. ügy: A Bíróság (második tanács) 2011. szeptember 8-i ítélete (a Juzgado de lo Contencioso-Administrativo n o 12 de Sevilla (Spanyolország) előzetes döntéshozatal iránti kérelme) — Francisco Javier Rosado Santana kontra Consejería de Justicia y Administración Pública de la Junta de Andalucía (Szociálpolitika — 1999/70/EK irányelv — Az ESZSZ, az UNICE és a CEEP által a határozott ideig tartó munkaviszonyról kötött keretmegállapodás — 4. szakasz — A keretmegállapodás alkalmazása a közszolgálat területén — A hátrányos megkülönböztetés tilalmának elve)

text:
               22.10.2011

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 311/11

         A Bíróság (második tanács) 2011. szeptember 8-i ítélete (a Juzgado de lo Contencioso-Administrativo no 12 de Sevilla (Spanyolország) előzetes döntéshozatal iránti kérelme) — Francisco Javier Rosado Santana kontra Consejería de Justicia y Administración Pública de la Junta de Andalucía
   (C-177/10. sz. ügy) (1)

   (Szociálpolitika - 1999/70/EK irányelv - Az ESZSZ, az UNICE és a CEEP által a határozott ideig tartó munkaviszonyról kötött keretmegállapodás - 4. szakasz - A keretmegállapodás alkalmazása a közszolgálat területén - A hátrányos megkülönböztetés tilalmának elve)
   2011/C 311/15
   Az eljárás nyelve: spanyol

      A kérdést előterjesztő bíróság

   Juzgado de lo Contencioso-Administrativo no12 de Sevilla

      Az alapeljárás felei

      Felperes: Francisco Javier Rosado Santana

      Alperes: Consejería de Justicia y Administración Pública de la Junta de Andalucía

      Tárgy

   Előzetes döntéshozatal iránti kérelem — Juzgado de lo Contencioso-Administrativo no12 de Sevilla — Az ESZSZ, az UNICE és a CEEP által a határozott ideig tartó munkaviszonyról kötött keretmegállapodásról szóló, 1999. június 28-i 99/70/EK tanácsi irányelv (HL L 175, 43. o.; magyar nyelvű különkiadás 5. fejezet, 3. kötet, 368. o.) értelmezése — A melléklet 4. szakasza (a hátrányos megkülönböztetés tilalmának elve) — Hatály — Az alkotmánybíróság által elfogadhatónak ítélt hátrányos megkülönböztetés — A nemzeti bíróság kötelezettségei

      Rendelkező rész

               1.

               Az ESZSZ, az UNICE és a CEEP által a határozott ideig tartó munkaviszonyról kötött keretmegállapodásról szóló, 1999. június 28-i 1999/70/EK tanácsi irányelvet és a mellékletét képező, a határozott ideig tartó munkaviszonyról szóló keretmegállapodást úgy kell értelmezni, hogy egyrészt ezen aktusokat alkalmazni kell a közigazgatási szervekkel és a közszféra egyéb jogalanyaival létesített, határozott idejű munkaszerződésekre és munkaviszonyokra, másrészt ezen aktusok előírják, hogy tilos a valamely tagállam összehasonlítható hivatásos és ideiglenes köztisztviselőivel kizárólag amiatt való eltérő bánásmód, hogy ez utóbbiakat határozott időre alkalmazzák, kivéve ha az eltérő bánásmód az említett keretmegállapodás 4. szakaszának 1. pontja értelmében vett objektív okokkal igazolható.

               2.

               Az említett, határozott ideig tartó munkaviszonyról szóló keretmegállapodás 4. szakaszát úgy kell értelmezni, hogy azzal ellentétes, ha a valamely közigazgatási szerv ideiglenes köztisztviselője által eltöltött szolgálati időt nem veszik figyelembe az időközben hivatásossá vált köztisztviselő olyan belső előléptetésre való jelentkezése során, amelyre kizárólag hivatásos köztisztviselők pályázhatnak, kivéve ha az említett szolgálati idő kizárása az e szakasz 1. pontja értelmében vett objektív okokkal igazolható. Nem minősül ilyen objektív oknak önmagában az a tény, hogy az ideiglenes köztisztviselő határozott idejű munkaszerződés vagy munkaviszony keretében töltötte az említett szolgálati időt.

               3.

               Az elsődleges uniós jogot, az 1999/70 irányelvet és az említett, határozott ideig tartó munkaviszonyról szóló keretmegállapodást úgy kell értelmezni, hogy azokkal főszabály szerint nem ellentétes az olyan nemzeti szabályozás, amely szerint a hivatásos köztisztviselőnek a valamely versenyvizsgára való pályázatát elutasító határozat elleni, az előléptetési eljárásnak az említett keretmegállapodás 4. szakaszával való ellentétességére alapított keresetét a versenyvizsga-kiírás közzétételének időpontjától számított két hónapos jogvesztő határidőn belül kell előterjesztenie. Mindazonáltal ilyen határidő nem vonatkozhat az említett versenyvizsgára jelentkező azon hivatásos köztisztviselőre, aki számára engedélyezték a vizsgákon való részvételt, és akinek a neve szerepelt a versenyvizsga sikeres pályázóinak végleges listáján, amennyiben e határidő gyakorlatilag lehetetlenné vagy túlzottan nehézzé tenné a keretmegállapodás által biztosított jogok gyakorlását. E körülmények között a két hónapos határidőt csak az említett versenyvizsgán való sikeres szereplését megállapító aktust és a magasabb csoportba tartozó hivatásos köztisztviselővé való kinevezését megsemmisítő határozat közlésétől lehet számítani.

      (1)  HL C 179., 2010.7.3.


title: T-539/12. sz. ügy: 2012. december 12-én benyújtott kereset — Ziegler SA kontra Bizottság

text:
               23.2.2013

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 55/16

         2012. december 12-én benyújtott kereset — Ziegler SA kontra Bizottság
   (T-539/12. sz. ügy)
   2013/C 55/29
   Az eljárás nyelve: francia

      Felek

      Felperes: Ziegler SA (Brüsszel, Belgium) (képviselők: J. Bellis, M. Favart és A. Bailleux ügyvédek)

      Alperes: Európai Bizottság

      Kérelmek

   A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:

               —

               nyilvánítsa a jelen keresetet elfogadhatónak és megalapozottnak;

               —

               mondja ki, hogy az Európai Bizottság kiváltotta az Európai Unió szerződésen kívüli felelősségét a felperessel szemben;

               —

               kötelezze az Európai Uniót arra, hogy fizessen meg a felperesnek 1 472 000 euró késedelemi kamatokkal növelt összegét, amely kamatokat 2008. március 11-től a teljes kifizetésig számítsák fel, valamint fizessen meg a felperesnek 2008. március 11-től a teljes kifizetésig évi 112 872,50 eurót;

               —

               az Európai Uniót kötelezze az eljárás költségeinek viselésére.

      Jogalapok és fontosabb érvek

   Keresete alátámasztása érdekében a felperes két különböző jogalapra hivatkozik/hivatkoznak.
   Elsősorban a felperes úgy véli, hogy kárt okoztak neki a COMP/38.543 — Nemzetközi költöztetési szolgáltatások ügyben 2008. március 11-én hozott bizottsági határozattal, amelyben 9 200 000 euró bírságot szabtak ki rá, évi 7,60 %-os kamattal, olyan jogsértés miatt, amelyért részben az Unió felelős. A felperesnek állítólagosan okozott kár az Unió által elkövetett kettős jogsértésből ered:

               —

               egyrészt azáltal, hogy a tisztviselők költöztetési költségeinek megtérítését három különböző költöztetési ajánlat beszerzéséhez kötötte és semmiféle ellenőrzést nem gyakorolt e kötelezettség teljesítése felett, noha tökéletesen tudatában volt azon visszaéléseknek, amelyekre e gyakorlat következtében sor került, az Unió az EUMSZ 101. cikk megsértése elkövetésének kedvező szabályozási környezetet teremtett, amely miatt később a költöztető cégeket büntették meg. Ezáltal az Unió megsértette gondoskodási kötelezettségét és a felperest megillető, gondos ügyintézéshez való alapvető jogot.

               —

               Másrészt azáltal, hogy szívességi ajánlatokat kértek a felperestől, az Európai Unió tisztviselői alkalmazotti minőségükben közvetlenül azon jogsértések elkövetésére ösztönözték a felperest, amelyek miatt őt megbüntették. A tisztviselőin keresztül tehát az Európai Unió hozzájárult az EUMSZ 101. cikk megsértéséhez, amit később büntetett, ráadásul megszegte a felperes méltányos eljáráshoz való jogát.

         Másodsorban a 2008. március 11-i határozat elfogadása óta a felperest jelentős jövedelemkiesés érte amiatt, hogy mivel a szívességi ajánlattétel gyakorlata nem szűnt meg, az ilyen ajánlatokra adott elutasító válasza miatt elfordult tőle az érintett piac, olyannyira, hogy már csak nagyon korlátozott számban nyújt költözési szolgáltatást az európai intézmények tisztviselői számára. A felperest ebből eredően érő kár oka az, hogy az Unió megsértette gondoskodási kötelezettségét.


title: C-600/16. P. sz. ügy: A Törvényszék (hetedik tanács) T-207/15. sz., National Iranian Tanker Company kontra az Európai Unió Tanácsa ügyben 2016. szeptember 14-én hozott ítélete ellen a National Iranian Tanker Company által 2016. november 24-én benyújtott fellebbezés

text:
               30.1.2017

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 30/28

         A Törvényszék (hetedik tanács) T-207/15. sz., National Iranian Tanker Company kontra az Európai Unió Tanácsa ügyben 2016. szeptember 14-én hozott ítélete ellen a National Iranian Tanker Company által 2016. november 24-én benyújtott fellebbezés
   (C-600/16. P. sz. ügy)
   (2017/C 030/33)
   Az eljárás nyelve: angol

      Felek

      Fellebbező: National Iranian Tanker Company (képviselők: T. de la Mare QC, M. Lester QC, J. Pobjoy barristers, R. Chandrasekera, S. Ashley, C. Murphy solicitors)

      A másik fél az eljárásban: az Európai Unió Tanácsa

      A fellebbező kérelmei

               —

               A Bíróság helyezze hatályon kívül a Törvényszék 2016. szeptember 14-i National Iranian Tanker Company kontra az Európai Unió Tanácsa ítéletét (T-207/15. sz. ügy);

               —

               határozzon a Törvényszék előtt folyamatban volt ügyben, különösen:

                           —

                           semmisítse meg a 2015. február 12-i (KKBP) 2015/236 tanácsi határozatot (1) és a 2015. február 12-i (EU) 2015/230 tanácsi végrehajtási rendeletet (2), amennyiben e jogi aktusok a fellebbezőre vonatkoznak;

                           —

                           másodlagosan állapítsa meg, hogy a (módosított) 2010. július 26-i 2010/413/KKBP tanácsi határozat (3) 20. cikke (1) bekezdésének c) pontja, valamint a (módosított) 2012. március 23-i 267/2012/EU tanácsi rendelet (4) 23. cikke (2) bekezdésének d) pontja jogellenesség miatt alkalmazhatatlan, amennyiben e jogi aktusok a fellebbezőre vonatkoznak; és

               —

               kötelezze a másik felet a fellebbezés és a Törvényszék előtti eljárás költségeinek viselésére.

      Jogalapok és fontosabb érvek

   Fellebbezésének alátámasztása érdekében a fellebbező négy jogalapra hivatkozik.

               1.

               Az első jogalap azon alapul, hogy a Törvényszék tévesen alkalmazta a jogot, amikor megállapította, hogy a 2015. február 12-i (KKBP) 2015/236 tanácsi határozat és a 2015. február 12-i (EU) 2015/230 tanácsi végrehajtási rendelet nem sértette a jogerő, a jogbiztonság, a bizalomvédelem és a véglegesség elvét vagy az Európai Unió Alapjogi Chartájának 47. cikke értelmében vett hatékony jogorvoslathoz való jogot.

               2.

               A második jogalap azon alapul, hogy a Törvényszék tévesen alkalmazta a jogot, amikor megállapította, hogy a fellebbező tekintetében teljesültek a jegyzékbe vételi kritériumok.

               3.

               A harmadik jogalap azon alapul, hogy a Törvényszék tévesen alkalmazta a jogot, amikor megállapította, hogy a fellebbező alapvető jogaiba való beavatkozás arányos volt.

               4.

               A negyedik jogalap azon alapul, hogy a Törvényszék tévesen alkalmazta a jogot, amikor elutasította a fellebbező másodlagosan előterjesztett érvét, amely szerint a jegyzékbe vételi kritérium tág értelmezése e kritériumot aránytalanná tenné.

      (1)  Az Iránnal szembeni korlátozó intézkedésekről szóló 2010/413/KKBP határozat módosításáról szóló, 2015. február 12-i (KKBP) 2015/236 tanácsi határozat (HL L 39., 18. o.).

      (2)  Az Iránnal szembeni korlátozó intézkedésekről szóló 267/2012/EU rendelet végrehajtásáról szóló, 2015. február 12-i (EU) 2015/230 tanácsi végrehajtási rendelet (HL L 39., 3. o.).

      (3)  Az Iránnal szembeni korlátozó intézkedésekről és a 2007/140/KKBP közös álláspont hatályon kívül helyezéséről szóló, 2010. július 26-i 2010/413/KKBP tanácsi határozat (HL L 195., 39. o.; helyesbítés: HL 2010. L 197., 19. o.).

      (4)  Az Iránnal szembeni korlátozó intézkedésekről és a 961/2010/EU rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló, 2012. március 23-i 267/2012/EU tanácsi rendelet (HL L 88., 1. o.; helyesbítések: HL 2012. L 332., 31. o.; HL 2014. L 93., 85. o.).


title: A Bíróság végzése (negyedik tanács) (2004. november 18.) a C-261/03. sz. és C-262/03. sz. (a Tribunale amministrativo regionale per l'Emilia-Romagna előzetes döntéshozatal iránti kérelme) Allevamenti Associati Srl kontra Regione Emilia-Romagna és Latteria Sociale Moderna Soc. Coop. Arl kontra Azienda di Stato per gli interventi nel mercato agricolo (AIMA) és társai egyesített ügyekben (Előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Eljárási szabályzat 104. cikkének (3) bekezdése – Tej és tejtermék – Kiegészítő illetékrendszer – Tejüzem általi kezelés és feldolgozás egy vállalkozási szerződés teljesítése során – „Szállítás” és „közvetlen értékesítés” fogalmai)

text:
               19.3.2005

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 69/3

      A BÍRÓSÁG VÉGZÉSE

   (negyedik tanács)
   (2004. november 18.)
   a C-261/03. sz. és C-262/03. sz. (a Tribunale amministrativo regionale per l'Emilia-Romagna előzetes döntéshozatal iránti kérelme) Allevamenti Associati Srl kontra Regione Emilia-Romagna és Latteria Sociale Moderna Soc. Coop. Arl kontra Azienda di Stato per gli interventi nel mercato agricolo (AIMA) és társai egyesített ügyekben (1)

   (Előzetes döntéshozatal iránti kérelem - Eljárási szabályzat 104. cikkének (3) bekezdése - Tej és tejtermék - Kiegészítő illetékrendszer - Tejüzem általi kezelés és feldolgozás egy vállalkozási szerződés teljesítése során - „Szállítás” és „közvetlen értékesítés” fogalmai)
   (2005/C 69/06)
   Az eljárás nyelve: olasz
   A C-261/03. sz. és a C-262/03. sz. egyesített ügyekben az EK 234. cikk alapján benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem tárgyában, amelyet a Tribunale amministrativo regionale per l'Emilia-Romagna (Olaszország) a Bírósághoz 2003. június 17-én érkezett, 2003. május 6-i határozatokkal, az e bíróság előtt Allevamenti Associati Srl és Regione Emilia-Romagna között, az Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura (AGEA) és Latteria Sociale Moderna Soc. coop. arl jelenlétében (C-261/03. sz. ügy), valamint a Latteria Sociale Moderna Soc. Coop. Arl és Azienda di Stato per gli interventi nel mercato agricolo (AIMA), Servizio Provinciale Agricoltura di Reggio Emilia, Regione Emilia-Romagna, és Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura (AGEA) között, az Allevamenti Associati Srl jelenlétében (C-262/03. sz. ügy) folyamatban lévő eljárásban terjesztett elő, a Bíróság (negyedik tanács) tagjai: N. Colneric (előadó), a negyedik tanács elnökeként eljárva, J. N. Cunha Rodrigues, Juhász E., bírák, főtanácsnok: L. A. Geelhoed, hivatalvezető: María Múgica Arzamendi, vezető tisztviselő 2004. november 18-án meghozta végzését, amelynek rendelkező része következő:
   A tej- és tejtermékágazatban kiegészítő illeték megállapításáról szóló, 1992. december 28-i 3950/92/EGK tanácsi rendelet 1., 2. cikkeit és 9. cikkének g) pontját és a tejre és tejtermékekre vonatkozó kiegészítő illeték alkalmazása részletes szabályainak megállapításáról szóló, 1993. március 9-i 536/93/EGK bizottsági rendelet 1. cikkét úgy kell értelmezni, hogy az a tény, hogy egy tejtermelő vállalkozás egy meghatározott mennyiségű tejet harmadik személyek részére a tulajdonjog átruházása nélkül tej kezelésére valamint sajttá, vajjá és savóvá való feldolgozására vonatkozó vállalkozási szerződés teljesítése során ellenszolgáltatás fejében átenged, a tejkvóták meghatározása és a kiegészítő illeték alkalmazása vonatkozásában szállításnak kell minősíteni.

      (1)  HL C 200., 2003.8.23.


title: Az első főtanácsnok kijelölése

text:
               10.11.2007

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 269/3

         Az első főtanácsnok kijelölése
   (2007/C 269/05)
   A Bíróság az eljárási szabályzat 10. cikke 1. §-ának harmadik bekezdése alapján a 2008. október 6-ig terjedő egyéves időszakra L.M. Poiares Madurót első főtanácsnoknak jelölte ki.


title: T-11/06. sz. ügy:  2006. január 19-én  benyújtott kereset – Romana Tabacchi kontra Bizottság

text:
               11.3.2006

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 60/48

         2006. január 19-én benyújtott kereset – Romana Tabacchi kontra Bizottság
   (T-11/06. sz. ügy)
   (2006/C 60/90)
   Az eljárás nyelve: olasz
   Felek

      Felperes: Romana Tabacchi Spa (Róma, Olaszország) (képviselők: Mario Siragusa és G. Cesare Rizza ügyvédek)

      Alperes: az Európai Közösségek Bizottsága
   Kereseti kérelmek

               —

               Az Elsőfokú Bíróság lényegesen csökkentse a Romana Tabacchira kiszabott pénzbüntetést;

               —

               az Elsőfokú Bíróság az alperest kötelezze a költségek viselésére.

               —

               Az Elsőfokú Bíróság rendeljen el bármilyen egyéb, akár bizonyításfelvételi intézkedést, amelyet megfelelőnek tart.

         Jogalapok és fontosabb érvek
   Jelen kereset tárgya az EK 81. cikk értelmében indított eljárásról szóló 2005. október 20-i bizottsági határozat (COMP/C-38.281/B.2 – Nyersdohány – Olaszország ügy) részleges megsemmisítése a felperesre kiszabott büntetés kiszámítására vonatkozó részében, és a pénzbüntetés összegének ebből következő csökkentése.
   E határozatában a Bizottság megállapította, hogy hat, Olaszországban, a nyersdohány-feldolgozás ágazatában tevékenységet végző vállalkozás 1995-től 2002 elejéig megegyezések és egyéni beszerzési stratégiájuk összehangolására irányuló gyakorlat, valamint rendszeres információcsere és egymás kölcsönös tájékoztatása által megsértette az EK 81. cikk első bekezdését. A Bizottság szerint a feldolgozók különösen a Burley elnevezésű nyersdohány-változat beszerzési árának maximumában illetve átlagárában, valamint a beszerzendő termék mennyiségében egyeztek meg. A kartell egészen az ajánlatok koncentrációjáig terjedt az AIMA-Azienda di Stato per gli interventi nel mercato agricolo (a mezőgazdasági piacon beavatkozó állami szerv) 1995-ben, az ATI-Azienda Tabacchi Italiani S.p.A. 1998-ban tartott nyilvános árverésein.
   A Bizottság azt is megállapította, hogy az 1999 februárja és 2001 novembere közötti időszakban az Associazione Professionale Trasformatori Tabacchi Italiani (APTI) és az Unione Italiana Tabacco (UNITAB) az egyes dohányváltozatok minőségi fokozatai árainak megtárgyalására vonatkozó álláspontjaikról szóló határozatokat fogadtak el, szakmaközi egyezmények megkötése céljából.
   Állításának alátámasztására a felperes az alábbiakra hivatkozik:

               —

               Az egyenlőség és az arányosság elvének megsértése, mivel a Bizottság a pénzbüntetés kiindulási alapjának számításakor nem vette figyelembe azt a tényt, hogy a kartellnek nem, vagy legalább is csak a legcsekélyebb mértékben volt hatása a piacra.

               —

               Az indoklás logikátlansága és az egyenlő bánásmód elvének megsértése, mivel a pénzbüntetés alapösszege fokozatának megállapítása nem igazodott a címzett vállalkozás fajsúlyához. E tekintetben különösen azt állítja, hogy a jogsértés utolsó teljes éve piaci kvótája felhasználásának mérsékeltnek és kiigazítottnak kell lennie minden olyan esetben, amelyben valamely vállalkozásnak a megállapított korlátozó magatartásban való részvétele nem volt folyamatos.

               —

               Az, hogy a felperesnek a kartellban való részvételét két év és nyolc hónapban határozták meg, nyilvánvaló értékelési hiba következménye.

               —

               A Bizottság nem vett figyelembe két enyhítő körülményt: a felperesnek a kartellban játszott szerepe teljes egészében passzív volt, a megegyezések célja pedig gyakran változott.

               —

               A kérdéses pénzbüntetés, amely társasági vagyonának mintegy kétszerese, méltánytalan és aránytalan.


title: F-6/13. sz. ügy: A Közszolgálati Törvényszék 2013. április 18-i végzése — Rosenbaum kontra Bizottság

text:
               15.6.2013

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 171/41

         A Közszolgálati Törvényszék 2013. április 18-i végzése — Rosenbaum kontra Bizottság
   (F-6/13. sz. ügy) (1)

   2013/C 171/87
   Az eljárás nyelve: francia
   A harmadik tanács elnöke elrendelte az ügy törlését.

      (1)  HL C 108., 2013.4.13., 39. o.


title: C-331/11. sz. ügy: 2011. június 30-án benyújtott kereset — Bizottság kontra Szlovákia

text:
               24.9.2011

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 282/4

         2011. június 30-án benyújtott kereset — Bizottság kontra Szlovákia
   (C-331/11. sz. ügy)
   2011/C 282/07
   Az eljárás nyelve: szlovák

      Felek

      Felperes: Európai Bizottság (képviselők: A. Marghelis és A. Tokár meghatalmazottak)

      Alperes: Szlovák Köztársaság

      Kereseti kérelmek

               —

               A Bíróság állapítsa meg, hogy a Szlovák Köztársaság, mivel anélkül engedélyezte a Žilina — Považský Chlmec-i hulladéklerakó telep működését, hogy benyújtották volna annak felülvizsgálati tervét, valamint hogy végleges határozat született volna arról, hogy az említett hulladéklerakó a jóváhagyott felülvizsgálati terv alapján folytathatja-e működését, nem teljesítette a hulladéklerakókról szóló, 1999. április 26-i 1999/31/EK tanácsi irányelv (1) (HL L 182., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 15. fejezet, 4. kötet, 228. o.) 14. cikkének a), b) és c) pontjából eredő kötelezettségeit;

               —

               a Bíróság a Szlovák Köztársaságot kötelezze a költségek viselésére.

      Jogalapok és fontosabb érvek

   A Žilina — Považský Chlmec-i hulladéklerakó telep anélkül működik, hogy annak felülvizsgálati tervét benyújtották volna, és hogy a felülvizsgálati terv alapján jóváhagyásra kerültek volna az esetleges kiigazítások. A Bizottság ennélfogva annak megállapítását kéri a Bíróságtól, hogy a Szlovák Köztársaság, mivel anélkül engedélyezte a Žilina — Považský Chlmec-i hulladéklerakó telep működését, hogy benyújtották volna annak felülvizsgálati tervét, valamint hogy végleges határozat született volna arról, hogy az említett hulladéklerakó a jóváhagyott felülvizsgálati terv alapján folytathatja-e működését, nem teljesítette a hulladéklerakókról szóló, 1999. április 26-i 1999/31/EK tanácsi irányelv 14. cikkének a), b) és c) pontjából eredő kötelezettségeit.

      (1)  HL L 182., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 15. fejezet, 4. kötet, 228. o.


title: F-135/06. sz. ügy: 2006. november 27-én benyújtott kereset – Lafleur-Tighe kontra Bizottság

text:
               30.12.2006

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 326/87

         2006. november 27-én benyújtott kereset – Lafleur-Tighe kontra Bizottság
   (F-135/06. sz. ügy)
   (2006/C 326/176)
   Az eljárás nyelve: francia
   Felek

      Felperes: Virginie Lafleur-Tighe (Makati, Fülöp-szigetek) (képviselők: S. Rodrigues és C. Bernard-Glanz ügyvédek)

      Alperes: Európai Közösségek Bizottsága
   Kereseti kérelmek

               —

               A Közszolgálati Törvényszék semmisítse meg a kinevezésre jogosult hatóság által hozott, a felperes szerződéses alkalmazottként való felvételekor 2005. december 22-én aláírt munkaszerződése alapján besorolási fokozatát 13-as, fizetési fokozatát 1-es fokozatban megállapító határozatot;

               —

               a Közszolgálati Törvényszék kötelezze a kinevezésre jogosult hatóságot a megtámadott határozat megsemmisítésére, valamint különösen a felperes Bachelor fokozatú diplomája megszerzésének éve, vagyis 1993 óta szerzett szakmai tapasztalatának figyelembevételére, illetve a felperes 2005. december 22-ére visszaható hatállyal 14-es fokozatba történő átsorolására;

               —

               a Közszolgálati Törvényszék az alperest kötelezze a költségek viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek
   A felperes elsőként előadja, hogy Bachelor diplomájára vonatkozó egyenértékűségi igazolás – amely a belgiumi francia közösség kormánya által hozott, egyetemi (Masters) diplomájára vonatkozó határozathoz hasonló szabályozási jelleggel bír – benyújtásának előírásával a kinevezésre jogosult hatóság nyilvánvaló mérlegelési hibát követett el.
   A felperes másodsorban előadja, hogy a kinevezésre jogosult hatóság megsértette az egyenlő bánásmód elvét és a hátrányos megkülönböztetés tilalmának elvét, amikor megtagadta az említett diplomára vonatkozóan a National Qualifications Authority of Ireland által kiállított egyenértékűségi igazolás figyelembevételét.


title: T-529/08. sz. ügy: 2008. december 2-án benyújtott kereset – Diputación Foral de Álava kontra Bizottság

text:
               7.2.2009

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 32/47

         2008. december 2-án benyújtott kereset – Diputación Foral de Álava kontra Bizottság
   (T-529/08. sz. ügy)
   (2009/C 32/90)
   Az eljárás nyelve: spanyol
   Felek

      Felperes: Territorio Histórico de Álava – Diputación Foral de Álava (képviselők: Ignacio Sáenz-Cortabarría Fernández és Marta Morales Isasi ügyvédek)

      Alperes: az Európai Közösségek Bizottsága
   Kereseti kérelmek

               —

               Az Elsőfokú Bíróság állapítsa meg a Bizottság Versenypolitikai Főigazgatósága által 2008. október 2-án kiadott D/53778 (COMP/H4/NM/ed D(2008) 247)] írásos dokumentum semmisségét abban a mértékben, amennyiben az úgy rendelkezik, hogy a 2001. július 11-i, 2002/820/EK és a 2002/892/EK határozatokban (2007/2215 jogsértési iratanyag) említett kamatok visszatéríttetésére kamatos kamat alkalmazásával kell sor kerüljön, és

               —

               kötelezze az Európai Közösségek Bizottságát a költségek viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek
   Jelen eljárás azon határozat ellen irányul, amelyben az Álava tartomány vállalkozásai részére Spanyolország által a beruházási összeg 45 %-át kitevő adójóváírás formájában nyújtott állami támogatásról szóló (2002/820/EK), illetve az Álava tartományban egyes újonnan alapított vállalkozások részére Spanyolország által nyújtott állami támogatásról szóló, (2002/892/EK) 2001. július 11-i bizottsági határozatok (1) végrehajtási eljárásának keretében a Bizottság úgy találta, hogy a visszatéríttetésre alkalmazandó kamatlábnak kamatos kamatláb kell lennie.
   A felperes szerint e határozat a fent említett 2001. július 11-i határozatok nyilvánvaló de facto módosítását képezi. E módosítás nyilvánvaló hatáskörrel való visszaélést, és a gondos ügyintézés elvével ellentétes aktust jelent. Ezzel kapcsolatban ki kell emelni, hogy a kamatos kamatláb alkalmazását először az EK–Szerződés 93. cikkének végrehajtásáról szóló 659/1999/EK tanácsi rendelet végrehajtásáról szóló, 2004. április 21-i 794/2004/EK rendelet (HL L 140., 1. o.) 11. cikkének (2) bekezdése vezette be. E rendelkezés azonban ratione temporis nem alkalmazandó a 2001. július 11-i határozatokra.
   Az alkalmazandó kamatlábat illetően e határozatok tényleges tartalmának Bizottság általi módosítása továbbá az egyenlő bánásmód elvének megsértését is maga után vonja, amennyiben a 2001. július 11-i határozatok végrehajtásával megbízott hatóságok, valamint az érintett vállalkozások más helyzetbe kerültek, mint azon tagállamok illetékes hatóságai (és azon vállalkozások), amelyeket az azonos időszakban, vagy 2001 júliusát megelőzően elfogadott, támogatás visszatéríttetéséről szóló határozatok érintettek, utóbbi hatóságok számára ugyanis nem volt kötelező a kamatos kamatláb alkalmazása a támogatások visszatéríttetésére irányuló eljárásban.
   Végül a felperes arra hivatkozik, hogy a Bizottság a kamatos kamatláb előírásával a közösségi jogban szabályozatlan szankciót szab ki.

      (1)  E két határozat ellen keresetet nyújtottak be az Elsőfokú Bírósághoz (a T-227/01. sz., Diputación Foral de Álava és Govierno Vasco kontra Bizottság ügy, és a T-230/01. sz., Diputación Foral y Govierno Vasco kontra Bizottság ügy, amelyek még folyamatban vannak).


title: T-40/11. sz. ügy: 2011. január 24-én benyújtott kereset — Lan Airlines és Lan Cargo kontra Bizottság

text:
               12.3.2011

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 80/27

         2011. január 24-én benyújtott kereset — Lan Airlines és Lan Cargo kontra Bizottság
   (T-40/11. sz. ügy)
   2011/C 80/52
   Az eljárás nyelve: angol

      Felek

      Felperesek: Lan Airlines SA és Lan Cargo SA (Santiago, Chile) (képviselők: B. Hartnett barrister és O. Geiss ügyvéd)

      Alperes: Európai Bizottság

      Kereseti kérelmek

               —

               A Törvényszék a vitatott határozatot a felperesekre vonatkozó részében semmisítse meg;

               —

               másodlagosan a Törvényszék csökkentse a felperesekkel szemben kiszabott bírságot; és

               —

               a Törvényszék az alperest kötelezze a költségek viselésére.

      Jogalapok és fontosabb érvek

   A felperesek az EUMSZ 263. cikk alapján az Európai Unió működéséről szóló szerződés (EUMSZ) 101. cikke, az EGT-Megállapodás 53. cikke, valamint az Európai Közösség és a Svájci Államszövetség között a légi közlekedésre vonatkozóan létrejött megállapodás 8. cikke alkalmazására vonatkozó eljárásban (COMP/39.258 — „légi árufuvarozás”-ügy) 2010. november 9-én hozott bizottsági határozat rájuk vonatkozó részének megsemmisítését kérik.
   Keresetük alátámasztására a felperesek hat jogalapra hivatkoznak.

               1.

               Első jogalapjukkal a felperesek azt állítják, hogy a Bizottság nem bizonyította jogilag megkövetelt módon, hogy a felperesek egységes és folyamatos jogsértésben vettek részt, ennek eredményeképpen az EUMSZ 101. cikk alkalmazása során tévesen alkalmazta a jogot, és ténybeli tévedést követett el, mivel:

                           —

                           a Bizottság nem bizonyította, hogy a Lan Cargo tudott vagy tudnia kellett a közös versenyellenes terv fennállásáról;

                           —

                           a Bizottság nem bizonyította, hogy a Lan Cargo saját magatartásával hozzá kívánt járulni ilyen közös versenyellenes tervhez; és

                           —

                           a Bizottság nem bizonyította, hogy a Lan Cargo tudott a biztonsági pótdíjjal vagy a pótdíjak utáni jutalékfizetéssel kapcsolatos jogsértésről.

               2.

               Második jogalapjukkal a felperesek azt állítják, hogy a Bizottság megsértette a védelemhez való jogukat, mivel:

                           —

                           olyan bizonyítékokra támaszkodott, amelyekre a kifogásközlésben nem hivatkozott;

                           —

                           a bizonyítékok olyan értelmezésére támaszkodott, amely a kifogásközlésben nem volt egyértelműen kifejtve;

                           —

                           a vitatott határozatban olyan kifogásokat hozott fel, amelyekkel kapcsolatban a felperesek nem kaptak lehetőséget észrevételeik megtételére.

               3.

               Harmadik jogalapjukkal a felperesek arra hivatkoznak, hogy a Bizottság a velük szemben kiszabott bírság alapösszegének megállapításakor megsértette az egyenlő bánásmód, az egyéni felelősség és az arányosság elvét, mivel:

                           —

                           a jogsértés időtartamának a Bizottság általi meghatározása nem felelt meg az állítólagos közös versenyellenes terv ismeretére és az abban való részvételre irányuló szándékra vonatkozó megállapításnak;

                           —

                           a Bizottság tévedett az alapösszeg kiszámításakor;

                           —

                           a Bizottság a bírság alapösszegének kiszámításakor nem vette figyelembe a felpereseknek az állítólagos jogsértésben való korlátozott részvételét; és

                           —

                           a Bizottság a bírság alapösszegének kiszámításakor nem vette figyelembe, hogy az állítólagos jogsértés nem vonatkozott az érintett szolgáltatások teljes árára.

               4.

               Negyedik jogalapjukkal a felperesek arra hivatkoznak, hogy a Bizottság megsértette az egyenlő bánásmód elvét és az indokolási kötelezettséget, amikor a bírság alapösszegét az enyhítő körülmények címén kiigazította, mivel:

                           —

                           a Bizottság nem vette figyelembe, hogy igen jelentős különbségek vannak a felperesek jogsértésben való részvételének mértéke és más légitársaságok sokkal jelentősebb részvétele között; és

                           —

                           a Bizottság nem indokolta meg objektíven, hogy a különböző légitársaságokat jelentősen eltérő helyzetük ellenére miért kezelte ugyanolyan módon.

               5.

               Ötödik jogalapjukkal a felperesek azt állítják, hogy a Bizottság nem indokolta meg, hogy miért zárta ki a kifogásközlés tizenegy címzettjét a vitatott határozatból, miért állapította meg, hogy a felperesek egységes és folyamatos jogsértésben vettek részt, és hogyan szabta ki a bírságot, azaz:

                           —

                           a Bizottság nem indokolta meg, hogy miért hagyott ki a vitatott határozatból tizenegy fuvarozót, akik pedig a kifogásközlés címzettjei voltak;

                           —

                           a Bizottság a Bíróság által megkövetelt alkotóelemekkel kapcsolatban megsértette az indokolási kötelezettséget, amikor megállapította, hogy a felperesek egységes és folyamatos jogsértésben vettek részt; és

                           —

                           a Bizottság nem indokolta meg, hogy mi alapján számította ki a felperesekkel szemben a vitatott határozat 5. cikkében kiszabott bírságot.

               6.

               Hatodik jogalapjukkal a felperesek arra hivatkoznak, hogy a Bizottság megsértette a tisztességes eljáráshoz való jogukat, és ennek eredményeképpen megsértette az Európai Unió Alapjogi Chartájának 47. cikkét és az emberi jogok európai egyezményének 6. cikkét, mivel:

                           —

                           nem adott a felpereseknek lehetőséget arra, hogy a tanúknak kérdéseket tegyenek fel;

                           —

                           nem adott a felpereseknek lehetőséget arra, hogy a velük szemben kiszabott bírság kiszámításával kapcsolatban észrevételeket tegyenek;

                           —

                           a bírságot nem nyilvános tárgyalást követően szabták ki, és azon a döntéshozó nem volt jelen; és

                           —

                           a vitatott határozat közigazgatási szerve hozta, és semmilyen igazságszolgáltatási szerv nem rendelkezik korlátlan felülvizsgálati jogkörrel arra, hogy a határozatot minden tekintetben felülvizsgálja.


title: T-404/13. sz. ügy: A Törvényszék 2014. július 14-i ítélete – NIIT Insurance Technologies kontra OHIM (SUBSCRIBE) (Közösségi védjegy — A SUBSCRIBE közösségi szóvédjegy bejelentése — Feltétlen kizáró ok — A megkülönböztető képesség hiánya — A 207/2009/EK rendelet 7. cikke (1) bekezdésének b) pontja — Egyenlő bánásmód — EUMSZ 56. cikk)

text:
               1.9.2014

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 292/44

         A Törvényszék 2014. július 14-i ítélete – NIIT Insurance Technologies kontra OHIM (SUBSCRIBE)
   (T-404/13. sz. ügy) (1)

   ((Közösségi védjegy - A SUBSCRIBE közösségi szóvédjegy bejelentése - Feltétlen kizáró ok - A megkülönböztető képesség hiánya - A 207/2009/EK rendelet 7. cikke (1) bekezdésének b) pontja - Egyenlő bánásmód - EUMSZ 56. cikk))
   2014/C 292/54
   Az eljárás nyelve: német

      Felek

      Felperes: NIIT Insurance Technologies Ltd (London, Egyesült Királyság) (képviselő: M. Wirtz ügyvéd)

      Alperes: Belső Piaci Harmonizációs Hivatal (védjegyek és formatervezési minták) (OHIM) (képviselő: A. Schifko meghatalmazott)

      Az ügy tárgya

   Az OHIM ötödik fellebbezési tanácsának a SUBSCRIBE szómegjelölés közösségi védjegyként történő lajstromozása tárgyában 2013. június 4-én hozott határozata (R 1308/2012–5. sz. ügy) ellen benyújtott kereset.

      Rendelkező rész

               1)

               A Törvényszék a keresetet elutasítja.

               2)

               A Törvényszék a NIIT Insurance Technologies Ltd-t kötelezi a költségek viselésére.

      (1)  HL C 274., 2013.9.21.


title: C-70/10. sz. ügy: A Bíróság (harmadik tanács) 2011. november 24-i ítélete (a Cour d’appel de Bruxelles (Belgium) előzetes döntéshozatal iránti kérelme) — Scarlet Extended SA kontra Société belge des auteurs, compositeurs et éditeurs SCRL (SABAM) (Információs társadalom — Szerzői jog — Internet — „Peer-to-peer” szoftverek — Internet-hozzáférést nyújtó szolgáltató — Az elektronikus adatátvitel szűrőrendszerének a szerzői jogokat sértő fájlcserék megakadályozása érdekében való létrehozása — A továbbított adatok nyomon követésére vonatkozó általános kötelezettség hiánya)

text:
               28.1.2012

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 25/6

      A Bíróság (harmadik tanács) 2011. november 24-i ítélete (a Cour d’appel de Bruxelles (Belgium) előzetes döntéshozatal iránti kérelme) — Scarlet Extended SA kontra Société belge des auteurs, compositeurs et éditeurs SCRL (SABAM)
      (C-70/10. sz. ügy) (1)

      (Információs társadalom - Szerzői jog - Internet - „Peer-to-peer” szoftverek - Internet-hozzáférést nyújtó szolgáltató - Az elektronikus adatátvitel szűrőrendszerének a szerzői jogokat sértő fájlcserék megakadályozása érdekében való létrehozása - A továbbított adatok nyomon követésére vonatkozó általános kötelezettség hiánya)
      (2012/C 25/10)
      Az eljárás nyelve: francia

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Cour d’appel de Bruxelles

         Az alapeljárás felei

         Felperesek: Scarlet Extended SA

         Alperes: Société belge des auteurs, compositeurs et éditeurs SCRL (SABAM)

         Az eljárásban részt vesz: a Belgian Entertainment Association Video ASBL (BEA Video), a Belgian Entertainment Association Music ASBL (BEA Music) és az Internet Service Provider Association ASBL (ISPA)

         Tárgy

      Előzetes döntéshozatal iránti kérelem — Cour d’appel de Bruxelles — Irányelvek értelmezése: — Az információs társadalomban a szerzői és szomszédos jogok egyes vonatkozásainak összehangolásáról szóló, 2001. május 22-i 2001/29/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL L 167., 10. o.; magyar nyelvű különkiadás 17. fejezet, 1. kötet, 230. o.), — A szellemi tulajdonjogok érvényesítéséről szóló, 2004. április 29-i 2004/48/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL L 157., 45. o.; magyar nyelvű különkiadás 17. fejezet, 2. kötet, 32. o.), — A személyes adatok feldolgozása vonatkozásában az egyének védelméről és az ilyen adatok szabad áramlásáról szóló, 1995. október 24-i 95/46/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL L 281., 31. o.; magyar nyelvű különkiadás 13. fejezet, 15. kötet, 375. o.), — Az elektronikus hírközlési ágazatban a személyes adatok kezeléséről, feldolgozásáról és a magánélet védelméről szóló, 2002. július 12-i 2002/58/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv („elektronikus hírközlési adatvédelmi irányelv”) (HL L 201., 37. o.; magyar nyelvű különkiadás 13. fejezet, 29. kötet, 514. o.) — Interneten továbbított adatok kezelése — Az elektronikus adatátvitel szűrőrendszerének a hálózatüzemeltetők általi általános és megelőző jellegű bevezetése a szerzői vagy szomszédos jogokat sértő fájlok vélelmezett felhasználóinak azonosítása érdekében — Az arányosság elvének a nemzeti bíróság által hivatalból történő alkalmazása — Az emberi jogok és alapvető szabadságok védelméről szóló európai egyezmény — A magánélet tiszteletben tartásához való jog — A vélemény-nyilvánítás szabadsága

         Rendelkező rész

      Az együttesen és az alkalmazandó alapvető jogok védelméből eredő követelményekre tekintettel értelmezett,

                  —

                  a belső piacon az információs társadalommal összefüggő szolgáltatások, különösen az elektronikus kereskedelem, egyes jogi vonatkozásairól szóló, 2000. június 8-i 2000/31/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv („elektronikus kereskedelemről szóló irányelv”);

                  —

                  az információs társadalomban a szerzői és szomszédos jogok egyes vonatkozásainak összehangolásáról szóló, 2001. május 22-i 2001/29/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv;

                  —

                  a szellemi tulajdonjogok érvényesítéséről szóló, 2004. április 29-i 2004/48/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv;

                  —

                  a személyes adatok feldolgozása vonatkozásában az egyének védelméről és az ilyen adatok szabad áramlásáról szóló, 1995. október 24-i 95/46/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv, és

                  —

                  az elektronikus hírközlési ágazatban a személyes adatok kezeléséről, feldolgozásáról és a magánélet védelméről szóló, 2002. július 12-i 2002/58/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv („elektronikus hírközlési adatvédelmi irányelv”)
                  akként értelmezendő, hogy azokkal ellentétes az internet-hozzáférést nyújtó szolgáltatónak az olyan szűrőrendszer létrehozására való kötelezése, amely

                  —

                  a szolgáltatásain — különösen a „peer-to-peer” szoftvereken útján — áthaladó valamennyi elektronikus adatátvitelt érinti;

                  —

                  teljes ügyfélkörére, megkülönböztetés nélkül alkalmazandó;

                  —

                  megelőző jellegű;

                  —

                  költsége kizárólag a szolgáltatót terheli,

                  —

                  időbeli korlátozás nélküli, és
                  alkalmas arra, hogy e szolgáltató hálózatán azonosítsa az olyan zeneművet, filmet vagy audiovizuális alkotást tartalmazó fájlok mozgását, amelyekre nézve a felperes, állítása szerint, szellemi tulajdonjogokkal rendelkezik, annak érdekében, hogy blokkolja azon fájlok továbbítását, amelynek cseréje sérti a szerzői jogot.

         (1)  HL C 113., 2010.5.1.


title: T-118/10. sz. ügy: A Törvényszék 2013. február 7-i ítélete — Acron kontra Tanács ( „Dömping — Oroszországból származó karbamid- és ammóniumnitrát-oldatok behozatala — Új exportőr tekintetében történő felülvizsgálat iránti kérelem — Rendes érték — Exportár — A 384/96/EK tanácsi rendelet 1. és 2. cikke, valamint 11. cikkének (4) és (9) bekezdése (jelenleg az 1225/2009/EK rendelet 1. és 2. cikke, valamint 11. cikkének (4) és (9) bekezdése)” )

text:
               6.4.2013

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 101/16

         A Törvényszék 2013. február 7-i ítélete — Acron kontra Tanács
   (T-118/10. sz. ügy) (1)

   (Dömping - Oroszországból származó karbamid- és ammóniumnitrát-oldatok behozatala - Új exportőr tekintetében történő felülvizsgálat iránti kérelem - Rendes érték - Exportár - A 384/96/EK tanácsi rendelet 1. és 2. cikke, valamint 11. cikkének (4) és (9) bekezdése (jelenleg az 1225/2009/EK rendelet 1. és 2. cikke, valamint 11. cikkének (4) és (9) bekezdése))
   2013/C 101/35
   Az eljárás nyelve: angol

      Felek

      Felperes: Acron OAO (Veliky Novgorod, Oroszország) (képviselők: B. Evtimov és D. O’Keefe ügyvédek)

      Alperes: az Európai Unió Tanácsa (képviselők: J.-P. Hix és B. Driessen meghatalmazottak, segítőik: G. Berrisch ügyvéd és N. Chesaites barrister)

      Az alperest támogató beavatkozók: Európai Bizottság (képviselők: H. Van Vliet és C. Clyne meghatalmazottak) és Fertilizers Europe (Brüsszel, Belgium) (képviselő: B. O’Connor solicitor)

      Az ügy tárgya

   A többek között Oroszországból származó karbamid- és ammóniumnitrát-oldatok behozatalára vonatkozó végleges dömpingellenes vám kivetéséről szóló 1911/2006/EK rendelet módosításáról szóló, 2009. december 18-i 1251/2009/EU tanácsi végrehajtási rendelet (HL L 338., 5. o.) megsemmisítése iránt benyújtott kereset

      Az ítélet rendelkező része

               1.

               A Törvényszék a keresetet elutasítja.

               2.

               Az Acron OAO maga viseli saját költségeit, valamint köteles viselni az Európai Unió Tanácsa és a Fertilizers Europe részéről felmerült költségeket.

               3.

               Az Európai Bizottság maga viseli saját költségeit.

      (1)  HL C 113., 2010.5.1.


title: T-648/13. sz. ügy: 2013. december 3-án benyújtott kereset — IOIP Holdings kontra OHIM (GLISTEN)

text:
               1.3.2014

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 61/10

         2013. december 3-án benyújtott kereset — IOIP Holdings kontra OHIM (GLISTEN)
   (T-648/13. sz. ügy)
   2014/C 61/16
   Az eljárás nyelve: angol

      Felek

      Felperes: IOIP Holdings LLC (Fort Wayne, Egyesült Államok) (képviselők: H. Dhondt és S. Kinart ügyvédek)

      Alperes: Belső Piaci Harmonizációs Hivatal (védjegyek és formatervezési minták) (OHIM)

      Kereseti kérelmek

   A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:

               —

               helyezze hatályon kívül az OHIM második fellebbezési tanácsának 2013. szeptember 11-i határozatát (R 1028/2013-2. sz. ügy);

               —

               utasítsa az OHIM-ot a bejelentett közösségi védjegy lajstromozására.

               —

               az alperest kötelezze az eljárások költségeinek viselésére.

      Jogalapok és fontosabb érvek

      Az érintett közösségi védjegy: a „Glisten” szóvédjegy a 3. osztályba tartozó áruk vonatkozásában — 11 305 273. sz. védjegybejelentés.

      Az elbíráló határozata: az elbíráló a lajstromozás iránti kérelmet elutasította.

      A fellebbezési tanács határozata: a fellebbezési tanács a fellebbezést elutasította.

      Jogalapok: a 207/2009 rendelet 7. cikke (1) bekezdése b) pontjának megsértése.


title: T-65/09. P. sz. ügy: A Közszolgálati Törvényszék F-136/06 sz., Reali kontra Bizottság ügyben 2008. december 11-én hozott ítélete ellen Enzo Reali által 2009. február 14-én benyújtott fellebbezés

text:
               1.5.2009

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 102/23

         A Közszolgálati Törvényszék F-136/06 sz., Reali kontra Bizottság ügyben 2008. december 11-én hozott ítélete ellen Enzo Reali által 2009. február 14-én benyújtott fellebbezés
   (T-65/09. P. sz. ügy)
   2009/C 102/37
   Az eljárás nyelve: angol

      Felek

      Fellebbező: Enzo Reali (Firenze, Olaszország) (képviselő: S. Pappas ügyvéd)

      A másik fél az eljárásban: az Európai Közösségek Bizottsága

      A fellebbező kérelmei

               —

               Az Elsőfokú Bíróság helyezze hatályon kívül a megtámadott határozatot, és következésképpen semmisítse meg a kinevezésre jogosult hatóság határozatát;

               —

               kötelezze az alperest az eljárás költségeinek viselésére.

      Jogalapok és fontosabb érvek

   A jelen fellebbezéssel a fellebbező a Közszolgálati Törvényszék F-136/06. sz. ügyben (1) hozott ítéletének hatályon kívül helyezését kéri, amely ítélet elutasította a fellebbezőnek a szerződéskötésre jogosult hatóság azon határozatának megsemmisítésére irányuló keresetét, amely a Bizottságnál történő szolgálatba lépésekor szerződéses alkalmazottként sorolta be besorolási és fizetési fokozatba.
   Keresete alátámasztására a fellebbező négy jogalapot hoz fel.
   Először is azt állítja, hogy a Közszolgálati Törvényszék tévesen alkalmazta a jogot, amikor azt állapította meg, hogy a bizonyos általános végrehajtási rendelkezések jogellenességére vonatkozóan az elsőfokú eljárás során felhozott kifogás elfogadhatatlan volt, mivel e jogalapra nem hivatkozott panaszában a pert megelőző eljárás során. A fellebbező úgy érvel, hogy a Bizottság hatáskörének hiányára vonatkozó kérdést – amelyre a jogellenességi kifogása vonatkozik – a Törvényszéknek hivatalból kellett volna felhoznia. Másodlagosan a fellebbező azt állítja, hogy még ha a Törvényszék nem is volt köteles hivatalból vizsgálni e kérdést, e jogalapot elfogadhatónak kellett volna tekinteni, mivel a besorolása konkrét szempontjának jogszerűségét már az eredeti panaszban megkérdőjelezte.
   Másodszor a fellebbező arra hivatkozik, hogy a Közszolgálati Törvényszék tévesen alkalmazta a jogot a felperes okleveleinek értékelése során. A fellebbező azt állítja, hogy a diploma értékét azon ország nemzeti jogára tekintettel kell meghatározni, ahol e diplomát szerezték, hiszen a tagállamok kizárólagos hatáskörébe tartozik ennek megállapítása, és hogy a Törvényszék önkényesen korlátozta az alkalmazandó olasz jogszabály hatályát, és elferdítette azt.
   Harmadszor a fellebbező azt állítja, hogy a Közszolgálati Törvényszék megsértette a hátrányos megkülönböztetés tilalmának elvét, amikor a fellebbező okleveleinek értékét vizsgálta, és azokat az egyetemi alapképzésben diplomát szerzett személy okleveleihez hasonlította.
   Negyedszer a fellebbező megállapítja, hogy a megtámadott ítélet ellentmondásos érvet tartalmaz, amennyiben véleménye szerint a Közszolgálati Törvényszék úgy tűnik figyelembe vette az olasz jogszabályt, de azt mégsem alkalmazta a jogvita eldöntéséhez.

      (1)  Az EBHT-ben még nem tették közzé.


title: T-769/15. sz. ügy: A Törvényszék 2016. november 24-i ítélete – SeNaPro kontra EUIPO – Paltentaler Splitt & Marmorwerke (Dolokorn) („Európai uniós védjegy — Felszólalási eljárás — A Dolokorn európai uniós szóvédjegy bejelentése — A korábbi DOLOPUR európai uniós szóvédjegy — Viszonylagos kizáró ok — Összetéveszthetőség — A 207/2009/EK rendelet 8. cikke (1) bekezdésének b) pontja”)

text:
               16.1.2017

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 14/32

         A Törvényszék 2016. november 24-i ítélete – SeNaPro kontra EUIPO – Paltentaler Splitt & Marmorwerke (Dolokorn)
   (T-769/15. sz. ügy) (1)

   ((„Európai uniós védjegy - Felszólalási eljárás - A Dolokorn európai uniós szóvédjegy bejelentése - A korábbi DOLOPUR európai uniós szóvédjegy - Viszonylagos kizáró ok - Összetéveszthetőség - A 207/2009/EK rendelet 8. cikke (1) bekezdésének b) pontja”))
   (2017/C 014/38)
   Az eljárás nyelve: német

      Felek

      Felperes: SeNaPro GmbH (Pommelsbrunn, Németország) (képviselő: A. Schröder ügyvéd)

      Alperes: Az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala (EUIPO) (képviselők: E. Strittmatter és A. Folliard-Monguiral meghatalmazottak)

      A másik fél a fellebbezési tanács előtti eljárásban, beavatkozó fél a Törvényszék előtti eljárásban: Paltentaler Splitt & Marmorwerke GmbH (Rottenmann, Ausztria) (képviselő: C. Ofner ügyvéd)

      Az ügy tárgya

   Az EUIPO első fellebbezési tanácsának a Paltentaler Splitt & Marmorwerke és a SeNaPro közötti felszólalási eljárással kapcsolatban 2015. október 23-án hozott határozata (R 2643/2014-1. sz. ügy) ellen benyújtott kereset.

      Az ítélet rendelkező része

               1)

               A Törvényszék a keresetet elutasítja.

               2)

               A SeNaPro GmbH-t kötelezi a költségek viselésére.

      (1)  HL C 78., 2016.2.29.


title: A Bíróság ítélete (hatodik tanács) 2004. október 21-én a C-477/03. sz. az Európai Közösségek Bizottsága kontra Németországi Szövetségi Köztársaság ügyben (Tagállami kötelezettségszegés – A 2001/12/EK, a 2001/13/EK és a 2001/14/EK irányelv – Közösségi vasutak – Fejlesztés – Vasúttársaságok engedélyezése – Infrastruktúrakapacitás elosztása, az infrastruktúra használati díjának felszámítása és biztonsági tanúsítvány – Az előírt határidőn belüli át nem ültetés)

text:
               4.12.2004

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 300/23

      A BÍRÓSÁG ÍTÉLETE

   (hatodik tanács)
   2004. október 21-én
   a C-477/03. sz. az Európai Közösségek Bizottsága kontra Németországi Szövetségi Köztársaság ügyben (1)

   (Tagállami kötelezettségszegés - A 2001/12/EK, a 2001/13/EK és a 2001/14/EK irányelv - Közösségi vasutak - Fejlesztés - Vasúttársaságok engedélyezése - Infrastruktúrakapacitás elosztása, az infrastruktúra használati díjának felszámítása és biztonsági tanúsítvány - Az előírt határidőn belüli át nem ültetés)
   (2004/C 300/47)
   Az eljárás nyelve: német
   A C-477/03. sz. Európai Közösségek Bizottsága (meghatalmazott: C. Schmidt és W. Wils) kontra Németországi Szövetségi Köztársaság (meghatalmazott: W.-D. Plessing és M. Lumma) ügyben, az EK 226. cikke alapján kötelezettségszegés megállapítása iránt 2003. november 17-én benyújtott kereset tárgyában, a Bíróság (hatodik tanács), tagjai: A. Borg Barthet, a tanács elnöke, J.-P. Puissochet és U. Lõhmus (előadó), bírák, főtanácsnok: P. Léger, hivatalvezető: R. Grass, 2004. október 21-én meghozta ítéletét, amelynek rendelkező része a következő:

               1)

               Mivel nem fogadta el azokat a törvényi, rendeleti vagy közigazgatási rendelkezéseket, amelyek szükségesek ahhoz, hogy megfeleljen a közösségi vasutak fejlesztéséről szóló 91/440/EGK tanácsi irányelv módosításáról szóló, 2001. február 26-i 2001/12/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvnek, a vasúttársaságok engedélyezéséről szóló 95/18/EK tanácsi irányelv módosításáról szóló, 2001. február 26-i 2001/13/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvnek, és a vasúti infrastruktúrakapacitás elosztásáról, továbbá a vasúti infrastruktúra használati díjának felszámításáról és a biztonsági tanúsítványról szóló, 2001. február 26-i 2001/14/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvnek, a Németországi Szövetségi Köztársaság nem teljesítette ezen irányelvek alapján fennálló kötelezettségeit.

               2)

               A Bíróság kötelezi a Németországi Szövetségi Köztársaságot a költségek viselésére.

      (1)  HL C 21., 2004.1.24.


title: F-106/06. sz. ügy: 2006. szeptember 1-jén benyújtott kereset – Erbežnik kontra Európai Parlament

text:
               18.11.2006

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 281/46

         2006. szeptember 1-jén benyújtott kereset – Erbežnik kontra Európai Parlament
   (F-106/06. sz. ügy)
   (2006/C 281/83)
   Az eljárás nyelve: szlovén
   Felek

      Felperes: Anže Erbežnik (Luxembourg, Luxemburg) (képviselő: P. Peče ügyvéd)

      Alperes: Európai Parlament
   Kereseti kérelmek

               —

               A Közszolgálati Törvényszék semmisítse meg az Európai Parlament főtitkárának 2006. június 1-jei 110029. sz. határozatát;

               —

               a Közszolgálati Törvényszék hozzon határozatot, amelyben a felperest az elsődleges és másodlagos Európai Uniós jogszabályok alapján H.-val (jelenleg Erbežniknével) fenntartott élettársi viszonyban élőt ismeri el, amelyet az Európai Parlamentnél betöltött jogász-nyelvészi munkájának megkezdése óta tart fenn, és amely alapján ő is jogosult az Európai Parlament által a házas tisztviselőknek nyújtott és a háztartási támogatás alapján meghatározott beilleszkedési támogatás teljes összegére;

               —

               másodlagosan a Közszolgálati Törvényszék hozzon határozatot, amelynek értelmében az Európai Parlament az arányosság elve alapján köteles figyelembe venni a felperes családi állapotában bekövetkezett változást (házasságkötését), és köteles részére a 2005. augusztusi házasságkötését követően biztosított háztartási támogatás arányos részére vonatkozóan a (házas tisztviselőket megillető) beilleszkedési támogatás teljes összegét biztosítani;

               —

               a Közszolgálati Törvényszék az alperest kötelezze késedelmi kamatok megfizetésére;

               —

               a Közszolgálati Törvényszék az alperest kötelezze a költségek viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek
   A felperes – az Európai Parlament által történt 2003. szeptemberi felvételekor, majd azt követően is – állandó élettársi kapcsolatban élt barátnőjével, akivel 2005 augusztusában házasságot kötött. A felperes előadja, hogy kapcsolatát a szlovén törvények jogilag is elismerik.
   Az Európai Parlamentben történő foglalkoztatásának kezdetekor a felperes háztartási támogatást igényelt, amelyet tőle megtagadtak, mivel ez a támogatás a személyzeti szabályzat VII. mellékletének 1. cikke értelmében csak a házas tisztviselőket, illetve az azonos nemű élettársakat illeti meg. 2005 májusában a felperes beilleszkedési támogatást igényelt, amely háztartási támogatásra jogosult tisztviselő esetén kéthavi, egyéb esetben egyhavi alapilletményének megfelelő összeg. A felperes a beilleszkedési támogatás egyedülállóknak nyújtott első részét kapta meg (amelyet három részletben folyósítanak, évente egy részletet). Házasságkötését követően igényelte a beilleszkedési támogatásnak a házas tisztviselőket megillető részét, azonban ezt tőle megtagadták, mivel családi állapota próbaidejének leteltét követően változott meg.
   Keresetének alátámasztására a felperes különösen az alábbi jogalapokat adja elő:

               —

               elsőként a személyzeti szabályzat VII. melléklete 1. cikke (2) bekezdése c) pontjának és d) pontjának érvénytelenségét, másodlagosan pedig e cikkeknek az alperes igazgatási osztálya általi, alapvető közösségi fogalmak – így a munkavállalók szabad mozgásának, az Európai Uniós polgárságnak, a személyek szabad mozgásának, a hátrányos megkülönböztetés és az egyenlőtlen bánásmód tilalmának, illetve az alapvető emberi jogok és az arányosság elvének – megsértésével történő hibás értelmezését;

               —

               másodlagosan a próbaidő végének megállapítására – mint a beilleszkedési támogatásra való jogosultság legvégső határidejére – vonatkozó téves értelmezést, annak ellenére, hogy a kifizetésre egy hároméves időszak alatt kerül sor.


title: F-7/10. sz. ügy: 2010. január 19-én benyújtott kereset — Garcia Lledo és társai kontra OHIM

text:
               17.4.2010

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 100/69

         2010. január 19-én benyújtott kereset — Garcia Lledo és társai kontra OHIM
   (F-7/10. sz. ügy)
   2010/C 100/101
   Az eljárás nyelve: francia

      Felek

      Felperesek: Inès Garcia Lledo (Alicante, Spanyolország) és társai (képviselők: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis és E. Marchal ügyvédek)

      Alperes: Belső Piaci Harmonizációs Hivatal (védjegyek és formatervezési minták) (OHIM)

      A jogvita tárgya és leírása

   Az OHIM elnöke által hozott azon határozatok megsemmisítése, amelyekben a felperesek ideiglenes alkalmazottként történő foglalkoztatását azért szüntették meg, mert nem szerepelnek valamely nyílt versenyvizsga sikeres pályázói között.

      Kereseti kérelmek

               —

               A Közszolgálati Törvényszék semmisítse meg az OHIM elnökének 2009. március 12-i, a felperesek ideiglenes alkalmazottként történő foglalkoztatását megszüntető határozatait;

               —

               a Közszolgálati Törvényszék a Belső Piaci Harmonizációs Hivatalt (védjegyek és formatervezési minták) (OHIM) kötelezze a költségek viselésére.


title: C-250/05. sz. ügy: A Bíróság (második tanács) 2006. október 26-i ítélete (a Hessisches Finanzgericht, Kassel [Németország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Turbon International GmbH kontra Oberfinanzdirektion Koblenz (Közös Vámtarifa – Vámtarifaszámok – Az Epson Stylus Color márkájú nyomtatóba való tintapatron besorolása a Kombinált Nómenklatúrába – Tinta (3215 vámtarifaszám) – A 8471 vámtarifaszám alá tartozó gép alkatrésze és tartozéka (8473 vámtarifaszám)

text:
               30.12.2006

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 326/15

         A Bíróság (második tanács) 2006. október 26-i ítélete (a Hessisches Finanzgericht, Kassel [Németország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Turbon International GmbH kontra Oberfinanzdirektion Koblenz
   (C-250/05. sz. ügy) (1)

   (Közös Vámtarifa - Vámtarifaszámok - Az Epson Stylus Color márkájú nyomtatóba való tintapatron besorolása a Kombinált Nómenklatúrába - Tinta (3215 vámtarifaszám) - A 8471 vámtarifaszám alá tartozó gép alkatrésze és tartozéka (8473 vámtarifaszám)
   (2006/C 326/29)
   Az eljárás nyelve: német
   A kérdést előterjesztő bíróság
   Hessisches Finanzgericht, Kassel
   Az alapeljárás felei

      Felperes: Turbon International GmbH mint a Kores Nordic Deutschland GmbH egyetemleges jogutódja

      Alperes: Oberfinanzdirektion Koblenz
   Tárgy
   Előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Hessisches Finanzgericht, Kassel – A vám- és a statisztikai nómenklatúráról, valamint a Közös Vámtarifáról szóló, 1987. július 23-i 2658/87/EGK tanácsi rendelet (HL L 256., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 2. fejezet, 2. kötet, 382. o.) értelmezése – 3215 90 80 (nyomdafestéktől, írótintától, tustól eltérő „más” tinta) és 8473 („A 8471 vtsz. alá tartozó gép”, azaz automatikus adatfeldolgozó gép és egységei „alkatrésze és tartozéka”) vámtarifaszám – Tintapatron
   Rendelkező rész
   Az 1996. szeptember 9-i 1734/96/EK bizottsági rendelettel módosított, a vám- és a statisztikai nómenklatúráról, valamint a Közös Vámtarifáról szóló, 1987. július 23-i 2658/87/EGK tanácsi rendelet I. mellékletét úgy kell értelmezni, hogy az olyan beépített nyomtatófej nélküli tintapatront, amely műanyag tokból, habanyagból, fémszűrőből, tömítésből, zárófóliából, öntapadós címkéből, tintából és csomagolóanyagból áll, és amely a patron és a tinta tekintetében is kizárólag az Epson Stylus Color márkájú tintasugaras nyomtatóval azonos ismertetőjegyekkel rendelkező nyomtatóban használható, a Kombinált Nómenklatúra 3215 90 80 alszáma alá kell besorolni.

      (1)  HL C 217., 2005.9.3.


title: T-96/07. sz. ügy: 2007. március 23-án benyújtott kereset – Telecom Italia Media kontra Bizottság

text:
               26.5.2007

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 117/32

         2007. március 23-án benyújtott kereset – Telecom Italia Media kontra Bizottság
   (T-96/07. sz. ügy)
   (2007/C 117/52)
   Az eljárás nyelve: olasz
   Felek

      Felperes: Telecom Italia Media (Róma, Olaszország) (képviselők: prof. F. Bassan és S. Venturini ügyvédek)

      Alperes: az Európai Közösségek Bizottsága
   Kereseti kérelmek

               —

               Az Elsőfokú Bíróság elsődlegesen semmisítse meg a C 52/2005 (ex NN 88/2005, ex CP 101/2004) állami támogatásról szóló, 2007. január 24-i C(2006) 6634 végleges bizottsági határozatot, valamint minden kapcsolódó, ezt követő és ezt megelőző jogi aktust;

               —

               másodlagosan, semmisítse meg a C(2006) 6634 végleges bizottsági határozatot abban a részében, amelyben az olasz államot a határozatban előírt módon a támogatás visszatéríttetésére kötelezi;

               —

               minden esetben kötelezze a Bizottságot a költségek viselésére. Ennek minden jogkövetkezményével.

         Jogalapok és fontosabb érvek
   A jelen kereset a Bizottság azon határozata ellen irányul, amely jogellenesnek minősítette az olasz állam által a 2004. és 2005. évek vonatkozásában digitális dekóderek beszerzésére nyújtott támogatásokat. E tekintetben hangsúlyozásra kerül, hogy az ugyanezen a napon elfogadott másik határozat az EK-Szerződés 87. cikkének c) pontjával összeegyeztethetőnek minősítette a nyílt API-val rendelkező digitális dekóderekhez 2006 tekintetében nyújtott támogatásokat.
   A felperes szerint a 2006. évi jogszerű, és a 2004. és 2005. évi jogellenes támogatás közötti különbség ez utóbbi évek tekintetében a műholdas televíziózáshoz szükséges dekóderek finanszírozásának kifejezett kizárását jelenti, amely tehát de jure kizárásnak tekinthető, míg 2006 tekintetében csak „de facto”kizárásról van szó, mivel ez a monopolisztikus SKY platform által választott „nem nyílt ”dekóder.
   Kérelmének alátámasztására a felperes az alábbiakra hivatkozik:

               —

                  az alperes által elkövetett értékelési hiba. E tekintetben arra hivatkozik, hogy:

                           —

                           az intézkedés szükséges volt a digitális technológiára való áttéréshez: a switch off-ra vonatkozó törvényi határidő (2006) nem volt (és ésszerűen tekintve nem is lehetett) jogvesztő.

                           —

                           az intézkedés nem helyettesítette a műsorszolgáltatók egyébként megtett kezdeményezését. Ez utóbbiaknak ugyanis, a földi digitális piac sajátosságai okán, egyáltalán nem állt érdekében a dekóderek beszerzésének finanszírozása, mivel:

                                       (i)

                                       nem állnak vertikális integrációban a szoftverek vagy a dekóderek gyártóival;

                                       (ii)

                                       nem rendelkeznek a havi előfizetésen alapuló üzleti modellel, amely lehetővé tenné az időbeli finanszírozást; és

                                       (iii)

                                       a földi dekóder több, egymással versenyben lévő földi szolgáltató kártyáját is fogadni tudja.

                           —

                           az intézkedés két okból sem különböztette meg hátrányosan a műholdas műsorszolgáltatókat. Először is, mivel ezek egy másik, a Bizottság által tévesen egységesnek minősített piacon folytatják tevékenységüket. Másodszor, mivel e műsorszolgáltatókat de facto már kizárták, mivel abban az időben már a SKY – monopolisztikus platform Olaszországban a műholdas televíziózásban – nem nyitott standarddal működő, tehát támogatásra nem érdemes tulajdonosi platformmal rendelkezett, amint azt a Bizottság a 2006. évi intézkedésről szóló határozatában megállapította.

                           —

                           Az intézkedésnek a piacra gyakorolt hatása kiszámítása tekintetében figyelembe vett időszak nem lehet a teljes 2004-2005 közötti időszak, mivel a TIMedia első, pay-per-view ajánlatát a földi digitális piacon 2005. január 22-én tette közzé és bocsátotta forgalomba. A határidő tekintetében nem lehet figyelmen kívül hagyni azt a tényt, hogy 2005. szeptember 1-jétől kezdve a támogatást csak az all digital területek fogyasztóinak nyújtották, vagyis azon tartományoknak (Val D'Aosta és Szardínia), amelyek tekintetében az átmenet előzetes lezárása került előírásra. A támogatás funkcionális és területi síkra korlátozódott. A TIMedia visszatérítheti a támogatást, mivel a figyelembe vett időszak során nem ért el további nyereséget. A költségek ugyanis meghaladják a bevételeket, ami az indulás állapotában szokványosnak tekinthető. A Bizottság többek között azt kéri, hogy a visszatéríttetés összegét azon nézői többletszámból eredő nyereségekből kiindulva határozzák meg, amely nézőket az intézkedés vonzott a pay-per-wiev földi digitális televíziózás felé. E nyereséget úgy kellene kiszámítani, hogy a felhasználók átlagos bevételét meg kell szorozni a további felhasználók becsült számával. A valóságban a további nyereséget a további költségeknek a további (nem átlagos) bevételekből történő levonásával kell kiszámítani. A további felhasználókból eredő nyereség ugyanis, amelynek nem sok köze van a pay-per-view események megvásárlásához, alacsonyabb, mint a felhasználók átlagából eredő bevétel.

               —

                  Az EK-Szerződés 87. cikke (1) bekezdésének és 87. cikke (3) bekezdése c) pontjának megsértése és helytelen alkalmazása, mivel a Bizottság nem bizonyította, hogy az intézkedés torzítja, vagy alkalmas arra, hogy torzítsa a versenyt, és ezért az EK 87. cikk (1) bekezdése szerinti állami támogatásnak minősül. Azt sem bizonyította, hogy az EK 87. cikk (3) bekezdése szerinti kivételt miként lehet alkalmazni a dekóderek gyártóira, és az ezeket használó műsorszolgáltatókra pedig nem, mikor ezek is közvetlen kedvezményezettek.

               —

                  A megtámadott határozat belső ellentmondásossága és nyilvánvaló logikátlansága. E tekintetben hangsúlyozásra kerül, hogy a Bizottság szerint az intézkedés csak egyes közvetlen kedvezményezettekkel (televíziós műsorszolgáltatók), nem pedig másokkal (a dekóderek gyártói) szemben szelektív.


title: C-466/05. sz. ügy: A Tribunale di Lecce  2005. december 6-i  végzésével a Gianluca Damonte ellen folytatott büntetőeljárásban benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem

text:
               25.3.2006

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 74/3

         A Tribunale di Lecce 2005. december 6-i végzésével a Gianluca Damonte ellen folytatott büntetőeljárásban benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem
   (C-466/05. sz. ügy)
   (2006/C 74/07)
   Az eljárás nyelve: olasz
   A Tribunale di Lecce (Olaszország) 2005. december 6-i végzésével, amely 2005. december 29-én érkezett a Bíróság Hivatalához, a Gianluca Damonte ellen folytatott büntetőeljárásban előzetes döntéshozatal iránti kérelmet nyújtott be az Európai Közösségek Bíróságához.
   A Tribunale di Lecce a következő kérdésről kéri a Bíróság döntését:

               Összeegyeztethetetlen-e a 401/89 törvény 4. cikkének (4a) bekezdése – a belső jogra vonatkozó következményekkel – a letelepedés és a szolgáltatásnyújtás szabadságának az EK-Szerződés 43. és 49. cikkében előírt elvével, figyelemmel az Európai Közösségek Bíróságának határozataiban (különösen a Gambelli-ítéletben) és a Suprema Corte di Cassazione a Sezioni Unite 23271/04 sz. határozatában szereplő értelmezés különbségére is; közelebbről hogyan határozza meg a Bíróság a Luigi Damonte ellen benyújtott vádiratban említett szankciórendszer olaszországi alkalmazhatóságát?


title: C-214/10. sz. ügy: A Bíróság (nagytanács) 2011. november 22-i ítélete (a Landesarbeitsgericht Hamm (Németország) előzetes döntéshozatal iránti kérelme) — KHS AG kontra Winfried Schulte (Munkaidő-szervezés — 2003/88/EK irányelv — A fizetett éves rendes szabadsághoz való jog — A nemzeti szabályozásban előírt határidő lejártakor betegség miatt ki nem vett fizetett éves rendes szabadsághoz való jog megszűnése)

text:
               28.1.2012

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 25/8

      A Bíróság (nagytanács) 2011. november 22-i ítélete (a Landesarbeitsgericht Hamm (Németország) előzetes döntéshozatal iránti kérelme) — KHS AG kontra Winfried Schulte
      (C-214/10. sz. ügy) (1)

      (Munkaidő-szervezés - 2003/88/EK irányelv - A fizetett éves rendes szabadsághoz való jog - A nemzeti szabályozásban előírt határidő lejártakor betegség miatt ki nem vett fizetett éves rendes szabadsághoz való jog megszűnése)
      (2012/C 25/13)
      Az eljárás nyelve: német

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Landesarbeitsgericht Hamm

         Az alapeljárás felei

         Felperes: KHS AG

         Alperes: Winfried Schulte

         Tárgy

      Előzetes döntéshozatal iránti kérelem — Landesarbeitsgericht Hamm — A munkaidő-szervezés egyes szempontjairól szóló, 2003. november 4-i 2003/88/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL L 299., 9. o.; magyar nyelvű különkiadás 5. fejezet, 4. kötet, 381. o.) 7. cikke (1) bekezdésének az értelmezése — Olyan munkavállaló ki nem vett éves fizetett szabadság miatti kártérítési igénye, aki nem élhetett az éves fizetett szabadságra való jogosultságával a referencia-időszak alatti betegszabadsága okán, és akinek munkaképtelensége több évig, a munkaviszonya végéig tartott –A ki nem vett éves fizetett szabadság miatti kártérítést csak a munkaviszony végén engedélyező, és az éves fizetett szabadságra való jogosultság betegség miatti megszűnését a referencia-időszakot követő 15 hónapos határidő lejártakor előíró kollektív szerződés

         Rendelkező rész

      A munkaidő-szervezés egyes szempontjairól szóló, 2003. november 4-i 2003/88/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv 7. cikkének (1) bekezdését úgy kell értelmezni, hogy azzal nem ellentétes az olyan nemzeti rendelkezés vagy gyakorlat, mint például valamely kollektív szerződés, amely tizenöt hónapos átviteli időszakra — amelynek lejártakor megszűnik a fizetett éves rendes szabadsághoz való jog — korlátozza a munkaképtelen munkavállaló több egymást követő referencia-időszak alatti ilyen szabadságra való jogosultságának felhalmozását.

         (1)  HL C 234., 2010.8.28.


title: T-3/05. sz. ügy: A ReckittBenckiser N. V. által 2005. január 4-én a Belső Piaci Harmonizációs Hivatal (védjegyek és formatervezési minták) (OHIM) ellen benyújtott kereset

text:
               19.3.2005

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 69/22

         A ReckittBenckiser N. V. által 2005. január 4-én a Belső Piaci Harmonizációs Hivatal (védjegyek és formatervezési minták) (OHIM) ellen benyújtott kereset
   (T-3/05. sz. ügy)
   (2005/C 69/41)
   Az eljárás nyelve: angol
   A ReckittBenckiser N. V., székhelye: Hoofddorp (Hollandia), képviseli G. S. P. Vos, ügyvéd, 2005. január 4-én keresetet nyújtott be az Európai Közösségek Elsőfokú Bíróságához a Belső Piaci Harmonizációs Hivatal (védjegyek és formatervezési minták) (OHIM) ellen.
   A felperes keresetében azt kéri, hogy az Elsőfokú Bíróság:

               —

               semmisítse meg az OHIM fellebbezési tanácsának megtámadott határozatát,

               —

               engedélyezze az 1 156 595 bejelentési számú közösségi védjegy lajstromozását;

               —

               kötelezze az OHIM-ot a költségek viselésére az Elsőfokú Bíróság eljárási szabályzata 87. cikke (2) bekezdésének megfelelően.

         Jogalapok és fontosabb érvek

               Az érintett közösségi védjegy:

               Fehér-kék téglalap alakú – piros ovális középső résszel ellátott - tabletta megjelenésű térbeli védjegy az 1. és 3. osztályba tartozó áruk vonatkozásában (ipari rendeltetésű vegyianyagok; fehérítőkészítmények és egyéb, mosásra szolgáló anyagok, mosószer mosogatógéphez, …) – 1 156 595. sz. védjegybejelentési kérelem

               Az elbíráló határozata:

               A védjegybejelentési kérelem elutasítása

               A fellebbezési tanács határozata:

               A fellebbezés elutasítása

               Jogalapok:

               A 40/94/EK tanácsi rendelet 7. cikke (1) bekezdése (b) pontjának megsértése.


title: T-172/05. sz. ügy: Az Elsőfokú Bíróság 2006. október 10-i ítélete – Armacell kontra OHIM – nmc (ARMAFOAM) ( Közösségi védjegy – Felszólalási eljárás – Az ARMAFOAM közösségi szóvédjegy bejelentése – NOMAFOAM korábbi közösségi szóvédjegy – Viszonylagos kizáró ok – Összetéveszthetőség – Az áruk és megjelölések hasonlósága – Az áruk hasonlóságának első ízben az Elsőfokú Bíróság előtt történő vitatása )

text:
               16.12.2006

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 310/16

         Az Elsőfokú Bíróság 2006. október 10-i ítélete – Armacell kontra OHIM – nmc (ARMAFOAM)
   (T-172/05. sz. ügy) (1)

   („Közösségi védjegy - Felszólalási eljárás - Az ARMAFOAM közösségi szóvédjegy bejelentése - NOMAFOAM korábbi közösségi szóvédjegy - Viszonylagos kizáró ok - Összetéveszthetőség - Az áruk és megjelölések hasonlósága - Az áruk hasonlóságának első ízben az Elsőfokú Bíróság előtt történő vitatása”)
   (2006/C 310/32)
   Az eljárás nyelve: angol
   Felek

      Felperes: Armacell Enterprise GmbH (székhelye: Münster, Németország) (képviselő: O. Spuhler ügyvéd)

      Alperes: Belső Piaci Harmonizációs Hivatal (védjegyek és formatervezési minták) (OHIM) (képviselő: A. Folliard-Monguiral, meghatalmazott)

      A másik fél a fellebbezési tanács előtti eljárásban, beavatkozó az Elsőfokú Bíróság előt: nmc SA (székhelye: Raeren-Eynatten, Belgium) (képviselők: P. Péters és T. de Haan ügyvédek)
   Az ügy tárgya
   Az OHIM első fellebbezési tanácsának 2005. február 23-i, az nmc SA és az Armacell Enterprise GmbH közötti felszólalási eljárás tárgyában hozott határozata (R 552/2004-1. sz. ügy) ellen benyújtott kereset.
   Az ítélet rendelkező része

               1)

               Az Elsőfokú Bíróság a keresetet elutasítja.

               2)

               Az Elsőfokú Bíróság az Armacell Enterprise GmbH-t kötelezi saját költségei, valamint a Belső Piaci Harmonizációs Hivatal (védjegyek és formatervezési minták) (OHIM) és az nmc SA részéről felmerült költségek viselésére.

      (1)  HL C 171., 2005.7.9.


title: C-568/07. sz. ügy: 2007. december 21-én benyújtott kereset – Az Európai Közösségek Bizottsága kontra Görög Köztársaság

text:
               8.3.2008

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 64/25

         2007. december 21-én benyújtott kereset – Az Európai Közösségek Bizottsága kontra Görög Köztársaság
   (C-568/07. sz. ügy)
   (2008/C 64/37)
   Az eljárás nyelve: görög
   Felek

      Felperes: az Európai Közösségek Bizottsága (képviselők: G. Zavvos és E. Traversa)

      Alperes: Görög Köztársaság
   Kereseti kérelmek

               —

               A Bíróság állapítsa meg, hogy a Görög Köztársaság – mivel nem tette meg a Bíróság C-140/03. sz. ügyben 2005. április 21-én hozott ítéletének végrehajtásához szükséges intézkedéseket – nem teljesítette az EK 43. és EK 48. cikkből eredő kötelezettségeit;

               —

               a Bíróság kötelezze a Görög Köztársaságot arra, hogy fizessen a Bizottságnak a C-140/03. sz. ügyben hozott ítélet végrehajtása késedelmének minden napjára 70 956 euró kényszerítő bírságot, a jelen ügyben hozandó ítélet kihirdetésének napjától a C-140/03. sz. ügyben hozott ítélet végrehajtásának napjáig;

               —

               a Bíróság kötelezze a Görög Köztársaságot arra, hogy fizessen a Bizottságnak átalányösszeget, amelynek nagysága egy napi összegnek a kötelezettségszegés fennállása alatt eltelt napok számával történő beszorzásával számítható ki, a C-140/03. sz. ügyben hozott ítélet kihirdetésének napjától a jelen ügyben hozandó ítélet kihirdetésének napjáig;

               —

               a Bíróság kötelezze a Görög Köztársaságot a költségek viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek

               1.

               A C-140/03. sz., Bizottság kontra Görög Köztársaság ügyben 2005. április 21-én hozott, az EK 43. és EK 48. cikk látszerészeti üzlet megnyitásával és működtetésével kapcsolatban történő megsértésére vonatkozó ítéletében az Európai Közösségek Bírósága kimondta:

                           „1)

                           A Görög Köztársaság azáltal, hogy elfogadta és hatályban tartotta a látszerészi szakma gyakorlásáról és a látszerészeti termékeket árusító üzletekről szóló 971/79. sz. törvényt, amely nem teszi lehetővé egy természetes személy okleveles látszerész számára, hogy egy látszerészeti üzletnél többet működtessen, nem teljesítette az EK 43. cikkből eredő kötelezettségeit;

                           2)

                           A Görög Köztársaság azáltal, hogy elfogadta és hatályban tartotta a közgondoskodás nemzeti rendszerének fejlesztéséről és más rendelkezésekről szóló 971/79. sz. és 2946/98. sz. törvényt, amely a jogi személy ahhoz való jogát, hogy látszerészeti üzletet nyisson Görögországban, a következő feltételektől teszi függővé:

                                       —

                                       a látszerészeti üzlet létesítésére és működtetésére vonatkozó engedély egy elismert látszerész természetes személy nevére legyen kiállítva, az a személy, aki az üzlet működtetésére vonatkozó engedélyt birtokolja, a társaság tőkéjének, valamint nyereségének és veszteségének legalább 50 %-ából részesedjék, a társaság közkereseti társasági vagy betéti társasági formában működjék, és

                                       —

                                       a szóban forgó látszerész legfeljebb egy másik olyan társaságnak legyen tagja, amelynek tulajdonában látszerészeti üzlet van, azzal a feltétellel, hogy az üzlet létesítésére és működtetésére vonatkozó engedély egy másik elismert látszerész nevére legyen kiállítva,

                                 nem teljesítette az EK 43. és az EK 48. cikkből eredő kötelezettségeit.

                           3)

                           A Bíróság a Görög Köztársaságot kötelezi a költségek viselésére.”

               2.

               Az Európai Közösséget létrehozó szerződés 228. cikke előírja, hogy ha a Bíróság megállapítja, hogy egy tagállam nem teljesítette az e szerződésből eredő valamely kötelezettségét, az adott államnak meg kell tennie a Bíróság ítéletében foglaltak teljesítéséhez szükséges intézkedéseket.

               3.

               Az Európai Közösségek Bizottsága 2005. június 9-i levelével felhívta a görög kormányt, hogy tegyen intézkedéseket a Bíróság fent említett ítéletének végrehajtására. Levelében a Bizottság emlékeztetett arra is, hogy a 3204/2003. sz. törvény nem tekinthető a Bíróság ítéletére adott megfelelő válasznak, legalábbis ami a második kifogást illeti, minthogy e törvény látszerészeti üzlet megnyitását és működtetését továbbra is nagyrészt látszerészeknek tartja fenn.

               4.

               A Görög Köztársaság 2005. augusztus 11-i levelében válaszolt, amelyben kifejtette, hogy a 971/1979. sz. törvény számos rendelkezése módosításra került, és 2646/1998. sz. törvény 27. §-ának (4) bekezdését hatályon kívül helyezték. Közelebbről, a 971/1979. sz. törvény 6. §-ának (6) bekezdése a szakma gyakorlására vonatkozó engedéllyel rendelkező természetes személyek számára lehetővé teszi egynél több üzlet működtetését, továbbá gazdasági társaságok számára is abban az esetben, ha az üzletvezetést a szakma gyakorlására vonatkozó engedéllyel rendelkező látszerészre bízza.

               5.

               A 971/1979. sz. törvény 7. §-ának új (1) bekezdése bármely jogi formában működő gazdasági társaságnak lehetőséget ad látszerészeti üzlet nyitására, feltéve, hogy: 1) személyegyesítő társaságok esetében a társaság tagjainak többsége és az üzletvezetésre jogosult tag vagy ez utóbbiak többsége a szakma gyakorlására vonatkozó engedéllyel rendelkező látszerészek; 2) a korlátolt felelősségű társaság esetében legalább a társasági tagok fele, akik a társaság tőkéjének több mint felével rendelkeznek, a szakma gyakorlására vonatkozó engedéllyel rendelkező látszerészek; 3) a részvénytársaságok esetében a részvénytársaság tőkéjének legalább 51 %-ával olyan látszerészek rendelkeznek, akik az Európai Unió tagországának polgárai, és akik a 971/1979. sz. törvényben, a 231/1998. sz. elnöki rendeletben és a 373/2001. sz. elnöki rendelettel módosított 165/2000. sz. elnöki rendeletben foglalt szakmai követelményeknek megfelelnek;

               6.

               A felperes álláspontja szerint a 971/1979. sz. törvény 7. §-ának új (1) bekezdése nem kielégítő válasz a második kifogásra. E § ugyanis a látszerészeti üzlet tulajdonjogát továbbra is csak elismert látszerészeknek tartja fenn, minthogy vagy a társasági tagok többségét kell alkotniuk, vagy a társaság tőkéjének többségével kell rendelkezniük.

               7.

               Ezért a többi tagállambeli gazdasági társaság görögországi letelepedésének szabadsága továbbra is korlátozott, minthogy e társaságok semmilyen esetben nem rendelkezhetnek látszerészeti üzlet kizárólagos tulajdonjogával. Ez a korlátozás nem igazolható a közegészség magas szintű védelmével. Mint azt a Bíróság a C-140/03. sz. ügyben 2005. április 21-én hozott ítéletében kimondta, e cél „úgy a természetes, mint a jogi személyek esetében, a letelepedés szabadságát kevésbé korlátozó intézkedések útján is elérhető, például minden egyes látszerészeti üzletben egy okleveles látszerész munkavállaló vagy társasági tag jelenlétének előírása, a más személyért való polgári jogi felelősség, valamint a kötelező szakmai felelősségbiztosítás útján” (35. pont).

               8.

               Következésképpen a Bizottság úgy ítéli meg, hogy a 971/1979. sz. törvény 7. §-ának új (1) bekezdésével a Görög Köztársaság továbbra sem teljesíti az EK 43. és EK 48. cikkből eredő kötelezettségeit. Ebből következően a Görög Köztársaság által elfogadott rendelkezések csak részlegesen hajtják végre az 1. pontban hivatkozott ítéletet.

               9.

               Mindezek alapján a Bizottság megállapítja, hogy a Görög Köztársaság még nem tette meg a Bíróság C-140/03. sz., Bizottság kontra Görög Köztársaság ügyben 2005. április 21-én hozott, az EK 43. és EK 48. cikk látszerészeti üzlet megnyitásával és működtetésével kapcsolatban történő megsértésére vonatkozó ítéletének végrehajtásához szükséges valamennyi intézkedést.


title: C-166/17. sz. ügy: A Tribunal de Justiça (Portugália) által 2017. április 3-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Sportingbet PLC, Internet Opportunity Enterteinment Ltd kontra Santa Casa da Misericórdia de Lisboa, Sporting Club de Braga, Sporting Club de Braga – Futebol, SAD

text:
               26.6.2017

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 202/11

         A Tribunal de Justiça (Portugália) által 2017. április 3-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Sportingbet PLC, Internet Opportunity Enterteinment Ltd kontra Santa Casa da Misericórdia de Lisboa, Sporting Club de Braga, Sporting Club de Braga – Futebol, SAD
   (C-166/17. sz. ügy)
   (2017/C 202/17)
   Az eljárás nyelve: portugál

      A kérdést előterjesztő bíróság

   Tribunal de Justiça

      Az alapeljárás felei

      Felperesek: Sportingbet PLC, Internet Opportunity Enterteinment Ltd

      Alperesek: Santa Casa da Misericórdia de Lisboa, Sporting Club de Braga, Sporting Club de Braga – Futebol, SAD

      Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

               1)

               A Szerződésben rögzített elvek és gazdasági szabadságok megsértését jelenti-e a szerencsejátékról szóló törvény által a kaszinóknak nyújtott koncesszió?

               2)

               A Szerződésben rögzített elvek és gazdasági szabadságok megsértésének minősül-e a lisszaboni Santa Casa da Misericórdia kizárólagos joga, amelyet az 1999. november 6-i 469/99. sz. Decreto-Lei (rendelettörvény) által módosított 1991. augusztus 26-i 322/91. sz. rendelettörvény, az 1926. november 30-i 12790. sz. Decreto (rendelet), az 1955. november 24-i 40397. sz. rendelettörvény, a 2002. december 17-i 317/2002. sz. rendelettörvénnyel módosított [és újból közzétett] 1985. március 28-i 84/85. sz. rendelettörvény, valamint a 2003. november 8-i 282/2003. sz. rendelettörvény biztosít számára?

               3)

               A Código da Publicidade (reklámtörvény) 21. cikke sérti-e a letelepedés és a szolgáltatásnyújtás szabadságát, ami a tagállamok állampolgárai közötti hátrányos megkülönböztetéshez is vezet, mivel nem igazolt tilalmakról, korlátozásokról és jogosultságokról van szó?

               4)

               A tagállamok közötti kereskedelemre vonatkozó önkényes hátrányos megkülönböztetésnek és rejtett korlátozásnak minősül-e, ha semmilyen közérdek fennállása nem kerül igazolásra?

               5)

               A közösségi jog értelmében vett piaci erőfölénnyel való visszaélés tényállását valósítja-e meg a lisszaboni Santa Casa da Misericórdia számára a reklám vonatkozásában biztosított […] kizárólagosság?

               6)

               Összeegyeztethető-e közösségi joggal a (szerencsejátékról szóló) 1989. december 2-i [422]/89. sz. rendelettörvény 3. és 9. cikke?

               7)

               Összeegyeztethető-e a letelepedés, illetve a szolgáltatásnyújtás szabadságával a közösségi jog területén a 2003. november 8-i 282/2003. sz. rendelettörvény 2. és 3. cikke, amennyiben kizárólagos jogosultság kerül megállapításra meg a lisszaboni Santa Casa da Misericórdia javára az online szerencsejátékok működtetése tekintetében?

               8)

               A portugál állam nem tájékoztatta a Bizottságot az 1989. december 2-i 422/89. sz. rendelettörvényben szereplő műszaki szabályokról. Mellőzni kell-e tehát e szabályok alkalmazását, a magánszemélyek pedig hivatkozhatnak-e erre?

               9)

               A portugál állam nem tájékoztatta a Bizottságot a 2003. november 8-i 282/2003. sz. rendelettörvényben szereplő műszaki szabályokról. Így tehát mellőzni kell-e Portugáliában e szabályoknak a szolgáltatásnyújtókra történő alkalmazását?


title: C-277/15. sz. ügy: A Bundesgerichtshof (Németország) által 2015. június 9-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Servoprax GmbH kontra Roche Diagnostics Deutschland GmbH

text:
               7.9.2015

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 294/28

         A Bundesgerichtshof (Németország) által 2015. június 9-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Servoprax GmbH kontra Roche Diagnostics Deutschland GmbH
   (C-277/15. sz. ügy)
   (2015/C 294/34)
   Az eljárás nyelve: német

      A kérdést előterjesztő bíróság

   Bundesgerichtshof

      Az alapeljárás felei

      Felperes: Servoprax GmbH

      Alperes: Roche Diagnostics Deutschland GmbH

      Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

               1)

               Köteles-e valamely harmadik személy a vércukor önellenőrzés keretében történő mérésére szolgáló in vitro diagnosztikai orvostechnikai eszközt, amelyet a gyártó az A tagállamban (konkrétan: az Egyesült Királyságban) a 98/79/EK irányelv (1) 9. cikke szerinti megfelelőségértékelésnek vetett alá, amely az irányelv 16. cikke szerinti CE-jelöléssel van ellátva, és amely megfelel az irányelv 3. cikke és I. melléklete szerinti alapvető követelményeknek, az irányelv 9. cikke alapján újbóli vagy pótlólagos megfelelőségértékelés alá vetni, mielőtt az eszközt a B tagállamban (konkrétan: a Németországi Szövetségi Köztársaságban) olyan csomagolásban hozza forgalomba, amelyen a B tagállamnak az A tagállam hivatalos nyelvétől eltérő hivatalos nyelvén van feltüntetve a tájékoztatás (konkrétan: angol helyett német nyelven), és amelyhez az A tagállam hivatalos nyelve helyett a B tagállam hivatalos nyelvén van mellékelve a használati utasítás?

               2)

               Releváns-e ebben a tekintetben az, hogy a harmadik személy által mellékelt használati utasítás szó szerint megfelel-e az eszköz gyártója által a B tagállambeli forgalmazás keretében használt tájékoztatásnak?

      (1)  A 2011. december 20-i 2011/100/EU bizottsági irányelvvel módosított, az in vitro diagnosztikai orvostechnikai eszközökről szóló, 1998. október 27-i 98/79/EK európai parlamenti és tanács irányelv (HL 1998. L 331., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 13. fejezet, 21. kötet, 319. o.)


title: T-439/07. sz. ügy: 2007. december 4-én benyújtott kereset – Coats Holdings kontra Bizottság

text:
               9.2.2008

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 37/26

         2007. december 4-én benyújtott kereset – Coats Holdings kontra Bizottság
   (T-439/07. sz. ügy)
   (2008/C 37/42)
   Az eljárás nyelve: angol
   Felek

      Felperes: Coats Holdings Ltd. (képviselők: W. Sibree and C. Jeffs, Solicitors)

      Alperes: az Európai Közösségek Bizottsága
   Kereseti kérelmek
   A felperes azt kéri az Elsőfokú Bíróságtól, hogy:

               —

               semmisítse meg a határozat 1. cikkének (4) bekezdését és 2. cikkének (4) bekezdését annyiban, amennyiben az a Coatsra vonatkozik;

               —

               másodlagosan csökkentse a Coats-szal szemben a határozat 2. cikkének (4) bekezdésében kiszabott bírságot; valamint

               —

               kötelezze a Bizottságot a Coats, valamint a saját költségei viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek
   A felperes a COMP/E-1/39.168 PO/Fém és műanyag rövidárucikkek: kapcsok ügyben 2007. szeptember 19-én hozott C(2007) 4257 végleges bizottsági határozat megsemmisítését kéri, amely határozatban a Bizottság azt állapította meg, hogy a felperes több másik vállalkozással együtt – többek között árinformáció-cserével, minimálárak rögzítésével és piacfelosztással – megsértette az EK 81 cikket.
   Keresete alátámasztására a felperes arra hivatkozik, hogy a Bizottság a bizonyítékok összességét nyilvánvalóan tévesen értékelte. A felperes álláspontja szerint a Bizottság nem tudta bizonyítani a jogilag megkövetelt módon, hogy a felperes 1977. januárja és 1998. júliusa között a Prym-mel kétoldalú piacfelosztási megállapodást kötött volna.
   Másodlagosan a felperes arra hivatkozik, hogy a Bizottság nem tudta bizonyítani, hogy a jogsértések bármelyike 1997. szeptember 19-ét követően folytatódott volna, illetve az 1998. július 15-ig időszakig bezárólag bármilyen folyamatos jogsértést sem tudta bizonyítani, amely feljogosította volna a Bizottságot, hogy a felperessel szemben egy 21 és fél évig tartó jogsértés miatt szabjon ki bírságot.
   A felperes harmadsorban arra hivatkozik, hogy a Bizottság megsértette a felperes az emberi jogok és alapvető szabadságok védelméről szóló európai egyezmény 6. Cikkének (3) bekezdésében szabályozott, arra vonatkozó alapvető eljárási jogait azzal, hogy a büntetőjogi jellegű eljárásban a felperes kérdéseket intézzen vagy intéztessen a vele szemben tanúskodó tanúkhoz.
   Végül a felperes azt állítja, hogy a Bizottság tévesen alkalmazta a jogot azzal, hogy a 21 és fél éves jogsértés időtartama alapján automatikusan 215 %-os szorzót alkalmazott az a bírság alapösszege tekintetében, ahelyett, hogy a hatályos bírságkiszabási iránymutatás értelmében mérlegelési jogkörét alkalmazta volna.


title: C-608/14. sz. ügy: A Bíróság (kilencedik tanács) 2015. május 7-i végzése (a Tribunalul Sibiu [Románia] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Elena Delia Pondiche kontra Statul român, Consiliul Naţional pentru Combaterea Discriminării (Előzetes döntéshozatal iránti kérelem — Az Európai Unió Alapjogi Chartája — Az eltartott gyermeknek járó támogatások megadása — Az alkalmazandó jognak a gyermek születési ideje és nem fogantatásának ideje alapján történő meghatározása — Az uniós jog végrehajtásának hiánya — A Bíróság hatáskörének nyilvánvaló hiánya)

text:
               28.9.2015

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 320/14

         A Bíróság (kilencedik tanács) 2015. május 7-i végzése (a Tribunalul Sibiu [Románia] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Elena Delia Pondiche kontra Statul român, Consiliul Naţional pentru Combaterea Discriminării
   (C-608/14. sz. ügy) (1)

   ((Előzetes döntéshozatal iránti kérelem - Az Európai Unió Alapjogi Chartája - Az eltartott gyermeknek járó támogatások megadása - Az alkalmazandó jognak a gyermek születési ideje és nem fogantatásának ideje alapján történő meghatározása - Az uniós jog végrehajtásának hiánya - A Bíróság hatáskörének nyilvánvaló hiánya))
   (2015/C 320/19)
   Az eljárás nyelve: román

      A kérdést előterjesztő bíróság

   Tribunalul Sibiu

      Az alapeljárás felei

      Felperes: Elena Delia Pondiche

      Alperesek: Statul român, Consiliul Naţional pentru Combaterea Discriminării

      Rendelkező rész

   Az Európai Unió Bírósága nyilvánvalóan nem rendelkezik hatáskörrel a 2014. november 20-i határozatban a Tribunalul Sibiu (Románia) által előterjesztett kérdések megválaszolására.

      (1)  HL C 89., 2015.3.16.


title: T-827/16. sz. ügy: 2016. november 24-én benyújtott kereset –QB kontra EKB

text:
               23.1.2017

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 22/53

         2016. november 24-én benyújtott kereset –QB kontra EKB
   (T-827/16. sz. ügy)
   (2017/C 022/72)
   Az eljárás nyelve: francia

      Felek

      Felperes: QB (Frankfurt am Main, Németország) (képviselő: L. Levi ügyvéd)

      Alperes: Európai Központi Bank

      Kérelmek

   A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:

               —

               nyilvánítsa a jelen keresetet elfogadhatónak és megalapozottnak;

         következésképpen

               —

               semmisítse meg a 2015-ös évre vonatkozó értékelő jelentést és a felperes fizetésemelését elutasító, 2016. január 7-én közölt, 2015. december 15-i határozatot,

               —

               amennyiben szükséges, semmisítse meg a közigazgatási jogorvoslatot, illetve a felperes panaszát elutasító, 2016. május 2-i és 2016. szeptember 15-i határozatot;

               —

               kötelezze az alperest a méltányosan megállapított 15 000 euró nem vagyoni kár megtérítésére;

               —

               kötelezze az alperest valamennyi költség megtérítésére.

      Jogalapok és fontosabb érvek

   Keresete alátámasztása érdekében a felperes öt jogalapra hivatkozik.

               1.

               Az első, az értékelési és az eljárási útmutatónak, a védelemhez való jognak és a gondoskodási kötelezettségnek az alperes által a 2015-ös évre vonatkozó értékelő jelentés (a továbbiakban: a vitatott értékelő jelentés) elfogadásával való megsértésére alapított jogalap. A felperes konkrétan a következő kifogásokra hivatkozik:

                           —

                           a párbeszéd hiánya és a védelemhez való jog megsértése;

                           —

                           a vitatott értékelő jelentés nem nevesíti a javításra irányuló eszközöket és nem tűz ki célokat az értékelési útmutatóban megköveteltek szerint, ami a gondoskodási kötelezettség megsértésének minősül;

                           —

                           felelős harmadik személy beavatkozásának hiánya.

               2.

               A második, az objektivitás és a pártatlanság szabályának megsértésére, valamint az Európai Unió Alapjogi Chartája (a továbbiakban: Charta) 41. cikkének a vitatott értékelő jelentésben történt megsértésére alapított jogalap.

                           —

                           A felperes ugyanis úgy véli, hogy az adott ügy sajátos körülményei azt mutatják, hogy az értékelők, és különösen a második értékelők nem voltak képesek objektív és pártatlan módon betölteni szerepüket.

               3.

               A harmadik, nyilvánvaló tévedésre alapított jogalap. A felperes olyan bizonyítékokat ismertetett, amelyek szerinte megfosztják hihetőségüktől a vitatott jelentésben foglalt értékeléseket és tényeket.

               4.

               A negyedik, arra alapított jogalap, hogy a felperes fizetésemelését elutasító, 2015. december 15-i határozat jogellenes értékelő jelentésen alapult.

               5.

               Az ötödik, a 2015-ös iránymutatás és az eljárás megsértésére, valamint a Charta 41. cikkének megsértésére alapított jogalap, mivel a 2015. december 15-i határozat nem volt megindokolva és a felperest előzetesen nem hallgatták meg.