title: T-386/07. sz. ügy: 2007. október 4-én benyújtott kereset – Peek & Cloppenburg kontra OHIM – Redfil (Agile)

text:
               8.12.2007

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 297/44

         2007. október 4-én benyújtott kereset – Peek & Cloppenburg kontra OHIM – Redfil (Agile)
   (T-386/07. sz. ügy)
   (2007/C 297/89)
   A keresetlevél nyelve: angol
   Felek

      Felperes: Peek & Cloppenburg (KG) (Hamburg, Németország) (képviselők: T. Dolde, A. Renck and V. von Bomhard)

      Alperes: Belső Piaci Harmonizációs Hivatal (védjegyek és formatervezési minták) (OHIM)

      A másik fél a fellebbezési tanács előtti eljárásban: Redfil SL (Barcelona, Spanyolország)
   Kereseti kérelmek

               —

               Az Elsőfokú Bíróság helyezze hatályon kívül a Belső Piaci Harmonizációs Hivatal (védjegyek és formatervezési minták) (OHIM) második fellebbezési tanácsának 2007. július 26-i határozatát (R 1324/2006-2. sz. ügy); és

               —

               az Elsőfokú Bíróság az alperest kötelezze a költségek viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek

      A közösségi védjegy bejelentője: Redfil SL.

      Az érintett közösségi védjegy: Az „Agile” ábrás védjegy a 18., 25. és 28. osztályba tartozó áruk vonatkozásában – 2 659 456. sz. védjegybejelentés.

      A felszólalási eljárásban hivatkozott védjegy vagy megjelölés jogosultja: A felperes.

      A hivatkozott védjegy vagy megjelölés: Az „Aygill's” közösségi és nemzeti szóvédjegy a 3., 6., 8., 9., 11., 14., 16., 18., 20., 21., 24., 25., 26., 27. és 28. osztályba tartozó áruk vonatkozásában.

      A felszólalási osztály határozata: A felszólalásnak egészében helyt adott.

      A fellebbezési tanács határozata: A felszólalási osztály határozatának hatályon kívül helyezése és a felszólalás egészében történő elutasítása.

      Jogalapok: A 40/94 rendelet 8. cikke (1) bekezdése b) pontjának megsértése.


title: C-125/07. P. sz. ügy: Az Elsőfokú Bíróság (második tanács) T-259/02-264/02. és T-271/02. sz., Raiffeisen Zentralbank Österreich AG és társai kontra az Európai Közösségek Bizottsága ügyben 2006. december 14-én hozott ítélet ellen az Erste Bank der österreichischen Sparkassen AG által 2007. március 2-án benyújtott fellebbezés

text:
               26.5.2007

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 117/7

         Az Elsőfokú Bíróság (második tanács) T-259/02-264/02. és T-271/02. sz., Raiffeisen Zentralbank Österreich AG és társai kontra az Európai Közösségek Bizottsága ügyben 2006. december 14-én hozott ítélet ellen az Erste Bank der österreichischen Sparkassen AG által 2007. március 2-án benyújtott fellebbezés
   (C-125/07. P. sz. ügy)
   (2007/C 117/10)
   Az eljárás nyelve: német
   Felek

      Fellebbező: az Erste Bank der österreichischen Sparkassen AG (képviselő: F. Montag ügyvéd)

      A másik fél az eljárásban: az Európai Közösségek Bizottsága.
   A fellebbező kérelmei
   A fellebbező azt kéri, hogy a Bíróság:

               —

               részben helyezze hatályon kívül az Elsőfokú Bíróság (második tanács) T-259/02-264/02. és T-271/02. sz. egyesített ügyekben 2006. december 14-én hozott ítéletét (1), amennyiben az elutasította a T-264/02.sz. ügyben az alperes EK-Szerződés 81. cikke alkalmazására vonatkozó eljárásban 2002. június 11-én hozott C (2002) 2091 végleges határozata ellen benyújtott keresetet, és semmisítse meg a fent említett határozatot, amennyiben az bírságot ró ki a fellebbezőre;

               —

               másodlagosan megfelelően mérsékelje az alperes EK-Szerződés 81. cikke alkalmazására vonatkozó eljárásban 2002. június 11-én hozott C (2002) 2091 végleges határozatának 3. cikkében a fellebbező féllel szemben kiszabott bírságot;

               —

               harmadlagosan helyezze hatályon kívül az Elsőfokú Bíróság fenti 1. pontban említett ítéletét, és utalja vissza az ügyet ez utóbbi elé döntéshozatal végett;

               —

               minden esetben kötelezze az alperest a költségek viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek

               1.

               Úgy véljük, hogy a megtámadott határozat tévesen értelmezte a védelemhez való jogot. A fellebbezőt ugyanis a Bizottság nem hallgatta meg szabályszerűen az osztrák takarékpénztár ágazat piacrészesedéseinek tervezett meghatározását illetően. Az Elsőfokú Bíróság az ítéletében tévesen vélte úgy, hogy az a tény, miszerint az alperes a kifogásközlésében a fellebbezőt jelölte meg a takarékpénztár ágazat csúcstársaságaként, elegendő volt ahhoz, hogy a fellebbező védelemhez való jogát biztosítsa. Az alperesnek inkább arról kellett volna tájékoztatnia a fellebbezőt, hogy e körülményből milyen következtetéseket kíván levonni.

               2.

               Érdemben úgy véljük, hogy az Elsőfokú Bíróság figyelmen kívül hagyta azt a tényt, hogy az alperes határozata

                           a)

                           megsértette 17/1962 rendelet 15. cikkének (2) bekezdését, mivel a fellebbezőnek tudta be a GiroCredit magatartását, annak a fellebbező általi megszerzése előtte időszak tekintetében. Ehelyett a GiroCredit magatartását a Bank Austria-Konzern-nek kellett volna betudnia, mivel i) ez utóbbi felügyelte a GiroCredit-et és hatással volt ez utóbbinak a Lombard clubban való részvételére, ii) részt vett a Lombard club megállapodásaiban a csoport egy másik társasága révén és iii) a határozat elfogadásakor jogilag még létezett.

                           b)

                           megsértette 17/1962 rendelet 15. cikkének (2) bekezdését, mivel a jogsértés idején (1995 és 1998 júniusa között) jogilag és gazdaságilag független takarékpénztárak piacrészesedéseit a fellebbezőnek tudta be. Nincsen jogalapja a takarékpénztárak ágazat piacrészesedései fellebbezőnek történő betudásának. Az Elsőfokú Bíróság és az alperes által alkalmazott jogalapok feltételei sem teljesültek.

                           c)

                           megsértette az EK 81. cikk (1) bekezdését, mivel a takarékpénztárak ágazat piacrészesedései fellebbezőnek történő betudása végső soron a takarékpénztárak magatartásának jogi és gazdasági beszámítását jelenti, a Bíróság által az idegen magatartás beszámításával kapcsolatban meghatározott szigorú feltételek figyelembe vétele nélkül.

                           d)

                           megsértette 17/1962 rendelet 15. cikkének (2) bekezdését, mivel nem szabhatott volna ki bírságot a GiroCredit és a takarékpénztárak piacrészesedései fellebbezőnek történt jogellenes beszámítása miatt, illetve mivel a bírságot túl magas összegben állapította meg.

                           e)

                           megsértette 17/1962 rendelet 15. cikkének (2) bekezdését, mivel még ha a takarékpénztárak piacrészesedései fellebbezőnek történt beszámítása helyes is lenne – ami nincs így –, az egész takarékpénztár ágazat a fellebbezőnek való betudása mindenképpen jogellenes volt, mivel külön bírság került kiszabásra a Bank Austria-val és az Erste österreischiche Sparkasse – Bank AG-val szemben, így az ő piacrészesedésüket nem lehetett volna – másodszor is, és így kétszeresen – figyelembe venni a bírság kiszabásakor.

                           f)

                           megsértette az EK 81. cikk (1) bekezdését, mivel a Lombard club megállapodásai nem gyakoroltak a tagállamok közötti kereskedelemre „érezhető ”hatást, így az EK 81. cikk (1) bekezdését egyáltalán nem kellett volna a jelen esetben alkalmazni.

      (1)  HL C 331, 29. o.


title: C-47/06. sz. ügy: Az Európai Közösségek Bizottsága által a Luxemburgi Nagyhercegség ellen  2006. január 30-án  benyújtott kereset

text:
               11.3.2006

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 60/31

         Az Európai Közösségek Bizottsága által a Luxemburgi Nagyhercegség ellen 2006. január 30-án benyújtott kereset
   (C-47/06. sz. ügy)
   (2006/C 60/60)
   Az eljárás nyelve: francia
   Az Európai Közösségek Bizottsága (képviseli: C. O'Reilly, meghatalmazotti minőségben, kézbesítési cím: Luxembourg) 2006. január 30-án keresetet nyújtott be az Európai Közösségek Bíróságához a Luxemburgi Nagyhercegség ellen.
   Az Európai Közösségek Bizottsága keresetében azt kéri, hogy a Bíróság:

               1)

               állapítsa meg, hogy a Luxemburgi Nagyhercegség – mivel nem fogadta el azokat a törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezéseket, amelyek szükségesek ahhoz, hogy megfeleljen a menedékkérők befogadása minimumszabályainak megállapításáról szóló, 2003. január 27-i 2003/9/EK tanácsi irányelvnek (1), illetve mivel nem értesítette az említett rendelkezésekről a Bizottságot – nem teljesítette az irányelvből eredő kötelezettségeit;

               2)

               kötelezze a Luxemburgi Nagyhercegséget a költségek viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek:
   A 2003/9/EK irányelv átültetésére rendelkezésre álló határidő 2005. február 6-án lejárt.

      (1)  HL L 31., 2003. 2. 6., 18. o.


title: C-99/15. sz. ügy: A Tribunal Supremo (Sala de lo Civil) (Spanyolország) által 2015. február 27-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Christian Liffers kontra Producciones Mandarina, S.L. és Gestevisión Telecinco, S.A.

text:
               26.5.2015

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 171/18

         A Tribunal Supremo (Sala de lo Civil) (Spanyolország) által 2015. február 27-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Christian Liffers kontra Producciones Mandarina, S.L. és Gestevisión Telecinco, S.A.
   (C-99/15. sz. ügy)
   (2015/C 171/21)
   Az eljárás nyelve: spanyol

      A kérdést előterjesztő bíróság

   Tribunal Supremo (Sala de lo Civil)

      Az alapeljárás felei

      Felperes: Christian Liffers

      Alperesek: Producciones Mandarina, S.L. és Gestevisión Telecinco, S.A.

      Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdés

               1)

               A szellemi tulajdonjogok érvényesítéséről szóló, 2004. április 29-i 2004/48/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (1) 13. cikkének (1) bekezdését lehet-e úgy értelmezni, hogy a szellemi tulajdonjog megsértése folytán sérelmet szenvedett fél, aki azon díjazás vagy jogdíjak összege alapján követel vagyoni kártérítést, amelyek őt megillették volna, ha az adott szellemi tulajdonjog felhasználására a jogsértő engedélyt kért volna, ezenfelül nem kérheti az okozott nem vagyoni kár megtérítését?

      (1)  HL L 157., 45. o.


title: C-234/13. P sz. ügy: A Törvényszék (negyedik tanács) T-278/00–T-280/00., T-282/00–T-286/00. és T-288/00–T-295/00. sz., Albergo Quattro Fontane és társai kontra Bizottság egyesített ügyekben 2013. február 20-án hozott végzése ellen a által 2013. április 29-én benyújtott fellebbezés

text:
               20.7.2013

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 207/19

         A Törvényszék (negyedik tanács) T-278/00–T-280/00., T-282/00–T-286/00. és T-288/00–T-295/00. sz., Albergo Quattro Fontane és társai kontra Bizottság egyesített ügyekben 2013. február 20-án hozott végzése ellen a által 2013. április 29-én benyújtott fellebbezés
   (C-234/13. P sz. ügy)
   2013/C 207/32
   Az eljárás nyelve: olasz

      Felek

      Fellebbező: (képviselők: A. Bianchini és F. Busetto avvocati)

      A többi fél az eljárásban: Európai Bizottság, Comitato „Venezia vuole vivere”

      A fellebbező kérelmei:

               —

               A Bíróság helyezze hatályon kívül a Törvényszék megtámadott végzését;

               —

               adjon helyt az első fokon előterjesztett kérelmeknek, és következésképpen:

                           —

                           adott esetben, és a felperesek érdekeire korlátozódva semmisítse meg a szociális terhek csökkentéséről szóló 30/1997. és 206/1995. sz. törvényekben előírt, a Velence és Chioggia területén letelepedett vállalkozások javát szolgáló támogatási intézkedésekről szóló, 1999. november 25-i 2000/394/EK bizottsági határozatot;

                           —

                           másodlagosan semmisítse meg az említett határozatot, amennyiben az a biztosított csökkentések visszatéríttetését írja elő az ítéletben érintett időszakok tekintetében esedékes kamattal növelve.

               —

               kötelezze a Bizottságot az első- és másodfokú eljárás során felmerült költségek viselésére.

      Jogalapok és fontosabb érvek

   A fellebbező fellebbezése alátámasztása érdekében a következő kilenc jogalapra hivatkozik:

                  Első jogalap: a végzés téves jellege, mivel nem állapította meg, hogy a szóban forgó intézkedések — figyelemmel azok ellentételező jellegére — nem biztosítottak semmilyen előnyt a kedvezményezetteknek.

                  Második jogalap: a végzés téves jellege, mivel nem zárta ki, vagy mindenesetre nem értékelte, hogy a szóban forgó intézkedések érinthetik a versenyt és a Közösségen belüli kereskedelmet.

                  Harmadik jogalap: a végzés téves jellege, mivel kizárta az EK 87. cikk (2) bekezdésének b) pontjában (jelenleg EUMSZ 107. cikk (2) bekezdésének b) pontja) és az EK 87. cikk (3) bekezdésének b) pontjában (jelenleg EUMSZ 107. cikk (3) bekezdésének b) pontja) említett eltérések alkalmazhatóságát.

                  Negyedik jogalap: a végzés téves jellege, mivel kizárta az EK 87. cikk (3) bekezdésének c) pontjában (jelenleg EUMSZ 107. cikk (3) bekezdésének c) pontja) említett eltérés alkalmazhatóságát.

                  Ötödik jogalap: a végzés téves jellege, mivel kizárta az EK 87. cikk (3) bekezdésének d) és e) pontjában (jelenleg EUMSZ 107. cikk (3) bekezdésének d) és e) pontja) említett eltérések alkalmazhatóságát.

                  Hatodik jogalap: végzés téves jellege, mivel kizárta az EK 86. cikk (2) bekezdésében (jelenleg EUMSZ 106. cikk (2) bekezdése) említett eltérés alkalmazhatóságát.

                  Hetedik jogalap: a végzés téves jellege, mivel kizárta a támogatás létezését, következésképpen megsértette az EK 88. cikk (3) bekezdését (jelenleg EUMSZ 108. cikk (3) bekezdése) és a 659/1999 rendelet (1) 15. cikkét.

                  Nyolcadik jogalap: a végzés téves jellege, mivel kizárta a 659/1999 rendelet 14. cikke (1) bekezdésének alkalmazhatóságát a visszatéríttetés rendjét illetően.

                  Kilencedik jogalap: a végzés téves jellege, mivel kizárta a 659/1999 rendelet 14. cikke (1) bekezdésének alkalmazhatóságát a kamatok alkalmazásával kapcsolatban.

      (1)  Az EK-Szerződés 93. cikkének alkalmazására vonatkozó részletes szabályok megállapításáról szóló, 1999. március 22-i 659/1999/EK tanácsi rendelet (HL L 83., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 8. fejezet, 1. kötet, 339. o.)


title: F-57/08. sz. ügy: 2008. június 9-én benyújtott kereset – Palazzo kontra Bizottság

text:
               2.8.2008

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 197/37

         2008. június 9-én benyújtott kereset – Palazzo kontra Bizottság
   (F-57/08. sz. ügy)
   (2008/C 197/72)
   Az eljárás nyelve: francia
   Felek

      Felperes: Armida Palazzo (Brüsszel, Belgium) (képviselők: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis és E. Marchal ügyvédek)

      Alperes: az Európai Közösségek Bizottsága
   A jogvita tárgya és leírása
   Egyrészt az Európai Közösségek tisztviselőinek személyzeti szabályzata VIII. melléklete 4. cikke jogellenességének megállapítása, másrészt pedig a kinevezésre jogosult hatóságnak a felperes által helyi alkalmazottként teljesített nyugdíjszerző szolgálati idő beszámítására vonatkozó határozatának megsemmisítése
   Kereseti kérelmek

               —

               A Közszolgálati Törvényszék állapítsa meg az Európai Közösségek tisztviselőinek személyzeti szabályzata VIII. melléklete 4. cikkének jogellenességét;

               —

               a Közszolgálati Törvényszék semmisítse meg a kinevezésre jogosult hatóság 2007. október 24-i, a felperes által helyi alkalmazottként teljesített nyugdíjszerző szolgálati idő beszámítására vonatkozó határozatát;

               —

               a Közszolgálati Törvényszék kötelezze az Európai Közösségek Bizottságát a költségek viselésére.


title: F-38/07. sz. ügy: Az Közszolgálati Törvényszék 2009. szeptember 25-i végzése — Caleprico kontra Bizottság

text:
               7.11.2009

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 267/86

         Az Közszolgálati Törvényszék 2009. szeptember 25-i végzése — Caleprico kontra Bizottság
   (F-38/07. sz. ügy) (1)

   2009/C 267/157

      Az eljárás nyelve: olasz

   A második tanács elnöke elrendelte az ügy törlését.

      (1)  HL C 140., 2007.6.23., 45. o.


title: T-569/15. sz. ügy: 2015. szeptember 25-én benyújtott kereset – Fondazione Casamica kontra Bizottság és EASME

text:
               30.11.2015

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 398/69

         2015. szeptember 25-én benyújtott kereset – Fondazione Casamica kontra Bizottság és EASME
   (T-569/15. sz. ügy)
   (2015/C 398/83)
   Az eljárás nyelve: olasz

      Felek

      Felperes: Fondazione Casamica (Salerno, Olaszország) (képviselő: M. Lamberti, avvocato)

      Alperes: Kkv-ügyi Végrehajtó Ügynökség (EASME), Európai Bizottság

      Kérelmek

   A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:

               —

               semmisítse meg az Európai Bizottság Easme Executive Agency for Small and Medium-sized Enterprises a Results of the evaluation- Ineligible proposal. Proposal: A4A, 699442- Provvedimento ref. Ares (2015)3187639. sz. megtámadott aktust (az értesítés 2015. július 29-én történt) mint a feltüntetett okoknál fogva jogellenes aktust;

               —

               mondja ki, hogy a Proposal number: A4A, 699442, acronym:A4A, title:Archeology 4 All részvételi javaslat elfogadható, és engedélyezze a felperes és partnerei számára a pályázatban az e részvétel céljából létrejött konzorcium keretében való részvételt.

      Jogalapok és fontosabb érvek

   A jelen kereset tárgyát képező pályázati felhívás célja a hozzáférhető idegenforgalom modelljének létrehozása, körvonalazása és fejlesztése, amely, a turisták fogyatékosságához kapcsolódó nehézségek meghatározását követően azokat egy olyan prototípus által hidalja át, amely valamennyi kulturális és régészeti szempontból értékes hely tekintetében alkalmazható és reprodukálható megoldást jelent.
   A projekt benyújtásához előírt feltételek sorában szerepelt továbbá, az adott ágazatban megszerzett és az idők folyamán megszilárdult szakmai tapasztalaton és az olyan jogi személy jelenlétén túl, aki szorosan kötődik az ajánlat céljaihoz, egy nemzeti, regionális vagy helyi kormányzati szerv jelenléte.
   Keresete alátámasztása érdekében a felperes két jogalapra hivatkozik.

               1.

               Első, a kérelem elfogadhatóságára vonatkozó jogalap.

                           —

                           A Soprintendenza Archeologia della Campania (Campania régészeti felügyelete) a kulturális javak és tevékenységek, valamint az idegenforgalom minisztériuma alá tartozó helyi hivatalként elismert kormányzati szerv.

               2.

               A második, a Soprintendenza partner jogi természetére vonatkozó jogalap.

                           —

                           A minisztérium általános hivatalainak a miniszterek tanácsának elnöke 2014. augusztus 29-i 171. sz. rendeletével meghatározott szervezetében a felügyeletek olyan helyi hivatalok, amelyek természete, jogi formája és feladatköre magának a minisztériumnak a jogi és adminisztratív felépítéséből következik, és annak szerves részét képezik, nem felhatalmazáson alapuló jogkört gyakorolnak, és nem tekinthetők kormányzati szerv felhatalmazása alapján eljáró szervezeteknek.


title: T-150/05. sz. ügy: Markku Sahlstedt, Juha Kankkunnen, Mikko Tanner, Toini Tanner, Liisa Tanner, Eeva Jokinen, Aili Oksanen, Olli Tanner, Leena Tanner, Aila Puttonen, Risto Tanner, Tom Järvinen, Runo K. Kurko, Maa- ja metsätaloustuottajain keskusliitto MTK ry és MTK säätiö által az Európai Közösségek Bizottsága ellen 2005. április 18-án benyújtott kereset

text:
               11.6.2005

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 143/42

         Markku Sahlstedt, Juha Kankkunnen, Mikko Tanner, Toini Tanner, Liisa Tanner, Eeva Jokinen, Aili Oksanen, Olli Tanner, Leena Tanner, Aila Puttonen, Risto Tanner, Tom Järvinen, Runo K. Kurko, Maa- ja metsätaloustuottajain keskusliitto MTK ry és MTK säätiö által az Európai Közösségek Bizottsága ellen 2005. április 18-án benyújtott kereset
   (T-150/05. sz. ügy)
   (2005/C 143/78)
   Az eljárás nyelve: finn
   Markku Sahlstedt, Juha Kankkunnen, Mikko Tanner, Toini Tanner, Liisa Tanner, Eeva Jokinen, Aili Oksanen, Olli Tanner, Leena Tanner, Aila Puttonen, Risto Tanner, Tom Järvinen, Runo K. Kurko, Maa- ja metsätaloustuottajain keskusliitto MTK ry és MTK säätiö (a felpereseket képviseli: Kari Marttinen ügyvéd) 2005. április 18-án keresetet nyújtottak az Európai Közösségek Elsőfokú Bíróságához az Európai Közösségek Bizottsága ellen.
   A felperesek keresetükben azt kérik, hogy az Elsőfokú Bíróság:

               —

               a vitatott határozatot (1) teljes egészében semmisítse meg,

               —

               ha ez nem lehetséges, másodlagosan a vitatott határozatnak azt a részét semmisítse meg, amelyben felsorolt területek a Finn Köztársaságot érintik,

               —

               ha ez sem lehetséges, harmadsorban, a határozatot abban a részében semmisítse meg, amely a keresetlevélben 6.2.2.7. pont alatt egyenként felsorolt területeket érinti,

               —

               kötelezze az Európai Közösségek Bizottságát valamennyi költség viselésére, ideértve a törvényes kamatokat is.

         Jogalapok és fontosabb érvek:
   A felperesek álláspontja szerint a határozat sérti a közösségi jogot, és különösen a természetvédelmi irányelv 4. cikkét és III. mellékletét. A felperesek három fő érvvel támasztják alá, hogy a határozat a közösségi jogba ütközik:

               a)

               A Natura 2000 hálózat a természetvédelmi irányelv 3. cikke szerint a természetvédelmi területek koherens európai hálózata. A hálózat koherenciájának biztosítása és a kedvező védettségi állapot fenntartása érdekében a területek kijelöléséről szóló 4. cikk és a III. melléklet rendelkezései mind a tagállamok, mind a Bizottság vonatkozásában kötelező erejűek. A területek kiválasztása során egyikük sem hagyhatja figyelmen kívül az előkészítő jellegű határozatokat vagy rész-határozatokat. A területek kijelölése az egyes tagállamok koherens szempontjai szerint kell, hogy történjen.

               b)

               A III. melléklet I. szakasza (a tagállamok szintjén) és II. szakasza (a Bizottság szintjén) joghatályos intézkedések egységes rendszerét hozzák létre. A II. szakaszban lefolytatott eljárás és a közösségi jelentőségű területekről szóló határozat nincs összhangban az irányelvvel, ha az I. szakasz szerinti javaslat nem felel meg az irányelv által támasztott követelményeknek, és

               c)

               a II. szakaszban a Bizottságnak a tagállamokkal együtt kellene kooordinálnia azok javaslatait, illetve határmódosításokat kellene foganatosítania a biogeográfiai régió területei esetében, ami azon alapul, hogy a kedvező védettségi állapotot behatóbban vizsgálhatja, mint a tagállamok.

         A Finn Köztársaság által az I. szakaszban azon területekre tett javaslat, amelyek közül a Bizottság az irányelv 4. cikke (2) bekezdésének harmadik albekezdése alapján a közösségi jelentőségű területeket kijelölte, a felperesek álláspontja szerint nem felel meg a természetvédelmi irányelv által a területek kijelölésére kötelezően megállapított szempontoknak.
   A felperesek szerint a Bizottság köteles biztosítani, hogy a tagállamok által javasolt területek megfeleljenek azoknak a biogeográfiai követelményeknek, amelyek a területeknek a II. szakasz lezárását követően meghozott határozatba történő felvétele feltételeit jelentik. A Bizottságnak ezért nem szabadna jóváhagynia a közösségi jelentőségű területek jegyzékébe felvenni javasolt területeket azok biogeográfiai tulajdonságainak megfelelő vizsgálata nélkül.

      (1)  A 92/43/EGK tanácsi irányelv alapján hozott, a boreális biogeográfiai régióban a közösségi jelentőségű területek jegyzékének összeállítására vonatkozó, 2005. január 13-i 2005/101/EK bizottsági határozat (HL L 40., 1. o.).


title: T-69/09. sz. ügy: 2009. február 20-án benyújtott kereset – Provincie Groningen és Provincie Drenthe kontra Bizottság

text:
               18.4.2009

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 90/33

         2009. február 20-án benyújtott kereset – Provincie Groningen és Provincie Drenthe kontra Bizottság
   (T-69/09. sz. ügy)
   2009/C 90/51
   Az eljárás nyelve: holland

      Felek

      Felperesek: Provincie Groningen (Groningen, Hollandia) és Provincie Drenthe (Assen, Hollandia) (képviselők: C. Dekker és E. Belhadj ügyvédek)

      Alperes: az Európai Közösségek Bizottsága

      Kereseti kérelmek

               —

               Az Elsőfokú Bíróság részben semmisítse meg az Európai Regionális Fejlesztési Alapból nyújtott azon támogatás csökkentéséről szóló, 2008. december 11-i C (2008) 8355 bizottsági határozat 2. cikkét, amelyet a 2. célhoz tartozó Groningen-Drenthe régióra vonatkozó 97. 07. 13. 003. sz. egységes programozási dokumentum keretében az 1997. május 26-i C (1997) 1362 bizottsági határozat hagyott jóvá, az említett előbbi határozatnak 1 139 346,24 euró tervezett átalánykorrekcióra vonatkozó, illetve a nem támogatható kiadásokat összesen 8 441 804 NLG-ben meghatározó, illetve azon részében, amely az 5, 76 %-os extrapolált korrekcióra és a közbeszerzési irányelvekben előírt küszöbérték alatti értékű szerződések tekintetében az elmaradt nyilvános ajánlati felhívás tekintetében 1 160 465 NLG mértékű korrekcióra vonatkozik;

               —

               az Elsőfokú Bíróság a Bizottságot kötelezze a jelen jogvita költségeinek viselésére.

      Jogalapok és fontosabb érvek

   A felperesek a keresetük alátámasztása érdekében először is a 4253/88 rendelet (1) 24. cikkének a megsértését kifogásolják, mivel a Bizottság a megállapított szabálytalanságok miatt 5,76 %-os extrapolált korrekciót, a különleges projekt- és programelőírások megszegése miatt pedig 2 %-os átalánykorrekciót írt elő annak ellenére, hogy ezek a korrekciók nem alapíthatók az említett cikkre.
   Másodszor a felperesek az EK 28. cikk és az EK 49. cikk megsértését kifogásolják, mivel a Bizottság nem ismerte fel, hogy azok a szerződések, amelyeknek az értéke a 93/37/EGK (2), 93/38/EGK (3) és 92/50/EGK (4) irányelvekben a közbeszerzési eljárásra vonatkozóan előírt küszöbértéket meghaladják, az áruk szabad mozgására, valamint a szolgáltatásnyújtás szabadságára vonatkozó rendelkezések alapján csak akkor ítélendők oda, ha a szerződésnek határokon átnyúló aspektusa van.
   Harmadszor a felperesek a jogbiztonság és a bizalomvédelem elvének a megsértésére hivatkoznak, mivel a Bizottság megállapította, hogy azok a szerződések, amelyeknek az értéke az irányelvekben a közbeszerzési eljárásra vonatkozóan előírt küszöbértéket nem éri el, csak az áruk szabad mozgására, valamint a szolgáltatásnyújtás szabadságára vonatkozó rendelkezések alapján ítélhetők oda annak ellenére, hogy ez az egységes programozási dokumentumok végrehajtásának idején a 2. célhoz tartozó Groningen-Drenthe régió vonatkozásában nem volt egyértelmű.
   Negyedszer a felperesek az EK-Szerződésnek, és különösen az EK 211. cikknek a megsértésére hivatkoznak, mivel a Bizottság a projektekre vonatkozó nemzeti előírások állítólagos megszegése miatt 2 %-os átalánycsökkentést alkalmazott annak ellenére, hogy erre nem volt hatásköre.
   Ötödször a felperesek a 4253/88 rendelet és a 2064/97 rendelet (5) megsértésére hivatkoznak, mivel a Bizottság álláspontjával ellentétben az igazgatási és ellenőrzési rendszer vonatkozásában a kötelezettségeiket teljesítették.
   Hatodszor a felperesek a bizalomvédelem elvének a megsértését kifogásolják, mivel a Bizottság magatartása alapján megalapozottan bíztak abban, hogy a meglevő igazgatási és ellenőrzési rendszer és az egyéb felügyeleti módszerek a kötelezettségeik teljesítéséhez megfelelőek.
   Hetedszer a felperesek a 4253/88 rendelet megsértését kifogásolják, mivel a Bizottság tévesen képviselte azt az álláspontot, hogy a „Noord-Zuidroute” projektet nem fejezték be időben, és hogy az igazgatási és ellenőrzési rendszer vonatkozásában hibákat követtek el, amely miatt 2 %-os átalánycsökkentést alkalmazott.
   Nyolcadszor a felperesek a 93/36/EGK irányelv (6) megsértésére hivatkoznak, mivel a Bizottság tévesen képviselte azt az álláspontot, hogy a „Waterfabriek Noorder Dierenpark Emmen” projekt keretében a membránok és folyamatirányító rendszer szállítására vonatkozó szerződéseket kötöttek, amelyeket a 93/36/EGK irányelvvel ellentétes módon mindenfajta verseny biztosítása nélkül ítéltek oda, hiszen a 93/36/EGK irányelv ezt az adott esetben teljes mértékig lehetővé teszi.
   Kilencedszer a felperesek a 92/50/EGK irányelv és a 93/36/EGK irányelv megsértésére hivatkoznak, mivel a Bizottság tévesen képviselte azt az álláspontot, hogy a „Waterfabriek Noorder Dierenpark Emmen” projekt keretében olyan szerződést kötöttek a projektnek és annak kereteinek az irányítására, amelyet a 92/50/EGK irányelv rendelkezései ellenére mindenfajta verseny biztosítása nélkül ítéltek oda, annak ellenére, hogy ez a szerződés a 93/37/EGK irányelv értelmében az építési munkálatok kivitelezésének a részét képezte, és ezért nem kellett rá külön ajánlati felhívást kiírni.
   Tizedszer a felperesek a 93/38/EGK irányelv megsértésére hivatkoznak, mivel a Bizottság tévesen képviselte azt az álláspontot, hogy a „Centraal Station Groningen” projekt keretében egy ideiglenes szállásegységek bérletére vonatkozó szerződést a 93/38/EGK irányelv rendelkezéseivel ellentétesen ítéltek oda annak ellenére, hogy az ideiglenes szállás létrehozása a 93/98/EGK irányelv értelmében építési munka.
   Tizenegyedszer a felperesek a 4253/88 rendelet megsértésére hivatkoznak, mivel a Bizottság tévesen képviselte azt az álláspontot, hogy a „Noord-Niederland” technológiai központ támogatása az egységes programozási dokumentumnak nem felel meg.
   Végezetül a felperesek az EK-Szerződés és a 4253/88 rendelet megsértésére hivatkoznak, mivel a Bizottság a teljes hibaszázalék kiszámításakor jogellenesen vette figyelembe a „Verbouwplan Martinihal Groningen”-re vonatkozó megállapításokat.

      (1)  A 2052/88 rendeletnek a különböző strukturális alapok tevékenységeinek egymás között, valamint az Európai Beruházási Bank és az egyéb meglévő pénzügyi eszközök műveleteivel történő összehangolása tekintetében történő végrehajtására vonatkozó rendelkezések megállapításáról szóló, 1988. december 19-i 4253/88/EGK tanácsi rendelet (HL L 374., 1. o.).

      (2)  Az építési beruházásra irányuló közbeszerzési szerződések odaítélési eljárásainak összehangolásáról szóló, 1993. június 14-i 93/37/EGK tanácsi irányelv (HL L 199., 54. o.; magyar nyelvű különkiadás 6. fejezet, 2. kötet, 163. o.).

      (3)  A vízügyi, energiaipari, szállítási és távközlési ágazatokban működő vállalkozások beszerzési eljárásainak összehangolásáról szóló, 1993. június 14-i 93/38/EGK tanácsi irányelv (HL L 199., 84. o.; magyar nyelvű különkiadás 6. fejezet, 2. kötet, 194. o.).

      (4)  A szolgáltatásnyújtásra irányuló közbeszerzési szerződések odaítélési eljárásainak összehangolásáról szóló, 1992. június 18-i 92/50/EGK tanácsi irányelv (HL L 209., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 6. fejezet, 1. kötet, 322. o.).

      (5)  A 4253/88/EGK tanácsi rendeletnek a strukturális alapok által társfinanszírozott műveletek tagállamok általi pénzügyi ellenőrzése tekintetében történő végrehajtása részletes szabályainak megállapításáról szóló, 1997. október 15-i 2064/97/EK bizottsági rendeletet (HL L 290., 1. o.).

      (6)  Az árubeszerzésre irányuló közbeszerzési szerződések odaítélési eljárásainak összehangolásáról szóló, 1993. június 14-i 93/36/EGK tanácsi irányelv (HL L 199., 1.o.; magyar nyelvű különkiadás 6. kötet, 2. fejezet, 110. o.)


title: T-15/05. sz. ügy: Wim de Waele által 2005. január 18-án a Belső Piaci Harmonizációs Hivatal (védjegyek és formatervezési minták) (OHIM) ellen benyújtott kereset

text:
               5.3.2005

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 57/40

         Wim de Waele által 2005. január 18-án a Belső Piaci Harmonizációs Hivatal (védjegyek és formatervezési minták) (OHIM) ellen benyújtott kereset
   (T-15/05. sz. ügy)
   (2005/C 57/67)
   Az eljárás nyelve: holland
   Wim de Waele, lakóhelye: Brugge (Belgium), képviseli Paul Maeyaert és Samuel Granata ügyvédek, 2005. január 18-án keresetet nyújtott be az Európai Közösségek Elsőfokú Bíróságához a Belső Piaci Harmonizációs Hivatal (védjegyek és formatervezési minták) (OHIM) ellen.
   A felperes keresetében azt kéri, hogy az Elsőfokú Bíróság:

               —

               változtassa meg és részben semmisítse meg az OHIM első fellebbezési tanácsának 2004. november 16-i határozatát (R 820/2004-1. sz. ügy), különösen a 18. osztályba tartozó „hús- és hentesárubél” körébe sorolható árukra vonatkozó részében, de legalább a „hivatásos felvásárlóknak szánt hús- és hentesárubél” körébe tartozó árukra vonatkozóan;

               —

               kötelezze az OHIM-ot az eljárási költségek viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek

               A bejelentett közösségi védjegy:

               Jobb- és baloldalán bevágott, rombuszformákat alkotó, hosszúkás alakú térbeli védjegy a 18., 29. és 30. osztályba tartozó áruk vonatkozásában – védjegybejelentési szám: 3 050 531.

               Az elbíráló határozata:

               A bejelentés elutasítása.

               A fellebbezési tanács határozata:

               A fellebbezés elutasítása.

               Jogalapok:

               A 40/94/EK tanácsi rendelet 7. cikke (1) bekezdése b) pontjának megsértése.


title: C-5/09. sz. ügy: 2009. január 8-án benyújtott kereset – Az Európai Közösségek Bizottsága kontra Görög Köztársaság

text:
               7.3.2009

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 55/19

         2009. január 8-án benyújtott kereset – Az Európai Közösségek Bizottsága kontra Görög Köztársaság
   (C-5/09. sz. ügy)
   (2009/C 55/32)
   Az eljárás nyelve: görög
   Felek

      Felperes: az Európai Közösségek Bizottsága (képviselők: N. Yerrell és M. Karanasou-Apostolopoulou)

      Alperes: Görög Köztársaság
   Kereseti kérelmek

               —

               A Bíróság állapítsa meg, hogy a Görög Köztársaság, mivel nem hozta meg azokat törvényi, rendeleti és közigazgatási intézkedéseket, melyek szükségesek ahhoz, hogy megfeleljen a 2005. november 16-i 2005/68/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvnek (1), vagy legalábbis erről nem tájékoztatta a Bizottságot, nem teljesítette az ezen irányelvből eredő kötelezettségeit;

               —

               A Bíróság a Görög Köztársaságot kötelezze a költségek viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek
   A 2005. november 16-i 2005/68/EK irányelv átültetésére rendelkezésre álló határidő 2007. december 10-én lejárt.

      (1)  HL L 323., 2005.12.9., 1. o.


title: A Bíróság ítélete (első tanács) 2004. december 9-én a C-177/03. sz. Európai Közösségek Bizottsága kontra Francia Köztársaság ügyben (Tagállami kötelezettségszegés – 89/618/EAK irányelv – Lakosság tájékoztatása radiológiai veszélyhelyzet esetén – Átültetés elmulasztása)

text:
               19.2.2005

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 45/7

      A BÍRÓSÁG ÍTÉLETE

   (első tanács)
   2004. december 9-én
   a C-177/03. sz. Európai Közösségek Bizottsága kontra Francia Köztársaság ügyben (1)

   (Tagállami kötelezettségszegés - 89/618/EAK irányelv - Lakosság tájékoztatása radiológiai veszélyhelyzet esetén - Átültetés elmulasztása)
   (2005/C 45/13)
   Az eljárás nyelve: francia
   A C-177/03. sz. Európai Közösségek Bizottsága (meghatalmazott: J. Grunwald és B. Stromsky) kontra Francia Köztársaság (meghatalmazott: G. de Bergues és E. Puisais) ügyben, az Euratom 141. cikk alapján 2003. április 16-án kötelezettségszegés megállapítása iránt benyújtott kereset tárgyában, a Bíróság (első tanács), tagjai P. Jann, a tanács elnöke, K. Lenaerts, J. N. Cunha Rodrigues (előadó), M. Ilešič és E. Levits, bírák, főtanácsnok: L. A. Geelhoed, hivatalvezető: R. Grass, 2004. december 9-én meghozta ítéletét, amelynek rendelkező része a következő:

               1)

               Azáltal, hogy nem fogadta el 2000. október 27-ig azokat az intézkedéseket, amelyek szükségesek ahhoz, hogy megfeleljen a lakosságnak a radiológiai veszélyhelyzet esetén alkalmazandó egészségvédelmi intézkedésekről és a védekezés során irányadó magatartási szabályokról történő tájékoztatásáról szóló, 1989. november 27-i 89/618/Euratom tanácsi irányelv 2., 3., 6. és 7. cikkének, a Francia Köztársaság nem teljesítette az ezen irányelvből eredő kötelezettségeit.

               2)

               A keresetet ezt meghaladóan elutasítja.

               3)

               A felek maguk viselik saját költségeiket.

      (1)  HL C 146., 2003.6.21.


title: A Bíróság ítélete ( 2012. október 3. ) az E-15/11. számú – Arcade Drilling AS kontra a nyugati adózási régió által képviselt norvég állam ügyben (A letelepedés szabadsága – az EGT 31. és 34. cikke – adózás – az adókikerüléssel szembeni küzdelem elvei – arányosság)

text:
               31.1.2013

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 29/7

         A BÍRÓSÁG ÍTÉLETE
   (2012. október 3.)
   az E-15/11. számú
   Arcade Drilling AS kontra a nyugati adózási régió által képviselt norvég állam ügyben
   (A letelepedés szabadsága – az EGT 31. és 34. cikke – adózás – az adókikerüléssel szembeni küzdelem elvei – arányosság)
   2013/C 29/08
   Az E-15/11. sz., Arcade Drilling AS kontra a nyugati adózási régió által képviselt norvég állam ügyben – a Bírósághoz az Oslo tingrett (oslói kerületi bíróság) által benyújtott KÉRELEM az EFTA-államok közötti, Felügyeleti Hatóság és Bíróság létrehozásáról szóló megállapodás 34. cikke alapján az EGT megállapodás 31. és 34. cikkének értelmezése iránt – a Carl Baudenbacher elnökből, Per Christiansen bíróból és Páll Hreinsson előadó bíróból álló Bíróság 2012. október 3-án ítéletet hozott, amelynek rendelkező része a következőképpen szól:

               1.

               Mivel hiányoznak az egyértelmű és pontos nemzeti jogi rendelkezések arra vonatkozóan, hogy fel kell-e számolni azt a társaságot, amely a létrejöttének helye szerinti államon kívülre helyezi át a székhelyét, továbbá az illetékes hatóságok és bíróságok sem hoztak felszámolást elrendelő határozatot, a székhely másik EGT-államba történő áthelyezése nem érinti a társaságnak azt a jogát, hogy az EGT-megállapodás 31. cikkére hivatkozzon. Ilyen esetekben a társaság hivatkozhat az EGT-megállapodás 31. cikkére annak érdekében, hogy vitassa a székhelyének másik EGT-államba történő áthelyezése alkalmával a hazai állam által kirótt adó jogszerűségét.
               A székhelyét Norvégia területén kívülre helyező társaság által fizetendő adó összegének végleges megállapítása, ami az adóhatóságok azon értékelésén alapszik, hogy a társaság kikerüli az adófizetést annak következtében, hogy a nemzeti társasági jog szerint fel kell számolni és meg kell szüntetni a tevékenységét, az EGT-megállapodás 31. és 34. cikkének korlátozását jelenti, amennyiben az említett kötelezettséget megsértő, azonban székhelyüket áthelyezni nem kívánó társaságok mentesülnek a felszámolási adó alól.

               2.

               A társaság által fizetendő adó összegének végleges megállapítása, ami az adóhatóságok azon értékelésén alapszik, hogy a társaság kikerüli az adófizetést annak következtében, hogy a nemzeti társasági jog szerint fel kell számolni és meg kell szüntetni a tevékenységét, indokolható az adózási jogkörök EGT-államok közötti kiegyensúlyozott elosztásának fenntartása és az adókikerülés megelőzése alapján. Az említett indokok közérdeken alapuló nyomós okoknak minősülnek. Továbbá, a társaság által fizetendő adó összegének végleges megállapítása megfelelő intézkedés e célkitűzések eléréséhez.
               A társaság által fizetendő adó összegének végleges megállapítását, ami a származási EGT-állam adóhatóságainak azon értékelésén alapszik, hogy a társaság kikerüli az adófizetést annak következtében, hogy a nemzeti társasági jog szerint fel kell számolni és meg kell szüntetni a tevékenységét, olyan intézkedésnek kell tekinteni, amely nem lépi túl az adózási jogkörök EGT-államok közötti kiegyensúlyozott elosztása fenntartásának és az adókikerülés megelőzésének szükségességével kapcsolatos célkitűzések eléréséhez szükséges mértéket, amennyiben előírja objektív és ellenőrizhető tényezők figyelembevételét annak megállapítása céljából, hogy a székhely áthelyezése a belső társasági joggal összeegyeztethetetlen intézkedésnek minősül-e, vagy sem.
               Ha az objektív és ellenőrizhető tényezők mérlegelése alapján az a következtetés adódik, hogy a vállalat nem felel meg a nemzeti társasági jog szabályainak, és ezért fel kell számolni, a fizetendő adó összegének végleges megállapításakor a felszámolás következményeire kell szorítkozni annak érdekében, hogy továbbra is az arányosság elvének megfelelően járjanak el. A nemzeti bíróság feladata annak ellenőrzése, hogy az alapügyben hozott kérdéses határozat túllépi-e a jogszabály által kitűzött cél eléréséhez szükséges mértéket.
               Az EGT-megállapodás 31. cikke kizárja az olyan nemzeti intézkedéseket, amelyek előírják a nem realizált értéknövekedés, valamint a vállalat nemzeti jog szerinti önálló jogi személyiségének elvesztésekor végzett adóhatósági vizsgálatkor fennálló adózási helyzet alapján történő azonnali adóbehajtást.


title: T-638/14. sz. ügy: A Törvényszék 2016. április 8-i ítélete – Frinsa del Noroeste kontra EUIPO – Frisa Frigorífico Rio Doce (FRISA) („Európai uniós védjegy — Felszólalási eljárás — A FRISA európai uniós ábrás védjegy bejelentése — Frinsa korábbi európai uniós ábrás védjegy — Viszonylagos kizáró ok — A korábbi védjegy tényleges használata — Új tények és bizonyítékok bemutatása a Törvényszék előtti kereset alátámasztása céljából — Megváltoztatásra vonatkozó hatáskör — A 207/2009/EK rendelet 42. cikkének (2) és (3) bekezdése, 65. cikke és 76. cikke (1) bekezdésének vége — A 2868/95/EK rendelet 22. szabályának (2)-(4) bekezdése”)

text:
               30.5.2016

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 191/25

         A Törvényszék 2016. április 8-i ítélete – Frinsa del Noroeste kontra EUIPO – Frisa Frigorífico Rio Doce (FRISA)
   (T-638/14. sz. ügy) (1)

   ((„Európai uniós védjegy - Felszólalási eljárás - A FRISA európai uniós ábrás védjegy bejelentése - Frinsa korábbi európai uniós ábrás védjegy - Viszonylagos kizáró ok - A korábbi védjegy tényleges használata - Új tények és bizonyítékok bemutatása a Törvényszék előtti kereset alátámasztása céljából - Megváltoztatásra vonatkozó hatáskör - A 207/2009/EK rendelet 42. cikkének (2) és (3) bekezdése, 65. cikke és 76. cikke (1) bekezdésének vége - A 2868/95/EK rendelet 22. szabályának (2)-(4) bekezdése”))
   (2016/C 191/32)
   Az eljárás nyelve: olasz

      Felek

      Felperes: Frinsa del Noroeste, SA (Santa Eugenia de Ribeira, Spanyolország) (képviselő: J. Botella Reyna ügyvéd)

      Alperes: az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala (képviselő: J. Crespo Carrillo, meghatalmazott)

      A másik fél az EUIPO fellebbezési tanácsa előtti eljárásban: Frisa Frigorífico Rio Doce, SA (Espírito Santo, Brazília)

      Az ügy tárgya

   Az EUIPO negyedik fellebbezési tanácsának a Frinsa del Noroeste, SA et Frisa Frigorífico Rio Doce, SA közötti felszólalási eljárással kapcsolatban 2014. július 1-jén hozott határozata (R 1547/2013-4. és R 1851/2013-4 sz. egyesített ügyek) ellen benyújtott kereset.

      Az ítélet rendelkező része

               1)

               A Törvényszék hatályon kívül helyezi az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala (EUIPO) negyedik fellebbezési tanácsának 2014. július 1-jei határozatát (R 1547/2013-4. és R 1851/2013-4 sz. egyesített ügyek).

               2)

               A felek maguk viselik saját költségeiket.

      (1)  HL C 380., 2014.10.27.


title: C-219/15. sz. ügy: A Bundesgerichtshof (Németország) által 2015. május 13-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Elisabeth Schmitt kontra TÜV Rheinland LGA Products GmbH

text:
               24.8.2015

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 279/17

         A Bundesgerichtshof (Németország) által 2015. május 13-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Elisabeth Schmitt kontra TÜV Rheinland LGA Products GmbH
   (C-219/15. sz. ügy)
   (2015/C 279/21)
   Az eljárás nyelve: német

      A kérdést előterjesztő bíróság

   Bundesgerichtshof

      Az alapeljárás felei

      Felperes: Elisabeth Schmitt

      Alperes: TÜV Rheinland LGA Products GmbH

      Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

   Az-e az irányelv (1) célja és szándéka, hogy a minőségbiztosítási rendszer felülvizsgálatával, a gyártmányterv vizsgálatával és a felügyelettel megbízott kijelölt szervezet a III. osztályba tartozó orvostechnikai eszközök esetében valamennyi lehetséges páciens védelme érdekében tevékenykedjen, és ezért felróható kötelezettségszegés esetén közvetlenül és korlátlanul felelhessen az érintett páciensekkel szemben?
   Az következik-e a 93/42/EGK irányelv II. mellékletének hivatkozott pontjaiból, hogy a minőségbiztosítási rendszer felülvizsgálatával, a gyártmányterv vizsgálatával és a felügyelettel megbízott kijelölt szervezetet a III. osztályba tartozó orvostechnikai eszközök esetében általános vagy legalább eseti termékvizsgálati kötelezettség terheli?
   Az következik-e a 93/42/EGK irányelv II. mellékletének hivatkozott pontjaiból, hogy a minőségbiztosítási rendszer felülvizsgálatával, a gyártmányterv vizsgálatával és a felügyelettel megbízott kijelölt szervezetet a III. osztályba tartozó orvostechnikai eszközök esetében általános vagy legalább eseti kötelezettség terheli a tekintetben, hogy áttekintse a gyártó üzleti iratait, és/vagy előre be nem jelentett ellenőrzéseket hajtson végre?

      (1)  Az aktív beültethető orvostechnikai eszközökre vonatkozó tagállami jogszabályok közelítéséről szóló 90/385/EGK tanácsi irányelv, az orvostechnikai eszközökről szóló 93/42/EGK tanácsi irányelv, valamint a biocid termékek forgalomba hozataláról szóló 98/8/EK irányelv módosításáról szóló, 2007. szeptember 5-i 2007/47/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvvel (HL L 247., 21. o.) módosított, az orvostechnikai eszközökről szóló, 1993. június 14-i 93/42/EGK tanácsi irányelv (HL L 169., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 13. fejezet, 12. kötet, 82. o.).


title: C-599/11. P. sz. ügy: A Törvényszék (második tanács) T-99/10. sz., Meica Ammerländische Fleischwarenfabrik Fritz Meinen GmbH & Co. KG kontra Belső Piaci Harmonizációs Hivatal (védjegyek és formatervezési minták) (OHIM) ügyben 2011. szeptember 20-án hozott ítélete ellen a TofuTown.com GmbH által 2011. november 28-án benyújtott fellebbezés

text:
               5.5.2012

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 133/14

         A Törvényszék (második tanács) T-99/10. sz., Meica Ammerländische Fleischwarenfabrik Fritz Meinen GmbH & Co. KG kontra Belső Piaci Harmonizációs Hivatal (védjegyek és formatervezési minták) (OHIM) ügyben 2011. szeptember 20-án hozott ítélete ellen a TofuTown.com GmbH által 2011. november 28-án benyújtott fellebbezés
   (C-599/11. P. sz. ügy)
   2012/C 133/25
   Az eljárás nyelve: német

      Felek

      Fellebbező: TofuTown.com GmbH (képviselő: B. Krause ügyvéd)

      A másik fél az eljárásban: Belső Piaci Harmonizációs Hivatal (védjegyek és formatervezési minták) (OHIM), Meica Ammerländische Fleischwarenfabrik Fritz Meinen GmbH & Co. KG

      A fellebbező kérelmei

   A fellebbező azt kéri, hogy a Bíróság

               —

               helyezze hatályon kívül a megtámadott ítéletet;

               —

               kötelezze a Meica Ammerländische Fleischwarenfabrik Fritz Meinen GmbH & Co. KG-t mindkét eljárás költségeinek viselésére, vagy a fellebbezés (valószínűtlen) elutasítása esetén a költségek megosztására.

      Jogalapok és fontosabb érvek

   A jelen fellebbezés a Törvényszék azon ítélete ellen irányul, amellyel az hatályon kívül helyezte a Belső Piaci Harmonizációs Hivatal (védjegyek és formatervezési minták) negyedik fellebbezési tanácsának a Meica Ammerländische Fleischwarenfabrik Fritz Meinen GmbH & Co. KG és a TofuTown.com GmbH közötti felszólalási eljárással kapcsolatban 2010. január 7-én hozott határozatát.
   A fellebbező álláspontja szerint a megtámadott ítéletet a következő okokból kell hatályon kívül helyezni:

               Először, a Törvényszék tévesen alkalmazta a jogot azáltal, hogy új kritériumokat alkalmazva megállapította az összetévesztés veszélyének fennállását a 207/2009 rendelet (1) 8. cikke (1) bekezdésének b) pontjára tekintettel. A megtámadott ítélet szerint a fogalmi hasonlóság megállapításához elegendő, ha mindkét fogalom egy közös főfogalomból ered, és — bár fogalmilag különbözőek — nem ellentétesek egymással, ami nem egyeztethető össze az eddigi ítélkezési gyakorlattal.

               Másodszor, a Törvényszék jogilag tévesen állapította meg az összetévesztés veszélyének fennállását, anélkül hogy figyelembe vette volna a védjegyek hasonlóságának megítélésre vonatkozó valamennyi releváns és elfogadott kritériumot. A jelen ügyben az egyetlen közös alkotóelem a felszólalásban hivatkozott védjegy végén áll. Az állandó ítélkezési gyakorlat szerint az az alapelv érvényesül, hogy a fogyasztó általában nagyobb figyelmet szentel a védjegy elejének, mint a végének.

      (1)  A közösségi védjegyről szóló, 2009. február 26-i 207/2009/EK tanácsi rendelet (kodifikált változat) (HL L 78., 1. o.).


title: C-549/08. sz. ügy: A Bíróság (hatodik tanács) 2009. október 1-jei ítélete — Az Európai Közösségek Bizottsága kontra Írország (Tagállami kötelezettségszegés — 2006/70/EK irányelv — Pénzmosás és a terrorizmus finanszírozása — Az előírt határidőn belüli átültetés elmaradása)

text:
               21.11.2009

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 282/14

         A Bíróság (hatodik tanács) 2009. október 1-jei ítélete — Az Európai Közösségek Bizottsága kontra Írország
   (C-549/08. sz. ügy) (1)

   (Tagállami kötelezettségszegés - 2006/70/EK irányelv - Pénzmosás és a terrorizmus finanszírozása - Az előírt határidőn belüli átültetés elmaradása)
   2009/C 282/26
   Az eljárás nyelve: angol

      Felek

      Felperes: az Európai Közösségek Bizottsága (képviselők: P. Dejmek és A.-A. Gilly, meghatalmazottak)

      Alperes: Írország (képviselő: D. O’Hagan, meghatalmazott)

      Tárgy

   Tagállami kötelezettségszegés — A „politikai közszereplők” fogalmát, valamint az egyszerűsített ügyfél-átvilágítási eljárások és az alkalmi vagy nagyon korlátozott alapon folytatott pénzügyi tevékenység alapján nyújtott mentesség technikai követelményeit illetően a 2005/60/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvre vonatkozó végrehajtási intézkedések megállapításáról szóló, 2006. augusztus 1-jei 2006/70/EK bizottsági irányelvnek (HL L 214., 29. o.) való megfeleléshez szükséges rendelkezések előírt határidőn belül történő elfogadásának elmaradása

      Rendelkező rész

               1.

               Írország — mivel nem fogadta el azokat a törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezéseket, amelyek szükségesek ahhoz, hogy megfeleljen a „politikai közszereplők” fogalmát, valamint az egyszerűsített ügyfél-átvilágítási eljárások és az alkalmi vagy nagyon korlátozott alapon folytatott pénzügyi tevékenység alapján nyújtott mentesség technikai követelményeit illetően a 2005/60/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvre vonatkozó végrehajtási intézkedések megállapításáról szóló, 2006. augusztus 1-jei 2006/70/EK bizottsági irányelvnek — nem teljesítette az ezen irányelvből eredő kötelezettségeit.

               2.

               A Bíróság Írországot kötelezi a költségek viselésére.

      (1)  HL C 55., 2009.3.7.


title: C-167/05. sz. ügy: Az Európai Közösségek Bizottsága által a Svéd Királyság ellen 2005. április 14-én benyújtott kereset

text:
               9.7.2005

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 171/6

         Az Európai Közösségek Bizottsága által a Svéd Királyság ellen 2005. április 14-én benyújtott kereset
   (C-167/05. sz. ügy)
   (2005/C 171/11)
   Az eljárás nyelve: svéd
   Az Európai Közösségek Bizottsága (képviseli: L. Ström van Lier és K. Gross, kézbesítési cím: Luxembourg) 2005. április 14-én keresetet nyújtott be az Európai Közösségek Bíróságához a Svéd Királyság ellen.
   Az Európai Közösségek Bizottsága keresetében azt kéri, hogy a Bíróság:

               1)

               állapítsa meg, hogy a Svéd Királyság, mivel úgy vet ki belső adókat, hogy azok közvetetten védik a főként Svédországban gyártott sört a főként más tagállamokból behozott borral szemben, nem teljesítette az EK 90. cikk második bekezdéséből eredő kötelezettségeit;

               2)

               kötelezze a Svéd Királyságot a költségek viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek:
   Svédországban a szeszesitalokat az állami tulajdonban lévő kiskereskedelmi monopóliumon, a Systembolaget AB-én keresztül értékesítik egyéni fogyasztók részére. Az erős, azaz több, mint 3,5 térfogatszázalék alkoholt tartalmazó söröket és borokat értékesítik a Systembolaget AB-én keresztül. Közepes árkategóriájú könnyebb borok az erős sörrel kerülnek azonos elbírálás alá.
   A sörre olyan szeszadót vetnek ki, amely átlagosan és százalékosan is jelentősen alacsonyabb, mint a borra kivetett megfelelő adó. Nem adtak meg olyan indokot, amely a szelektív forgalmi adó e különbségét igazolná. Az adóztatási különbség kihat a mindenkori termékek árára. Az árkülönbséget növeli, hogy a termékekre 25 %-os hozzáadottérték-adót vetnek ki.
   Az adó hatása a mindenkori termékek árára az áruk közötti versenyt torzíthatja és a belső szelektív forgalmi adók olyan jellegűek, hogy erősítik a belső fogyasztói szokásokat, csökkentik a lehetséges borfogyasztást és ennélfogva a sör közvetett védelmét szolgálhatják a bor rovására.


title: F-101/12. sz. ügy: A Közszolgálati Törvényszék 2016. április 26-i végzése – Claus kontra Bizottság

text:
               13.6.2016

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 211/66

      A Közszolgálati Törvényszék 2016. április 26-i végzése – Claus kontra Bizottság
      (F-101/12. sz. ügy) (1)

      (2016/C 211/82)
      Az eljárás nyelve: francia
      Az első tanács elnöke elrendelte az ügy törlését.

         (1)  HL C 147., 2013.5.25., 36. o.


title: T-625/13. sz. ügy: 2013. november 25-én benyújtott kereset — The Tea Board kontra OHIM — Delta Lingerie (Darjeeling collection de lingerie)

text:
               15.2.2014

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 45/37

         2013. november 25-én benyújtott kereset — The Tea Board kontra OHIM — Delta Lingerie (Darjeeling collection de lingerie)
   (T-625/13. sz. ügy)
   2014/C 45/65
   A keresetlevél nyelve: angol

      Felek

      Felperes: The Tea Board (Kalkutta, India) (képviselő: A. Nordemann ügyvéd)

      Alperes: Belső Piaci Harmonizációs Hivatal (védjegyek és formatervezési minták) (OHIM)

      A másik fél a fellebbezési tanács előtti eljárásban: Delta Lingerie (Cachan, Franciaország)

      Kereseti kérelmek

   A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:

               —

               helyezze hatályon kívül a Belső Piaci Harmonizációs Hivatal (OHIM) második fellebbezési tanácsa 2013. szeptember 17-i határozatát (R 1502/2012-2. sz. ügy),

               —

               az alperest kötelezze az eljárás költségeinek a viselésére.

      Jogalapok és fontosabb érvek

      A közösségi védjegy bejelentője: a fellebbezési tanács előtti eljárásban részt vevő másik fél.

      Az érintett közösségi védjegy: a „Darjeeling collection de lingerie” szóelemet tartalmazó, zöld színű ábrás védjegy a 25., 35. és 38. osztályba tartozó áruk és szolgáltatások vonatkozásában — 9 466 228. sz. közösségi védjegybejelentés.

      A felszólalási eljárásban hivatkozott védjegy vagy megjelölés jogosultja: a felperes.

      A hivatkozott védjegy vagy megjelölés: a 4 325 718. sz. „DARJEELING” közösségi együttes szóvédjegy a 30. osztályba tartozó áruk vonatkozásában; a „DARJEELING” szóelemet tartalmazó, 8 674 327. sz. közösségi együttes ábrás védjegy.

      A felszólalási osztály határozata: a felszólalási osztály a felszólalást elutasította.

      A fellebbezési tanács határozata: a fellebbezési a tanács a fellebbezést elutasította.

      Jogalapok: a közösségi védjegyrendelet 8. cikke (1) bekezdése b) pontjának és 8. cikke (5) bekezdésének megsértése.


title: T-411/14. sz. ügy: A Törvényszék 2016. február 24-i ítélete –Coca-Cola kontra OHIM (Barázda nélküli kontúrpalack formája) („Közösségi védjegy — Térbeli közösségi védjegy bejelentése — Barázda nélküli kontúrpalack formája — Feltétlen kizáró ok — Megkülönböztető képesség hiánya — A 207/2009/EK rendelet 7. cikke (1) bekezdésének b) pontja — Használat révén szerzett megkülönböztető képesség hiánya — A 207/2009 rendelet 7. cikkének (3) bekezdése”)

text:
               4.4.2016

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 118/26

         A Törvényszék 2016. február 24-i ítélete –Coca-Cola kontra OHIM (Barázda nélküli kontúrpalack formája)
   (T-411/14. sz. ügy) (1)

   ((„Közösségi védjegy - Térbeli közösségi védjegy bejelentése - Barázda nélküli kontúrpalack formája - Feltétlen kizáró ok - Megkülönböztető képesség hiánya - A 207/2009/EK rendelet 7. cikke (1) bekezdésének b) pontja - Használat révén szerzett megkülönböztető képesség hiánya - A 207/2009 rendelet 7. cikkének (3) bekezdése”))
   (2016/C 118/28)
   Az eljárás nyelve: angol

      Felek

      Felperes: The Coca-Cola Company (Atlanta, Egyesült Államok) (képviselők: D. Stone és A. Dykes solicitors, valamint S. Malynicz barrister)

      Alperes: Belső Piaci Harmonizációs Hivatal (védjegyek és formatervezési minták) (OHIM) (képviselők: P. Geroulakos és A. Folliard-Monguiral meghatalmazottak)

      Az ügy tárgya

   Az OHIM második fellebbezési tanácsának egy kontúrpalack formájából álló térbeli megjelölés közösségi védjegyként történő lajstromozása iránti eljárással kapcsolatban 2014. március 27-én hozott határozata (R 540/2013-2. sz. ügy) ellen benyújtott kereset.

      Az ítélet rendelkező része

               1)

               A Törvényszék a keresetet elutasítja.

               2)

               A Törvényszék a The Coca-Cola Company-t kötelezi a költségek viselésére.

      (1)  HL C 282., 2014.8.25.


title: C-71/15. P. sz. ügy: A Törvényszék (harmadik tanács) T-479/14. sz., Kendrion kontra Európai Unió ügyben 2015. január 6-án hozott végzése ellen az Európai Unió Bírósága által 2015. február 17-én benyújtott fellebbezés

text:
               30.3.2015

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 107/20

      A Törvényszék (harmadik tanács) T-479/14. sz., Kendrion kontra Európai Unió ügyben 2015. január 6-án hozott végzése ellen az Európai Unió Bírósága által 2015. február 17-én benyújtott fellebbezés
      (C-71/15. P. sz. ügy)
      (2015/C 107/29)
      Az eljárás nyelve: holland

         Felek

         Fellebbező: az Európai Unió Bírósága (képviselők: A. V. Placco és E. Beysen meghatalmazottak)

         A másik fél az eljárásban: Kendrion NV

         A fellebbező kérelmei

      A fellebbező azt kéri, hogy a Bíróság:

                  —

                  helyezze hatályon kívül az Európai Unió Törvényszéke (harmadik tanács) T-479/15. sz., Kendrion kontra Európai Unió ügyben 2015. január 6-án hozott végzését;

                  —

                  adjon helyt az Európai Unió Bírósága (a továbbiakban: EUB) által a Törvényszék előtt a Törvényszék eljárási szabályzatának 114. cikke alapján előterjesztett kérelmeknek, következésképpen:

                  —

                  elsődlegesen, a jogvitát jogerősen eldöntve, a Kendrion NV kártérítési keresetét nyilvánítsa elfogadhatatlannak azzal az indokkal, hogy az az EUB (mint az Unió képviselője) ellen irányul;

                  —

                  másodlagosan, amennyiben a Bíróság megítélése szerint az, hogy a fent hivatkozott kereset az EUB, és nem a Bizottság (mint az Unió képviselője) ellen irányul, nem vonja kétségbe a kereset elfogadhatóságát, hanem a Törvényszéknek az EUB által előtte felhozott közbenső kérdést elbíráló határozatában el kellett volna rendelnie a Bizottságnak az EUB helyett alperesként történő perbevonását, utalja vissza az ügyet a Törvényszékhez annak érdekében, hogy a Törvényszék a Bíróság által lefolytatott jogi mérlegelést figyelembe véve határozzon a Kendrion kártérítési keresetéről;

                  —

                  a Kendrion NV-t kötelezze az elsőfokú eljárás és a fellebbezés költségeinek viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek

      Az Európai Unió Törvényszéke 2015. január 6-án hozott végzésében elutasította az EUB által a T-479/14. sz., Bíróság kontra Kendrion ügy keretében a Törvényszék eljárási szabályzatának 114. cikke alapján előterjesztett kérelmét. Ezen intézmény kérelme elsődlegesen arra irányult, hogy a Törvényszék nyilvánítsa elfogadhatatlannak a Kendrion azon keresetét, amelyet az EUB-bal mint alperessel közöltek, és amelyben e társaság az Unió szerződésen kívüli felelősségét kívánja érvényesíteni annak érdekében, hogy térítsék meg neki azt a kárt, amely állítólag annak következtében érte őt, hogy a Törvényszék a T-65/06. sz., Kendrion kontra Bizottság ügyben nem tett eleget az ésszerű időn belüli határozathozatal kötelezettségének. Másodlagosan az EUB e kérelemben olyan közbenső kérdést vetett fel, amelynek keretében azt kérte a Törvényszéktől, hogy rendelje el az Európai Bizottságnak (a továbbiakban: Bizottság) az EUB helyett alperesként történő perbevonását. Ennek keretében az EUB azt állította, hogy a felperesnek a Bizottság, nem pedig az EUB által képviselt Európai Unió ellen kellett volna előterjesztenie a keresetét. A Törvényszék a fent hivatkozott végzésben e kérdést illetően nem adott helyt az EUB-nak.
      A jelen ügyben az EUB az alapokmányának 56. cikke alapján az e végzés hatályon kívül helyezése iránti fellebbezéssel fordul a Bírósághoz. A jelen fellebbezés alátámasztása érdekében az EUB arra hivatkozik, hogy a Törvényszék figyelmen kívül hagyta az Uniónak az igazságszolgáltatási fórumai előtti képviseletével kapcsolatos szabályokat, valamint megsértette az indokolási kötelezettséget.
      Az Uniónak az igazságszolgáltatási fórumai előtti képviseletével kapcsolatos szabályok figyelmen kívül hagyására alapított első jogalap keretében az EUB azt állítja, hogy mivel nincs olyan kifejezett rendelkezés, amely az EUMSZ 268. cikk alapján az Unió szerződésen kívüli felelősségének érvényesítése érdekében indíott keresetek keretében az Uniónak az igazságszolgáltatási fórumai előtti képviseletét szabályozná, az ilyen képviseletre vonatkozó szabályokat az igazságszolgáltatási tevékenység gyakorlásának alapjául szolgáló általános elvekből, így különösen a gondos igazságszolgáltatás elvéből, valamint a bíróságok függetlenségének és pártatlanságának elveiből kell levezetni.
      Az EUB ezen első jogalapja két részből áll, vagyis egyrészt a gondos igazságszolgáltatás elvéhez kapcsolódó követelmények figyelmen kívül hagyására, másrészt pedig a bíróság függetlenségének és pártatlanságának elveihez kapcsolódó követelmények figyelmen kívül hagyására alapított részből.
      Az első rész keretében az EUB azt állítja, hogy a Törvényszék azon megállapítása, amely szerint a fent hivatkozott kártérítési kereset keretében az EUB-nak kell képviselnie az Uniót, nyíltan azon az ítélkezési gyakorlaton alapul, amelynek a Werhahn Hansamühle és társai kontra Tanács és Bizottság ítélet (63/72–69/72, EU:C:1973:121) volt az előzménye. Az ezen ítélkezési gyakorlatban kialakított megoldás magában foglalja, hogy amikor a Közösség – jelenleg az Unió – valamelyik intézményének jogi aktusa miatt a Közösséget felelősségre vonják, a Közösséget az uniós bíróság előtt az az intézmény képviselje vagy azok az intézmények képviseljék, amely vagy amelyek ellen a felelősségre vonást eredményező ügyet felhozták. Az EUB azt állítja, hogy e megoldás a jelen ügyben azért nem alkalmazható, mert több tényező folytán olyan helyzetet eredményezne, amely ellentétes lenne a gondos igazságszolgáltatás azon érdekével, amely a Werhahn Hansamühle és társai ítélet kifejezett szóhasználata szerint e megoldás létjogosultságát adja. Ezzel összefüggésben az EUB egyébként mellékesen az EUMSZ 317. cikk első bekezdése, valamint a 966/2012 rendelet (1) 53. cikke (1) bekezdése tartalmának figyelmen kívül hagyására hivatkozik, amely rendelkezések értelmében a Törvényszéknek el kellett volna fogadnia azt az elvet, amely szerint a jelen ügyben követelthez hasonló kártérítést a költségvetés Bizottságra vonatkozó részének terhére kell elszámolni.
      Az első jogalap második része keretében az EUB – e tekintetben az Emberi Jogok Európai Bírósága által a Mihalkov kontra Bulgária ügyben 2008. július 10-én hozott ítéletre (67719/01. sz. keresetlevél) támaszkodva – azt állítja, hogy a Törvényszék nem tartotta tiszteletben a bíróság függetlenségének és pártatlanságának követelményeit, amikor úgy ítélte meg, hogy a Kendrion kártérítési keresete keretében az EUB-nak kell képviselnie az Uniót. Mivel ugyanis a jelen ügyben egyrészt a felelősségre vonást eredményező állítólagos tény egy ítélkező testület igazságszolgáltatási feladatainak gyakorlása során merült fel, másrészt pedig az ügyet elbírálni hivatott ítélkező testület i. ugyanahhoz az igazságszolgáltatási fórumhoz (a Törvényszékhez) tartozik, mint amelyikkel szemben a felelősségre vonást eredményező tényt kifogásolják, valamint ii. szerves részét képezi ezen ügy alperesének (az EUB-nak), amelyhez az említett ítélkező testület tagjai hivatásuknál fogva kötődnek, a fent hivatkozott követelmények veszélyeztetve vannak, ez pedig annál inkább így van, hogy – mint azt a Törvényszék megállapította – a követelthez hasonló kártérítést a költségvetés EUB-ra vonatkozó részének terhére kell elszámolni.
      Második jogalapja keretében az EUB ezt követően azt állítja, hogy a megtámadott végzés megsértette az indokolási kötelezettséget, mivel nem tartalmaz konkrét cáfolatot a Kendrion kontra Bizottság ítélet (C-50/12 P, EU:C:2013:771) tartalmára vonatkozó azon érveléssel szemben, amelyet az EUB a Törvényszék előtt kifejtett.

         (1)  Az Unió általános költségvetésére alkalmazandó pénzügyi szabályokról és az 1605/2002/EK, Euratom tanácsi rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló, 2012. október 25-i 1605/2002/EK, Euratom európai parlamenti és tanácsi rendelet (HL L 298., 1. o.).


title: C-175/17. sz. ügy: A Raad van State (Hollandia) által 2017. április 6-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – X kontra Belastingdienst/Toeslagen

text:
               6.6.2017

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 178/13

         A Raad van State (Hollandia) által 2017. április 6-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – X kontra Belastingdienst/Toeslagen
   (C-175/17. sz. ügy)
   (2017/C 178/15)
   Az eljárás nyelve: holland

      A kérdést előterjesztő bíróság

   Raad van State

      Az alapeljárás felei

      Felperes: X

      Alperes: Belastingdienst/Toeslagen

      Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

               1)

               Úgy kell-e értelmezni a harmadik országok illegálisan [helyesen: jogellenesen] tartózkodó állampolgárainak visszatérésével kapcsolatban a tagállamokban használt közös normákról és eljárásokról szóló, 2008. december 16-i 2008/115/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL 2008. L 348., 98. o.) 13. cikkét az Európai Unió Alapjogi Chartájának 4. és 18. cikkével, 19. cikkének (2) bekezdésével és 47. cikkével összefüggésben, hogy amennyiben a nemzeti jog a 2008/115/EK irányelv 3. cikkének 4. pontja szerinti kiutasítási határozatot tartalmazó határozattal szembeni eljárásokban fellebbezést tesz lehetővé, annak az uniós jog alapján automatikusan felfüggesztő hatállyal kell bírnia, ha a harmadik országbeli állampolgár arra hivatkozik, hogy a kiutasítási határozat végrehajtása a visszaküldés tilalma elve megsértésének komoly veszélyét rejti magában? Más szóval: az érintett harmadik országbeli állampolgár erre irányuló külön kérelme nélkül is mellőzni kell-e ilyen esetben az érintett harmadik országbeli állampolgár kiutasítását a fellebbezési határidő lejártáig vagy – fellebbezés esetén – az e fellebbezés tárgyában történő határozathozatalig?

               2)

               Úgy kell-e értelmezni a menekültstátusz megadására és visszavonására vonatkozó tagállami eljárások minimumszabályairól szóló, 2005. december 1-jei 2005/85/EK tanácsi irányelv (HL 2005. L 326., 13. o.; helyesbítés: HL 2006. L 236., 35. o.) 39. cikkét az Európai Unió Alapjogi Chartájának 4. és 18. cikkével, 19. cikkének (2) bekezdésével és 47. cikkével összefüggésben, hogy amennyiben a nemzeti jog a 2005/85/EK irányelv 2. cikke szerinti menedékjog iránti kérelem elutasítása tárgyában folyamatban lévő eljárásokban fellebbezést tesz lehetővé, annak az uniós jog alapján automatikusan felfüggesztő hatállyal kell bírnia? Más szóval: az érintett menedékkérő erre irányuló külön kérelme nélkül is mellőzni kell-e ilyen esetben az érintett menedékkérő kiutasítását a fellebbezési határidő lejártáig vagy – fellebbezés esetén – az e fellebbezés tárgyában történő határozathozatalig?


title: T-471/11. sz. ügy: A Törvényszék 2014. szeptember 5-i ítélete – Éditions Odile Jacob kontra Bizottság ( „Verseny — Összefonódások — A könyvkiadás piaca — Az összefonódást az eszközök továbbruházásának kikötésével a közös piaccal összeegyeztethetőnek nyilvánító határozat — A továbbruházott eszközök átvevőjének jóváhagyásáról szóló határozat — Az ugyanezen eljárásra vonatkozóan hozott eredeti határozat Törvényszék általi megsemmisítését követően hozott határozat — Eljáráshoz fűződő érdek — Az EUMSZ 266. cikk megsértése — A feltételes engedélyezési határozatban előírt kötelezettségvállalások figyelmen kívül hagyása — Feltételek és kötelezettségek közötti különbségtétel — A visszaható hatály tilalmának elve — Az átvevő pályázatának értékelése — Az átvevő átruházótól való függetlensége — Hatáskörrel való visszaélés — Indokolási kötelezettség” )

text:
               20.10.2014

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 372/13

         A Törvényszék 2014. szeptember 5-i ítélete – Éditions Odile Jacob kontra Bizottság
   (T-471/11. sz. ügy) (1)

   ((„Verseny - Összefonódások - A könyvkiadás piaca - Az összefonódást az eszközök továbbruházásának kikötésével a közös piaccal összeegyeztethetőnek nyilvánító határozat - A továbbruházott eszközök átvevőjének jóváhagyásáról szóló határozat - Az ugyanezen eljárásra vonatkozóan hozott eredeti határozat Törvényszék általi megsemmisítését követően hozott határozat - Eljáráshoz fűződő érdek - Az EUMSZ 266. cikk megsértése - A feltételes engedélyezési határozatban előírt kötelezettségvállalások figyelmen kívül hagyása - Feltételek és kötelezettségek közötti különbségtétel - A visszaható hatály tilalmának elve - Az átvevő pályázatának értékelése - Az átvevő átruházótól való függetlensége - Hatáskörrel való visszaélés - Indokolási kötelezettség”))
   2014/C 372/16
   Az eljárás nyelve: francia

      Felek

      Felperes: Éditions Jacob (Párizs, Franciaország) (képviselők kezdetben: O. Fréget, M. Struys és L. Eskenazi, később O. Fréget, L. Eskenazi és D. Béranger, és végül O. Fréget és L. Eskenazi ügyvédek)

      Alperes: az Európai Bizottság (képviselők: C. Giolito, O. Beynet és S. Noë meghatalmazottak)

      Az alperest támogató beavatkozók: Lagardère SCA (Párizs, Franciaország) (képviselők: A. Winckler, F. de Bure, J.-B. Pinçon és L.Bary ügyvédek); és Wendel (Párizs) (képviselők: M. Trabucchi, F. Gordon és A. Gosset-Grainville ügyvédek)

      Az ügy tárgya

   A Törvényszék Éditions Odile Jacob kontra Bizottság ítéletét (T-452/04., EU:T:2010:385) követően hozott, 2011. május 13-i C(2011) 3503 bizottsági határozat (COMP/M.2978 Lagardère/Natexis/VUP ügy) megsemmisítése iránti kérelem, amely határozattal a Bizottság a Lagardère/Natexis/VUP összefonódást engedélyező 2004. január 7-i határozathoz csatolt kötelezettségvállalások alapján újból jóváhagyta a Wendelt mint az átruházott eszközök átvevőjét.

      Az ítélet rendelkező része

               1)

               A Törvényszék a keresetet elutasítja.

               2)

               A Törvényszék az Éditions Odile Jacob SAS-t kötelezi a költségek viselésére, beleértve az ideiglenes intézkedés iránti eljárás költségeit is.

      (1)  HL C 305., 2011.10.15.


title: T-335/12. sz. ügy: 2012. július 19-én benyújtott kereset — T&L Sugars és Sidul Açúcares kontra Bizottság

text:
               22.9.2012

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 287/35

         2012. július 19-én benyújtott kereset — T&L Sugars és Sidul Açúcares kontra Bizottság
   (T-335/12. sz. ügy)
   2012/C 287/66
   Az eljárás nyelve: angol

      Felek

      Felperesek: T&L Sugars Ltd (London, Egyesült Királyság) és Sidul Açúcares, Unipessoal Lda (Santa Iria de Azóia, Portugália) (képviselők: D. Waelbroeck ügyvéd és D. Slater solicitor)

      Alperesek: az Európai Bizottság és az Európai Bizottság által képviselt Európai Unió

      Kérelmek

   A felperesek azt kérik, hogy a Törvényszék:

               —

               nyilvánítsa elfogadhatónak és megalapozottnak a jelen, a 367/2012 rendelettel, a 397/2012 rendelettel, a 356/2012 rendelettel, a 382/2012 rendelettel, a 444/2011 rendelettel és a 485/2012 rendelettel szemben az EUMSZ 263. cikk (3) bekezdése alapján benyújtott megsemmisítés iránti keresetet és/vagy az EUMSZ 277. cikk alapján benyújtott jogellenességi kifogást;

               —

               semmisítse meg a kvótán felüli cukor és izoglükóz további mennyiségeinek 2011/2012-es gazdasági évben csökkentett többletilletékkel történő uniós piacra bocsátásával kapcsolatos szükséges intézkedések megállapításáról szóló, 2012. április 27-i 367/2012/EU bizottsági végrehajtási rendeletet (HL L 116., 12. o.);

               —

               semmisítse meg a kvótán felüli cukornak a 2011/2012. gazdasági évben az Unió piacán csökkentett többletilletékkel történő értékesítése céljából rendelkezésre álló további mennyiségei vonatkozásában alkalmazandó odaítélési együttható megállapításáról, a további kérelmek elutasításáról és a kérelmek benyújtási időszakának lezárásáról szóló, 2012. május 8-i 397/2012/EU bizottsági végrehajtási rendeletet (HL L 123., 35. o.);

               —

               semmisítse meg a 2011–2012. gazdasági év tekintetében a cukor csökkentett vámtétellel történő behozatalára vonatkozó második, valamint az azt követő részleges pályázati felhívások keretében benyújtható pályázatok benyújtási időszakairól szóló 356/2012/EU bizottsági végrehajtási rendelettel (HL L 113., 4. o.) módosított 1239/2011/EU végrehajtási rendeletet (HL L 318., 4. o.);

               —

               semmisítse meg az 1239/2011/EU végrehajtási rendelettel megnyitott pályázati eljárás keretében kibocsátott ötödik részleges pályázati felhívás tekintetében a cukorra vonatkozó minimális vámtétel meghatározásáról szóló, 2012. május 3-i 382/2012/EU bizottsági végrehajtási rendeletet (HL L 119., 41. o.);

               —

               semmisítse meg az 1239/2011/EU végrehajtási rendelettel megnyitott pályázati eljárás keretében kibocsátott hatodik részleges pályázati felhívás tekintetében a cukorra vonatkozó minimális vámtétel meghatározásáról szóló, 2012. május 24-i 444/2012/EU bizottsági végrehajtási rendeletet (HL L 135., 61. o.);

               —

               semmisítse meg az 1239/2011/EU végrehajtási rendelettel megnyitott pályázati eljárás keretében kibocsátott hetedik részleges pályázati felhívás tekintetében a cukorra vonatkozó minimális vámtétel meghatározásáról szóló, 2012. június 7-i 485/2012/EU bizottsági végrehajtási rendeletet (HL L 148., 24. o.);

               —

               másodlagosan i. nyilvánítsa elfogadhatónak és megalapozottnak az 1234/2007 rendelet (1) 186. cikkének a) pontjával és 187. cikkével szembeni jogellenességi kifogást, és nyilvánítsa e rendelkezéseket jogellenesnek, illetve semmisítse meg a megtámadott rendeleteket, amelyek közvetlenül vagy közvetetten e rendelkezéseken alapulnak; és ii. nyilvánítsa elfogadhatónak és megalapozottnak a 367/2012 rendelettel és a 356/2012 rendelettel módosított 1239/2011 rendelettel szembeni jogellenességi kifogást;

               —

               kötelezze a Bizottság által képviselt Európai Uniót, hogy térítsen meg minden kárt, amelyet a felperesek a Bizottság jogi kötelezettségei megsértésének eredményeképpen elszenvedtek, és a felperesek által a 2012. január 30. és 2012. június 24. közötti időszakban elszenvedett kár címén járó kártérítés összegét 75 051 236 euró összegben állapítsa meg, illetve ítélje meg az ezen időszak után jövőben felmerülő károk, illetve bármilyen más, a felperesek által elszenvedett vagy jövőben felmerülő károkat tükröző, a felperesek által a jelen eljárás során — különösen a jövőbeli károk megfelelő figyelembe vétele céljából — meghatározott összeget;

               —

               kötelezze a Bizottságot a Törvényszék ítéletének időpontjától a tényleges kifizetésig terjedő időszak tekintetében a kifizetendő tőke utáni kamat megfizetésére, amelynek mértéke a tárgyidőszakban az Európai Központi Bank által a fő újrafinanszírozási műveletekre vonatkozóan meghatározott kamatláb, plusz két százalékpont;

               —

               a Bizottságot kötelezze az eljáráshoz kapcsolódó költségek és kiadások viselésére.

      Jogalapok és fontosabb érvek

   Keresetük alátámasztása érdekében a felperesek nyolc jogalapra hivatkoznak.

               1.

               Az első, a hátrányos megkülönböztetés tilalma elvének megsértésére alapított jogalap, mivel egyfelől a 367/2012 rendelet meghatározott, általánosan alkalmazandó 211 euró/tonna — vagyis a szokásos 500 euró/tonna felénél kevesebb — többletilletéket ír elő, amely adott mennyiségű (250 000 tonna), kizárólag a cukorrépát feldolgozó felperesek között egyenlően felosztott cukorra alkalmazandó. Másfelől a 356/2012 rendelettel módosított 1239/2011 rendelet ismeretlen, nem előrelátható vámtételt ír elő, amely kizárólag a pályázatnyertesekre (akik lehetnek cukornád-finomítók, cukorrépa-feldolgozók vagy bármely harmadik személy) alkalmazandó, meg nem határozott végösszegben. A vámtételt legutóbb 312,60 euró/tonna összegben állapították meg, vagyis közel 50 %-kal magasabb mértékben, mint a cukorrépa-feldolgozókra vonatkozó többletilletéket. A két intézkedés közötti ellentét nem lehetne élesebb. Valójában az intézkedések minden eleme hátrányosan megkülönbözteti a cukornád-finomítókat a cukorrépa-feldolgozókkal szemben.

               2.

               A második, az 1234/2007 rendelet megsértésére és a megfelelő jogalap hiányára alapított jogalap, mivel a 367/2012 rendelet tekintetében a Bizottságnak semmilyen hatásköre sem volt a kvóták emelésére, és a felperesek éppen ellenkezőleg magas, elrettentő mértékű vám kiszabását kérik az EU piacon a kvótán felüli cukormennyiségre. A pályázati eljárásokat illetően a Bizottságnak egyértelműen nincs sem felhatalmazása, sem hatásköre az ilyen jellegű intézkedések meghozatalára, amelyről az alaprendelet soha nem rendelkezett.

               3.

               A harmadik, a jogbiztonság megsértésére alapított jogalap, mivel a Bizottság olyan rendszert hozott létre, amelyben a vámok nem előreláthatóak és nem összefüggő, objektív kritériumok alkalmazása révén kerültek meghatározásra, hanem szubjektív fizetési szándékon (továbbá olyan szereplőkön, akikre nagyon eltérő nyomás nehezedik, és akiket nagyon eltérő motivációk vezérelnek) alapulnak, amelyek egyáltalán nem állnak összefüggésben a ténylegesen importálni kívánt termékekkel.

               4.

               A negyedik, az arányosság elvének megsértésére alapított jogalap, mivel a Bizottságnak módjában állt volna olyan kevésbé szigorú intézkedéseket elfogadni az ellátási hiány leküzdésére, amelyek nem kizárólag az importőr cukorfinomítókra lettek volna hátrányosak.

               5.

               Az ötödik, a jogos bizalom megsértésére alapított jogalap, mivel a felperesek jogosan elvárhatták, hogy a Bizottság az 1234/2007 rendeletben biztosított eszközöket alkalmazza a finomítandó nyersnádcukor-ellátás elérhetőségének helyreállítására. A felperesek azt is jogosan elvárhatták, hogy a Bizottság megőrizze az egyensúlyt az importőr cukorfinomítók és a hazai cukortermelők között.

               6.

               A hatodik, a gondos ügyintézés elvének megsértésére alapított jogalap, mivel az ellátási hiány fényében a Bizottság által hozott intézkedések nyilvánvalóan alkalmatlanok voltak. A Bizottságnak enyhítenie kellett volna a cukornád-finomítókra vonatkozó behozatali korlátozásokat. A Bizottság ehelyett növelte a hazai termelést, továbbá büntető és nem előrelátható terheket vetett ki a többletbehozatalra.

               7.

               A hetedik, az EUMSZ 39. cikk megsértésére alapított jogalap, mivel a Bizottság nem ért el két, a Szerződés e rendelkezésében meghatározott célt.

               8.

               A nyolcadik, az 1006/2011 bizottsági rendelet (2) megsértésére alapított jogalap, mivel a fehércukorra alkalmazandó terhek valójában csak részlegesen magasabbak, mint a nyerscukorra alkalmazandók, a különbség körülbelül 30 euró/tonna. Ez éles ellentétben áll a finomított cukorra (4129 euró) és a finomítandó nyerscukorra vonatkozóan 1006/2011 bizottsági rendeletben megállapított normál behozatali vám (339 euró) közötti 80 euró összegű különbséggel.

         Ezenfelül a kártérítési kereset alátámasztása érdekében a felperesek arra hivatkoznak, hogy a Bizottság passzivitásával és nem megfelelő intézkedéseivel súlyosan és nyilvánvalóan túllépte az 1234/2007 rendeletben számára biztosított mérlegelési jogkört. Ezen túlmenően az, hogy a Bizottság nem hozott megfelelő intézkedéseket, a „magánszemélyek számára jogok keletkeztetésére irányuló célt” megfogalmazó szabály nyilvánvaló megsértésének minősül. A Bizottság többek között megsértette a jogbiztonság, a hátrányos megkülönböztetés tilalma, az arányosság, a jogos bizalom és a gondos ügyintézés kötelezettségének uniós alapelvét.

      (1)  A mezőgazdasági piacok közös szervezésének létrehozásáról, valamint egyes mezőgazdasági termékekre vonatkozó egyedi rendelkezésekről szóló, 2007. október 22-i 1234/2007/EK tanácsi rendelet (HL L 299., 1. o.).

      (2)  A vám- és a statisztikai nómenklatúráról, valamint a Közös Vámtarifáról szóló 2658/87/EGK tanácsi rendelet I. mellékletének módosításáról szóló, 2011. szeptember 27-i 1006/2011/EU bizottsági végrehajtási rendelet (HL L 282., 1. o.; helyesbítés: HL L 290., 2011.11.9., 6. o.; HL L 52., 2012.2.24., 32. o.; HL L 226., 2012.8.22., 8. o.).


title: C-118/11. sz. ügy: A Bíróság (második tanács) 2012. február 16-i ítélete (az Administrativen sad — Varna (Bulgária) előzetes döntéshozatal iránti kérelme) — Eon Aset Menidjmunt LTD kontra Direktor na Direktsia „Obzhalvane I upravlenie na izpalnenieto” — Varna pri Tsentralno upravlenie na Natsionalnata agentsia za prihodite (HÉA — 2006/112/EK irányelv — 168. és 176. cikk — Levonási jog — Termékeknek és szolgáltatásoknak az adóköteles ügyletek érdekében történő felhasználására vonatkozó feltétel — A levonáshoz való jog keletkezése — Gépjárműbérleti szerződés — Lízingszerződés — A munkaadó által munkavállalójának a lakóhelye és munkahelye közötti ingyenes szállítására használt gépjármű)

text:
               31.3.2012

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 98/9

         A Bíróság (második tanács) 2012. február 16-i ítélete (az Administrativen sad — Varna (Bulgária) előzetes döntéshozatal iránti kérelme) — Eon Aset Menidjmunt LTD kontra Direktor na Direktsia „Obzhalvane I upravlenie na izpalnenieto” — Varna pri Tsentralno upravlenie na Natsionalnata agentsia za prihodite
   (C-118/11. sz. ügy) (1)

   (HÉA - 2006/112/EK irányelv - 168. és 176. cikk - Levonási jog - Termékeknek és szolgáltatásoknak az adóköteles ügyletek érdekében történő felhasználására vonatkozó feltétel - A levonáshoz való jog keletkezése - Gépjárműbérleti szerződés - Lízingszerződés - A munkaadó által munkavállalójának a lakóhelye és munkahelye közötti ingyenes szállítására használt gépjármű)
   2012/C 98/12
   Az eljárás nyelve: bolgár

      A kérdést előterjesztő bíróság

   Administrativen sad — Varna

      Az alapeljárás felei

      Felperes: Eon Aset Menidjmunt OOD

      Alperes: Direktor na Direktsia „Obzhalvane I upravlenie na izpalnenieto” — Varna pri Tsentralno upravlenie na Natsionalnata agentsia za prihodite

      Tárgy

   Előzetes döntéshozatal iránti kérelem — Administrativen sad — Varna — A közös hozzáadottértékadó-rendszerről szóló, 2006. november 28-i 2006/112/EK tanácsi irányelv (HL L 347., 1. o.) 168., 173. és 176. cikkének értelmezése — A HÉA-levonási jog korlátozásai — A HÉA-levonási jog kötelező feltételeként a termékek és szolgáltatások független gazdasági tevékenységhez történő felhasználását előíró nemzeti jogszabályok, amelyek nem írnak elő korrekciót arra az esetre, ha a termékek és szolgáltatások eredetileg nem képezik a tevékenység részét, a beszerzésüket követő időszakok valamelyikében azonban adóköteles ügyletek teljesítéséhez használják fel azokat

      Rendelkező rész

               1.

               A közös hozzáadottértékadó-rendszerről szóló, 2006. november 28-i 2006/112/EK tanácsi irányelv 168. cikkének a) pontját úgy kell értelmezni, hogy:

                           —

                           a bérelt gépjármű akkor minősül az adóalany adóköteles ügyletei érdekében felhasználtnak, ha közvetlen és azonnali kapcsolat van e jármű használata és az adóalany gazdasági tevékenysége között, az adólevonáshoz való jog pedig azon időszakok lejártakor keletkezik, amelyekre az egyes fizetések vonatkoznak, továbbá a fent említett kapcsolat fennállását figyelembe kell venni;

                           —

                           a lízingszerződés alapján bérelt és tárgyi eszköznek minősülő gépjárművet akkor lehet adóköteles ügyletek érdekében felhasználtnak tekinteni, ha ezt az eszközt az adóalany e minőségében eljárva szerzi be, és teljes egészében vállalkozása vagyonának körébe vonja, mivel az előzetesen felszámított HÉA levonása teljes és azonnali, és mivel a szóban forgó eszköz bármely, a vállalkozó vagy alkalmazottai általi magáncélú, vagy vállalkozásidegen használata ellenérték fejében teljesített szolgáltatásnyújtásnak minősül.

               2.

               A 2006/112 irányelv 168. és 176. cikkével nem ellentétes az olyan nemzeti szabályozás, amely előírja a levonáshoz való jog kizárását, ha a termékeket vagy szolgáltatásokat ingyenes ügyletekhez vagy az adóalany gazdasági tevékenységétől idegen tevékenységekhez kívánják felhasználni, feltéve, hogy a tárgyi eszközöknek minősülő termékeket nem vonták be a vállalkozás vagyonába.

      (1)  HL C 145., 2011.5.14.


title: T-158/16. P. sz. ügy: A Közszolgálati Törvényszék F-66/15. sz., Barnett és társai kontra EGSZB ügyben 2016. február 5-én hozott ítélete ellen Inge Barnett, Suzanne Ditlevsen, Annie Madsen által 2016. április 14-én benyújtott fellebbezés

text:
               30.5.2016

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 191/44

         A Közszolgálati Törvényszék F-66/15. sz., Barnett és társai kontra EGSZB ügyben 2016. február 5-én hozott ítélete ellen Inge Barnett, Suzanne Ditlevsen, Annie Madsen által 2016. április 14-én benyújtott fellebbezés
   (T-158/16. P. sz. ügy)
   (2016/C 191/58)
   Az eljárás nyelve: francia

      Felek

      Fellebbezők: Inge Barnett (Roskilde, Dánia), Suzanne Ditlevsen (Koppenhága, Dánia), Annie Madsen (Frederiksberg, Dánia) (képviselők: S. Orlandi és T. Martin ügyvédek)

      A másik fél az eljárásban: Európai Gazdasági és Szociális Bizottság (EGSZB)

      Kérelmek

   A fellebbezők azt kérik, hogy a Törvényszék
   a következőképpen határozzon:

               —

               helyezze hatályon kívül a Közszolgálati Törvényszék F-66/15. sz., Barnett és társai kontra EGSZB ügyben hozott ítéletét;

         hozzon új határozatot, amelyben:

               —

               semmisítse meg a 2014. júniusi nyugdíjkimutatásokba foglalt azon határozatokat, amelyekkel a felperesek nyugdíjára alkalmazandó korrekciós együtthatót 2014. január 1-jétől lecsökkentették,

               —

               az EGSZB-t kötelezze mindkét eljárás költségeinek viselésére.

      Jogalapok és fontosabb érvek

   A fellebbezésük alátámasztására a fellebbezők két jogalapra hivatkoznak, amelyek lényegében azonosak a T-148/16. P. sz., Barnett és Mogensen kontra Bizottság ügy keretében hivatkozott jogalapokkal, vagy azokhoz hasonlóak.


title: T-179/14. sz. ügy: A Törvényszék 2015. június 9-i végzése – Schmiedewerke Gröditz kontra Bizottság („Állami támogatások — Németország által a megújuló energiaforrásokból előállított villamos energia és az energiaigényes vállalkozások javára elfogadott intézkedések — Az EUMSZ 108. cikk (2) bekezdése szerinti eljárás megindításáról szóló határozat — A végleges határozatnak a kereset indítását követő elfogadása — Okafogyottság”)

text:
               7.9.2015

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 294/56

         A Törvényszék 2015. június 9-i végzése – Schmiedewerke Gröditz kontra Bizottság
   (T-179/14. sz. ügy) (1)

   ((„Állami támogatások - Németország által a megújuló energiaforrásokból előállított villamos energia és az energiaigényes vállalkozások javára elfogadott intézkedések - Az EUMSZ 108. cikk (2) bekezdése szerinti eljárás megindításáról szóló határozat - A végleges határozatnak a kereset indítását követő elfogadása - Okafogyottság”))
   (2015/C 294/67)
   Az eljárás nyelve: német

      Felek

      Felperes: Schmiedewerke Gröditz GmbH (Gröditz, Németország) (képviselők: H. Höfler, C. Kahle és V. Winkler ügyvédek)

      Alperes: Európai Bizottság (képviselők: T. Maxian Rusche és R. Sauer meghatalmazottak, segítőjük: C. Renner ügyvéd)

      Az alperest támogató beavatkozó: EFTA Felügyeleti Hatóság (képviselők kezdetben: X. Lewis, M. Schneider és G. Mathisen, később: X. Lewis, M. Schneider, M. Moustakali és C. Perrin meghatalmazottak)

      Az ügy tárgya

   A Németországi Szövetségi Köztársaság által a megújuló energiaforrások és az energiaigényes vállalkozások javára bevezetett intézkedések (SA. 33995 (2013/C) [korábbi 2013/NN] állami támogatás) tekintetében az EUMSZ 108. cikk (2) bekezdése szerinti eljárás megindításáról szóló, 2013. december 18-i C(2013) 4424 végleges bizottsági határozat részleges megsemmisítése iránti kérelem.

      A végzés rendelkező része

               1)

               A jelen keresetről már nem szükséges határozni.

               2)

               A Flachglas Torgau GmbH és a Saint-Gobain Isover G+H AG által, a Kronotex GmbH & Co. KG és a Kronoply GmbH által, a Bayer MaterialScience AG által, a Sabic Polyolefine GmbH által, az Ineos Manufacturing Deutschland GmbH, az Ineos Phenol GmbH és az Ineos Vinyls Deutschland GmbH által, valamint az Advansa GmbH, az Akzo Nobel Industrial Chemicals GmbH, az Aurubis AG, a CBW Chemie GmbH, a CFB Chemische Fabrik Brunsbüttel GmbH & Co. KG, a Clariant Produkte (Deutschland) GmbH, a Dralon GmbH, a Hahl Filaments GmbH, a Messer Produktionsgesellschaft mbH Siegen, a Messer Produktionsgesellschaft mbH Salzgitter, a Nabaltec AG, a Siltronic AG és a Wacker Chemie AG által benyújtott beavatkozási kérelmekről már nem szükséges határozni.

               3)

               A Schmiedewerke Gröditz GmbH maga viseli saját költségeit és az Európai Bizottság részéről felmerült költségeket, beleértve az ideiglenes intézkedés iránti eljárással kapcsolatos költségeket is.

               4)

               Az EFTA Felügyeleti Hatóság maga viseli saját költségeit.

      (1)  HL C 142., 2014.5.12.


title: C-326/07. sz. ügy: A Bíróság (harmadik tanács) 2009. március 26-i ítélete — az Európai Közösségek Bizottsága kontra Olasz Köztársaság (Tagállami kötelezettségszegés — EK 43. cikk és EK 56. cikk — Privatizált vállalkozások létesítő okirata — Az állam bizonyos különleges jogai gyakorlásának kritériumai)

text:
               16.5.2009

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 113/7

         A Bíróság (harmadik tanács) 2009. március 26-i ítélete — az Európai Közösségek Bizottsága kontra Olasz Köztársaság
   (C-326/07. sz. ügy) (1)

   (Tagállami kötelezettségszegés - EK 43. cikk és EK 56. cikk - Privatizált vállalkozások létesítő okirata - Az állam bizonyos különleges jogai gyakorlásának kritériumai)
   2009/C 113/13
   Az eljárás nyelve: olasz

      Felek

      Felperes: az Európai Közösségek Bizottsága (képviselők: L. Pignataro-Nolin és H. Støvlbæk meghatalmazottak)

      Alperes: Olasz Köztársaság (képviselők: I. M. Braguglia meghatalmazott, P. Gentili avvocato dello Stato)

      Tárgy

   Tagállami kötelezettségszegés — Az EK 43. cikk és az EK 56. cikk megsértése — Bizonyos privatizált vállalkozások létesítő okiratába beillesztett, egyes különleges jogok hatáskörök gyakorlására vonatkozó záradék

      Rendelkező rész

               1)

               Az Olasz Köztársaság — mivel elfogadta a módosítást követően az 1994. július 30-i 474. sz. törvénnyel átalakított, 1994. május 31-i 332. sz. törvényrendelet 2. cikkében szereplő különleges jogok gyakorlását érintő kritériumok meghatározásáról szóló minisztertanácsi elnöki rendelet (decreto del Presidente del Consiglio dei Ministri, definizione dei criteri di esercizio dei poteri speciali, di cui all’art. 2 del decreto-legge 31 maggio 1994, n. 332, convertito, con modificazioni, dalla legge 30 luglio 1994, n. 474) 1. cikke (2) bekezdésének rendelkezéseit — nem teljesítette:

                           —

                           az EK 43. cikkből és az EK 56. cikkből eredő kötelezettségeit annyiban, amennyiben e rendelkezések az említett törvényrendeletnek az éves és többéves állami költségvetés létrehozásáról szóló, 2003. december 24-i 350. sz. törvénnyel (2004. évi költségvetési törvény) (legge n. 350, disposizioni per la formazione del bilancio annuale e pluriennale dello Stato [legge finanziaria 2004]) módosított változata 2. cikke (1) bekezdésének a) és b) pontjában szereplő különleges jogokra vonatkoznak, és

                           —

                           az EK 43. cikkből eredő kötelezettségeit annyiban, amennyiben az említett rendelkezések az említett 2. cikk (1) bekezdésének c) pontjában szereplő különleges jogra vonatkoznak.

               2)

               A Bíróság az Olasz Köztársaságot kötelezi a költségek viselésére.

      (1)  HL C 247., 2007.10.20.