title: T-636/15. sz. ügy: 2015. november 13-án benyújtott kereset – Infratel Italia és társai kontra Bizottság

text:
               18.1.2016

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 16/49

         2015. november 13-án benyújtott kereset – Infratel Italia és társai kontra Bizottság
   (T-636/15. sz. ügy)
   (2016/C 016/59)
   Az eljárás nyelve: olasz

      Felek

      Felperesek: Infrastrutture e telecomunicazioni per l’Italia SpA (Infratel Italia SpA) (Róma, Olaszország), Ericsson telecomunicazioni SpA (Róma, Olaszország), Italdata SpA (Avellino, Olaszország), Linea Com Srl (Cremona, Olaszország) (képviselők: G. M. Roberti, I. Perego, M. S. Serpone és M. Serpone ügyvédek)

      Alperes: Európai Bizottság

      Kérelmek

   A felperesek azt kérik, hogy a Törvényszék:

               —

               teljes egészében vagy részben semmisítse meg a határozatot;

               —

               a Bizottságot kötelezze a költségek viselésére.

      Jogalapok és fontosabb érvek

   A jelen kereset az Európai Bizottság 2015. augusztus 28-i„Termination of grant agreement 621078 project VIRGO” levelében (Ref. Ares[2015]3551496) szereplő határozat ellen irányul.
   Keresetük alátámasztása érdekében a felperesek négy jogalapra hivatkoznak.

               1.

               Az első, a védelemhez való jognak, a gondos ügyintézés elvének, a Charta 41. és 48. cikkének, az Unió általános költségvetésére alkalmazandó pénzügyi szabályokról és az 1605/2002/EK, Euratom tanácsi rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló, 2012. október 25-i 966/2012/EU, Euratom európai parlamenti és tanácsi rendelet (HL L 298., 1. o.) 135. cikkének, az Unió általános költségvetésére alkalmazandó pénzügyi szabályokról szóló 966/2012/EU, Euratom európai parlamenti és tanácsi rendelet alkalmazási szabályairól szóló, 2012. október 29-i 1268/2012/EU felhatalmazáson alapuló bizottsági rendelet (HL L 362., 1. o.) 208. cikkének megsértésére, valamint az indokolási kötelezettség megsértésére alapított jogalap

                           —

                           A Bizottság nem hallgatta meg a felpereseket azon határozat elfogadása előtt, amellyel elrendelte a támogatási megállapodás megszüntetését és az előfinanszírozás céljából átvett összegek visszafizetését. A Bizottság megsértette a felperesek védelemhez való jogát, valamint a 966/2012 rendelet 135. cikkét és az 1268/2012 rendelet 208. cikkét, valamint a Charta 41. és 48. cikkét. A Bizottság továbbá kizárólag külső szakértők által készített értékelésre alapította határozatát, és ezen értékelésekre anélkül hivatkozott, hogy a határozatban saját indokolást alakított volna ki. A Bizottság ily módon megsértette a gondos ügyintézés elvét és a megfelelő indokolás biztosítására irányuló kötelezettséget.

               2.

               A második, értékelési hibákra, az indokolási kötelezettség és a hátrányos megkülönböztetés tilalma elvének megsértésére, valamint a 966/2012 rendelet 135. cikkének és az 1268/2012 rendelet 208. cikkének megsértésére alapított jogalap

                           —

                           A Bizottság és külső szakértői által elvégzett, a határozat alapjául szolgáló értékelések a tények és a jog téves értékelésének következményei, és azokat nem támasztja alá következetes és megfelelő indokolás. A Bizottság a 966/2012 rendelet 135. cikkének (3) és (4) bekezdését is megsértette.

               3.

               A harmadik, értékelési hibákra, az arányosság és a gondos ügyintézés elvének, valamint az indokolási kötelezettségnek a megsértésére, továbbá a 966/2012 rendelet 135. cikkének, az 1268/2012 rendelet 208. cikkének és a Guide to Financial Issues relating to ICT PSP Grant Agreementnek a megsértésére alapított jogalap

                           —

                           A Bizottság nem értékelte megfelelően a projekten belüli egyes deliverables [leszállítandó termékek] eltérő jelentőségét, ekként pedig megsértette a gondos ügyintézéssel kapcsolatos kötelezettségeket, valamint az e tekintetben a Guide to Financial Issues relating to ICT PSP Grant Agreementben előírt szabályokat. A Bizottság továbbá erre vonatkozóan konkrét és megfelelő indokolással sem szolgált.

               4.

               A negyedik, a 966/2012 rendelet 135. cikkének és az 1268/2012 rendelet 208. cikkének, az arányosság elvének, valamint az indokolási kötelezettségnek a megsértésére alapított jogalap

                           —

                           A Bizottság a teljes előfinanszírozási összeg visszafizetését anélkül rendelte el, hogy megfelelően figyelembe vette volna a projektnek az uniós politikák szempontjából fennálló jelentőségét, valamint a konzorcium által elvégzett munka újbóli felhasználhatóságát. A Bizottság ily módon megsértette a 966/2012 rendelet 135. cikkét és az 1268/2012 rendelet 208. cikkét, valamint az arányosság elvét.


title: C-422/08. sz. ügy: A Bíróság (hetedik tanács) 2009. június 18-i ítélete — Az Európai Közösségek Bizottsága kontra Osztrák Köztársaság (Tagállami kötelezettségszegés — 2004/35/EK irányelv — Környezeti felelősség — A környezeti károk megelőzése és felszámolása — Az előírt határidőn belüli átültetés elmaradása)

text:
               1.8.2009

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 180/22

         A Bíróság (hetedik tanács) 2009. június 18-i ítélete — Az Európai Közösségek Bizottsága kontra Osztrák Köztársaság
   (C-422/08. sz. ügy) (1)

   (Tagállami kötelezettségszegés - 2004/35/EK irányelv - Környezeti felelősség - A környezeti károk megelőzése és felszámolása - Az előírt határidőn belüli átültetés elmaradása)
   2009/C 180/37
   Az eljárás nyelve: német

      Felek

      Felperes: az Európai Közösségek Bizottsága (képviselők: U. Wölker és B. Schöfer meghatalmazottak)

      Alperes: Osztrák Köztársaság (képviselő: E. Riedl meghatalmazott)

      Tárgy

   Tagállami kötelezettségszegés — A környezeti károk megelőzése és felszámolása tekintetében a környezeti felelősségről szóló, 2004. április 21-i 2004/35/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvnek (HL L 143., 56. o.; magyar nyelvű különkiadás 15. fejezet, 8. kötet, 357. o.) való megfeleléshez szükséges rendelkezések előírt határidőn belüli elfogadásának elmulasztása

      Rendelkező rész

               1)

               Az Osztrák Köztársaság — mivel az előírt határidőn belül nem fogadta el azokat a törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezéseket, amelyek szükségesek ahhoz, hogy átültesse a környezeti károk megelőzése és felszámolása tekintetében a környezeti felelősségről szóló, 2004. április 21-i 2004/35/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvet — nem teljesítette ezen irányelvből eredő kötelezettségeit.

               2)

               A Bíróság az Osztrák Köztársaságot kötelezi a költségek viselésére.

      (1)  HL C 301., 2008.11.22.


title: C-384/08. sz. ügy: A Bíróság (harmadik tanács) 2010. március 11-i ítélete (a Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio (Olaszország) előzetes döntéshozatal iránti kérelme) — Attanasio Group Srl kontra Comune di Carbognano (EK 43. cikk és EK 48. cikk — Közúti üzemanyagtöltő állomások közötti kötelező minimális távolságot előíró regionális szabályozás — A Bíróság hatásköre és az előzetes döntéshozatal iránti kérelem elfogadhatósága — Letelepedés szabadsága — Korlátozás)

text:
               1.5.2010

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 113/11

         A Bíróság (harmadik tanács) 2010. március 11-i ítélete (a Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio (Olaszország) előzetes döntéshozatal iránti kérelme) — Attanasio Group Srl kontra Comune di Carbognano
   (C-384/08. sz. ügy) (1)

   (EK 43. cikk és EK 48. cikk - Közúti üzemanyagtöltő állomások közötti kötelező minimális távolságot előíró regionális szabályozás - A Bíróság hatásköre és az előzetes döntéshozatal iránti kérelem elfogadhatósága - Letelepedés szabadsága - Korlátozás)
   2010/C 113/14
   Az eljárás nyelve: olasz

      A kérdést előterjesztő bíróság

   Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio

      Az alapeljárás felei

      Felperes: Attanasio Group Srl

      Alperes: Comune di Carbognano
   A Felgas Petroli Srl részvételével

      Tárgy

   Előzetes döntéshozatal iránti kérelem — Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio — A közúti üzemanyagtöltő állomások közötti kötelező minimális távolságot előíró nemzeti szabályozásnak az EK 43., EK 48., EK 49. és EK 56. cikkel, valamint a gazdasági verseny és a hátrányos megkülönböztetés tilalma közösségi elvével való összeegyeztethetősége.

      Rendelkező rész

   Az EK 43. cikket az EK 48. cikkel összefüggésben úgy kell értelmezni, hogy az alapügyben szereplőhöz hasonló, olyan belső jogi szabályozás, amely a közúti üzemanyagtöltő állomások között kötelező minimális távolságot ír elő, a letelepedés EK-Szerződésben biztosított szabadsága korlátozásának minősül. Az alapjogvitához hasonló körülmények között ez a korlátozás nem tűnik igazolhatónak a közúti közlekedés biztonságához, az egészség és a környezet védeleméhez, valamint fogyasztók számára nyújtott szolgáltatás ésszerűsítéséhez fűződő célokkal, amit az előterjesztő bíróságnak kell megvizsgálnia.

      (1)  HL C 301., 2008.11.22.


title: T-65/17. sz. ügy: 2017. február 1-jén benyújtott kereset – Westbrae Natural kontra EUIPO – Kaufland Warenhandel (COCONUT DREAM)

text:
               20.3.2017

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 86/32

         2017. február 1-jén benyújtott kereset – Westbrae Natural kontra EUIPO – Kaufland Warenhandel (COCONUT DREAM)
   (T-65/17. sz. ügy)
   (2017/C 086/42)
   A keresetlevél nyelve: angol

      Felek

      Felperes: Westbrae Natural, Inc. (Delaware, Egyesült Államok) (képviselő: D. McFarland Barrister)

      Alperes: az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala (EUIPO)

      A másik fél a fellebbezési tanács előtti eljárásban: Kaufland Warenhandel GmbH & Co. KG (Neckarsulm, Németország)

      Az EUIPO előtti eljárás adatai

      A vitatott védjegy bejelentője: a felperes.

      A vitatott védjegy: a „COCONUT DREAM” európai uniós szóvédjegy – 13 599 501. sz. védjegybejelentés.

      Az EUIPO előtti eljárás: felszólalási eljárás.

      A megtámadott határozat: az EUIPO második fellebbezési tanácsának 2016. november 2-án hozott határozata (R 182/2016-2. sz. ügy).

      Kereseti kérelmek

   A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:

               —

               helyezze hatályon kívül a megtámadott határozatot;

               —

               az EUIPO-t kötelezze a költségek viselésére.

      Jogalap

               —

               a 207/2009 rendelet 8. cikke (1) bekezdése b) pontjának megsértése.


title: A Bíróság ítélete (hatodik tanács) 2005. március 3. a C-499/03 P. sz. a Peter Biegi Nahrungsmittel GmbH és a Commonfood Handelsgesellschaft für Agrar-Produkte mbH kontra az Európai Közösségek Bizottsága ügyben (Fellebbezés – Közös vámtarifa – Behozatali vám utólagos beszedése – Lemondás a beszedési jogról – Feltételek – A 2913/92/EK rendelet 220. cikke (2) bekezdésének b) pontja – A vámhatóságok hibája – Észlelhető hiba – Kombinált Nómenklatúra – Megjegyzések – Alkalmazási kör)

text:
               30.4.2005

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 106/8

      A BÍRÓSÁG ÍTÉLETE

   (hatodik tanács)
   2005. március 3.
   a C-499/03 P. sz. a Peter Biegi Nahrungsmittel GmbH és a Commonfood Handelsgesellschaft für Agrar-Produkte mbH kontra az Európai Közösségek Bizottsága ügyben (1)

   (Fellebbezés - Közös vámtarifa - Behozatali vám utólagos beszedése - Lemondás a beszedési jogról - Feltételek - A 2913/92/EK rendelet 220. cikke (2) bekezdésének b) pontja - A vámhatóságok hibája - Észlelhető hiba - Kombinált Nómenklatúra - Megjegyzések - Alkalmazási kör)
   (2005/C 106/14)
   Az eljárás nyelve: német
   A C-499/03 P. sz. ügyben, a Peter Biegi Nahrungsmittel GmbH, székhelye: Frankfurt am Main (Németország), és a Commonfood Handelsgesellschaft für Agrar-Produkte mbH, székhelye: Langen (Németország), (képviselik: K. Landry és L. Harings, ügyvédek) által a Bíróság alapokmányának 56. cikke alapján 2003. november 25-én benyújtott fellebbezés tárgyában, az eljárásban másik félként vett részt az Európai Közösségek Bizottsága (meghatalmazottak: X. Lewis és J. Schieferer), a Bíróság (hatodik tanács), tagjai: A. Borg Barthet, a tanács elnöke, J.-P. Puissochet és J. Malenovský (előadó) bírák, főtanácsnok: L. A. Geelhoed, hivatalvezető: R. Grass, 2005. március 3-án meghozta ítéletét, amelynek rendelkező része a következő:

               1)

               A Bíróság hatályon kívül helyezi az Európai Közösségek Elsőfokú Bíróságának a T-309/01. és T-239/02. sz. Biegi Nahrungsmittel és Commonfood kontra Bizottság ügyben 2003. szeptember 17-én hozott ítéletét.

               2)

               A Bíróság megsemmisíti a Bizottság 2001. augusztus 14-i B (2001) 2533. sz. határozatát (REC 4/00), amennyiben az a Peter Biegi Nahrungsmittel GmbH-tól követelt 218 605,64 DEM behozatali vám utólagos könyvelésbe vételéről rendelkezik.

               3)

               A Bíróság megsemmisíti a Bizottság a Commonfood Handelsgesellschaft für Agrar-Produkte mbH-tól követelt 222 116,06 DEM behozatali vám utólagos könyvelésbe vételéről rendelkező 2002. március 5-i B (2002) 857. sz. határozatát (REC 4/01).

               4)

               A Bíróság kötelezi az Európai Közösségek Bizottságát a költségek viselésére.

      (1)  HL C 21., 2004.1.24.


title: T-610/17. sz. ügy: 2017. szeptember 6-án benyújtott kereset – ICL-IP Terneuzen és ICL Europe Coöperatief kontra Bizottság

text:
               23.10.2017

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 357/30

         2017. szeptember 6-án benyújtott kereset – ICL-IP Terneuzen és ICL Europe Coöperatief kontra Bizottság
   (T-610/17. sz. ügy)
   (2017/C 357/39)
   Az eljárás nyelve: angol

      Felek

      Felperesek: ICL-IP Terneuzen (Terneuzen, Hollandia) és ICL Europe Coöperatief UA (Amszterdam, Hollandia) (képviselők: R. Cana és E. Mullier ügyvédek)

      Alperes: Európai Bizottság

      Kérelmek

   A felperesek azt kérik, hogy a Törvényszék:

               —

               nyilvánítsa a keresetet elfogadhatónak és megalapozottnak;

               —

               semmisítse meg a vegyi anyagok regisztrálásáról, értékeléséről, engedélyezéséről és korlátozásáról (REACH) szóló 1907/2006/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet XIV. mellékletének módosításáról szóló, 2017. június 13-i (EU) 2017/999 bizottsági rendeletet, amennyiben az felveszi a REACH rendelet XIV. mellékletébe az nPB-t;

               —

               az alperest kötelezze az eljárás költségeinek viselésére; és

               —

               tegyen meg minden egyéb, illetve további szükséges intézkedést.

      Jogalapok és fontosabb érvek

   Keresetük alátámasztása érdekében a felperesek hat jogalapra hivatkoznak.

               1.

               Az első jogalap azon alapul, hogy az Európai Bizottság nyilvánvaló mérlegelési hibát követett el, amikor nem vette figyelembe a releváns tényeket és megsértette a megfelelő ügyintézés elvét.

                           —

                           A felperesek azt állítják, hogy az Európai Bizottság nyilvánvaló mérlegelési hibát követett el, amikor nem vette gondosan és pártatlanul figyelembe a felperesek által az Európai Bizottsághoz benyújtott releváns információt, amely azt bizonyította, hogy az anyag nem felelt meg azon feltételeknek, amelyek alapján a REACH rendelet XIV. mellékletében annak elsőbbség biztosítandó, illetve amelyek alapján e mellékletbe azt fel kell venni. A felperesek szerint, ha az Európai Bizottság figyelembe vette volna az információt, az anyag által kapott eredmény alacsonyabb lett volna, vagy hasonló lett volna olyan más anyagok eredményéhez, amelyeknek ugyanezen értékelési forduló során nem biztosítottak elsőbbséget, és a vitatott rendelet nem vette volna fel az anyagot a REACH rendelet XIV. mellékletébe.

               2.

               A második jogalap azon alapul, hogy a vitatott rendelet sérti a REACH rendelet 55. cikkét és ellentétes a REACH rendelet versenyképességi célkitűzésével, továbbá sérti a kereskedelemhez való jogot.

                           —

                           A felperesek azt állítják, hogy a vitatott rendelet ellentétes a REACH rendelet versenyképességi célkitűzéseivel, és különösen az engedélyezés című VII. fejezetével, és ekképpen befolyásolja a felperesek versenyképességi helyzetét, valamint sérti a felperesek kereskedelemhez való jogát azáltal, hogy elsőbbséget biztosít az anyagnak olyan információ ellenére, amely bizonyította, hogy az anyag nem felel meg azon feltételeknek, amelyek alapján a XIV. mellékletben annak elsőbbség biztosítandó, illetve amelyek alapján e mellékletbe azt fel kell venni.

               3.

               A harmadik jogalap azon alapul, hogy az Európai Bizottság megsértette a felperesek védelemhez való jogát, továbbá megsértette az indokolási kötelezettségét.

                           —

                           A felperesek azt állítják, hogy az Európai Bizottság megsértette a védelemhez való jogukat, valamint ez az intézmény megsértette az indokolási kötelezettségét, amikor nem indokolta meg, hogy miért „csoportosította” az anyagot a triklór-etilénnel, annak ellenére, hogy az Európai Vegyianyag-ügynökség kifejezetten elismerte (az elsőbbség biztosításával kapcsolatos megközelítési útmutatóban), hogy olyan esetben, amikor a „csoportosításhoz” hasonló, az 58. cikk (3) bekezdése szerinti hivatalos kritériumokon kívüli szempontokat vesznek figyelembe, az elsőbbség biztosításának okait egyértelműen meg kell jelölni, és azoknak meg kell felelniük az engedélyezési eljárás ajánlások megfogalmazására irányuló szakasza szerepének és céljának.

               4.

               A negyedik jogalap azon alapul, hogy a vitatott rendelet sérti a felperesek jogszerű elvárásait.

                           —

                           A felperesek azt állítják, hogy a vitatott rendelet elfogadása sérti a jogszerű elvárásaikat, amennyiben az nem felel meg az elsőbbség biztosításával kapcsolatos útmutatónak. Konkrétan a felperesek azt állítják, hogy az, hogy az nPB-nek elsőbbséget biztosítottak a XIV. mellékletben, illetve hogy felvették azt e mellékletbe, megsértette arra vonatkozó jogszerű elvárásaikat, hogy alkalmazni fogják a térfogatra vonatkozó kritériumot és a csoportosítással kapcsolatos megfontolásokat, mivel azok szerepelnek az elsőbbség biztosításával kapcsolatos megközelítési útmutatóban és az általános megközelítési útmutatóban.

               5.

               Az ötödik jogalap azon alapul, hogy a vitatott rendelet sérti az arányosság elvét.

                           —

                           A felperesek azt állítják, hogy az Európai Bizottságnak úgy kellett volna döntenie, hogy elhalasztja az nPB-nek a vitatott rendelet XIV. mellékletébe való felvételét, és ez kevésébe lett volna számukra terhes, mivel a felpereseket így nem sújtották volna már most a XIV. mellékletbe való felvétel következményei, hanem csupán akkor, amikor a nPB-t megfelelően veszik fel a XIV. mellékletbe, a valós relatív kiemelt elsőbbségre tekintettel.

               6.

               A hatodik jogalap azon alapul, hogy a vitatott rendelet sérti az egyenlő bánásmód, illetve a hátrányos megkülönböztetés tilalmának elvét.

                           —

                           A felperesek azt állítják, hogy a vitatott rendelet sérti az egyenlő bánásmód, illetve a hátrányos megkülönböztetés tilalmának elvét, mivel az anyagot – azáltal, hogy felveszi a REACH rendelet XIV. mellékletébe – másként kezeli, mint más anyagokat, ideértve az ólom-antimonsárgát. A felperesek szerint mindkét anyag összehasonlítható helyzetben volt: ugyanazon elsőbbég biztosításával kapcsolatos értékelési fordulóban vizsgálták azokat, mindkettő ugyanolyan, 17-es elsőbbségi eredményt ért el (vagy kellett volna elérnie), és az elsőbbségi vizsgálatuk mindkét esetben magában foglalt csoportosítási megfontolásokat. Azonban, a felperesek állítása szerint az Európai Vegyianyag-ügynökség és az Európai Bizottság eltérően kezelte azokat, mivel az anyag esetében ajánlást tettek a XIV. mellékletbe való felvételre, és később fel is vették azt oda, míg az ólom-antimonsárga esetében nem történt ilyen ajánlás, és így azt nem is vették oda fel.


title: C-120/09. sz. ügy: 2009. április 1-jén benyújtott kereset — Az Európai Közösségek Bizottsága kontra Belga Királyság

text:
               20.6.2009

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 141/28

         2009. április 1-jén benyújtott kereset — Az Európai Közösségek Bizottsága kontra Belga Királyság
   (C-120/09. sz. ügy)
   2009/C 141/50
   Az eljárás nyelve: francia

      Felek

      Felperes: az Európai Közösségek Bizottsága (képviselők: M. van Beek és J.-B. Laignelot meghatalmazottak)

      Alperes: Belga Királyság

      Kereseti kérelmek

               —

               A Bíróság állapítsa meg, hogy a Belga Királyság — mivel nem ültette át a vallon jogba a hulladéklerakókról szóló, 1999. április 26-i 1999/31/EK tanácsi irányelv (1) 2. cikkének f), j) és k) pontját, valamint III. melléklete 4. pontjának C. alpontját — nem teljesítette az ebből az irányelvből eredő kötelezettségeit.

               —

               A Bíróság kötelezze a Belga Királyságot a költségek viselésére.

      Jogalapok és fontosabb érvek

   Az Európai Bizottság keresete alátámasztására két kifogást terjeszt elő.
   Egyfelől azt kifogásolja, hogy az alperes nem ültette át a Vallon Régió jogába a hulladéklerakókról szóló 1999/31/EK irányelv 2. cikke f), j) és k) pontjának rendelkezéseiben szereplő „föld alatti hulladéklerakó”, „hulladéklerakó-gáz” és „kivonat” fogalmakat. A Bizottság kiemeli e fogalmak jelentőségét, amelyek — mivel az irányelv végrehajtása szempontjából kulcsfontosságúak — az irányelv alapján és annak végrehajtására elfogadott más rendelkezésekben is szerepelnek.
   Másfelől azt teszi szóvá, hogy a vallon jog nem tartalmaz rendelkezést azon beavatkozási szintekre vonatkozóan, amelyek elérése esetén úgy lehet tekinteni, hogy a hulladéklerakó jelentős károsító hatással van a felszín alatti vizek minőségére. Márpedig az irányelv III. melléklete 4. pontjának az ilyen rendelkezések kidolgozását előíró C. alpontja döntő fontosságú a felszín alatti vizek minőségének hatékony ellenőrzése, és így az irányelv alapvető célját képező környezetvédelem garantálása szempontjából.

      (1)  HL L 182., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 15. fejezet, 4. kötet, 228. o.


title: T-445/05. sz. ügy: Az Elsőfokú Bíróság 2009. március 4-i ítélete – Associazione italiana del risparmio gestito és Fineco Asset Management SpA. kontra Bizottság ( Állami támogatások — A gyengén vagy átlagosan tőkésített társaságok részvényeire specializálódott, átruházható értékpapírokkal foglalkozó egyes kollektív befektetési szervezetek javára szóló, az olasz hatóságok által kialakított támogatási program — A támogatást a közös piaccal összeegyeztethetetlennek nyilvánító határozat — Megsemmisítés iránti kereset — Közvetlen és személyes érintettség — Elfogadhatóság — Indokolási kötelezettség — Az intézkedés szelektív jellege — Visszatéríttetési kötelezettség )

text:
               18.4.2009

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 90/24

         Az Elsőfokú Bíróság 2009. március 4-i ítélete – Associazione italiana del risparmio gestito és Fineco Asset Management SpA. kontra Bizottság
   (T-445/05. sz. ügy) (1)

   („Állami támogatások - A gyengén vagy átlagosan tőkésített társaságok részvényeire specializálódott, átruházható értékpapírokkal foglalkozó egyes kollektív befektetési szervezetek javára szóló, az olasz hatóságok által kialakított támogatási program - A támogatást a közös piaccal összeegyeztethetetlennek nyilvánító határozat - Megsemmisítés iránti kereset - Közvetlen és személyes érintettség - Elfogadhatóság - Indokolási kötelezettség - Az intézkedés szelektív jellege - Visszatéríttetési kötelezettség”)
   2009/C 90/38
   Az eljárás nyelve: olasz

      Felek

      Felperesek: Associazione italiana del risparmio gestito (Róma, Olaszország) és Fineco Asset Management SpA (Róma) (képviselők: G. Escalar, G. Cipolla és V. Giordano ügyvédek)

      Alperes: az Európai Közösségek Bizottsága (képviselők: V. Di Bucci és E. Righini meghatalmazottak)

      Tárgy

   A szabályozott értékpapírpiacokon jegyzett gyengén vagy átlagosan tőkésített társaságok részvényeire specializálódott, átruházható értékpapírokkal foglalkozó egyes kollektív befektetési szervezetek javára szóló, Olaszország által végrehajtani szándékozott támogatási programról szóló, 2005. szeptember 6-i bizottsági határozat (HL 2006., L 268., 1. o.) megsemmisítése

      Rendelkező rész

               1)

               Az Elsőfokú Bíróság a keresetet elutasítja.

               2)

               Az Elsőfokú Bíróság a felpereseket kötelezi a költségek viselésére.

      (1)  HL C 48., 2006.2.25.


title: F-93/10. sz. ügy: A Közszolgálati Törvényszék 2011. május 25-i végzése — AL kontra Parlament

text:
               6.8.2011

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 232/43

         A Közszolgálati Törvényszék 2011. május 25-i végzése — AL kontra Parlament
   (F-93/10. sz. ügy) (1)

   2011/C 232/79
   Az eljárás nyelve: francia
   Az első tanács elnöke a létrejött egyezség nyomán elrendelte az ügy törlését.

      (1)  HL C 328., 2010.12.4., 61. o.


title: T-461/08. sz. ügy: 2008. október 6-án benyújtott kereset – Evropaïki Dynamiki kontra EBB

text:
               24.1.2009

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 19/30

         2008. október 6-án benyújtott kereset – Evropaïki Dynamiki kontra EBB
   (T-461/08. sz. ügy)
   (2009/C 19/57)
   Az eljárás nyelve: angol
   Felek

      Felperes: Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Athén, Görögország) (képviselők: N. Korogiannakis és P. Katsimani ügyvédek)

      Alperes: Európai Beruházási Bank
   Kereseti kérelmek

               —

               Az Elsőfokú Bíróság semmisítse meg az Európai Beruházási Bank határozatát, amelyben a felperes ajánlatát elutasította, és a szerződést a nyertes ajánlattevőnek ítélte oda;

               —

               kötelezze az Európai Beruházási Bankot arra, hogy térítse meg a felperesnek a szóban forgó közbeszerzési eljárás miatt elszenvedett kárát 1 940 000,00 euró összegben;

               —

               kötelezze az Európai Beruházási Bankot a felperes jelen keresettel kapcsolatban felmerült jogi tanácsadással kapcsolatos és egyéb költségeinek viselésére abban az esetben is, ha a jelen keresetet elutasítja.

         Jogalapok és fontosabb érvek
   Az EK 230. és az EK 235. cikk alapján előterjesztett keresetével a felperes egyfelől az Európai Beruházási Bank 2008. július 26-i, a felperesnek az „EBB – az Európai Beruházási Bank »loans front office« rendszerének (SERAPIS) karbantartásában és fejlesztésében való közreműködés” tárgyában közzétett nyílt ajánlati felhívásra (HL 2007/S 176-215155) benyújtott ajánlatát elutasító határozatának megsemmisítését, másfelől kárának megtérítését kéri.
   A felperes állítása szerint a közbeszerzési eljárás eredményéről nem tájékoztatták, és véletlenül jutott tudomására, hogy az eljárás eredményéről szóló tájékoztatót 2008. július 26-án (1) közzétették a Hivatalos Lapban. A felperes arra hivatkozik, hogy az alperes a vitatott határozatot az átláthatóság és az egyenlő bánásmód elvének, valamint az EBB Közbeszerzési Útmutatójának és a közösségi közbeszerzési jog megsértésével hozta. Emellett azzal érvel, hogy az alperes – mivel nem tájékoztatta a felperest a szerződés odaítéléséről szóló határozatról, mivel nem indokolta kellően e határozatát arra vonatkozóan, hogy miért más ajánlattevőnek ítélte oda a szerződést, mivel olyan bírálati szempontokat határozott meg, amelyek egyenlőtlen bánásmódot eredményeztek, mivel összekeverte az alkalmassági és a bírálati szempontokat, és mivel hátrányosan megkülönböztető bírálati módszert alkalmazott 75 %/25 % arányban – az átláthatóság és az egyenlő bánásmód elvét ismételten megsértve nem biztosította a tisztességes verseny feltételeit.
   A felperes továbbá – amennyiben az Elsőfokú Bíróság megállapítja, hogy az alperes megsértette a közösségi közbeszerzési jogot és/vagy az átláthatóság és az egyenlő bánásmód elvét – pénzbeli kártérítésre tart igényt az EBB részéről 3 880 000,00 euró 50 %-ának megfelelő (azaz 1 940 000,00 euró) összegben, amely megfelel a fent említett közbeszerzési eljárásból származó bruttó nyereség becsült értékének, amennyiben a szerződést a felperesnek ítélték volna oda.
   A felperes ezentúl kéri az Elsőfokú Bíróságtól, hogy eljárási szabályzata 87. cikke 3. §-ának b) pontja alapján kötelezze az alperest a felperes jogi tanácsadással kapcsolatos költségeinek viselésére abban az esetben is, ha a keresetét elutasítja, mivel álláspontja szerint azért kellett jogorvoslati kérelemmel e bírósághoz fordulnia, mert az alperes tévesen értékelte a felperes ajánlatát, nem indokolta határozatát és nem tájékoztatta a felperest megfelelő időben a nyertes ajánlat viszonylagos előnyeiről.

      (1)  HL S 144-192307.


title: Az Elsőfokú Bíróság ítélete 2004. július 6-án a T-117/02. sz. Grupo El Prado Cervera, SL kontra Belső Piaci Harmonizációs Hivatal (védjegyek és formatervezési minták) (OHIM) ügyben (Közösségi védjegy – Felszólalási eljárás – CHUFAFIT közösségi szóvédjegy–bejelentési kérelem – Korábbi nemzeti CHUFI szóvédjegyek és ábrás védjegyek – Összetéveszthetőség – Gondolati képzettársítás (asszociáció) veszélye – A 40/94/EK rendelet 8. cikke (1) bekezdésének b) pontja)

text:
               25.9.2004

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 239/18

      AZ ELSŐFOKÚ BÍRÓSÁG ÍTÉLETE

   2004. július 6-án
   a T-117/02. sz. Grupo El Prado Cervera, SL kontra Belső Piaci Harmonizációs Hivatal (védjegyek és formatervezési minták) (OHIM) ügyben (1)

   (Közösségi védjegy - Felszólalási eljárás - CHUFAFIT közösségi szóvédjegy–bejelentési kérelem - Korábbi nemzeti CHUFI szóvédjegyek és ábrás védjegyek - Összetéveszthetőség - Gondolati képzettársítás (asszociáció) veszélye - A 40/94/EK rendelet 8. cikke (1) bekezdésének b) pontja)
   (2004/C 239/36)
   Az eljárás nyelve: német
   A T-117/02. sz. Grupo El Prado Cervera, SL, székhely: Valencia (Spanyolország), képviseli P. Koch Moreno, ügyvéd, kontra Belső Piaci Harmonizációs Hivatal (védjegyek és formatervezési minták) (OHIM) (meghatalmazottak: J. F. Crespo Carrillo és G. Schneider) ügyben, a másik fél az OHIM fellebbezési tanácsa előtti eljárásban, beavatkozó az Elsőfokú Bíróság előtt Helene Debuschewitz és társai, Johann Debuschewitz örököseiként, lakóhely: Rösrath-Forsbach (Németország), képviseli E. Krings, ügyvéd, az OHIM első fellebbezési tanácsának a Grupo El Prado Cervera, SL, és J. Debuschewitz közötti felszólalási eljárásban 2002. február 12-én hozott határozata (R 798/2001-1. sz. ügy) ellen benyújtott megsemmisítés iránti kereset tárgyában, az Elsőfokú Bíróság (első tanács), tagjai: B. Vesterdorf, elnök, P. Mengozzi és M. E. Martins Ribeiro, bírák; hivatalvezető: I. Natsinas, tisztviselő, 2004. július 6-án meghozta ítéletét, amelynek rendelkező része a következő:

               1)

               A fellebbezést elutasítja.

               2)

               A fellebbezőt kötelezi a költségek viselésére.

      (1)  HL C 156., 2002.6.29.


title: C-330/12. sz. ügy: 2012. július 9-én benyújtott kereset — Európai Bizottság kontra Lengyel Köztársaság

text:
               22.9.2012

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 287/23

         2012. július 9-én benyújtott kereset — Európai Bizottság kontra Lengyel Köztársaság
   (C-330/12. sz. ügy)
   2012/C 287/43
   Az eljárás nyelve: lengyel

      Felek

      Felperes: Európai Bizottság (képviselők: P. Hetsch, L. Nicolae és J. Hottiaux)

      Alperes: Lengyel Köztársaság

      Kereseti kérelmek

               —

               A Bíróság állapítsa meg, hogy a Lengyel Köztársaság — mivel nem fogadta el vagy legalábbis a Bizottsággal nem közölte azokat a törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezéseket, amelyek szükségesek ahhoz, hogy megfeleljen az elektronikus hírközlő hálózatok és elektronikus hírközlési szolgáltatások közös keretszabályozásáról szóló 2002/21/EK irányelv, az elektronikus hírközlő hálózatokhoz és kapcsolódó eszközökhöz való hozzáférésről, valamint azok összekapcsolásáról szóló 2002/19/EK irányelv és az elektronikus hírközlő hálózatok és az elektronikus hírközlési szolgáltatások engedélyezéséről szóló 2002/20/EK irányelv módosításáról szóló, 2009. november 25-i 2009/140/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvnek (1) — nem teljesítette a 2009/140/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv 5. cikkéből eredő kötelezettségeit;

               —

               a Lengyel Köztársaság ellen az EUMSZ 260. cikk (3) bekezdés értelmében a 2009/140/EK irányelv átültetésére elfogadott intézkedéseinek bejelentésére vonatkozó kötelezettségének megsértése miatt a jelen ügyben hozott ítélet kihirdetésének napjától napi 56 095,20 euró kényszerítő bírságot szabjon ki;

               —

               a Bíróság a Lengyel Köztársaságot kötelezze a költségek viselésére.

      Jogalapok és fontosabb érvek

   Az irányelv átültetésének határideje 2011. május 25-én lejárt.

      (1)  HLL 337., 37. o.


title: T-445/07. sz. ügy: A Törvényszék 2012. június 27-i ítélete — Berning & Söhne kontra Bizottság ( „Verseny — Kartellek — A zipzárak és »más típusú zárak« , valamint az illesztőgépek piacai — Az EK 81. cikk megsértését megállapító határozat — Összehangolt áremelések, minimumárak megállapítása, az ügyfelek elosztása és más kereskedelmi információk cseréje — Bizonyítás — Védelemhez való jog — Egységes és folyamatos jogsértés — Elévülés — Bírságok — A jogsértés időtartama és súlya — Enyhítő körülmények — Egyenlő bánásmód — Arányosság” )

text:
               11.8.2012

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 243/12

         A Törvényszék 2012. június 27-i ítélete — Berning & Söhne kontra Bizottság
   (T-445/07. sz. ügy) (1)

   (Verseny - Kartellek - A zipzárak és »más típusú zárak«, valamint az illesztőgépek piacai - Az EK 81. cikk megsértését megállapító határozat - Összehangolt áremelések, minimumárak megállapítása, az ügyfelek elosztása és más kereskedelmi információk cseréje - Bizonyítás - Védelemhez való jog - Egységes és folyamatos jogsértés - Elévülés - Bírságok - A jogsértés időtartama és súlya - Enyhítő körülmények - Egyenlő bánásmód - Arányosság)
   2012/C 243/21
   Az eljárás nyelve: német

      Felek

      Felperes: Berning & Söhne GmbH & Co. KG (Wuppertal, Németország) (képviselők: P. Niggemann és K. Gaßner ügyvédek)

      Alperes: Európai Bizottság (képviselők: K. Mojzesowicz és R. Sauer meghatalmazottak)

      Az ügy tárgya

   Elsődlegesen az [EK] 81. cikk alkalmazására vonatkozó eljárásban (COMP/39.168 — PO/„fémből és műanyagból készült rövidáruk: zárak”-ügy) 2007. szeptember 19-én hozott C(2007) 4257 végleges bizottsági határozat megsemmisítése iránti kérelem, és másodlagosan a felperessel szemben az említett határozatban kiszabott bírság összegének csökkentése iránti kérelem.

      Az ítélet rendelkező része

               1.

               A Törvényszék a keresetet elutasítja.

               2.

               A Törvényszék a Berning & Söhne GmbH & Co. KG-t kötelezi a költségek viselésére.

      (1)  HL C 37., 2008.2.9.


title: T-9/15. sz. ügy: 2015. január 9-én benyújtott kereset – Ball Europe kontra OHIM – Crown Hellas Can

text:
               16.3.2015

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 89/32

         2015. január 9-én benyújtott kereset – Ball Europe kontra OHIM – Crown Hellas Can
   (T-9/15. sz. ügy)
   (2015/C 089/39)
   A keresetlevél nyelve: német

      Felek

      Felperes: Ball Europe GmbH (Zürich, Svájc) (képviselő: A. Renck ügyvéd)

      Alperes: Belső Piaci Harmonizációs Hivatal (védjegyek és formatervezési minták) (OHIM)

      A másik fél a fellebbezési tanács előtti eljárásban: Crown Hellas Can SA (Athén, Görögország)

      Az OHIM előtti eljárás adatai

      A vitatott formatervezési minta jogosultja: felperes

      A vitatott formatervezési minta: 230 990-0006. sz. közösségi formatervezési minta

      A megtámadott határozat: az OHIM harmadik fellebbezési tanácsának 2014. szeptember 8-án hozott határozata (R 1408/2012-3. sz. ügy)

      Kereseti kérelmek

   A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:

               —

               helyezze hatályon kívül a megtámadott határozatot;

               —

               az alperest kötelezze az eljárás költségeinek viselésére, beleértve a felperes, az alperes és – formális beavatkozás esetén – a fellebbezési tanács előtti eljárásban részt vevő másik fél költségeit is.

      Jogalapok

               —

               a 6/2002 rendelet 6. cikkével összefüggésben értelmezett 25. cikke (1) bekezdése b) pontjának megsértése;

               —

               a 6/2002 rendelet 62. cikkének megsértése.


title: C-553/08. P. sz. ügy: Az Elsőfokú Bíróság (ötödik tanács) T-405/05. sz., Powerserv Personalservice GmbH kontra Belső Piaci Harmonizációs Hivatal (védjegyek és formatervezési minták) ügyben 2008. október 15-én hozott ítélete ellen a Powerserv Personalservice GmbH, korábban Manpower Personalservice GmbH által 2008. december 16-án benyújtott fellebbezés

text:
               21.3.2009

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 69/19

         Az Elsőfokú Bíróság (ötödik tanács) T-405/05. sz., Powerserv Personalservice GmbH kontra Belső Piaci Harmonizációs Hivatal (védjegyek és formatervezési minták) ügyben 2008. október 15-én hozott ítélete ellen a Powerserv Personalservice GmbH, korábban Manpower Personalservice GmbH által 2008. december 16-án benyújtott fellebbezés
   (C-553/08. P. sz. ügy)
   (2009/C 69/35)
   Az eljárás nyelve: német
   Felek

      Fellebbező: Powerserv Personalservice GmbH, korábban Manpower Personalservice GmbH (képviselő: B. Kuchar ügyvéd)

      A másik fél az eljárásban: Belső Piaci Harmonizációs Hivatal (védjegyek és formatervezési minták) (OHIM)
   A fellebbező kérelmei

               —

               A Bíróság helyezze hatályon kívül az Elsőfokú Bíróság T-405/05. sz. ügyben 2008. október 15-én hozott megtámadott határozatát, és valamennyi áru és szolgáltatás tekintetében törölje a 76059. sz. közösségi védjegyet;

               —

               a Bíróság helyezze hatályon kívül az Elsőfokú Bíróság T-405/05. sz. ügyben 2008. október 15-én hozott megtámadott határozatát annyiban, amennyiben az a 76059. sz. közösségi védjegy szükséges megkülönböztető képességére vonatkozóan be nem nyújtott bizonyítékot érinti, és utalja vissza az ügyet;

               —

               mindenesetre a Bíróság az OHIM-ot és a közösségi védjegy jogosultját kötelezze saját költségeik viselésére, valamint a fellebbezőnek az OHIM fellebbezési tanácsa, az Elsőfokú Bíróság és a Bíróság előtti eljárásokban felmerült költségeinek a viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek
   A jelen fellebbezést az Elsőfokú Bíróság azon ítélete ellen nyújtották be, amelyben elutasította a fellebbezőnek a Belső Piaci Harmonizációs Hivatal (a továbbiakban: OHIM) negyedik fellebbezési tanácsa 2005. július 22-én hozott, a „MANPOWER” közösségi védjegy törlési iránti kérelemre vonatkozó határozatának hatályon kívül helyezése iránt benyújtott keresetét. Az Elsőfokú Bíróság úgy ítélte meg, hogy a „MANPOWER” közösségi védjegy a lajstromozott áruk és szolgáltatások tekintetében csak az Egyesült Királyságban, Írországban, Németországban és Ausztriában leíró jellegű, és megerősítette a fellebbezési tanács azon határozatát, miszerint a kérdéses védjegy használaton keresztül megkülönböztető képességet szerzett azokban a tagállamokban, amelyekben leíró jellegű.
   A fellebbezés alátámasztására hivatkozott jogalapok a közösségi védjegyről szóló, 1993. december 20-i 40/94/EK tanácsi rendelet 51. cikke (1) bekezdése a) pontjának és 51. cikke (2) bekezdésének – összefüggésben a 7. cikke (1) bekezdésének c) pontjával és 7. cikke (3) bekezdésével – a megsértése.
   Az Elsőfokú Bíróság véleményével ellentétben a „MANPOWER” megjelölés, amint az OHIM fellebbezési tanácsa helyesen megállapította, Hollandiában, Svédországban, Dániában és Finnországban és ezeken kívül minden más olyan tagállamban leíró jellegű, amelyek 2004. május 1-je előtt a Közösség tagállamai voltak. Ha az Elsőfokú Bíróság figyelembe vette volna azt a tényt, hogy az Európai Bizottság statisztikája szerint a Közösségben a kérdéses személyek 47 %-a beszél angolul, arra a következtetésre kellett volna jutnia, hogy a „MANPOWER” szóvédjegy Németországon és Ausztrián kívül további EU-tagállamokban is, különösen Hollandiában, Svédországban, Dániában és Finnországban, leíró jellegű. A Közösség 2004. május 1-je előtti más tagállamaival kapcsolatban az Elsőfokú Bíróság azt is figyelmen kívül hagyta, hogy az összlakosság releváns része e tagállamok mindegyikének kötelező iskolai képzése miatt kielégítő angol tudással rendelkezik ahhoz, hogy megértse az olyan alapszavak, mint a „MAN” és a „POWER” jelentését, és így a védjegy jogosultja termékeinek és szolgáltatásainak a vonatkozásában a „MANPOWR” szót is leíró jellegűnek érzékelje. Az Elsőfokú Bíróság azonban nem csak hogy nem magyarázta meg, hogy miért kell az Egyesült Királyságon és Írországon kívüli lakosságnak még az alap angoltudását is kétségbe vonni, hanem még azon saját ítélkezési gyakorlatával is szembefordult, miszerint valamely védjegy észlelésével kapcsolatban bizonyos alap angolismeretek elismerhetők az Egyesült Királyságon és Írországon kívüli lakosság egésze esetében.
   Ami a használaton keresztül megszerzett megkülönböztető képességre vonatkozó bizonyítékot illeti, az Elsőfokú Bíróság tévesen alkalmazta a jogot, mivel az érintett közönséget a fellebbezési tanács határozatához képest kiterjesztette anélkül, hogy a megszerzett megkülönböztető képességre vonatkozó bizonyítékokat újraértékelte volna. Még ha az Elsőfokú Bíróság nézetét osztanánk is a tekintetben, hogy a hírnév bizonyítékát csak az Egyesült Királysággal, Írországgal, Németországgal és Ausztriával kapcsolatban kell benyújtani, a fellebbezési tanács e határozatát a kiterjesztett érintett közönség tekintetében e ponton hatályon kívül kellett volna helyezni, és vissza kellett volna utalni az ügyet a fellebbezési tanács elé. Az Elsőfokú Bíróság szintén tévesen erősítette meg a fellebbezési tanács véleményét a kérdéses szóvédjegy esetleges hírnevének Egyesült Királyságból Írországba való „spillover-hatására” vonatkozóan, bár nem fogadható el valamely védjegy hírnevének sem egyik országról a másikra, sem egyik áruról vagy szolgáltatásról másik árura vagy szolgáltatásra való „átterjedése”.


title: T-415/06. P. sz. ügy: Az Elsőfokú Bíróságnak az F-59/05. sz., De Smedt kontra Bizottság ügyben 2006. október 19-én hozott végzése ellen De Smedt által 2006. december 29-én benyújtott fellebbezés

text:
               24.2.2007

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 42/43

         Az Elsőfokú Bíróságnak az F-59/05. sz., De Smedt kontra Bizottság ügyben 2006. október 19-én hozott végzése ellen De Smedt által 2006. december 29-én benyújtott fellebbezés
   (T-415/06. P. sz. ügy)
   (2007/C 42/75)
   Az eljárás nyelve: francia
   Felek

      Fellebbező: Elisabeth De Smedt (Wezembeek-Oppem, Belgium) (képviselik: L. Vogel és R. Kechiche ügyvédek)

      Másik fél az eljárásban: Európai Közösségek Bizottsága
   A fellebbező kérelmei
   A fellebbező azt kéri, hogy az Elsőfokú Bíróság:

               —

               helyezze teljes egészében hatályon kívül a Közszolgálati Törvényszék második tanácsa által 2006. október 19-én hozott és ajánlott küldeményben megküldött ítéletet, amelyben a Közszolgálati Törvényszék elutasította a fellebbező által 2005. július 8-án benyújtott keresetet;

               —

               adjon helyt a fellebbező által az említett, 2005. július 8-án benyújtott keresetben előadott kérelmeknek;

               —

               az eljárási szabályzat 87. cikkének 2. §-a alapján az alperest és a beavatkozót kötelezze az eljárás költségeinek – köztük az eljárás során szükségszerűen felmerült egyéb költségek – viselésére, így az eljárási szabályzat 91. cikkének b) pontja alapján különös tekintettel a kézbesítési cím megjelölésével, az utazással és tartózkodással kapcsolatos költségekre, valamint az ügyvédek díjazására.

         Jogalapok és fontosabb érvek
   2006. október 19-i ítéletében – amelynek hatályon kívül helyezésére jelen fellebbezés irányul – az Elsőfokú Bíróság elutasította a – korábban kisegítő alkalmazottként foglalkoztatott szerződéses alkalmazott – felperes által benyújtott, egyrészt a felperes besorolását és díjazását megállapító 2005. március 21-i bizottsági határozat megsemmisítésére, másrészt kártérítésre irányuló kérelmet.
   Az említett ítélet hatályon kívül helyezésére irányuló kérelmének alátámasztására a fellebbező két jogalapra hivatkozik, amelyek közül az első az egyéb alkalmazottak alkalmazási feltételei 80. cikkének (3) bekezdésének megsértése, valamint nyilvánvaló mérlegelési hiba. A fellebbező előadja, hogy az eredeti keresetében megjelölt első jogalap azon okból történő elutasítása, hogy a 723/2004 rendelet (1) alapján meghatározott időbeosztás szerint a Bizottság köteles volt tiszteletben tartani a kisegítő alkalmazotti jogállásúaknak az új személyzeti szabályzat szerinti szerződéses alkalmazottakkal történő helyettesítését, az Elsőfokú Bíróság lehetővé tette a Bizottságnak, hogy az egyéb szerződéses alkalmazottak alkalmazási feltételei 80. cikkének (3) bekezdése megsértésével ne tartsa tiszteletben a szerződéses alkalmazottak első megbízására vonatkozó egész eljárást.
   A fellebbezés második jogalapja a hátrányos megkülönböztetés tilalma elvének megsértésére, az indokolás hiányára és a felperes által készített, eredeti keresetének második jogalapjával kapcsolatos beadványokra való válasz hiányára vonatkozik, mely utóbbi jogalap arra a hátrányosan megkülönböztető esetre vonatkozott, amelyben a felperes a hozzá hasonló feladatkört betöltőktől eltérően köteles volt a Bizottság ugyanazon szervezeti egységénél továbbdolgozni. A felperes felrója az Elsőfokú Bíróságnak, hogy nem adott megfelelő választ az ő ezzel kapcsolatos álláspontjára, és e jogalapot egy általános formulával utasította el.

      (1)  Az Európai Közösségek tisztviselőinek személyzeti szabályzatának, valamint az Európai Közösségek egyéb alkalmazottainak alkalmazási feltételeinek módosításáról szóló 2004. március 22-i 723/2004/EK, Euratom tanácsi rendelet (HL L 124., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 1. fejezet, 2. kötet, 130. o.).


title: T-271/05. sz. ügy: Miriam Arana de la Cal által az Európai Közösségek Bizottsága ellen 2005. július 8-án benyújtott kereset

text:
               17.9.2005

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 229/31

         Miriam Arana de la Cal által az Európai Közösségek Bizottsága ellen 2005. július 8-án benyújtott kereset
   (T-271/05. sz. ügy)
   (2005/C 229/67)
   Az eljárás nyelve: francia
   Miriam Arana de la Cal (lakóhely: Saint-Gilles [Belgium], képviseli: Lucas Vogel ügyvéd) 2005. július 8-án keresetet nyújtott be az Európai Közösségek Elsőfokú Bíróságához az Európai Közösségek Bizottsága ellen.
   A felperes keresetében azt kéri, hogy az Elsőfokú Bíróság:

               —

               semmisítse meg a munkaszerződések megkötésére jogosult hatóság 2005. március 21-én elfogadott határozatát, amelyben elutasította a felperes 2004. november 30-án benyújtott, panasszá átminősített kérelmét, amely a felperest szerződéses alkalmazottként a 2004. szeptember 16-án hatályba lépett szerződés szerint megillető besorolásáról és díjazásáról szóló határozat ellen irányult;

               —

               amennyiben szükséges, semmisítse meg azt az eredeti határozatot is, amelyben megállapították a felperesnek, mint szerződéses alkalmazottnak a besorolását és a díjazását, a 2004. szeptember 16-án hatályba lépett megállapodás szerint;

               —

               kötelezze az alperest 25 000 euró kártérítés megfizetésére, ezen összeg növelésének, csökkentésének vagy későbbi pontosabb meghatározásának kifejezett fenntartásával;

               —

               kötelezze az alperest az eljárás költségeinek viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek:
   A jogalapok és fontosabb érvek megegyeznek a T-253/05. sz., Fernandez Tunon kontra Bizottság ügyben felhívottakkal.


title: C-145/10. sz. ügy: A Bíróság (harmadik tanács) 2011. december 1-jei ítélete (a Handelsgericht Wien (Ausztria) előzetes döntéshozatal iránti kérelme) — Eva-Maria Painer kontra Standard VerlagsGmbH, Axel Springer AG, Süddeutsche Zeitung GmbH, Spiegel-Verlag Rudolf Augstein GmbH & Co KG, Verlag M. DuMont Schauberg Expedition der Kölnischen Zeitung GmbH & Co KG (Joghatóság polgári ügyekben — 44/2001/EK rendelet — 6. cikk, 1. pont — Több alperes — 93/98/EGK irányelv — 6. cikk — Fényképek védelme — 2001/29/EK irányelv — 2. cikk — Többszörözés — Egy portréfotónak fantomkép elkészítéséhez mintaként történő felhasználása — 5. cikk, (3) bekezdés, d) pont — Idézéssel kapcsolatos kivételek és korlátozások — 5. cikk, (3) bekezdés, e) pont — Közbiztonság érdekében történő kivételek és korlátozások — 5. cikk, (5) bekezdés)

text:
               4.2.2012

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 32/7

         A Bíróság (harmadik tanács) 2011. december 1-jei ítélete (a Handelsgericht Wien (Ausztria) előzetes döntéshozatal iránti kérelme) — Eva-Maria Painer kontra Standard VerlagsGmbH, Axel Springer AG, Süddeutsche Zeitung GmbH, Spiegel-Verlag Rudolf Augstein GmbH & Co KG, Verlag M. DuMont Schauberg Expedition der Kölnischen Zeitung GmbH & Co KG
   (C-145/10. sz. ügy) (1)

   (Joghatóság polgári ügyekben - 44/2001/EK rendelet - 6. cikk, 1. pont - Több alperes - 93/98/EGK irányelv - 6. cikk - Fényképek védelme - 2001/29/EK irányelv - 2. cikk - Többszörözés - Egy portréfotónak fantomkép elkészítéséhez mintaként történő felhasználása - 5. cikk, (3) bekezdés, d) pont - Idézéssel kapcsolatos kivételek és korlátozások - 5. cikk, (3) bekezdés, e) pont - Közbiztonság érdekében történő kivételek és korlátozások - 5. cikk, (5) bekezdés)
   2012/C 32/11
   Az eljárás nyelve: német

      A kérdést előterjesztő bíróság

   Handelsgericht Wien

      Az alapeljárás felei

      Felperes: Eva-Maria Painer

      Alperesek: Standard VerlagsGmbH, Axel Springer AG, Süddeutsche Zeitung GmbH, Spiegel-Verlag Rudolf Augstein GmbH & Co KG, Verlag M. DuMont Schauberg Expedition der Kölnischen Zeitung GmbH & Co KG

      Tárgy

   Előzetes döntéshozatal iránti kérelem — Handelsgericht Wien — A polgári és kereskedelmi ügyekben a joghatóságról, valamint a határozatok elismeréséről és végrehajtásáról szóló, 2000. december 22-i 44/2001/EK tanácsi rendelet (HL 2001. L 12., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 19. fejezet, 4. kötet, 42. o.) 6. cikke 1. pontjának, valamint az információs társadalomban a szerzői és szomszédos jogok egyes vonatkozásainak összehangolásáról szóló, 2001. május 22-i 2001/29/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL L 167., 10. o.; magyar nyelvű különkiadás 17. fejezet, 1. kötet, 230. o.) 1. cikke (1) bekezdésének, 5. cikke (3) bekezdése d) és e) pontjának, továbbá (5) bekezdésének értelmezése — Fényképek nyilvánosságra hozatala több folyóiratban a szerző engedélye nélkül és pontos idézet nélkül — A bíróságnak több alperes ellen ugyanazon szerzői jogsértés miatt benyújtott, két tagállam jogának lényegében azonos jogi rendelkezéseire alapított több kereset elbírálására vonatkozó hatásköre — Közbiztonsági célok által igazolt szerzői jogsértés.

      Rendelkező rész

               1.

               A polgári és kereskedelmi ügyekben a joghatóságról, valamint a határozatok elismeréséről és végrehajtásáról szóló, 2000. december 22-i 44/2001/EK tanácsi rendelet 6. cikkének 1. pontját úgy kell értelmezni, hogy e rendelkezés alkalmazásának nem akadálya az, hogyha a több alperessel szemben tartalmilag azonos szerzői jogsértések miatt benyújtott kérelmek tagállamonként eltérő nemzeti jogi alapokon nyugszanak. A nemzeti bíróságnak kell az ügy irataiban szereplő valamennyi körülményre tekintettel mérlegelnie, hogy elkülönített eljárások esetén fennáll-e az egymásnak ellentmondó határozatok meghozatalának a veszélye.

               2.

               A szerzői jog és egyes szomszédos jogok védelmi idejének összehangolásáról szóló, 1993. október 29-i 93/98/EGK tanácsi irányelv 6. cikkét úgy kell értelmezni, hogy egy portréfotó e rendelkezés alapján akkor részesülhet szerzői jogi védelemben, ha — és ezt a nemzeti bíróságnak kell az adott ügyben megítélnie — a szerző olyan szellemi alkotása, amely tükrözi az ő személyiségét, és amely a szerzőnek a fénykép létrehozása során hozott szabad és kreatív döntéseiben jut kifejeződésre. Amennyiben megállapítást nyert, hogy a szóban forgó portréfotó műnek minősül, nem részesül csekélyebb mértékű védelemben, mint bármely más mű, beleértve a fényképészeti alkotásokat is.

               3.

               Úgy kell értelmezni az információs társadalomban a szerzői és szomszédos jogok egyes vonatkozásainak összehangolásáról szóló, 2001. május 22-i 2001/29/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv 5. cikke (3) bekezdésének e) pontját, tekintettel az irányelv 5. cikkének (5) bekezdésére, hogy a média — így például egy újságkiadó vállalat — nem használhat fel saját kezdeményezésére, a közbiztonság érdekére hivatkozva egy szerzői jogi védelemben részesülő művet. Nem zárható azonban ki, hogy egy keresett személy fényképének közlésével éppen a közbiztonságra vonatkozó cél elérését segítheti. Meg kell követelni, hogy ez a kezdeményezés egyrészt illeszkedjen az illetékes nemzeti hatóságok közbiztonság biztosítására irányuló döntéséhez vagy eljárásához, másrészt pedig hogy az említett hatóságokkal egyetértésben és együttműködésben történjen, elkerülendő ezáltal annak veszélyét, hogy keresztezze az e hatóságok által hozott intézkedéseket, ehhez nem szükséges azonban a közbiztonsági hatóságok arra irányuló konkrét, aktuális és kifejezett felhívása, hogy egy fényképet nyomozás céljából nyilvánosságra hozzanak.

               4.

               Úgy kell értelmezni a 2001/29 irányelv 5. cikke (3) bekezdésének d) pontját, tekintettel az irányelv 5. cikkének (5) bekezdésére, hogy annak alkalmazásával nem ellentétes az, ha a művet vagy más, védelem alatt álló teljesítményt idéző újságcikk nem szerzői jogvédelem alatt álló szövegmű.

               5.

               Úgy kell értelmezni a 2001/29 irányelv 5. cikke (3) bekezdésének d) pontját, tekintettel az irányelv 5. cikkének (5) bekezdésére, hogy annak alkalmazásához az a kötelezettség fűződik, hogy a műből vagy más, védelem alatt álló teljesítményből történő idézés esetén fel kell tüntetni a forrást, beleértve a szerző vagy az előadóművész nevét is. Ha azonban a 2001/29 irányelv 5. cikke (3) bekezdésének e) pontja alapján ezt a nevet nem tüntették fel, az említett kötelezettségnek azzal is eleget tesznek, ha csak a forrást tüntetik fel.

      (1)  HL C 148., 2010.6.5.


title: T-249/14. sz. ügy: A Törvényszék 2015. november 25-i ítélete – Masafi kontra OHIM – Hd1 (masafi) („Közösségi védjegy — Felszólalási eljárás — A masafi közösségi ábrás védjegy bejelentése — A korábbi masafi nemzeti szóvédjegy — Viszonylagos kizáró ok — Összetéveszthetőség — A 207/2009/EK rendelet 8. cikke (1) bekezdésének b) pontja”)

text:
               18.1.2016

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 16/32

         A Törvényszék 2015. november 25-i ítélete – Masafi kontra OHIM – Hd1 (masafi)
   (T-249/14. sz. ügy) (1)

   ((„Közösségi védjegy - Felszólalási eljárás - A masafi közösségi ábrás védjegy bejelentése - A korábbi masafi nemzeti szóvédjegy - Viszonylagos kizáró ok - Összetéveszthetőség - A 207/2009/EK rendelet 8. cikke (1) bekezdésének b) pontja”))
   (2016/C 016/39)
   Az eljárás nyelve: angol

      Felek

      Felperes: Masafi Co. LLC (Dubai, Egyesült Arab Emírségek) (képviselő: G. Hinarejos Mulliez ügyvéd)

      Alperes: Belső Piaci Harmonizációs Hivatal (védjegyek és formatervezési minták) (OHIM) (képviselő: G. Schneider meghatalmazott)

      A másik fél a fellebbezési tanács előtti eljárásban: Hd1 Ltd (Huddersfield, Egyesült Királyság)

      Az ügy tárgya

   Az OHIM negyedik fellebbezési tanácsának a Hd1 Ltd és a Masafi Co. LLC közötti felszólalási eljárással kapcsolatban 2014. február 17-én hozott határozata (R 1131/2013-4. sz. ügy) ellen benyújtott kereset.

      Az ítélet rendelkező része

               1)

               A Törvényszék a keresetet elutasítja.

               2)

               A Masafi Co. LLC-t kötelezi a saját költségeinek, valamint a Belső Piaci Harmonizációs Hivatal (védjegyek és formatervezési minták) (OHIM) költségeinek viselésére.

      (1)  HL C 235., 2014.7.21.


title: T-93/13. sz. ügy: 2013. február 15-én benyújtott kereset — Egyesült Királyság kontra EKB

text:
               20.4.2013

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 114/38

         2013. február 15-én benyújtott kereset — Egyesült Királyság kontra EKB
   (T-93/13. sz. ügy)
   2013/C 114/61
   Az eljárás nyelve: angol

      Felek

      Felperes: Nagy-Britannia és Észak-Írország Egyesült Királysága (képviselők: K. Beal QC és E. Jenkinson meghatalmazott)

      Alperes: Európai Központi Bank

      Kérelmek

   A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:

               —

               részben helyezze hatályon kívül az Európai Központi Banknak a TARGET2-EKB szabályairól szóló EKB/2007/7 határozat módosításáról szóló, 2012. december 11-i határozatát (EKB/2012/31 határozat) (HL 2013. L 13., 8. o.);

               —

               részben semmisítse meg az Európai Központi Banknak a transzeurópai automatizált valós idejű bruttó elszámolású rendszerről (TARGET2) szóló, 2012. december 5-i iránymutatását (EKB/2012/27 iránymutatás) (HL 2013. L 30., 1. o.);

               —

               az alperest kötelezze a költségek viselésére.

      Jogalapok és fontosabb érvek

   Keresete alátámasztása érdekében a felperes hét jogalapra hivatkozik.

               1.

               Az első jogalap szerint az EKB egyáltalán nem rendelkezett hatáskörrel arra, hogy a vitatott aktusokat kibocsássa, vagy legalábbis azokat nem bocsáthatta volna ki olyan jogi aktus, mint a Tanács vagy adott esetben maga az Európai Központi Bank (EKB) által elfogadott rendelet hiányában.

               2.

               A második jogalap szerint a vitatott aktusok de iure vagy de facto letelepedési követelményt írnak elő azon központi szerződő felekre (Central Clearing Counterparties, CCP-k), amelyek euróban kívánnak olyan elszámolási vagy kiegyenlítési ügyleteket végrehajtani, amelyek napi forgalma egy bizonyos mértéket meghalad. Továbbá vagy legalábbis az említett aktusok korlátozzák vagy megakadályozzák azon szolgáltatások vagy tőke jellegét és/vagy mértékét, amelyeket az euroövezeten kívüli tagállamokban található CCP-knek lehet nyújtani. A vitatott aktusok sértik az EUMSZ 48. cikket, EUMSZ 56. cikket és/vagy az EUMSZ 63. cikket, vagy mindhármat azáltal, hogy:

                           —

                           az Egyesült Királysághoz hasonló, euroövezeten kívüli tagállamokban letelepedett CCP-k kötelesek ügyvezetési és ellenőrzési központjaikat olyan tagállamokba áthelyezni, amelyek az eurorendszer tagjai. Ezenfelül kötelesek lesznek újra bejegyeztetni magukat más tagállam nemzeti jogában elismert jogi személyként;

                           —

                           amennyiben ilyen CCP-k a követelményeknek megfelelően nem helyezik át e központjaikat, megakadályozzák őket abban, hogy az eurorendszer tagállamainak pénzügyi piacaihoz egyáltalán hozzáférjenek, vagy azokhoz ugyanolyan feltételekkel férjenek hozzá, mint az eurorendszer tagállamaiban letelepedett CCP-k;

                           —

                           az ilyen külföldi CCP-k egyáltalán nem jogosultak az EKB vagy az eurorendszer nemzeti központi bankjai (NKB-k) által felkínált kedvezményekhez hozzáférni, illetve azokhoz nem azonos feltételekkel férhetnek hozzá;

                           —

                           ennek eredményeképpen korlátozott, sőt teljes egészében kizárt az ilyen CCP-k azon lehetősége, hogy az Unióban az ügyfelek számára euróban elszámolási vagy kiegyenlítési szolgáltatásokat kínáljanak.

               3.

               A harmadik jogalap szerint a vitatott aktus sérti az EUMSZ 101. cikket és/vagy az EUMSZ 106. cikkel és az EUSZ 13. cikkel összefüggésben értelmezett EUMSZ 102. cikket, mivel:

                           —

                           valójában megköveteli azt, hogy valamennyi, egy bizonyos szintet meghaladó, euróban történő elszámolási ügyletet euroövezetben található tagállamban letelepedett CCP-k hajtsanak végre;

                           —

                           valójában utasítja az EKB-t és/vagy az euroövezetet és/vagy az NKB-kat arra, hogy ne biztosítsanak euro-devizatartalékokat az euroövezeten kívüli tagállamokban letelepedett CCP-k számára, amennyiben túllépik a határozatban megállapított határértéket.

               4.

               A negyedik jogalap szerint az euroövezeten kívüli tagállamokban letelepedett CCP-k számára előírt azon követelmény, hogy jogi formájukat és letelepedési helyüket megváltoztassák, állampolgárságon alapuló közvetlen vagy közvetett hátrányos megkülönböztetésnek minősül. Ez sérti az egyenlőség általános uniós alapelvét is, mivel a különböző tagállamokban letelepedett CCP-ket bármiféle objektív igazolás nélkül eltérő bánásmódban részesítik.

               5.

               Az ötödik jogalap szerint a vitatott aktusok sértik a tőzsdén kívüli származtatott ügyletekről, a központi szerződő felekről és a kereskedési adattárakról szóló, 2012. július 4-i 648/2012/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (HL 2012. L 201., 1. o.) vonatkozó rendelkezéseit.

               6.

               A hatodik jogalap szerint a vitatott aktusok sértik a szolgáltatások kereskedelméről szóló általános egyezmény (GATS) II., XI., XVI. és XVII. cikkének valamelyikét vagy mindegyikét.

               7.

               A hetedik jogalap szerint az arra vonatkozó bizonyítási teher átvállalása nélkül, hogy az ilyen korlátozások nem igazolhatók közérdekkel (az EKB kötelezettsége, hogy a kivételt — amennyiben azzal kíván élni — bizonyítsa), az Egyesült Királyság vitatja, hogy az EKB által előadott bármely közérdekre alapított igazolás megfelelne az arányosság követelményének, mivel az Unión belül, de az euroövezeten kívül letelepedett pénzügyi intézmények feletti ellenőrzés biztosítására kevésbé korlátozó eszközök is rendelkezésre állnak.


title: C-545/07. sz. ügy: A Bíróság (negyedik tanács) 2009. március 5-i ítélete (a Sofiyski gradski sad [Bulgária] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Apis-Hristovich EOOD kontra Lakorda AD (96/9/EK irányelv — Adatbázisok jogi védelme — Sui generis jog — Valamely adatbázis tartalmának megszerzése, ellenőrzése, illetve előállítása — Kimásolás — Valamely adatbázis tartalmának jelentős része — Elektronikus jogi adatbázis)

text:
               1.5.2009

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 102/7

         A Bíróság (negyedik tanács) 2009. március 5-i ítélete (a Sofiyski gradski sad [Bulgária] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Apis-Hristovich EOOD kontra Lakorda AD
   (C-545/07. sz. ügy) (1)

   (96/9/EK irányelv - Adatbázisok jogi védelme - Sui generis jog - Valamely adatbázis tartalmának megszerzése, ellenőrzése, illetve előállítása - Kimásolás - Valamely adatbázis tartalmának jelentős része - Elektronikus jogi adatbázis)
   2009/C 102/10
   Az eljárás nyelve: bolgár

      A kérdést előterjesztő bíróság

   Sofiyski gradski sad

      Az alapeljárás felei

      Felperes: Apis-Hristovich EOOD

      Alperes: Lakorda AD

      Tárgy

   Előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Szófiai városi bíróság – Az adatbázisok jogi védelméről szóló, 1996. március 11-i 96/9/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL 1996., L 77., 20. o.; magyar nyelvű különkiadás: 13. fejezet, 15. kötet, 459. o.) – A kimásolás és a hasznosítás fogalma – Valamely tagállam jogszabályait és ítélkezési gyakorlatát tartalmazó jogi adatbázisok

      Rendelkező rész

               1)

               Az adatbázisok jogi védelméről szóló, 1996. március 11-i 96/9/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv 7. cikke értelmében vett „végleges”, illetve „ideiglenes átvitel” fogalmának elhatárolása azon a kritériumon alapul, hogy a védett adatbázisból az ezen adatbázis adathordozójától eltérő, valamely más adathordozóra kimásolt elemeket ez utóbbin mennyi ideig tárolták. Az említett 7. cikk értelmében vett – elektronikus adatbázisokból történő – kimásolás megtörténte időpontjának az az időpont tekinthető, amikor az e művelettel érintett elemeket az adatbázist tartalmazó adathordozótól eltérő, másik adathordozón rögzítik. A kimásolás e fogalma független attól, hogy a szóban forgó műveletet végző személynek mi a célja, hogy az így átvitt elemek tartalmát esetleg módosítják-e, illetőleg hogy az érintett adatbázisok szerkezeti felépítését illetően vannak-e esetleg eltérések.
               Az a körülmény, hogy valamely előállító védett adatbázisának tartalmát illetően megfigyelhető tárgyi és technikai jellegzetességek szintén megfigyelhetőek valamely másik előállító adatbázisa tartalmánál, arra utaló jelként fogható fel, hogy a 96/9 irányelv értelmében vett kimásolás történt, kivéve ha ezen egybeesés az érintett adatbázisok között végbement átviteltől eltérő tényezőkkel magyarázható. Az a tény, hogy az adatbázis előállítója által a nyilvánosság számára nem hozzáférhető forrásokból megszerzett elemek szintén szerepelnek a másik előállító adatbázisában, önmagában nem elegendő annak bizonyítására, hogy ilyen kimásolás történt, de erre utaló jel lehet.
               A két elektronikus adatbázis kezeléséhez alkalmazott számítástechnikai programok jellege nem képezi részét az annak értékelésére szolgáló elemeknek, hogy a 96/9 irányelv 7. cikke értelmében kimásolás történt-e.

               2)

               A 96/9 irányelv 7. cikkét úgy kell értelmezni, hogy az alkotóelemek valamely, különálló alcsoportokból álló átfogó halmaza esetén az ezen alcsoportok valamelyikéből állítólagosan kimásolt és/vagy újrahasznosításra került elemek terjedelmét az említett cikk értelmében vett adatbázis tartalmának mennyiségi szempontból jelentős részének kimásolása és/vagy újrahasznosítása megtörténtének megítélésénél ezen alcsoport teljes tartalmának terjedelmével kell összevetni, amennyiben ez utóbbi önmagában olyan adatbázist képez, amely megfelel a sui generis jog által biztosított védelemhez szükséges feltételeknek. Ellenkező esetben, amennyiben az említett halmaz védett adatbázist képez, akkor az e halmaz különböző alcsoportjaiból állítólagosan kimásolt és/vagy újrahasznosított elemek terjedelmét e halmaz teljes tartalmának terjedelmével kell összevetni.
               Az a körülmény, hogy a sui generis jog által védett valamely adatbázisból állítólagosan kimásolt és/vagy újrahasznosításra került elemeket annak előállítója a nyilvánosság számára nem hozzáférhető forrásokból szerezte meg – attól függően, hogy a szóban forgó elemek e forrásokból történő begyűjtéséhez az előállító által biztosított emberi, technikai és/vagy anyagi eszközök mennyire voltak jelentősek –, hatással lehet az érintett adatbázis tartalmának a 96/9 irányelv 7. cikke értelmében vett minőségi szempontból jelentős részének való minősítésére.
               A valamely adatbázisban szereplő elemek egy részének hivatalos jellege és nyilvánosság számára való hozzáférhetősége nem menti fel a nemzeti bíróságot – az említett tartalom jelentős részét érintő kimásolás és/vagy újrahasznosítás megtörténtének megítélése szempontjából – annak megvizsgálása alól, hogy az említett adatbázisból állítólagosan kimásolt és/vagy újrahasznosított elemek mennyiségi szempontból jelentős részét képezik-e ezen adatbázisnak, vagy hogy adott esetben minőségi szempontból ilyen jelentős részt képeznek-e amiatt, hogy a megszerzés, az ellenőrzés vagy az előállítás tekintetében jelentős emberi, technikai vagy anyagi ráfordítást képviselnek.

      (1)  HL C 51., 2008.2.23.


title: C-423/09. sz. ügy: A Hoge Raad der Nederlanden által 2009. október 29-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — Staatssecretaris van Financiën kontra X

text:
               30.1.2010

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 24/21

         A Hoge Raad der Nederlanden által 2009. október 29-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — Staatssecretaris van Financiën kontra X
   (C-423/09. sz. ügy)
   2010/C 24/36
   Az eljárás nyelve: holland

      A kérdést előterjesztő bíróság

   Hooge Raad der Nederlanden

      Az alapeljárás felei

      Felperes: Staatssecretaris van Financiën

      Alperes: X

      Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

   Mely kritériumok segítségével kell megállapítani, hogy a bizonyos mértékben szárított zöldségfélét (fokhagymafejek), amelyből azonban nem vontak ki (csaknem) minden folyadékot, és amelyet hűtve importálnak, a KN 0703 20 00 vámtarifaalszáma vagy pedig a KN 0712 90 90 vámtarifaalszáma alá kell-e besorolni?


title: T-329/13. sz. ügy: 2013. június 4-én benyújtott kereset — Chatzithoma és Chatzithoma kontra Európai Bizottság és Európai Központi Bank

text:
               31.8.2013

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 252/33

         2013. június 4-én benyújtott kereset — Chatzithoma és Chatzithoma kontra Európai Bizottság és Európai Központi Bank
   (T-329/13. sz. ügy)
   2013/C 252/56
   Az eljárás nyelve: görög

      Felek

      Felperesek: Petros Chatzithoma (Levkosia, Ciprus) és Elenitsa Chatzithoma (Levkosia, Ciprus) (képviselők: E. Efstathiou, K. Efstathiou és K. Liasidou ügyvédek)

      Alperesek: Európai Központi Bank és Európai Bizottság

      Kérelmek

   A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:

               —

               nyilvánítsa a keresetet elfogadhatónak és megalapozottnak;

               —

               semmisítse meg az Eurócsoport 2013. március 25-i határozatát, amely a ciprusi központi bank kormányzójának mint az Európai Központi Bank központi bankok európai rendszere képviselőjének 2013. március 29-i KDP [kanonistiki dioktiki praxi; rendeleti aktus] határozatával véglegessé vált, és amely határozatban döntés született a Cyprus Popular Bank Public Co Ltd „meghatározott termékeinek értékesítéséről”, és amely határozat lényegében az Európai Központi Bank és az Európai Bizottság rendes határozatának minősül;

               —

               másodlagosan, állapítsa meg, hogy az Eurócsoport fent említett határozata lényegében az Európai Központi Bank határozatának és/vagy az Európai Bizottsággal együttesen hozott határozatnak minősül, annak formájától függetlenül;

               —

               az Európai Központi Bankot és/vagy az Európai Bizottságot kötelezze a jelen eljárás költségeinek viselésére.

      Jogalapok és fontosabb érvek

   Keresete alátámasztása érdekében a felperes négy jogalapra hivatkozik.

               1.

               Az első, azon körülményre alapított jogalap, hogy a megtámadott határozat semmis, mivel túlmegy az Európai Unióról szóló szerződés által az Európai Központi Bankra, valamint az Európai Bizottságra ruházott hatáskörökön, tehát a határozatot a két intézmény hatáskörének túllépésével fogadta el.

               2.

               A második, azon körülményre alapított jogalap, hogy a megtámadott határozat sérti a tulajdonhoz való, az Emberi Jogok Európai Egyezménye 1. jegyzőkönyvének 1. cikke, valamint az Emberi Jogok Európai Egyezménye 14. cikkében rögzített jogot, amely jogot az Európai Unió Alapjogi Chartája megerősített.

               3.

               A harmadik, azon körülményre alapított jogalap, hogy a megtámadott határozat nyilvánvalóan megalapozatlan és nincs jogi alapja, továbbá ellentétes az arányosság elvével.

               4.

               A negyedik, azon körülményre alapított jogalap, hogy a megtámadott határozat ellentétes az uniós jogból eredő általánosan elfogadott jogelvekkel, továbbá ellentétes azon elvvel is, amely szerint saját felróható magatartására előnyök szerzése, és/vagy valamely jogtalan és/vagy jogellenes magatartás jogszerűvé tétele céljából senki nem hivatkozhat.


title: C-41/14. sz. ügy: A Bíróság (negyedik tanács) 2015. február 26-i ítélete (a Cour de cassation [Franciaország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Christie’s France SNC kontra Syndicat national des antiquaires (Előzetes döntéshozatal iránti kérelem — 2001/84/EK irányelv — 1. cikk — Szellemi tulajdon — Eredeti műalkotások árverésen történő értékesítése — Az eredeti műalkotás szerzőjét megillető követő jog — A követő jog alapján fizetendő díj adósa — Vevő vagy eladó — Szerződésben kikötött eltérés)

text:
               27.4.2015

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 138/19

         A Bíróság (negyedik tanács) 2015. február 26-i ítélete (a Cour de cassation [Franciaország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Christie’s France SNC kontra Syndicat national des antiquaires
   (C-41/14. sz. ügy) (1)

   ((Előzetes döntéshozatal iránti kérelem - 2001/84/EK irányelv - 1. cikk - Szellemi tulajdon - Eredeti műalkotások árverésen történő értékesítése - Az eredeti műalkotás szerzőjét megillető követő jog - A követő jog alapján fizetendő díj adósa - Vevő vagy eladó - Szerződésben kikötött eltérés))
   (2015/C 138/24)
   Az eljárás nyelve: francia

      A kérdést előterjesztő bíróság

   Cour de cassation

      Az alapeljárás felei

      Felperes: Christie’s France SNC

      Alperes: Syndicat national des antiquaires

      Rendelkező rész

   Az eredeti műalkotás szerzőjét megillető követő jogról szóló, 2001. szeptember 27-i 2001/84/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv 1. cikkének (4) bekezdését úgy kell értelmezni, hogy azzal nem ellentétes, hogy a követő jogi díj fizetésére kötelezett, a nemzeti jogszabály által kijelölt személy – függetlenül attól, hogy ez az eladó vagy a művészeti piacnak az ügyletben közreműködő képviselője – bármely más személlyel, a vevőt is beleértve, megállapodhasson abban, hogy a követő jogi díj költségeinek egészét vagy annak egy részét véglegesen a vevő viselje, amennyiben az ilyen szerződéses megállapodás egyáltalán nincs hatással a díjfizetésre kötelezett személyt a szerzővel szemben terhelő kötelezettségekre és felelősségre.

      (1)  HL C 102., 2014.4.7.


title: F-105/14. sz. ügy: A Közszolgálati Törvényszék (harmadik tanács) 2015. április 22-i végzése – ED kontra ENISA (Közszolgálat — Ideiglenes alkalmazott — Kiválasztási eljárás — A pályázatot az előválogatás szakaszában, a kiválasztó bizottság vizsgálatát követően elutasító határozat — A pályázatot elutasító határozattal szemben a személyzeti szabályzatban megállapított határidőn belül benyújtott panasz hiánya — Tájékoztatáskérés — A munkaszerződés megkötésére jogosult hatóság válasza a pályázatot elutasító határozat felülvizsgálata nélkül — E válasz ellen benyújtott panasz — A pert megelőző eljárás követelményének be nem tartása — Nyilvánvaló elfogadhatatlanság — Az eljárási szabályzat 81. cikke”)

text:
               8.6.2015

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 190/32

         A Közszolgálati Törvényszék (harmadik tanács) 2015. április 22-i végzése – ED kontra ENISA
   (F-105/14. sz. ügy) (1)

   ((Közszolgálat - Ideiglenes alkalmazott - Kiválasztási eljárás - A pályázatot az előválogatás szakaszában, a kiválasztó bizottság vizsgálatát követően elutasító határozat - A pályázatot elutasító határozattal szemben a személyzeti szabályzatban megállapított határidőn belül benyújtott panasz hiánya - Tájékoztatáskérés - A munkaszerződés megkötésére jogosult hatóság válasza a pályázatot elutasító határozat felülvizsgálata nélkül - E válasz ellen benyújtott panasz - A pert megelőző eljárás követelményének be nem tartása - Nyilvánvaló elfogadhatatlanság - Az eljárási szabályzat 81. cikke”))
   (2015/C 190/37)
   Az eljárás nyelve: angol

      Felek

      Felperes: ED (képviselő: S. A. Pappas ügyvéd)

      Alperes: Európai Uniós Hálózat- és Információbiztonsági Ügynökség (ENISA) (képviselők: A. Ryan, meghatalmazott, valamint D. Waelbroeck és A. Duron ügyvédek)

      Az ügy tárgya

   A felperes által az ENISA-TA-AD-2013-05 álláshirdetésben kiírt jogászi állásra („legal officer”) beadott pályázatot el nem fogadó határozat megsemmisítése iránti kérelem.

      A végzés rendelkező része

               1)

               A Közszolgálati Törvényszék a keresetet mint nyilvánvalóan elfogadhatatlant elutasítja.

               2)

               ED viseli saját költségeit, valamint az Európai Uniós Hálózat- és Információbiztonsági Ügynökség részéről felmerült költségeket.

      (1)  HL C 7., 2015.1.12., 53. o.


title: C-48/11. sz. ügy: A Bíróság (harmadik tanács) 2012. július 19-i ítélete [a Korkein hallinto-oikeus (Finnország) előzetes döntéshozatal iránti kérelme] — Veronsaajien oikeudenvalvontayksikkö kontra A Oy (Közvetlen adózás — A letelepedés szabadsága — A tőke szabad mozgása — EGT-Megállapodás — 31. és 40. cikk — 2009/133/EK irányelv — Hatály — Valamely tagállamban letelepedett társaság és az EGT-Megállapodásban részes harmadik államban letelepedett társaság közötti részesedéscsere — Adómentesség megtagadása — Adózási kérdésekben folytatott kölcsönös igazgatási jogsegélyről szóló egyezmény)

text:
               29.9.2012

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 295/8

         A Bíróság (harmadik tanács) 2012. július 19-i ítélete [a Korkein hallinto-oikeus (Finnország) előzetes döntéshozatal iránti kérelme] — Veronsaajien oikeudenvalvontayksikkö kontra A Oy
   (C-48/11. sz. ügy) (1)

   (Közvetlen adózás - A letelepedés szabadsága - A tőke szabad mozgása - EGT-Megállapodás - 31. és 40. cikk - 2009/133/EK irányelv - Hatály - Valamely tagállamban letelepedett társaság és az EGT-Megállapodásban részes harmadik államban letelepedett társaság közötti részesedéscsere - Adómentesség megtagadása - Adózási kérdésekben folytatott kölcsönös igazgatási jogsegélyről szóló egyezmény)
   2012/C 295/12
   Az eljárás nyelve: finn

      A kérdést előterjesztő bíróság

   Korkein hallinto-oikeus

      Az alapeljárás felei

      Felperes: Veronsaajien oikeudenvalvontayksikkö

      Alperes: A Oy

      Tárgy

   Előzetes döntéshozatal iránti kérelem — Korkein hallinto-oikeus — Az Európai Gazdasági Térségről szóló, 1992. május 2-i megállapodás (HL L 1., 3. o.) 31. és 40. cikke — A különböző tagállamok társaságainak egyesülésére, szétválására, részleges szétválására, eszközátruházására és részesedéscseréjére, valamint az SE-k vagy az SCE-k létesítő okirat szerinti székhelyének a tagállamok közötti áthelyezésére alkalmazandó adóztatás közös rendszeréről szóló, 2009. október 19-i 2009/133/EK tanácsi irányelv (Hl L 310., 34. o.) értelmezése — Az említett irányelv hatálya — Az Európai Unióban letelepedett társaság és az EGT-Megállapodásban részes harmadik állam (Norvégia) közötti részesedéscsere — Az adóztatás tekintetében ezen ügyleteknek a belföldi társaságok vagy a tagállamokban letelepedett társaságok közötti részesedéscserével azonos megítélésének kérdése

      Rendelkező rész

   Az Európai Gazdasági Térségről szóló 1992. május 2-i megállapodás 31. cikkével ellentétes az olyan tagállami szabályozás, amely adóköteles részesedésátruházásnak minősít az e tagállam területén letelepedett társaság és a valamely, e megállapodásban részes harmadik ország területén letelepedett társaság közötti részesedéscserét — jóllehet ez az ügylet adójogi tekintetben semleges lenne, ha kizárólag belföldi vagy más tagállamok területén letelepedett társaságokat érintene —, amennyiben a szóban forgó tagállam és a szóban forgó harmadik ország között olyan, az adózási kérdésekben folytatott kölcsönös közigazgatási jogsegélyről szóló egyezmény áll fenn, amelynek rendelkezései a nemzeti hatóságok közötti, a tagállamok illetékes hatóságainak a közvetlen adóztatás területén történő kölcsönös segítségnyújtásáról szóló, 1977. december 19-i 77/799/EGK tanácsi irányelvben, illetve az adózás területén történő közigazgatási együttműködésről és a 77/799/EK irányelv hatályon kívül helyezéséről szóló, 2011. február 15-i 2011/16/EU tanácsi irányelvben előírthoz hasonlóan hatékony információcserét írnak elő, aminek vizsgálata a nemzeti bíróság feladata.

      (1)  HL C 103., 2011.4.2.


title: T-384/08. sz. ügy: 2008. szeptember 11-én benyújtott kereset – Elliniki Nafpigokataskevastiki és társai kontra Bizottság

text:
               22.11.2008

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 301/48

         2008. szeptember 11-én benyújtott kereset – Elliniki Nafpigokataskevastiki és társai kontra Bizottság
   (T-384/08. sz. ügy)
   (2008/C 301/82)
   Az eljárás nyelve: angol
   Felek

      Felperesek: Elliniki Nafpigokataskevastiki AE Chartofylakeiou (Skaramangas, Görögország) Howaldtswerke-Deutsche Werft GmbH (Kiel, Németország) és ThyssenKrupp Marine Systems AG (Hamburg, Németország) (képviselő: U. Soltész ügyvéd)

      Alperes: az Európai Közösségek Bizottsága
   Kereseti kérelmek

               —

               Az Elsőfokú Bíróság semmisítse meg a Görögország által a Hellenic Shipyards javára hozott C 16/2004. sz. (ex NN 29/2004, CP 71/2002 és CP 133/2005) intézkedésekről szóló, 2008. július 2-i bizottsági határozat 16. cikkét; és

               —

               az Elsőfokú Bíróság a Bizottságot kötelezze a felperesek részéről a jelen eljárásban felmerült költségek viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek
   Keresetlevelükben a felperesek a görög állam által a Hellenic Shipyards SA (HSY) javára hozott tizenhat intézkedésről szóló, 2008. július 2-i C(2008)3118 végleges bizottsági határozat részleges megsemmisítését és különösen az említett határozat 16. cikkének megsemmisítését kérik, amely szerint a Bizottság úgy határozott, hogy a HSY korábbi tulajdonosa, a Hellenic Bank of Industrial Development (ETVA) által – a HSY-t részesedésszerzési megállapodás (Howaldtswerke-Deutsche Werft (1) és Ferrostaal) útján megszerző – konzorcium (2) részére – az állami támogatásnak a HSY-től való visszakövetelése esetére – nyújtott kártalanítási garancia jogellenes állami támogatást jelent, és azonnal meg kell szüntetni.
   A felperesek azt állítják, hogy a Bizottság helytelenül vélte úgy, hogy a privatizációs megállapodásban foglalt kártalanítási garanciát akkor adták, amikor az ETVA állami ellenőrzés alatt állt. A felperesek szerint a kártalanítási garanciát csak az ETVA privatizációját követően hagyták jóvá érvényesen, és ezért az magánfelek közötti tárgyalás útján meghatározott intézkedést jelentett, amely nem tudható be a görög államnak, és ezért nem tekinthető állami támogatásnak.
   Ezenkívül a felperesek előadják, hogy téves a Bizottság azon állítása, miszerint a részesedésszerzési megállapodás függelékében található két külön záradék olyan átfogó mechanizmust jelentett, amely révén a HSY előnyhöz jutott. A felperesek valójában előadják, hogy a két garanciát egymástól függetlenül adták. Továbbá a felperesek azt állítják, hogy a Bizottság helytelenül ítélte meg úgy, hogy a HSY részesült a kártalanítási garancia előnyeiből, mivel az ügy körülményeire tekintettel kizárólag a Piraeus Bank tekinthető úgy, hogy részesült annak előnyeiből.
   A felperesek úgy érvelnek, hogy a Bizottság helytelenül állapította meg, hogy a HSY számára gazdasági előnyt nyújtottak olyan kártalanítási garancia által, amely (i) a magánjog szerinti bevett formula, (ii) alaposan elvégzett értékelés után nyújtották, és (iii) megfelel a magáneladó magatartásának.
   Továbbá a felperesek előadják, hogy a Bizottság az Elliniki Nafpigokataskevastikit illetően – aki nem volt a támogatás kedvezményezettje – helytelenül alkalmazta az EK 88. cikk (2) bekezdését és a 659/1999/EK rendelet 14. cikkének (1) bekezdését, amikor előírta számára a kártalanítási garancia megszüntetését.
   Továbbá a felperesek azt állítják, hogy a Bizottság a visszatéríttetés effet utile-jének megkerülésére vonatkozó érvelésekor helytelenül támaszkodik azon feltevésre, hogy a kártalanítási garancia egyszerű nyújtásával megvalósul e megkerülés.
   Végül a felperesek előadják, hogy a Bizottság helytelenül alkalmazta az EK 296. cikket, mivel nem engedélyezte a HSY számára bizonyos mértékben olyan polgári tevékenységek folytatását, amelyek az egész hajógyár működésének fenntartását segítik.

      (1)  A HDW kizárólagos tulajdonosa a ThyssenKrupp Marine Systems, amely 2005-ben az Elliniki Nafpigokataskevastikiben a Ferrostaaal részvényeit is megszerezte.

      (2)  E konzorcium a HSY-ben való részesedésszerzés érdekében alapította az Elliniki Nafpigokataskevastikit.


title: T-469/09. sz. ügy: 2009. november 23-án benyújtott kereset — Görög Köztársaság kontra Európai Bizottság

text:
               30.1.2010

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 24/62

         2009. november 23-án benyújtott kereset — Görög Köztársaság kontra Európai Bizottság
   (T-469/09. sz. ügy)
   2010/C 24/109
   Az eljárás nyelve: görög

      Felek

      Felperes: Görög Köztársaság (képviselők: I. Chalkias és S. Papaïoannou)

      Alperes: Európai Bizottság

      Kereseti kérelmek

               —

               Az Elsőfokú Bíróság teljes egészében semmisítse meg a megtámadott bizottsági határozatot;

               —

               az Elsőfokú Bíróság a Bizottságot kötelezze a költségek viselésére.

      Jogalapok és fontosabb érvek

   Az Európai Mezőgazdasági Orientációs és Garanciaalap (EMOGA) Garanciarészlege, az Európai Mezőgazdasági Garanciaalap (EMGA) és az Európai Mezőgazdasági Vidékfejlesztési Alap (EMVA) terhére a tagállamok által kifizetett egyes kiadásoknak a közösségi finanszírozásból való kizárásáról szóló, 2009. szeptember 24-i C(2009) 7044 végleges bizottsági határozat (HL L 257., 28. o.) elleni keresetében a terhére rótt pénzügyi korrekciókkal kapcsolatban a Görög Köztársaság a következő két megsemmisítési jogalapra hivatkozik.
   A gyümölcs- és zöldségfeldolgozó (paradicsom) ágazatra vonatkozó első megsemmisítési jogalap értelmében a felperes azt állítja, hogy tévesen értelmezték és alkalmazták az 1535/2003/EK rendelet (1) 28. cikke (1) bekezdésének f) pontját, 28. cikkének (2) bekezdését, 31. cikkének (1) és (2) bekezdését, valamint 3. cikkének (2) bekezdését, továbbá a pénzügyi korrekciókkal kapcsolatos AGRI 5330/97, 17933/2000 és 63983/2002. sz. iránymutatást, tekintettel arra, hogy ebben az ágazatban megfelelően végezték el az összes alapvető ellenőrzést, továbbá hogy nem történtek mulasztások a kiegészítő ellenőrzésekkel kapcsolatban.
   A rizs intervenciós raktározási ágazatára vonatkozó második jogalapjában a felperes arra hivatkozik, hogy a korrekciót érvényes jogalap hiányában írták elő, mivel az Európai Bizottság tévesen értelmezte a 2148/1996/EK rendelet (2) 4. és 6. cikkét; továbbá, hogy megsértették az arányosság elvét.

      (1)  A feldolgozott gyümölcs- és zöldségtermékek támogatási rendszere tekintetében a 2201/96/EK tanácsi rendelet részletes alkalmazási szabályainak megállapításáról szóló, 2003. augusztus 29-i 1535/2003/EK bizottsági rendelet (HL L 218., 2003.8.30., 14. o., magyar nyelvű különkiadás 3. fejezet, 9. kötet, 555. o.).

      (2)  A mezőgazdasági termékek intervenciós készleteinek felmérésére és monitoringjára vonatkozó szabályok megállapításáról szóló, 1996. november 8-i 2148/96/EK rendelet (HL L 288., 1996.11.9., 6. o., magyar nyelvű különkiadás 3. fejezet, 20. kötet, 27. o.).


title: T-263/04. sz. ügy: Az Elsőfokú Bíróság  2005. december 15-i  ítélete – BIC kontra OHIM ( Közösségi védjegy – Elektromos öngyújtó formájában megjelenő térbeli védjegy – Feltétlen kizáró ok – Megkülönböztető képesség – A 40/94 rendelet 7. cikke (1) bekezdésének b) pontja – Használat révén szerzett megkülönböztető képesség – A 40/94 rendelet 7. cikkének (3) bekezdése )

text:
               11.3.2006

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 60/38

         Az Elsőfokú Bíróság 2005. december 15-i ítélete – BIC kontra OHIM
   (T-263/04. sz. ügy) (1)

   („Közösségi védjegy - Elektromos öngyújtó formájában megjelenő térbeli védjegy - Feltétlen kizáró ok - Megkülönböztető képesség - A 40/94 rendelet 7. cikke (1) bekezdésének b) pontja - Használat révén szerzett megkülönböztető képesség - A 40/94 rendelet 7. cikkének (3) bekezdése”)
   (2006/C 60/75)
   Az eljárás nyelve: francia
   Felek

      Felperes: BIC SA (Clichy, Franciaország) (képviselők: M.-P. Escande és A. Guillemin ügyvédek)

      Alperes: Belső Piaci Harmonizációs Hivatal (védjegyek és formatervezési minták) (OHIM) (képviselő: A. Folliard-Monguiral meghatalmazott)
   Az ügy tárgya
   Az OHIM negyedik fellebbezési tanácsának 2004. április 6-i, egy elektromos öngyújtó formájában megjelenő térbeli védjegy lajstromozása ügyében hozott határozatának (R 469/2003-4. sz. ügy) hatályon kívül helyezésére irányuló kereset
   Az ítélet rendelkező része

               1)

               Az Elsőfokú Bíróság a keresetet elutasítja.

               2)

               Az Elsőfokú Bíróság a felperest kötelezi a költségek viselésére.

      (1)  HL C 251., 2004.10. 9.


title: T-526/09. sz. ügy: A Törvényszék 2011. október 5-i ítélete — PAKI Logistics kontra OHIM (PAKI) ( Közösségi védjegy — A PAKI közösségi szóvédjegy bejelentése — Feltétlen kizáró ok — Közrendbe vagy közerkölcsbe ütköző védjegy — A 207/2009/EK rendelet 7. cikke (1) bekezdésének f) pontja )

text:
               19.11.2011

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 340/17

         A Törvényszék 2011. október 5-i ítélete — PAKI Logistics kontra OHIM (PAKI)
   (T-526/09. sz. ügy) (1)

   (Közösségi védjegy - A PAKI közösségi szóvédjegy bejelentése - Feltétlen kizáró ok - Közrendbe vagy közerkölcsbe ütköző védjegy - A 207/2009/EK rendelet 7. cikke (1) bekezdésének f) pontja)
   2011/C 340/34
   Az eljárás nyelve: német

      Felek

      Felperes: PAKI Logistics GmbH (Ennepetal, Németország) (képviselők: M. Bergermann, P. Mes, C. Graf von der Groeben, G. Rother, J. Bühling, A. Verhauwen, J. Künzel, D. Jestaedt és J. Vogtmeier ügyvédek)

      Alperes: Belső Piaci Harmonizációs Hivatal (védjegyek és formatervezési minták) (OHIM) (képviselő: G. Schneider meghatalmazott)

      Az alperest támogató beavatkozó: Nagy-Britannia és Észak-Írország Egyesült Királysága (képviselők kezdetben: S. Behzadi-Spencer, később: F. Penlington meghatalmazottak, segítőjük: S. Malynicz, barrister)

      Az ügy tárgya

   Az OHIM első fellebbezési tanácsának a PAKI szómegjelölés közösségi védjegyként történő lajstromozása tárgyában 2009. október 23-án hozott határozat (R 1805/2007-1. sz. ügy) ellen benyújtott kereset.

      Az ítélet rendelkező része

               1.

               A Törvényszék a keresetet elutasítja.

               2.

               A PAKI Logistics GmbH maga viseli saját költségeit valamint a Belső Piaci Harmonizációs Hivatal (védjegyek és formatervezési minták) (OHIM) részéről felmerült költségeket.

               3.

               Nagy-Britannia és Észak-Írország Egyesült Királysága maga viseli saját költségeit.

      (1)  HL C 80., 2010.3.27.


title: C-666/15. sz. ügy: A Rechtbank Noord-Holland (Hollandia) által 2015. december 14-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – X, GoPro Coöperatief UA kontra Inspecteur van de Belastingdienst Douane, kantoor Rotterdam Rijnmond

text:
               21.3.2016

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 106/10

         A Rechtbank Noord-Holland (Hollandia) által 2015. december 14-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – X, GoPro Coöperatief UA kontra Inspecteur van de Belastingdienst Douane, kantoor Rotterdam Rijnmond
   (C-666/15. sz. ügy)
   (2016/C 106/13)
   Az eljárás nyelve: holland

      A kérdést előterjesztő bíróság

   Rechtbank Noord-Holland

      Az alapeljárás felei

      Felperesek: X, GoPro Coöperatief UA

      Alperes: Inspecteur van de Belastingdienst Douane, kantoor Rotterdam Rijnmond

      Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

               1)

               Úgy kell-e értelmezni a Bizottságnak a Kombinált Nómenklatúra 8525 80 30, valamint 8525 80 91 és 8525 80 99 alszámaira vonatkozó magyarázó megjegyzéseit, hogy akkor is „legalább 30 perces folyamatos felvételről” van szó, ha 30 percnél hosszabb videofelvételek rögzíthetők „video record” módban, de azok külön, egyenként 30 percnél rövidebb fájlokban tárolódnak, és a nézőnek a lejátszás során minden egyes 30 percnél rövidebb fájlt külön-külön kell megnyitnia, lehetőség van azonban arra, hogy az e fájlokban rögzített videofelvételeket egy személyi számítógépen a GoPro által értékesített szoftver segítségével egymáshoz illesszék, és azokat így egyetlen 30 percnél hosszabb videofilmként egyetlen fájlban tárolják a személyi számítógépen?

               2)

               Kizárja-e a külső forrásból származó jelek rögzítésére alkalmas videokameráknak a KN 8525 80 99 alszám alá történő besorolását, hogy e videokamerák nem tudják ezeket a jeleket külső televíziókészüléken vagy külső monitoron megjeleníteni, mert e videokamerák, például a GoPro Hero 3 Silver Edition, csak a saját lencséjükön keresztül rögzített fájlokat tudják külső televíziókészüléken vagy monitoron lejátszani?


title: Az Elsőfokú Bíróság ítélete 2004. szeptember 21-én a T-104/02. sz., Société française de transports Gondrand Frères SA kontra Európai Közösségek Bizottsága ügyben (Behozatali vámok elengedése – A 3319/94/EK rendelet 1. cikkének (3) bekezdése – A „különleges helyzet” fogalma a 2454/93/EGK rendelet 905. cikke értelmében – A Lengyelországból származó karbamid és oldott állapotú ammónium-nitrát keverék importját súlytó dömpingellenes vámok – Számlázás közvetlenül az importálóhoz)

text:
               20.11.2004

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 284/15

      AZ ELSŐFOKÚ BÍRÓSÁG ÍTÉLETE

   2004. szeptember 21-én
   a T-104/02. sz., Société française de transports Gondrand Frères SA kontra Európai Közösségek Bizottsága ügyben (1)

   (Behozatali vámok elengedése - A 3319/94/EK rendelet 1. cikkének (3) bekezdése - A „különleges helyzet” fogalma a 2454/93/EGK rendelet 905. cikke értelmében - A Lengyelországból származó karbamid és oldott állapotú ammónium-nitrát keverék importját súlytó dömpingellenes vámok - Számlázás közvetlenül az importálóhoz)
   (2004/C 284/30)
   Az eljárás nyelve: francia
   A T-104/02. sz., Société française de transports Gondrand Frères SA, székhelye: Párizs (Franciaország), képviseli M. Famchon ügyvéd, kézbesítési cím: Luxembourg, kontra az Európai Közösségek Bizottsága (meghatalmazott: C. Durand, B. Stromsky és X. Lewis, kézbesítési cím: Luxembourg) ügyben, a Bizottság 2002. január 14-i C(2002) 24 végleges határozatának – amely azt állapította meg, hogy a behozatali vámok elengedése egy konkrét esetben nem indokolt – megsemmisítése tárgyában, az Elsőfokú Bíróság (ötödik kibővített tanács), tagjai: P. Lindh elnök és R. García-Valdecasas, J. D. Cooke, P. Mengozzi és M. E. Martins Ribeiro bírák; hivatalvezető: I. Natsinas tisztviselő, 2004. szeptember 21-én meghozta ítéletét, amelynek rendelkező része a következő:

               1)

               Az Elsőfokú Bíróság a keresetet elutasítja.

               2)

               A felperes viseli saját és a Bizottság részéről felmerült költségeket.

      (1)  HL C 156., 2002.6.29.


title: C-584/13. sz. ügy: A Cour de cassation (Franciaország) által 2013. november 19-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — Directeur général des finances publiques, Mapfre warranty SpA kontra Mapfre asistencia compania internacional de seguros y reaseguros, Directeur général des finances publiques

text:
               1.2.2014

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 31/4

         A Cour de cassation (Franciaország) által 2013. november 19-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — Directeur général des finances publiques, Mapfre warranty SpA kontra Mapfre asistencia compania internacional de seguros y reaseguros, Directeur général des finances publiques
   (C-584/13. sz. ügy)
   2014/C 31/05
   Az eljárás nyelve: francia

      A kérdést előterjesztő bíróság

   Cour de cassation

      Az alapeljárás felei

      Felperesek: Directeur général des finances publiques, Mapfre warranty SpA

      Alperesek: Mapfre asistencia compania internacional de seguros y reaseguros, Directeur général des finances publiques

      Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdés

   Az 1977. május 17-i 77/388/EGK hatodik tanácsi irányelv (1) 2. cikkét és 13. cikke B. részének a) pontját úgy kell-e értelmezni, hogy a használt járművek viszonteladójától független gazdasági szereplő által, a jármű bizonyos alkatrészeinek a mechanikus meghibásodással szemben történő biztosítására irányuló, átalányösszeg megfizetése ellenében nyújtott szolgáltatás a hozzáadottértékadó-mentes biztosítási ügyletek kategóriájába tartozik, vagy ellenkezőleg, a szolgáltatásnyújtás kategóriájába?

      (1)  A tagállamok forgalmi adóra vonatkozó jogszabályainak összehangolásáról — közös hozzáadottértékadó-rendszer: egységes adóalap-megállapításról szóló, 1977. május 17-i 77/388/EGK hatodik tanácsi irányelv (HL L 145., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 9. fejezet, 1. kötet, 23. o.)