title: T-219/20. sz. ügy: 2020. április 15-én benyújtott kereset – JK kontra Bizottság

text:
               22.6.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 209/32

      2020. április 15-én benyújtott kereset – JK kontra Bizottság
      (T-219/20. sz. ügy)
      (2020/C 209/43)
      Az eljárás nyelve: francia

         Felek

         Felperes: JK (képviselő: N. de Montigny ügyvéd)

         Alperes: Európai Bizottság

         Kérelmek

      A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:

                  —

                  semmisítse meg az EKSZ Költségvetés és Igazgatás, Emberi Erőforrások főigazgatóság igazgatójának a felperes által a személyzeti szabályzat 24. cikke alapján 2019. február 5-én benyújtott panaszt elutasító 2019. június 5-i határozatát;

                  —

                  semmisítse meg a Bizottság kinevezésre jogosult hatóságának a felperes által a személyzeti szabályzat 24. cikke alapján 2019. február 5-én benyújtott panaszt elutasító hallgatólagos határozatát;

                  —

                  semmisítse meg a felperes 2019. szeptember 4-i panaszát elutasító és a Költségvetési és Igazgatási, Emberi Erőforrások és Biztonság főigazgatóság igazgatója által 2020. január 6-án közölt határozatot annyiban, amennyiben e határozat elfogadására hallgatólagos elutasítást követően került sor;

                  —

                  az alperest kötelezze a költségek viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek

      Keresete alátámasztása érdekében a felperes két jogalapra hivatkozik.

                  1.

                  Az első jogalap az Európai Unió tisztviselői személyzeti szabályzata (személyzeti szabályzat) 12a. cikkének megsértésére, a zaklatás fogalmának értékelését érintő, jogban való tévedésre, és közelebbről e fogalomnak az intézményt a személyzeti szabályzat 24. cikke alapján terhelő segítségnyújtási kötelezettség végrehajtására tekintettel való értékelésére, valamint a kinevezésre jogosult hatóság által a panasznak bármilyen igazgatási vizsgálatra vonatkozó kezdeményezés nélküli elutasítása keretében elkövetett, a panasz alapjául szolgáló bizonyítékok jelentőségét érintő jogban való tévedésre vonatkozik.

                  2.

                  A második jogalap a segítségnyújtás iránti kérelem alátámasztására előterjesztett információk értékelését érintő nyilvánvaló hibára vonatkozik, tekintettel arra, hogy a felperes a panaszán keresztül kellő információt nyújtott az őt ért támadások valódiságának bizonyítására.


title: T-223/20. sz. ügy: 2020. április 23-án benyújtott kereset – Orion kontra Bizottság

text:
               22.6.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 209/32

      2020. április 23-án benyújtott kereset – Orion kontra Bizottság
      (T-223/20. sz. ügy)
      (2020/C 209/44)
      Az eljárás nyelve: angol

         Felek

         Felperes: Orion Oyj (Espoo, Finnország) (képviselők: C. Schoonderbeek ügyvéd, J. Mulryne és E. Amos solicitors)

         Alperes: Európai Bizottság

         Kérelmek

      A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:

                  —

                  semmisítse meg az alperes által 2020. február 13-án hozott, a „Dexmedetomidine Accord” generikus gyógyszernek forgalombahozatali engedélyt adó határozatot;

                  —

                  kötelezze az alperest a felperes részéről a jelen ügy keretében felmerülő jogi és egyéb költségek és kiadások viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek

      Keresete alátámasztása érdekében a felperes három jogalapra hivatkozik.

                  1.

                  Az első, arra alapított jogalap, hogy a megtámadott határozat sérti a 2001/83/EK irányelv (1) 10. cikke (2) bekezdésének a) pontjával összefüggésben értelmezett 10. cikkének (1) bekezdését azáltal, hogy a Cseh Köztársaságban az EU-hoz történő csatlakozást megelőzően nemzeti forgalombahozatali engedélyt szerzett „Precedex” gyógyszert referencia-gyógyszerként elfogadta, tekintettel arra, hogy ezt a nemzeti forgalombahozatali engedélyt nem az hatályban lévő uniós jogszabályokkal összhangban adták ki (vagy tették naprakésszé).

                  2.

                  A második, arra alapított jogalap, hogy a megtámadott határozat sérti a 726/2004/EK rendeletnek (2) a 2001/83 irányelv 10. cikkének (1) bekezdésével és 6. cikkének (1) bekezdésével összefüggésben értelmezett 14. cikkének (1) bekezdését, mivel azt állapítja meg, hogy a felperes termékére, a „Dexdor”-ra vonatkozó jogszabályi adatvédelmi időszak lejárt, és mivel elfogadja, hogy ez a gyógyszer (és az elvégzett klinikai vizsgálatok eredményei) referencia-gyógyszerként felhasználható egy generikus gyógyszer forgalombahozatali engedélye iránti kérelem alátámasztására, azon az alapon, hogy a „Precedex” és a „Dexdor” gyógyszer ugyanazon átfogó forgalombahozatali engedélybe tartozik.

                  3.

                  A harmadik, arra alapított jogalap, hogy a megtámadott határozat nem tartalmaz az EUMSZ 296. cikkben meghatározottaknak megfelelő indokolást.

         (1)  Az emberi felhasználásra szánt gyógyszerek közösségi kódexéről szóló, 2001. november 6-i 2001/83/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL 2001. L 311., 67. o.; magyar nyelvű különkiadás 13. fejezet, 27. kötet, 69. o.; helyesbítések: HL 2006. L 235., 24. o.; HL 2014. L 239., 81. o.; HL 2019. L 317., 115. o.).

         (2)  Az emberi, illetve állatgyógyászati felhasználásra szánt gyógyszerek engedélyezésére és felügyeletére vonatkozó közösségi eljárások meghatározásáról és az Európai Gyógyszerügynökség létrehozásáról szóló, 2004. március 31-i 726/2004/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet (HL 2004. L 136., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 13. fejezet, 34. kötet, 229. o.).


title: T-230/20. sz. ügy: 2020. április 27-én benyújtott kereset – PNB Banka kontra EKB

text:
               22.6.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 209/33

      2020. április 27-én benyújtott kereset – PNB Banka kontra EKB
      (T-230/20. sz. ügy)
      (2020/C 209/45)
      Az eljárás nyelve: angol

         Felek

         Felperes: PNB Banka AS (Riga, Lettország) (képviselő: O. Behrends ügyvéd)

         Alperes: Európai Központi Bank

         A felek kérelmei

      A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:

                  —

                  semmisítse meg az EKB-nak az AS PNB Banka banki engedélyének visszavonásáról szóló, 2020. február 17-i határozatát;

                  —

                  az alperest kötelezze a költségek viselésére.

         Jogalapok és főbb érvek

      Keresete alátámasztása érdekében a felperes tizenhárom jogalapra hivatkozik.

                  1.

                  Az első, arra alapított jogalap, hogy a megtámadott határozat szövege nem elegendő és félrevezető eljárási információt tartalmaz.

                  2.

                  A második, arra alapított jogalap, hogy az EKB az 1024/2013/EU tanácsi rendelet (1) 14. cikke (5) bekezdésének második albekezdése és a 468/2014/EU rendelet (2) 83. cikke alapján jogszerűtlenül alkalmazta a megtámadott határozat esetében a kétlépcsős eljárást (amely magában foglalta a hatáskörrel rendelkező nemzeti hatóság javaslatát) az EKB 2019. március 1-i azon átminősítési határozata ellenére, amely értelmében az EKB átvette a felperes közvetlen felügyeletét.

                  3.

                  A harmadik, a hatáskörrel rendelkező nemzeti hatóság, a Pénz- és Tőkepiaci Bizottság (FCMC) előtti eljárás megsértésére alapított jogalap.

                  4.

                  A negyedik, arra alapított jogalap, hogy a 468/2014/EU rendelet 83. cikkének (1) bekezdésében foglalt eljárási rendelkezés miatt az EKB számára eljárási szempontból lehetetlenné vált az engedély visszavonásáról szóló, 2019. szeptember 12-i határozattervezet 2020. február 17-i elfogadása.

                  5.

                  Az ötödik, arra alapított jogalap, hogy a megtámadott határozat eljárásjogi és anyagi jogi szempontból jogellenes, mivel az EKB a korábbi, 2019. augusztus 15-i„fizetésképtelen vagy valószínűleg fizetésképtelenné váló intézmény (FOLTF)” értékelés révén de facto visszavonta az engedélyt.

                  6.

                  A hatodik, arra alapított jogalap, hogy a megtámadott határozat jogellenes, mivel a felperes képviseleti jogába való jogellenes beavatkozáson alapul, ami teljes egészében megfosztja őt az eljárási jogaitól.

                  7.

                  A hetedik, arra alapított jogalap, hogy a megtámadott határozat az indokolás elégtelensége miatt jogellenes.

                  8.

                  A nyolcadik jogalap a felperes meghallgatáshoz való jogának a megsértésén alapul.

                  9.

                  A kilencedik, arra alapított jogalap, hogy az EKB-t megakadályozták abban, hogy a fizetésképtelenségi ügyben 2019. szeptember 12-én hozott lett ítéletre támaszkodjon, mivel ezen ítélet jogellenes volt, és kizárólag az EKB téves FOLTF-értékelésén alapult.

                  10.

                  A tizedik, arra alapított jogalap, hogy az EKB tévesen hivatkozott a megtámadott határozat további indokaira, nevezetesen a nagykockázat-vállalásokra vonatkozó határértékek és a szabályozói tőkekövetelmények állítólagos megsértésére, amelyek nem voltak megalapozottak, és amelyekre az FCMC a határozattervezetében nem hivatkozott.

                  11.

                  A tizenegyedik, arra alapított jogalap, hogy a megtámadott határozat anyagi jogi szempontból jogellenes, mivel a felperes 2019. szeptember 12. óta az FCMC, tehát közvetetten az EKB kizárólagos ellenőrzése alatt áll.

                  12.

                  A tizenkettedik, a megtámadott határozat aránytalanságára alapított jogalap.

                  13.

                  A tizenharmadik, arra alapított jogalap, hogy a megtámadott határozat a FOLTF-értékelés valamennyi hibáján alapul.

         (1)  Az Európai Központi Banknak a hitelintézetek prudenciális felügyeletére vonatkozó politikákkal kapcsolatos külön feladatokkal történő megbízásáról szóló, 2013. október 15-i 1024/2013/EU tanácsi rendelet (HL 2013. L 287., 63. o.).

         (2)  Az Európai Központi Banknak az Egységes Felügyeleti Mechanizmuson belül az Európai Központi Bank és az illetékes nemzeti hatóságok, valamint a kijelölt nemzeti hatóságok közötti együttműködési keretrendszer létrehozásáról szóló, 2014. április 16-i 468/2014/EU rendelete (HL 2014. L 141., 1. o.).


title: T-231/20. sz. ügy: 2020. április 23-án benyújtott kereset – Price kontra Tanács

text:
               22.6.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 209/35

      2020. április 23-án benyújtott kereset – Price kontra Tanács
      (T-231/20. sz. ügy)
      (2020/C 209/46)
      Az eljárás nyelve: francia

         Felek

         Felperes: David Price (Le Dorat, Franciaország) (képviselő: J. Fouchet ügyvéd)

         Alperes: az Európai Unió Tanácsa

         Kérelmek

      A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:

                  —

                  függessze fel a jelen eljárást, és terjessze a Bíróság elé gyorsított eljárás keretében történő, előzetes döntéshozatal céljából a következő kérdéseket:

                              1.

                              Megszünteti-e az Egyesült Királyság Európai Unióból való kilépése az átmeneti időszak vége előtt a szabad mozgáshoz való jogukat és egy másik tagállam területén a letelepedéshez való jogukat gyakorló egyesült királysági állampolgárok európai polgárságát?

                              2.

                              Igenlő válasz esetén: úgy kell-e tekinteni, hogy a kilépési megállapodásnak – az e kilépési megállapodás hatodik preambulumbekezdésével és az Európai Unió működéséről szóló szerződés 18., 20. és 21. cikkével összefüggésben értelmezett – 2., 3., 10., 12. és 127. cikke lehetővé tette ezen egyesült királysági állampolgárok számára, hogy korlátlanul megőrizzék az országuknak az Európai Unióból való kilépése előtt az európai polgársághoz való, őket megillető jogokat?

                              3.

                              A második kérdésre adandó nemleges válasz esetén: nem sérti-e a kilépési megállapodás az Európai Unió működéséről szóló szerződés 18., 20. és 21. cikkét, amennyiben nem tartalmaz olyan előírást, amely lehetővé teszik számukra e jog korlátlan megőrzését?

                              4.

                              Mindenesetre: nem sérti-e a kilépési megállapodás 127. cikke (1) bekezdésének b) pontja az Európai Unió működéséről szóló szerződés 18., 20. és 21. cikkét, valamint az Európai Unió Alapjogi Chartájának 39. és 40. cikkét, amennyiben megfosztja a szabad mozgáshoz és az Egyesült Királyságban való letelepedéshez való jogukat gyakorló uniós polgárokat az ezen országban megtartott helyhatósági választásokon az aktív és a passzív választójogtól, továbbá – ha ezt a Törvényszék és a Bíróság a Conseil d’État-hoz (államtanács, Franciaország) hasonlóan értelmezi – nem terjed-e ki ez a jogsértés a szabad mozgáshoz való jogukat és a letelepedés szabadságát gyakorló egyesült királysági állampolgárokra?

                  —

                  részlegesen semmisítse meg a Nagy-Britannia és Észak-Írország Egyesült Királyságának az Európai Unióból és az Európai Atomenergia-közösségből történő kilépéséről szóló megállapodás megkötéséről szóló, 2020. január 30-i (EU) 2020/135 tanácsi határozatot a Nagy-Britannia és Észak-Írország Egyesült Királyságának az Európai Unióból és az Európai Atomenergia-közösségből történő kilépéséről szóló megállapodással együtt, amennyiben a kilépési megállapodás nem teszi lehetővé ezen állampolgárok egészséghez való jogának maradéktalan védelmét, továbbá amennyiben ezek a jogi aktusok – bármiféle arányossági teszt nélkül – 2020. február 1-je óta automatikus és általános megkülönböztetést alkalmaznak az uniós polgárok és az egyesült királysági állampolgárok között, ekként pedig semmisítse meg konkrétan a kilépési megállapodás hatodik preambulumbekezdését, valamint 9., 10. és 127. cikkét;

                  —

                  az Európai Uniót kötelezze az eljárás összes költségének, köztük 5 000 euró összegben az ügyvédi költségeknek a viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek

      Keresete alátámasztása érdekében a felperes nyolc jogalapra hivatkozik.

                  1.

                  Az első, az egyesült királysági állampolgárok bizonyos kategóriái tekintetében az európai polgárság megszüntetésével kapcsolatos arányossági teszt hiányára alapított jogalap. A felperes azzal érvel, hogy az Unióban a szabad mozgáshoz való jogát gyakorló olyan európai polgárként, aki tizenöt éve nem él az Egyesült Királyság területén, nem volt jogosult szavazni az Egyesült Királyság európai uniós tagságára vonatkozó, 2016. június 23-i népszavazáson.

                  2.

                  A második, a demokrácia, az egyenlő bánásmód, a szabad mozgás, a véleménynyilvánítás szabadsága és a megfelelő ügyintézés elvének a megsértésére alapított jogalap.

                  3.

                  A harmadik, az uniós jogrendnek és az egyenlő bánásmód európai polgárságban rejlő elvének a megsértésére alapított jogalap. A felperes többek között előadja, hogy a megtámadott határozat ellentétes az uniós jogrenddel, amely kimondja a valamennyi polgárral szembeni egyenlő bánásmód elvét, továbbá az emberi jogok és alapvető szabadságok védelméről szóló egyezmény jogrendjével.

                  4.

                  A negyedik, a jogbiztonság és a bizalomvédelem elvének megsértésére alapított jogalap. A felperes e tekintetben többek között előadja, hogy a megtámadott határozat megerősíti a valamely tagállam területén a huzamos tartózkodáshoz való – a valamely tagállamban ötéves folyamatos tartózkodást követően megszerzett – jogának elvesztését, anélkül hogy e joga elvesztésének konkrét következményeit előírták volna, és különösen anélkül, hogy bármiféle arányossági tesztet végeztek volna.

                  5.

                  Az ötödik, a magán- és a családi élet tiszteletben tartásához való, az emberi jogok és alapvető szabadságok védelméről szóló egyezményben garantált jog megsértésére alapított jogalap. A felperes azzal érvel, hogy a megtámadott határozat sérti a magán- és a családi élethez való jogát, amennyiben megvonja európai polgárságát, ekként pedig azt a jogát, hogy szabadon tartózkodjon egy olyan tagállam területén, amelynek nem állampolgára, amelynek területén ugyanakkor családi életét kialakította.

                  6.

                  A hatodik, a helyhatósági és európai választásokon az egyesült királysági állampolgárok aktív és passzív választójogának megsértésére alapított jogalap. A felperes szerint a kilépési megállapodás 127. cikke sérti az EUMSZ 18. cikket, valamint az Európai Unió Alapjogi Chartájának 20. és 21. cikkét. A megtámadott határozatot tehát meg kell semmisíteni, amennyiben az egy, az egyesült királysági állampolgárok között hátrányos megkülönböztetést teremtő rendelkezést tartalmazó megállapodást ratifikál.

                  7.

                  A hetedik, a kilépési megállapodásban az uniós polgárok és az egyesült királysági állampolgárok között – 2020. február 1-jétől kezdve az egyesült királysági állampolgárok magán- és családi élete tekintetében – arányossági teszt nélkül alkalmazott automatikus megkülönböztetésre alapított jogalap. E jogalap alátámasztására a felperes előadja, hogy az európai polgárság megszüntetése nem lehet automatikus és általános, hogy konkrétan kellett volna értékelni a következményeket, valamint hogy ilyen értékelés hiányában a megtámadott határozatot meg kell semmisíteni.

                  8.

                  A nyolcadik, az Alapjogi Charta 35. cikkének, azaz az egészséghez való jognak a megsértésére alapított jogalap. A felperes úgy véli, hogy – mivel a kilépési megállapodás nem ír elő az egészséghez való jogának védelmére irányuló semmilyen intézkedést, ez a támogatói szerep megszűnik az Egyesült Királyság és állampolgárai számára, ily módon pedig ezen utóbbiakat – különösen világjárványban és egészségügyi válsághelyzetben – veszélybe sodorja.


title: T-238/20. sz. ügy: 2020. május 1-jén benyújtott kereset – Ryanair kontra Bizottság

text:
               22.6.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 209/36

      2020. május 1-jén benyújtott kereset – Ryanair kontra Bizottság
      (T-238/20. sz. ügy)
      (2020/C 209/47)
      Az eljárás nyelve: angol

         Felek

         Felperes: Ryanair DAC (Swords, Írország) (képviselők: E. Vahida, F. Laprévote, S. Rating és I. Metaxas-Maranghidis ügyvédek)

         Alperes: Európai Bizottság

         Kérelmek

      A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:

                  —

                  semmisítse meg a 2020. április 11-i SA.56812. számú állami támogatásról szóló európai bizottsági határozatot (EU); (1) és

                  —

                  az Európai Bizottságot kötelezze a költségek viselésére.

                  —

                  a felperes azt is kérte, hogy a keresetét a Bíróság alapokmányának 23a. cikke szerinti gyorsított eljárásban bírálják el.

         Jogalapok és fontosabb érvek

      Keresete alátámasztása érdekében a felperes négy jogalapra hivatkozik.

                  1.

                  Az első jogalap azon alapul, hogy a Bizottság határozata sérti az EUMSZ egyes rendelkezéseit, valamint az európai jog általános elveit az állampolgárságon alapuló hátrányos megkülönböztetés tilalma és a szolgáltatások szabad mozgása tekintetében, amelyek az 1980-as évek vége óta az Unió légi közlekedése liberalizációjának alapját képezik. Az Unió légi közlekedési piacának liberalizációja lehetővé tette a valóban páneurópai, fapados légitársaságok növekedését. A Bizottság határozata figyelmen kívül hagyja az ilyen páneurópai légitársaságok szerepét az uniós tagállamok összeköttetésében, mivel lehetővé teszi Svédország számára, hogy a támogatást csak azoknak az uniós légitársaságoknak tartsa fenn, amelyek számára Svédország uniós működési engedélyeket bocsátott ki. Az EUMSZ 107. cikk (3) bekezdésének b) pontja kivételt határoz meg az állami támogatásoknak az EUMSZ 107. cikk (1) bekezdése szerinti tilalma alól, azonban nem határoz meg kivételt az EUMSZ egyéb szabályai és elvei alól.

                  2.

                  A második jogalap azon alapul, hogy a Bizottság határozata sérti a Bizottság azon kötelezettségét, hogy a támogatásnak a kereskedelem feltételeire, továbbá a torzulásmentes verseny fenntartására gyakorolt kedvezőtlen hatásait és a támogatás jótékony hatásait egymással szemben mérlegelje (ún. „mérlegelési teszt”).

                  3.

                  A harmadik jogalap azon alapul, hogy a Bizottság a súlyos nehézségek ellenére nem kezdeményezett hivatalos vizsgálati eljárást, és megsértette a felperes eljárási jogait.

                  4.

                  A negyedik jogalap azon alapul, hogy a Bizottság a határozata sérti az indokolási kötelezettséget.

         (1)  Az Európai Bizottság 2020. április 11-i (EU) határozata az SA.56812. számú, Svédország által nyújtott állami támogatásról – Hitelgarancia-rendszer a légitársaságok számára a jelenlegi COVID-19 járvány során a gazdaságot támogató állami támogatási intézkedések ideiglenes kerete alapján (az Európai Unió Hivatalos Lapjában még nem tették közzé).


title: T-239/20. sz. ügy: 2020. április 30-án benyújtott kereset – Stada Arzneimittel kontra EUIPO – Pfizer (RUXXIMLA)

text:
               22.6.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 209/37

      2020. április 30-án benyújtott kereset – Stada Arzneimittel kontra EUIPO – Pfizer (RUXXIMLA)
      (T-239/20. sz. ügy)
      (2020/C 209/48)
      A keresetlevél nyelve: német

         Felek

         Felperes: Stada Arzneimittel AG (Bad Vilbel, Németország) (képviselők: J.-C. Plate és R. Kaase ügyvédek)

         Alperes: az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala (EUIPO)

         A másik fél a fellebbezési tanács előtti eljárásban: Pfizer Inc. (New York, New York, Egyesült Államok)

         Az EUIPO előtti eljárás adatai

         A vitatott védjegy bejelentője: a felperes

         A vitatott védjegy: RUXXIMLA európai uniós szóvédjegy bejelentése – 17 865 742. sz. védjegybejelentés

         Az EUIPO előtti eljárás: felszólalási eljárás

         A megtámadott határozat: az EUIPO negyedik fellebbezési tanácsának 2020. február 13-án hozott határozata (R 1879/2019-4. sz. ügy)

         Kereseti kérelmek

      A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:

                  —

                  helyezze hatályon kívül a megtámadott határozatot;

                  —

                  az EUIPO-t kötelezze a költségek viselésére, ideértve a fellebbezési eljárás költségeinek viselését is.

         Jogalap

                  —

                  Az (EU) 2017/1001 európai parlamenti és tanácsi rendelet 8. cikke (1) bekezdése b) pontjának megsértése.


title: T-248/20. sz. ügy: 2020. május 5-én benyújtott kereset – Stada Arzneimittel kontra EUIPO – Pfizer (RUXYMLA)

text:
               22.6.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 209/38

      2020. május 5-én benyújtott kereset – Stada Arzneimittel kontra EUIPO – Pfizer (RUXYMLA)
      (T-248/20. sz. ügy)
      (2020/C 209/49)
      A keresetlevél nyelve: német

         Felek

         Felperes: Stada Arzneimittel AG (Bad Vilbel, Németország) (képviselők: J.-C. Plate és R. Kaase ügyvédek)

         Alperes: az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala (EUIPO)

         A másik fél a fellebbezési tanács előtti eljárásban: Pfizer Inc. (New York, New York, Egyesült Államok)

         Az EUIPO előtti eljárás adatai

         A vitatott védjegy bejelentője: a felperes

         A vitatott védjegy: RUXYMLA európai uniós szóvédjegy bejelentése – 17 865 739. sz. védjegybejelentés

         Az EUIPO előtti eljárás: felszólalási eljárás

         A megtámadott határozat: az EUIPO negyedik fellebbezési tanácsának 2020. február 13-án hozott határozata (R 1878/2019-4. sz. ügy)

         Kereseti kérelmek

      A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:

                  —

                  helyezze hatályon kívül a megtámadott határozatot;

                  —

                  az EUIPO-t kötelezze a költségek viselésére, ideértve a fellebbezési eljárás költségeinek viselését is.

         Jogalap

                  —

                  Az (EU) 2017/1001 európai parlamenti és tanácsi rendelet 8. cikke (1) bekezdése b) pontjának megsértése.


title: T-257/20. sz. ügy: 2020. május 7-én benyújtott kereset – González Calvet kontra ESZT

text:
               22.6.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 209/39

      2020. május 7-én benyújtott kereset – González Calvet kontra ESZT
      (T-257/20. sz. ügy)
      (2020/C 209/50)
      Az eljárás nyelve: spanyol

         Felek

         Felperes: González Calvet és Joan González Calvet (Barcelona, Spanyolország) (képviselő: P. Molina Bosch ügyvéd)

         Alperes: ESZT

         Kérelmek

      A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:

                  —

                  Semmisítse meg az Egységes Szanálási Testület 2020. március 17-i SRB/EES/2020/52 határozatát.

                  —

                  Értékelje a Banco Popular csoport eszközeinek összességét, és ne csak az anyavállalatét leányvállalatai eszközeinek leválasztásával, amint azt a Deloitte tette, mivel a Banco Santander az egész csoportot beolvasztotta, nem csak az anyavállalatot.

                  —

                  Értékelje a teljesítőhiteleket könyv szerinti értékük 100 %-ában.

                  —

                  Értékelje a nemteljesítő hiteleket könyv szerinti értékük 100 %-ában, tekintve, hogy garanciákból és tartalékokból álló fedezetük 100 % körül volt.

                  —

                  Értékelje a Banco Popular ingatlaneszközeit 10 896 millió euró értékben, mivel azokból már levonásra kerültek a vonatkozó tartalékok.

                  —

                  Értékelje a Banco Popular összes eszközét 153 785 millió euró értékben a keresetben foglalt érvelések szerint, ami realizációs értéket ad a részvényesek számára 23 365 millió euró kifizetése esetén, miután levonásra került 124 420 millió euró, amely összeggel a Deloitte szerint a hitelezőknek tartoztak.

                  —

                  Állapítson meg 7,00 euró kártérítést részvényenként, amely 29 365 millió euró összegnek a határozat időpontjában forgalomban lévő 4 196 millió részvénnyel történő osztása eredménye.

                  —

                  Ramon González Calvet kapjon 317 072 euró (háromszáztizenhétezer hetvenkét eurót) 45 296 részvénye kisajátításáért, Juan González Calvet pedig 11 977 eurót (tizenegyezer kilencszázhetvenhét eurót) 1 711 részvénye kisajátításáért, továbbá az eljárás költségeit.

         Jogalapok és fontosabb érvek

      2017. június 6-án az Egységes Szanálási Testület (ESZT) szanálta a Banco Popular tés azt a Banco Santander számára értékesítette 1 euróért. 2020. március 17-én az Egységes Szanálási Testület, a Banco Popularnak a határozata által érintett kötvénytulajdonosai és részvényesei meghallgatáshoz való joga ellenére SRB/EES/2020/52 határozatában a Deloitte 3. sz. értékelő jelentése alapján megállapította, hogy az érintetteket semmiféle kártérítés nem illeti meg.
      Keresetükben a felperesek azt állítják, hogy a Deloitte az olyan ügyek miatt hitelét vesztett vállalkozás, mint a Gowex, Bankia, Gescartera és Abengoa, és jelenleg semmilyen nagy spanyol bankot nem auditál ténylegesen.
      Keresetük alátámasztása érdekében a felperesek a következő jogalapokra hivatkoznak.

                  1.

                  A felperesek azt állítják, hogy a Deloitte értékelése az ESZT érdekeit támogatja, és hátrányos helyzetbe hozza a részvényeseket, többek között az alábbi okokból:

                              —

                              alulértékeli a halasztott adóköveteléseket, amelyeket a Banco Santander teljes egészében fedezett;

                              —

                              nem veszi figyelembe, hogy a nemteljesítő hitelek garanciákból és tartalékokból álló fedezete 100 % volt;

                              —

                              alulértékeli a teljesítőhitelek portfolióját;

                              —

                              nem veszi könyvelésbe a Banco Popular összes eszközét, mivel a Banco Popular jogalany eszközeit elválasztja leányvállalatai és az általa ellenőrzött vállalkozások eszközeitől;

                              —

                              nem veszi figyelembe, hogy az ingatlaneszközök nettó értéke a tartalékok levonása után 10 896 millió euró volt.

                  2.

                  2017. május 23-án az ESZT szerződést kötött a Deloitte-tal a Banco Popular értékelése céljából, akkor, amikor annak elnöke Elka König egy, a Bloomberg TV-nek adott interjúban elismerte, hogy kevés figyelmet fordítottak a Banco Popularra. Ebből az a következtetés vonható le, hogy az ESZT már 2017. május 23-án elhatározta a Banco Popular szanálását, ami kiszivárgott a Reuters ügynökséghez, ami május 23-án a tömeges betétkivonás jelenségéhez vezetett, ami bedöntötte a Banco Popular likviditását.

                  3.

                  A Banco de España szerint az Európai Központi Bank úgy ítélte meg, hogy a Banco Popular 2017. március 13-án egy fizetőképes bank volt. A Banco Popular soha nem állt felszámolás alatt, amint az a Deloitte állítja, ugyanakkor nyilvánvaló, hogy az ESZT célja a Banco Popular szanálása volt a célból, hogy a Banco Santander szerezhesse meg, amely egy európai és világszinten jelentős bank, amelynek veszteségeit (a felperesek számítása szerint 22 573 millió euró volt 2017-ben) a Banco Popular kisajátításával és beolvasztásával eltitkoltak részvényesei elől.


title: T-266/20. sz. ügy: 2020. május 8-án benyújtott kereset – Global Chartered Controller Institute kontra EUIPO – CFA Institute (CCA CHARTERED CONTROLLER ANALYST CERTIFICATE)

text:
               22.6.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 209/40

      2020. május 8-án benyújtott kereset – Global Chartered Controller Institute kontra EUIPO – CFA Institute (CCA CHARTERED CONTROLLER ANALYST CERTIFICATE)
      (T-266/20. sz. ügy)
      (2020/C 209/51)
      A keresetlevél nyelve: spanyol

         Felek

         Felperes: Global Chartered Controller Institute SL (Alicante, Spanyolország) (képviselők: M. Pomares Caballero és T. Barber Giner ügyvédek)

         Alperes: az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala (EUIPO)

         A másik fél a fellebbezési tanács előtti eljárásban: CFA Institute (Charlottesville, Virginia, Egyesült Államok)

         Az EUIPO előtti eljárás adatai

         A vitatott védjegy bejelentője: a felperes

         A vitatott védjegy: CCA CHARTERED CONTROLLER ANALYST CERTIFICATE európai uniós ábrás védjegy – 15 508 161. sz. védjegybejelentés

         Az EUIPO előtti eljárás: felszólalási eljárás

         A megtámadott határozat: az EUIPO ötödik fellebbezési tanácsának 2020. február 25-én hozott határozata (R 235/2019-5. sz. ügy)

         Kereseti kérelmek

      A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:

                  —

                  változtassa meg a megtámadott határozatot annak megállapításával, hogy a jelen esetben nem valósulnak meg az európai uniós védjegyrendelet 8. cikke (1) bekezdésének b) pontjában szereplő viszonylagos kizáró ok alkalmazásához előírt feltételek;

                  —

                  ennek hiányában helyezze hatályon kívül a megtámadott határozatot, és

                  —

                  az EUIPO-t kötelezze a saját költségeinek és a felperes költségeinek viselésére (a fellebbezési tanács előtt eljárásban felmerült megfelelő költségeket is beleértve), valamint a beavatkozó felet kötelezze a felszólalási osztály előtti eljárásban felmerült költségek viselésére.

         Jogalapok

      Az (EU) 2017/1001 európai parlamenti és tanácsi rendelet 8. cikke (1) bekezdése b) pontjának és 92. cikkének megsértése.


title: A Norges Høyesterett 2020. március 3-i, tanácsadói vélemény iránti kérelme az EFTA-Bírósághoz az Abdulkerim Kerim kontra norvég kormány ügyben (E-1/20. sz. ügy) 2020/C 218/08

text:
               2.7.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 218/13

      A Norges Høyesterett 2020. március 3-i, tanácsadói vélemény iránti kérelme az EFTA-Bírósághoz az Abdulkerim Kerim kontra norvég kormány ügyben
      (E-1/20. sz. ügy)
      (2020/C 218/08)
      A Norges Høyesterett (Norvég Legfelsőbb Bíróság) 2020. március 3-i, a Bíróság Hivatalához 2020. március 3-án beérkezett levelében tanácsadói vélemény iránti kérelmet nyújtott be az EFTA-Bírósághoz az Abdulkerim Kerim kontra norvég kormány ügyben, az alábbi kérdéseket illetően:
      Milyen kritériumok alapján kell megállapítani, hogy érdekházasságról van-e szó, amely a 2004/38/EK irányelv 35. cikkében foglalt visszaélésről szóló szabály hatálya alá tartozik? Hasznos lenne, ha az EFTA-Bíróság különösen az alábbiakkal kapcsolatban tenne észrevételeket:

                  a)

                  Jelentőséggel bír-e az EGT-állampolgár házasságkötésre irányuló szubjektív szándéka annak meghatározása szempontjából, hogy érdekházasságról van-e szó?

                  b)

                  Ha a harmadik országbeli állampolgár szándéka a döntő tényező annak meghatározásában, hogy érdekházasságról van-e szó az irányelv értelmében, követelmény-e az, hogy a harmadik országbeli állampolgár tartózkodási jog iránti igénye volt a házasságkötés egyetlen célja, vagy elegendő, ha az a házasságkötés fő célja volt?


title: C-727/17. sz. ügy: A Bíróság (negyedik tanács) 2020. május 28-i ítélete (a Wojewódzki Sąd Administracyjny w Kielcach [Lengyelország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Syndyk Masy Upadłości ECO-WIND Construction S. A. w upadłości anciennement ECO-WIND Construction S. A. kontra Samorządowe Kolegium Odwoławcze w Kielcach (Előzetes döntéshozatal – (EU) 2015/1535 irányelv – Műszaki szabványok és szabályok – Szélenergiával működő áramfejlesztők – 2006/123/EK irányelv – A „szolgáltatás” fogalma – Környezet – 2009/28/EK irányelv – A megújuló energiaforrásokból előállított energia támogatása – Kötelező átfogó nemzeti célkitűzések – A megújuló energiaforrásokból villamos energiát termelő létesítményekre alkalmazandó engedélyezési eljárásokra vonatkozó nemzeti szabály – Arányosság – A szélerőművek elhelyezkedésére vonatkozó korlátozásokat előíró tagállami szabályozás)

text:
               3.8.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 255/2

      A Bíróság (negyedik tanács) 2020. május 28-i ítélete (a Wojewódzki Sąd Administracyjny w Kielcach [Lengyelország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Syndyk Masy Upadłości ECO-WIND Construction S. A. w upadłości anciennement ECO-WIND Construction S. A. kontra Samorządowe Kolegium Odwoławcze w Kielcach
      (C-727/17. sz. ügy) (1)

      (Előzetes döntéshozatal - (EU) 2015/1535 irányelv - Műszaki szabványok és szabályok - Szélenergiával működő áramfejlesztők - 2006/123/EK irányelv - A „szolgáltatás” fogalma - Környezet - 2009/28/EK irányelv - A megújuló energiaforrásokból előállított energia támogatása - Kötelező átfogó nemzeti célkitűzések - A megújuló energiaforrásokból villamos energiát termelő létesítményekre alkalmazandó engedélyezési eljárásokra vonatkozó nemzeti szabály - Arányosság - A szélerőművek elhelyezkedésére vonatkozó korlátozásokat előíró tagállami szabályozás)
      (2020/C 255/02)
      Az eljárás nyelve: lengyel

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Wojewódzki Sąd Administracyjny w Kielcach

         Az alapeljárás felei

         Felperes: Syndyk Masy Upadłości ECO-WIND Construction S. A. w upadłości anciennement ECO-WIND Construction S. A.

         Alperes: Samorządowe Kolegium Odwoławcze w Kielcach

         Rendelkező rész

                  1)

                  A műszaki szabályokkal és az információs társadalom szolgáltatásaira vonatkozó szabályokkal kapcsolatos információszolgáltatási eljárás megállapításáról szóló, 2015. szeptember 9-i (EU) 2015/1535 európai parlamenti és tanácsi irányelv 1. cikke (1) bekezdésének f) pontját úgy kell értelmezni, hogy azon követelmény, amely szerint a szélerőmű telepítésének feltétele a szélerőmű és a lakásfunkcióval is rendelkező épületek közötti minimális távolság tiszteletben tartása, nem minősül olyan műszaki szabálynak, amelyet az említett irányelv 5. cikke szerint be kell jelenteni, feltéve hogy e követelmény nem eredményezi a szélgenerátorok csupán marginális használatát, amit a kérdést előterjesztő bíróságnak kell megvizsgálnia.

                  2)

                  A belső piaci szolgáltatásokról szóló, 2006. december 12-i 2006/123/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv 15. cikke (2) bekezdésének a) pontját úgy kell értelmezni, hogy az olyan szabályozás, amely a szélerőmű telepítését a szélerőmű és a lakásfunkcióval is rendelkező épületek közötti minimális távolság tiszteletben tartásától teszi függővé, nem minősül a szolgáltatási tevékenység nyújtására való jogosultságot vagy a szolgáltatási tevékenység gyakorlását területi korlátozásokhoz, különösen a meghatározott szolgáltatók közötti legkisebb távolság formájában meghatározott korlátozásokhoz kötő rendelkezésnek, amelyet a tagállamok ezen irányelv 15. cikke (7) bekezdésének megfelelően kötelesek bejelenteni a Bizottságnak.

                  3)

                  Az (EU) 2015/1513 európai parlamenti és tanácsi irányelvvel módosított, a megújuló energiaforrásból előállított energia támogatásáról, valamint a 2001/77/EK és a 2003/30/EK irányelv módosításáról és azt követő hatályon kívül helyezéséről szóló, 2009. április 23-i 2009/28/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv 3. cikke (1) bekezdésének első albekezdését és 13. cikke (1) bekezdésének első albekezdését úgy kell értelmezni, hogy azokkal nem ellentétes az olyan szabályozás, amely a szélerőmű telepítését a szélerőmű és a lakásfunkcióval is rendelkező épületek közötti minimális távolság tiszteletben tartásához köti, amennyiben e szabályozás szükséges és arányos az érintett tagállam összesített kötelező nemzeti célkitűzéseire tekintettel, amit a kérdést előterjesztő bíróságnak kell megvizsgálnia.

         (1)  HL C 134., 2018.4.16.


title: C-535/18. sz. ügy: A Bíróság (első tanács) 2020. május 28-i ítélete (a Bundesverwaltungsgericht [Németország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – IL és társai kontra Land Nordrhein-Westfalen (Előzetes döntéshozatal – Környezet – Aarhusi Egyezmény – 2011/92/EU irányelv – Egyes projektek környezetre gyakorolt hatásainak vizsgálata – A nyilvánosság részvétele a döntéshozatali folyamatban – A projekt engedélyezésére irányuló eljárást érintő szabálytalanságok – Az igazságszolgáltatáshoz való jog biztosítása – A nemzeti jogban előírt korlátozások – 2000/60/EK irányelv – Az Európai Unió vízpolitikája – Felszín alatti víztest állapotromlása – Az értékelés módjai – Magánszemélyeknek a szennyezés megakadályozására irányuló intézkedések elfogadásához való joga – A nemzeti bíróságok előtti kereshetőségi jog)

text:
               3.8.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 255/3

      A Bíróság (első tanács) 2020. május 28-i ítélete (a Bundesverwaltungsgericht [Németország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – IL és társai kontra Land Nordrhein-Westfalen
      (C-535/18. sz. ügy) (1)

      (Előzetes döntéshozatal - Környezet - Aarhusi Egyezmény - 2011/92/EU irányelv - Egyes projektek környezetre gyakorolt hatásainak vizsgálata - A nyilvánosság részvétele a döntéshozatali folyamatban - A projekt engedélyezésére irányuló eljárást érintő szabálytalanságok - Az igazságszolgáltatáshoz való jog biztosítása - A nemzeti jogban előírt korlátozások - 2000/60/EK irányelv - Az Európai Unió vízpolitikája - Felszín alatti víztest állapotromlása - Az értékelés módjai - Magánszemélyeknek a szennyezés megakadályozására irányuló intézkedések elfogadásához való joga - A nemzeti bíróságok előtti kereshetőségi jog)
      (2020/C 255/03)
      Az eljárás nyelve: német

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Bundesverwaltungsgericht

         Az alapeljárás felei

         Felperesek: IL, JK, KJ, LI, NG, MH, OF, PE, RC és SB, QD örököseiként, TA, UZ, VY, WX

         Alperes: Land Nordrhein-Westfalen

         Rendelkező rész

                  1)

                  Az egyes köz- és magánprojektek környezetre gyakorolt hatásainak vizsgálatáról szóló, 2011. december 13-i 2011/92/EU európai parlamenti és tanácsi irányelv 11. cikke (1) bekezdésének b) pontját akként kell értelmezni, hogy az lehetővé teszi a tagállamok számára annak előírását, hogy amennyiben a projekt engedélyezésére vonatkozó határozatot érintő eljárási hiba nem olyan jellegű, hogy módosítsa a határozat értelmét, e határozat megsemmisítése iránti kérelem csak akkor elfogadható, ha a szóban forgó szabálytalanság megfosztotta a felperest a környezetvédelmi döntéshozatali folyamatban való, az ezen irányelv 6. cikkében garantált részvételi jogától.

                  2)

                  A vízpolitika terén a közösségi fellépés kereteinek meghatározásáról szóló, 2000. október 23-i 2000/60/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv 4. cikkét akként kell értelmezni, hogy azzal ellentétes az, hogy az ott előírt kötelezettségek – köztük a valamely projekttel érintett mind felszíni, mind felszín alatti víztestek állapotromlásának megakadályozására irányuló kötelezettség – tiszteletben tartásának a hatáskörrel rendelkező hatóság általi vizsgálatára csak a projekt engedélyezését követően kerülhet sor.
                  A 2011/92 irányelv 6. cikkét akként kell értelmezni, hogy a projekt engedélyezésére irányuló eljárás keretében a nyilvánosság rendelkezésére bocsátandó információknak tartalmazniuk kell a projekt által a vízre gyakorolt hatásoknak a többek között a 2000/60 irányelv 4. cikkének (1) bekezdésében előírt kritériumokra és kötelezettségekre tekintettel történő vizsgálatához szükséges adatokat.

                  3)

                  A 2000/60 irányelv 4. cikke (1) bekezdése b) pontjának i. alpontját akként kell értelmezni, hogy egy felszín alatti víztest kémiai állapota valamely projekt miatt bekövetkező romlásának kell tekinteni egyrészről a felszín alatti vizek szennyezés és állapotromlás elleni védelméről szóló, 2006. december 12-i 2006/118/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv 3. cikkének (1) bekezdése értelmében vett legalább egyik minőségi előírás vagy küszöbérték túllépését, másrészről pedig a szennyezőanyag koncentrációjának várható növekedését, amennyiben az erre vonatkozóan rögzített küszöbértéket már túllépték. Az egyes megfigyelési pontokon mért értékeket egyenként kell figyelembe venni.

                  4)

                  A 2000/60 irányelv – EUSZ 19. cikkel és az EUMSZ 288. cikkel összefüggésben értelmezett – 1. cikke első bekezdésének b) pontját és második bekezdésének első francia bekezdését, valamint 4. cikke (1) bekezdésének b) pontját akként kell értelmezni, hogy a valamely projekttel érintett nyilvánosság tagjainak a hatáskörrel rendelkező nemzeti bíróságok előtt hivatkozniuk kell tudni a víztestek romlásának megakadályozására és állapotuk javítására irányuló kötelezettségek megsértésére, ha e kötelezettségek megsértése őket közvetlenül érinti.

         (1)  HL C 427., 2018.11.26.


title: C-654/18. sz. ügy: A Bíróság (ötödik tanács) 2020. május 28-i ítélete (a Verwaltungsgericht Stuttgart [Németország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Interseroh Dienstleistungs GmbH kontra SAA Sonderabfallagentur Baden-Württemberg GmbH (Előzetes döntéshozatal – Környezet – Hulladékszállítás – 1013/2006/EK rendelet – Előzetes írásbeli bejelentési és engedélyezési eljárás – Általános információs követelmények – III A. melléklet – Papír-, papírlemez- és papíráru-hulladék – A Bázeli Egyezmény IX. mellékletének B3020 kódja – Hibás összetevő – Egy keverék más anyagokkal való szennyeződése – Környezetvédelmi szempontból megfelelő hasznosítás)

text:
               3.8.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 255/4

      A Bíróság (ötödik tanács) 2020. május 28-i ítélete (a Verwaltungsgericht Stuttgart [Németország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Interseroh Dienstleistungs GmbH kontra SAA Sonderabfallagentur Baden-Württemberg GmbH
      (C-654/18. sz. ügy) (1)

      (Előzetes döntéshozatal - Környezet - Hulladékszállítás - 1013/2006/EK rendelet - Előzetes írásbeli bejelentési és engedélyezési eljárás - Általános információs követelmények - III A. melléklet - Papír-, papírlemez- és papíráru-hulladék - A Bázeli Egyezmény IX. mellékletének B3020 kódja - Hibás összetevő - Egy keverék más anyagokkal való szennyeződése - Környezetvédelmi szempontból megfelelő hasznosítás)
      (2020/C 255/04)
      Az eljárás nyelve: német

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Verwaltungsgericht Stuttgart

         Az alapeljárás felei

         Felperes: Interseroh Dienstleistungs GmbH

         Alperes: SAA Sonderabfallagentur Baden-Württemberg GmbH

         Rendelkező rész

                  1.

                  A 2015. november 10-i (EU) 2015/2002 bizottsági rendelettel módosított, a hulladékszállításról szóló, 2006. június 14-i 1013/2006/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet 3. cikke (2) bekezdésének a) pontját akként kell értelmezni, hogy az nem alkalmazható az olyan papír-, papírlemez- és papíráru-hulladékokból származó hulladékkeverékre, amelyben minden egyes hulladéktípus a veszélyes hulladékok országhatárokat átlépő szállításának és ártalmatlanításának ellenőrzéséről szóló, Bázelben 1989. március 22-én aláírt és az Európai Közösség nevében az 1993. február 1-jei 93/98/EGK tanácsi határozattal jóváhagyott egyezmény IX. melléklete – e rendelet V. melléklete 1. részének B listájába beemelt – B3020 kódja első három francia bekezdésének valamelyike alá tartozik, és amely legfeljebb 10 % hibás összetevőt tartalmaz.

                  2.

                  A 2015/2002 rendelettel módosított 1013/2006 rendelet 3. cikke (2) bekezdésének b) pontját akként kell értelmezni, hogy az alkalmazandó az ilyen hulladékkeverékre, amennyiben egyrészt e keverék nem tartalmaz az említett egyezmény IX. melléklete – e rendelet V. melléklete 1. részének B listájába beemelt – B3020 kódja negyedik francia bekezdése alá tartozó anyagot, másrészt teljesíti az említett rendelet III A. mellékletének 1. pontjában foglalt feltételeket, aminek vizsgálata a kérdést előterjesztő bíróság feladata.

         (1)  HL C 35., 2019.1.28.


title: C-684/18. sz. ügy: A Bíróság (kilencedik tanács) 2020. május 28-i ítélete (a Curtea de Apel Bucureşti [Románia] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – World Comm Trading Gfz SRL kontra Agenţia Naţională de Administrare Fiscală (ANAF), Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Ploieşti (Előzetes döntéshozatal – Adózás – Hozzáadottérték-adó (héa) – 2006/112/EK irányelv – 90. cikk – 184–186. cikk – A héasemlegesség elve – Az eredetileg elvégzett adólevonás korrekciója – A Közösségen belüli termékértékesítések és belföldi termékértékesítések utáni árengedmények)

text:
               3.8.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 255/5

      A Bíróság (kilencedik tanács) 2020. május 28-i ítélete (a Curtea de Apel Bucureşti [Románia] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – World Comm Trading Gfz SRL kontra Agenţia Naţională de Administrare Fiscală (ANAF), Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Ploieşti
      (C-684/18. sz. ügy) (1)

      (Előzetes döntéshozatal - Adózás - Hozzáadottérték-adó (héa) - 2006/112/EK irányelv - 90. cikk - 184–186. cikk - A héasemlegesség elve - Az eredetileg elvégzett adólevonás korrekciója - A Közösségen belüli termékértékesítések és belföldi termékértékesítések utáni árengedmények)
      (2020/C 255/05)
      Az eljárás nyelve: román

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Curtea de Apel Bucureşti

         Az alapeljárás felei

         Felperes: World Comm Trading Gfz SRL

         Alperesek: Agenţia Naţională de Administrare Fiscală (ANAF), Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Ploieşti

         Rendelkező rész

                  1)

                  A közös hozzáadottértékadó-rendszerről szóló, 2006. november 28-i 2006/112/EK tanácsi irányelv 185. cikkét úgy kell értelmezni, hogy a nemzeti adóhatóságoknak meg kell követelniük az adóalanytól az eredetileg elvégzett hozzáadottértékadó-levonás korrekcióját, amennyiben a belföldi termékértékesítések utáni árengedmény ezen adóalany általi megszerzését követően e hatóságok megállapítják, hogy az eredetileg elvégzett levonás magasabb volt annál, mint amelynek az elvégzésére ezen adóalany jogosult volt.

                  2)

                  A 2006/112 irányelv 185. cikkét úgy kell értelmezni, hogy a valamely tagállamban letelepedett adóalany számára akkor is kötelező a hozzáadottérték-adó (héa) eredeti levonásának korrekciója, ha ezen adóalany beszállítója e tagállamban megszüntette tevékenységeit, és az említett beszállító emiatt már nem kérheti az általa megfizetett héa egy részének a visszatérítését.

         (1)  HL C 44., 2019.2.4.


title: C-796/18. sz. ügy: A Bíróság (negyedik tanács) 2020. május 28-i ítélete (az Oberlandesgericht Düsseldorf [Németország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Informatikgesellschaft für Software-Entwicklung (ISE) mbH kontra Stadt Köln (Előzetes döntéshozatal – Közbeszerzési szerződések – 2014/24/EU irányelv – A 2. cikk (1) bekezdésének 5. pontja – A 12. cikk (4) bekezdése – A 18. cikk (1) bekezdése – A „visszterhes szerződés” fogalma – Két ajánlatkérő szerv közötti, közös közérdekű célkitűzésre irányuló szerződés – A tűzoltóság műveleteinek koordinálására szolgáló szoftver rendelkezésre bocsátása – Pénzbeli ellenszolgáltatás hiánya – Az említett szoftver kiegészítő moduljainak kölcsönös és ingyenes rendelkezésre bocsátását előíró együttműködési megállapodáshoz való kapcsolódás – Az egyenlő bánásmód elve – Magánvállalkozásnak a versenytársaihoz képest előnyösebb helyzetbe hozására vonatkozó tilalom)

text:
               3.8.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 255/6

      A Bíróság (negyedik tanács) 2020. május 28-i ítélete (az Oberlandesgericht Düsseldorf [Németország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Informatikgesellschaft für Software-Entwicklung (ISE) mbH kontra Stadt Köln
      (C-796/18. sz. ügy) (1)

      (Előzetes döntéshozatal - Közbeszerzési szerződések - 2014/24/EU irányelv - A 2. cikk (1) bekezdésének 5. pontja - A 12. cikk (4) bekezdése - A 18. cikk (1) bekezdése - A „visszterhes szerződés” fogalma - Két ajánlatkérő szerv közötti, közös közérdekű célkitűzésre irányuló szerződés - A tűzoltóság műveleteinek koordinálására szolgáló szoftver rendelkezésre bocsátása - Pénzbeli ellenszolgáltatás hiánya - Az említett szoftver kiegészítő moduljainak kölcsönös és ingyenes rendelkezésre bocsátását előíró együttműködési megállapodáshoz való kapcsolódás - Az egyenlő bánásmód elve - Magánvállalkozásnak a versenytársaihoz képest előnyösebb helyzetbe hozására vonatkozó tilalom)
      (2020/C 255/06)
      Az eljárás nyelve: német

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Oberlandesgericht Düsseldorf

         Az alapeljárás felei

         Felperes: Informatikgesellschaft für Software-Entwicklung (ISE) mbH

         Alperes: Stadt Köln

         Az eljárásban részt vesz: Land Berlin

         Rendelkező rész

                  1)

                  A közbeszerzésről és a 2004/18/EK irányelv hatályon kívül helyezéséről szóló, 2014. február 26-i 2014/24/EU európai parlamenti és tanácsi irányelvet úgy kell értelmezni, hogy az olyan megállapodás, amely egyrészt azt írja elő, hogy egy ajánlatkérő szerv valamely szoftvert ingyenesen egy másik ajánlatkérő szerv rendelkezésére bocsát, másrészt pedig olyan együttműködési megállapodáshoz kapcsolódik, amelynek értelmében az e megállapodásban részes valamennyi fél köteles ingyenesen a másik fél rendelkezésére bocsátani a szoftvernek az általa esetlegesen véghezvitt jövőbeli fejlesztéseit, az említett irányelv 2. cikke (1) bekezdésének 5. pontja értelmében vett „közbeszerzési szerződésnek” minősül, ha mind e megállapodások szövegéből, mind az alkalmazandó nemzeti szabályozásból az következik, hogy az említett szoftvert főszabály szerint adaptálni fogják.

                  2)

                  A 2014/24 irányelv 12. cikkének (4) bekezdését úgy kell értelmezni, hogy az ajánlatkérő szervek közötti együttműködés, ha az a közszolgáltatásokhoz kapcsolódó, olyan járulékos tevékenységekre vonatkozik, amelyeket – akár egyedileg – az együttműködés egyes tagjainak kell nyújtaniuk, kizárható az ezen irányelvben előírt közbeszerzési szabályok hatálya alól, feltéve hogy e járulékos tevékenységek hozzájárulnak az említett közszolgáltatások tényleges megvalósításához.

                  3)

                  A 2014/24 irányelv 12. cikkének az ezen irányelv (33) preambulumbekezdésének második bekezdésével és 18. cikkének (1) bekezdésével összefüggésben értelmezett (4) bekezdését úgy kell értelmezni, hogy az ajánlatkérő szervek közötti együttműködés az egyenlő bánásmód elve szerint nem járhat azzal a hatással, hogy valamely magánvállalkozást a versenytársaihoz képest előnyösebb helyzetbe hozzon.

         (1)  HL C 93., 2019.3.11.


title: C-33/19. sz. ügy: A Bíróság (tizedik tanács) 2020. május 28-i ítélete – Európai Bizottság kontra Bolgár Köztársaság (Tagállami kötelezettségszegés – A vasutak biztonsága – 2004/49/EK irányelv – A 21. cikk (1) és (2) bekezdése – A vizsgálótestület szervezeti függetlenségének és az elegendő forráshoz való önálló hozzáférésének biztosításához szükséges rendelkezések elfogadásának elmulasztása)

text:
               3.8.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 255/7

      A Bíróság (tizedik tanács) 2020. május 28-i ítélete – Európai Bizottság kontra Bolgár Köztársaság
      (C-33/19. sz. ügy) (1)

      (Tagállami kötelezettségszegés - A vasutak biztonsága - 2004/49/EK irányelv - A 21. cikk (1) és (2) bekezdése - A vizsgálótestület szervezeti függetlenségének és az elegendő forráshoz való önálló hozzáférésének biztosításához szükséges rendelkezések elfogadásának elmulasztása)
      (2020/C 255/07)
      Az eljárás nyelve: bolgár

         Felek

         Felperes: Európai Bizottság (képviselők: C. Vrignon, C. Georgieva-Kecsmar és J. Hottiaux meghatalmazottak)

         Alperes: Bolgár Köztársaság (képviselők: L. Zaharieva és E. Petranova meghatalmazottak)

         Rendelkező rész

                  1)

                  A Bolgár Köztársaság – mivel nem fogadta el azokat az intézkedéseket, amelyek szükségesek ahhoz, hogy biztosítsa a vizsgálótestületnek a közlekedési, informatikai és kommunikációs miniszter által felügyelt vasútiinfrastruktúra-működtetőtől való szervezeti függetlenségét, valamint e testületnek az említett infrastruktúra-működtetőtől való, a feladatainak elvégzéséhez szükséges forrásokhoz való hozzáférés tekintetében fennálló függetlenségét – nem teljesítette a közösségi vasutak biztonságáról, valamint a vasúttársaságok engedélyezéséről szóló 95/18/EK tanácsi irányelv és a vasúti infrastruktúrakapacitás elosztásáról, továbbá a vasúti infrastruktúra használati díjának felszámításáról és a biztonsági tanúsítványról szóló 2001/14/EK irányelv módosításáról szóló, 2004. április 29-i 2004/49/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (vasútbiztonsági irányelv) 21. cikkének (1) és (2) bekezdéséből eredő kötelezettségeit.

                  2)

                  A Bíróság a Bolgár Köztársaságot kötelezi a költségek viselésére.

         (1)  HL C 122., 2019.4.1.


title: C-309/19. P. sz. ügy: A Bíróság (nyolcadik tanács) 2020. május 28-i ítélete – Asociación de fabricantes de morcilla de Burgos kontra Európai Bizottság (Fellebbezés – A Törvényszék eljárási szabályzata 73. cikkének (1) bekezdése – A saját kezű aláírás hiánya miatt a kereset nyilvánvaló elfogadhatatlanságát megállapító törvényszéki végzés – A keresetlevél hitelesített elektronikus aláírás nyomtatott formáját tartalmazó, papíralapú változata)

text:
               3.8.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 255/7

      A Bíróság (nyolcadik tanács) 2020. május 28-i ítélete – Asociación de fabricantes de morcilla de Burgos kontra Európai Bizottság
      (C-309/19. P. sz. ügy) (1)

      (Fellebbezés - A Törvényszék eljárási szabályzata 73. cikkének (1) bekezdése - A saját kezű aláírás hiánya miatt a kereset nyilvánvaló elfogadhatatlanságát megállapító törvényszéki végzés - A keresetlevél hitelesített elektronikus aláírás nyomtatott formáját tartalmazó, papíralapú változata)
      (2020/C 255/08)
      Az eljárás nyelve: spanyol

         Felek

         Fellebbező: Asociación de fabricantes de morcilla de Burgos (képviselők: J. Azcárate Olano és E. Almarza Nantes abogados)

         A másik fél az eljárásban: Európai Bizottság (képviselők: F. Castillo de la Torre és I. Naglis meghatalmazottak)

         Rendelkező rész

                  1)

                  A Bíróság a fellebbezést elutasítja.

                  2)

                  A Bíróság az Asociación de fabricantes de morcilla de Burgost kötelezi a költségek viselésére.

         (1)  HL C 263., 2019.8.5.


title: C-634/19. P. sz. ügy: A Törvényszék (harmadik tanács) T-1/19. sz., CJ kontra az Európai Unió Bírósága ügyben 2019. június 27-én hozott végzése ellen CJ által 2019. augusztus 25-én benyújtott fellebbezés

text:
               3.8.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 255/8

      A Törvényszék (harmadik tanács) T-1/19. sz., CJ kontra az Európai Unió Bírósága ügyben 2019. június 27-én hozott végzése ellen CJ által 2019. augusztus 25-én benyújtott fellebbezés
      (C-634/19. P. sz. ügy)
      (2020/C 255/09)
      Az eljárás nyelve: angol

         Felek

         Fellebbező: CJ (képviselő: V. Kolias dikigoros)

         A másik fél az eljárásban: az Európai Unió Bírósága
      2020. június 16-i végzésével a Bíróság (hetedik tanács) úgy határozott, hogy a fellebbezést mint nyilvánvalóan megalapozatlant elutasítja, és CJ-t kötelezi saját költségeinek viselésére.


title: C-818/19. és C-878/19. sz. ügyek: A Varhoven kasatsionen sad (Bulgária), illetve a Sofiyski rayonen sad (Bulgária) által 2019. november 6-án, illetve 2019. december 3-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – „Marvik-Pastrogor” EOOD és „RODES – 08” EOOD

text:
               3.8.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 255/8

      A Varhoven kasatsionen sad (Bulgária), illetve a Sofiyski rayonen sad (Bulgária) által 2019. november 6-án, illetve 2019. december 3-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – „Marvik-Pastrogor” EOOD és „RODES – 08” EOOD
      (C-818/19. és C-878/19. sz. ügyek)
      (2020/C 255/10)
      Az eljárás nyelve: bolgár

         A kérdést előterjesztő bíróságok

      Varhoven kasatsionen sad, Sofiyski rayonen sad

         Az alapeljárás felei

         Felperesek:„Marvik-Pastrogor” EOOD, „RODES – 08” EOOD

         Alperesek: Darzhavata, predstavlyavana ot Ministara na finansite, Narodno sabranie na Republika Bulgaria
      2020. április 30-i végzésével a Bíróság (tizedik tanács) megállapította, hogy az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések megválaszolására nyilvánvalóan nem rendelkezik hatáskörrel.


title: C-26/20. P. sz. ügy: A Törvényszék (harmadik tanács) T-101/19. sz., Rezon kontra az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala (EUIPO) (imot.bg) ügyben 2019. november 20-án hozott ítélete ellen a Rezon OOD által 2020. január 20-án benyújtott fellebbezés

text:
               3.8.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 255/8

      A Törvényszék (harmadik tanács) T-101/19. sz., Rezon kontra az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala (EUIPO) (imot.bg) ügyben 2019. november 20-án hozott ítélete ellen a Rezon OOD által 2020. január 20-án benyújtott fellebbezés
      (C-26/20. P. sz. ügy)
      (2020/C 255/11)
      Az eljárás nyelve: bolgár

         Felek

         Fellebbező: Rezon OOD (képviselő: M. Yordanova-Harizanova ügyvéd)

         A másik fél az eljárásban: az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala (EUIPO)
      A Bíróság (a fellebbezés megengedhetőségéről határozó tanács) 2020. április 21-i végzésében úgy határozott, hogy a fellebbezés nem megengedhető, mivel az nyilvánvalóan megalapozatlan.


title: C-165/20. sz. ügy: A Verwaltungsgericht Berlin (Németország) által 2020. április 16-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – ET mint az Air Berlin PLC & Co. Luftverkehrs KG (AB KG) felszámolója kontra Bundesrepublik Deutschland

text:
               3.8.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 255/9

      A Verwaltungsgericht Berlin (Németország) által 2020. április 16-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – ET mint az Air Berlin PLC & Co. Luftverkehrs KG (AB KG) felszámolója kontra Bundesrepublik Deutschland
      (C-165/20. sz. ügy)
      (2020/C 255/12)
      Az eljárás nyelve: német

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Verwaltungsgericht Berlin

         Az alapeljárás felei

         Felperes: ET mint az Air Berlin PLC & Co. Luftverkehrs KG (AB KG) felszámolója

         Alperes: Bundesrepublik Deutschland

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1)

                  A 2008/101/EK irányelv (1) (20) preambulumbekezdésének figyelembevételével úgy kell-e értelmezni a 2003/87/EK irányelvet (2) és a 2008/101/EK irányelvet, hogy azokkal ellentétes a légiközlekedési kibocsátási egységek valamely légijármű-üzemeltető részére a 2018-tól 2020-ig terjedő időszakra történő ingyenes kiosztásának megsemmisítése, ha a 2013-tól 2020-ig terjedő időszakra vonatkozó kiosztás megtörtént, és a légijármű-üzemeltető a légiközlekedési tevékenységét 2017-ben fizetésképtelenség miatt megszüntette?
                  Úgy kell-e értelmezni a 2003/87/EK irányelv 3f. cikkének (1) bekezdését, hogy a kiosztásról szóló határozatnak a légiközlekedési tevékenységek fizetésképtelenség miatt történő megszüntetése utáni megsemmisítése attól függ, hogy sor kerül-e a légiközlekedési tevékenységek más légijármű-üzemeltetők általi folytatására? Úgy kell-e értelmezni a 2003/87/EK irányelv 3f. cikkének (1) bekezdését, hogy a légiközlekedési tevékenységek folytatása akkor áll fenn, ha az úgynevezett koordinált repülőterekre vonatkozó leszállási jogokat (résidőket) részben (a fizetésképtelen légitársaság rövid- és középtávú járatai tekintetében) három másik légijármű-üzemeltető részére értékesítettek?

                  2)

                  Az első kérdésre adandó igenlő válasz esetén:
                  A 2003/87/EK irányelvvel és a 2008/101/EK irányelvvel összeegyeztethetők és érvényesek-e a 389/2013 rendelet (3) (a kibocsátásiegység-forgalmi jegyzékről szóló 2013. évi rendelet) 10. cikkének (5) bekezdésében, 29. cikkében, 55. cikke (1) bekezdésének a) pontjában és (3) bekezdésében, valamint 56. cikkében foglalt rendelkezések, amennyiben kizárják a kiosztott, azonban még ki nem adott ingyenes légiközlekedési kibocsátási egységek kiadását abban az esetben, ha a légijármű-üzemeltető fizetésképtelenség miatt megszünteti a tevékenységét?

                  3)

                  Az első kérdésre adandó nemleges válasz esetén:
                  Úgy kell-e értelmezni a 2003/87/EK irányelvet és a 2008/101/EK irányelvet, hogy az uniós jog alapján kötelező a légiközlekedési kibocsátási egységek ingyenes kiosztásáról szóló határozat megsemmisítése?

                  4)

                  Az első kérdésre adandó igenlő válasz, valamint a harmadik kérdésre adandó nemleges válasz esetén:
                  Úgy kell-e értelmezni az (EU) 2018/410 irányelvvel (4) módosított 2003/87/EK irányelv 3c. cikkének (3a) bekezdését, 28a. cikkének (1) és (2) bekezdését és 28b. cikkének (2) bekezdését, hogy a légijármű-üzemeltetőkre vonatkozó harmadik kereskedési időszak nem 2020 végén, hanem csak 2023-ban ér véget?

                  5)

                  A negyedik kérdésre adandó nemleges válasz esetén:
                  A harmadik kereskedési időszakra vonatkozó kibocsátási egységek légijármű-üzemeltetők részére történő ingyenes többletkiosztására vonatkozó igények teljesíthetők-e a harmadik kereskedési időszak végét követően a negyedik kereskedési időszak egységeivel, ha a kiosztásra vonatkozó ilyen igény fennállását a bíróság csak a harmadik kereskedési időszak lejártát követően állapítja meg, vagy a harmadik kereskedési időszak végével a még nem teljesített, kiosztásra vonatkozó igények megszűnnek?

         (1)  A 2003/87/EK irányelvnek az üvegházhatást okozó gázok kibocsátási egységei Közösségen belüli kereskedelmi rendszerének a légi közlekedésre történő kiterjesztése céljából történő módosításáról szóló, 2008. november 19-i 2008/101/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL 2003. L 275., 32. o.)

         (2)  Az üvegházhatást okozó gázok kibocsátási egységei Közösségen belüli kereskedelmi rendszerének létrehozásáról és a 96/61/EK tanácsi irányelv módosításáról szóló, 2003. október 13-i európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL 2003. L 275., 32. o.; magyar nyelvű különkiadás 15. fejezet, 7. kötet, 631. o.

         (3)  A 2003/87/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv, valamint a 280/2004/EK és a 406/2009/EK európai parlamenti és tanácsi határozat szerinti uniós kibocsátásiegység-forgalmi jegyzék létrehozásáról, továbbá a 920/2010/EU és az 1193/2011/EU bizottsági rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló, 2013. május 2-i 389/2013/EU bizottsági rendelet (HL 2013. L 122., 1. o.)

         (4)  A 2003/87/EK irányelvnek a költséghatékony kibocsátáscsökkentés és az alacsony szén-dioxid-kibocsátású technológiákba történő beruházások növelése érdekében történő módosításáról és az (EU) 2015/1814 határozat módosításáról szóló, 2018. március 14-i (EU) 2018/410 európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL 2018. L 76., 3. o.)


title: C-184/20. sz. ügy: A Vilniaus apygardos administracinis teismas (Litvánia) által 2020. április 28-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – OT kontra Vyriausioji tarnybinės etikos komisija

text:
               3.8.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 255/10

      A Vilniaus apygardos administracinis teismas (Litvánia) által 2020. április 28-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – OT kontra Vyriausioji tarnybinės etikos komisija
      (C-184/20. sz. ügy)
      (2020/C 255/13)
      Az eljárás nyelve: litván

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Vilniaus apygardos administracinis teismas

         Az alapeljárás felei

         Felperes: OT

         Alperes: Vyriausioji tarnybinės etikos komisija

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1)

                  A [2016/679] rendelet (1) 6. cikkének (3) bekezdésében meghatározott követelményekre, köztük arra a követelményre tekintettel, hogy a tagállami jognak közérdekű célt kell szolgálnia, és arányosnak kell lennie az elérni kívánt jogszerű céllal, valamint a Charta (2) 7. és 8. cikkére is tekintettel úgy kell-e értelmezni a rendelet 6. cikke (1) bekezdésének e) pontjában rögzített feltételt, amely szerint az adatkezelés közérdekű vagy az adatkezelőre ruházott közhatalmi jogosítvány gyakorlásának keretében végzett feladat végrehajtásához szükséges, hogy a nemzeti jog nem írhatja elő a magánérdekre vonatkozó nyilatkozatok nyilvánosságra hozatalát és azoknak a Vyriausioji tarnybinės etikos komisija (hivatalos etikai főbizottság) mint adatkezelő weboldalán történő közzétételét, amelynek révén az internet-hozzáféréssel rendelkező összes személy hozzáférhet ezekhez az adatokhoz?

                  2)

                  A [2016/679] rendelet 9. cikkének (2) bekezdésében meghatározott feltételekre, köztük az annak g) pontjában meghatározott feltételre tekintettel – amely szerint az adatkezelés jelentős közérdek miatt szükséges, uniós jog vagy tagállami jog alapján, amely arányos az elérni kívánt céllal, tiszteletben tartja a személyes adatok védelméhez való jog lényeges tartalmát, és az érintett alapvető jogainak és érdekeinek biztosítására megfelelő és konkrét intézkedéseket ír elő –, valamint a Charta 7. és 8. cikkére is tekintettel úgy kell-e értelmezni a személyes adatok különleges kategóriái kezelésének a rendelet 9. cikkének (1) bekezdésében meghatározott tilalmát, hogy a nemzeti jog nem írhatja elő a magánérdekre vonatkozó nyilatkozatokkal kapcsolatos olyan adatok nyilvánosságra hozatalát, amely személyes adatok, köztük olyan adatok nyilvánosságra kerülésével járna, amelyek lehetővé teszik valamely személy politikai nézeteinek, szakszervezeti tagságának, szexuális irányultságának és más személyes adatának megállapítását, és nem írhatja elő ezen adatoknak a Vyriausioji tarnybinės etikos komisija (hivatalos etikai főbizottság) mint adatkezelő weboldalán történő közzétételét, amelynek révén az internet-hozzáféréssel rendelkező összes személy hozzáférhet ezekhez az adatokhoz?

         (1)  A természetes személyeknek a személyes adatok kezelése tekintetében történő védelméről és az ilyen adatok szabad áramlásáról, valamint a 95/46/EK irányelv hatályon kívül helyezéséről szóló, 2016. április 27-i (EU) 2016/679 európai parlamenti és tanácsi rendelet (általános adatvédelmi rendelet) (HL 2016. L 119., 1. o.).

         (2)  Az Európai Unió Alapjogi Chartája (HL 2012. C 326., 391. o.)


title: C-187/20. sz. ügy: A Landgericht Ravensburg (Németország) által 2020. április 28-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – JL kontra BMW Bank GmbH, DT kontra Volkswagen Bank GmbH

text:
               3.8.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 255/10

      A Landgericht Ravensburg (Németország) által 2020. április 28-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – JL kontra BMW Bank GmbH, DT kontra Volkswagen Bank GmbH
      (C-187/20. sz. ügy)
      (2020/C 255/14)
      Az eljárás nyelve: német

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Landgericht Ravensburg

         Az alapeljárás felei

         Felperes: JL, DT

         Alperes: BMW Bank GmbH, Volkswagen Bank GmbH

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1.

                  Úgy kell-e értelmezni a fogyasztói hitelmegállapodásokról és a 87/102/EGK tanácsi irányelv hatályon kívül helyezéséről szóló, 2008. április 23-i 2008/48/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (1) 10. cikke (2) bekezdésének a) pontját, hogy a hitel típusa esetében adott esetben fel kell tüntetni, hogy kapcsolt hitelmegállapodásról van szó, és/vagy hogy zárt végű hitelmegállapodásról van szó?

                  2.

                  Úgy kell-e értelmezni a 2008/48/EK irányelv 10. cikke (2) bekezdésének d) pontját, hogy a hitel lehívására vonatkozó feltételek tekintetében adásvétel tárgyának finanszírozására irányuló kapcsolt hitelmegállapodások esetében – amennyiben a hitelösszeget az eladó részére fizetik ki – fel kell tüntetni, hogy a hiteligénylő a kifizetett összeg erejéig mentesül a vételár megfizetésére vonatkozó kötelezettsége alól, és az eladónak – a vételár teljes kiegyenlítése esetén –a megvásárolt terméket ki kell adnia a hiteligénylő részére?

                  3.

                  Úgy kell-e értelmezni a 2008/48/EK irányelv 10. cikke (2) bekezdésének l) pontját, hogy

                              a)

                              abszolút számként kell közölni a hitelmegállapodás megkötésének időpontjában alkalmazandó késedelmi kamatlábat, legalább azonban abszolút számként kell feltüntetni az alkalmazandó referencia-kamatlábat (jelen esetben a Bürgerliches Gesetzbuch [BGB, polgári törvénykönyv] 247. § -a szerinti alapkamatlábat), amelyből hozzáadással (jelen esetben a BGB 288. § -a (1) bekezdése második mondatának megfelelően öt százalékpont hozzáadásával) számítható ki az alkalmazandó késedelmi kamatláb?

                              b)

                              konkrétan ismertetni kell a késedelmi kamatláb kiigazításának mechanizmusát, legalább azonban hivatkozni kell azokra a nemzeti jogszabályi rendelkezésekre, amelyekből kitűnik a késedelmi kamatláb kiigazításának módja (a BGB 247. § -a és 288. § -a (1) bekezdésének második mondata)?

                  4.

                              a)

                              Úgy kell-e értelmezni a 2008/48/EK irányelv 10. cikke (2) bekezdésének r) pontját, hogy a hitelmegállapodásnak tartalmaznia kell a kölcsön határidő előtti visszafizetése esetén fizetendő ellentételezés kiszámítására szolgáló, a fogyasztó számára érthető konkrét számítási módot annak érdekében, hogy a fogyasztó legalább megközelítőleg kiszámíthassa az idő előtti felmondás esetén fizetendő ellentételezés összegét?

                              b)

                              (A fenti a) kérdésre adott igenlő válasz esetén):
                              Ellentétes e a 2008/48/EK irányelv 10. cikke (2) bekezdésének r) pontjával és 14. cikke (1) bekezdésének második mondatával az olyan nemzeti rendelkezés, amely szerint a 2008/48/EK irányelv 10. cikke (2) bekezdésének r) pontja értelmében vett hiányos információk esetén az elállási határidő mindazonáltal a szerződéskötéssel kezdődik, és csupán a hitelezőnek a hitel határidő előtti visszafizetése esetén fizetendő ellentételezéshez való joga szűnik meg?

                  5.

                  Úgy kell-e értelmezni a 2008/48/EK irányelv 10. cikke (2) bekezdésének s) pontját, hogy

                              a)

                              a hitelmegállapodásnak a hitelmegállapodás feleinek nemzeti jogban szabályozott felmondási jogait, különösen pedig az adóst a zárt végű kölcsönszerződések esetében a BGB 314. § -a alapján megillető, jogos indokkal történő felmondás jogát is tartalmaznia kell, és hogy kifejezetten meg kell jelölni azt a paragrafust, amelyben e felmondási jogot szabályozzák?

                              b)

                              (a fenti a) kérdésre adott nemleges válasz esetén):
                              azzal nem ellentétes az olyan nemzeti szabályozás, amely a nemzeti jog szerinti rendkívüli felmondási jog említését a 2008/48/EK irányelv 10. cikke (2) bekezdésének s) pontja szerint feltüntetendő információnak minősíti?

                              c)

                              a hitelmegállapodásnak a hitelmegállapodás feleinek valamennyi felmondási joga esetében tájékoztatást kell adnia a felmondási jog gyakorlása tekintetében előírt felmondási időről és a felmondási nyilatkozatra vonatkozó alakiságokról?

                  6.

                  Úgy kell-e értelmezni a 2008/48/EK irányelv 10. cikke (2) bekezdésének t) pontját, hogy a hitelmegállapodásban közölni kell a peren kívüli panasz- és/vagy jogorvoslati eljárásban benyújtandó panasz és/vagy jogorvoslati kérelem lényeges alaki feltételeit? Nem elegendő, ha e tekintetben a peren kívüli panasz- és/vagy jogorvoslati eljárás internetről letölthető eljárási szabályzatára hivatkoznak?

                  7.

                  Fogyasztói hitelmegállapodás esetében kizárt-e, hogy a hitelező a fogyasztó 2008/48/EK irányelv 14. cikke (1) bekezdésének első mondata szerinti elállási jogának gyakorlásával szemben a jogvesztésre alapított kifogásra hivatkozzon,

                              a)

                              amennyiben a 2008/48/EK irányelv 10. cikkének (2) bekezdésében előírt kötelezően feltüntetendő információk egyike sem szerepel megfelelően a hitelmegállapodásban, illetve utólag sem közölték szabályszerűen, és ezáltal a 2008/48/EK irányelv 14. cikkének (1) bekezdése szerinti elállási időszak nem kezdődött meg?

                              b)

                              (a fenti a) kérdésre adott nemleges válasz esetén):
                              amennyiben a jogvesztést döntően a szerződés megkötése óta eltelt időre és/vagy a szerződésnek a szerződő felek általi teljes körű teljesítésére és/vagy a hitelező visszafizetett kölcsönösszeggel való rendelkezésére vagy a hitelbiztosítékok visszaadására és/vagy (a hitelmegállapodáshoz kapcsolt adásvételi szerződés esetében) a finanszírozott termék fogyasztó általi használatára vagy értékesítésére alapozták, a fogyasztónak azonban a releváns időszakban és a vonatkozó körülmények bekövetkezésekor nem volt tudomása elállási jogának fennmaradásáról, és az ismeretek e hiánya észszerűen nem is tudható be neki, továbbá a hitelező sem feltételezhette, hogy a fogyasztó megfelelő ismeretekkel rendelkezik?

                  8.

                  Fogyasztói hitelmegállapodás esetén kizárt-e, hogy a hitelező a fogyasztó 2008/48/EK irányelv 14. cikke (1) bekezdésének első mondata szerinti elállási jogának gyakorlásával szemben a joggal való visszaélésre alapított kifogásra hivatkozzon,

                              a)

                              amennyiben a 2008/48/EK irányelv 10. cikkének (2) bekezdésében előírt kötelezően feltüntetendő információk egyike sem szerepel megfelelően a hitelmegállapodásban, illetve utólag sem közölték szabályszerűen, és ezáltal a 2008/48/EK irányelv 14. cikkének (1) bekezdése szerinti elállási időszak nem kezdődött meg?

                              b)

                              (a fenti a) kérdésre adott nemleges válasz esetén):
                              amennyiben a joggal való visszaélést döntően a szerződés megkötése óta eltelt időre és/vagy a szerződésnek a szerződő felek általi teljes körű teljesítésére és/vagy a hitelező visszakapott kölcsönösszeggel való rendelkezésére vagy a hitelbiztosítékok visszaadására és/vagy (a hitelmegállapodáshoz kapcsolt adásvételi szerződés esetében) a finanszírozott termék fogyasztó általi használatára vagy értékesítésére alapozták, a fogyasztónak azonban a releváns időszakban és a vonatkozó körülmények bekövetkezésekor nem volt tudomása az elállási jogának fennmaradásáról, és az ismeretek e hiánya észszerűen nem is tudható be neki, továbbá a hitelező sem feltételezhette, hogy a fogyasztó megfelelő ismeretekkel rendelkezik?

         (1)  A fogyasztói hitelmegállapodásokról és a 87/102/EGK tanácsi irányelv hatályon kívül helyezéséről szóló, 2008. április 23-i 2008/48/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL 2008. L 133., 66. o.).


title: C-208/20. sz. ügy: A Sofiyski rayonen sad (Bulgária) által 2020. május 14-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – „Toplofikatsia Sofia” EAD, „Chez Elektro Balgaria” AD kontra „Agentsia za kontrol na prosrocheni zadalzhenia” EOOD

text:
               3.8.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 255/12

      A Sofiyski rayonen sad (Bulgária) által 2020. május 14-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – „Toplofikatsia Sofia” EAD, „Chez Elektro Balgaria” AD kontra „Agentsia za kontrol na prosrocheni zadalzhenia” EOOD
      (C-208/20. sz. ügy)
      (2020/C 255/15)
      Az eljárás nyelve: bolgár

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Sofiyski rayonen sad

         Az alapeljárás felei

         Felperesek:„Toplofikatsia Sofia” EAD, „Chez Elektro Balgaria” AD und „Agentsia za kontrol na prosrocheni zadalzhenia” EOOD

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1.

                  Úgy kell-e értelmezni az Európai Unió működéséről szóló szerződés 20. cikke (2) bekezdésének a) pontját az Alapjogi Charta 47. cikkének második bekezdésével, a hátrányos megkülönböztetés tilalmának és az eljárási intézkedések nemzeti bírósági eljárásbeli egyenértékűségének elvével, valamint a polgári és kereskedelmi ügyekben a bizonyításfelvétel tekintetében történő, a tagállamok bíróságai közötti együttműködéséről [helyesen: együttműködésről] szóló 1206/2001/EK rendelet (1) 1. cikk[e (1) bekezdés]ének a) pontjával összefüggésben, hogy amennyiben az eljáró bíróság nemzeti joga szerint e bíróság hivatalos tájékoztatást kér saját államában az alperes lakcíméről, és megállapítást nyer, hogy az alperes az Európai Unió valamely másik államában tartózkodik, az eljáró nemzeti bíróság köteles tájékoztatást kérni az alperes lakcíméről az alperes tartózkodási helye szerinti állam hatáskörrel és illetékességgel rendelkező hatóságaitól?

                  2.

                  Úgy kell-e értelmezni a polgári és kereskedelmi ügyekben a joghatóságról, valamint a határozatok elismeréséről és végrehajtásáról szóló, 2012. december 12-i 1215/2012/EU rendelet (2) 5. cikkének (1) bekezdését azzal az elvvel összefüggésben, hogy a nemzeti bíróságnak eljárási jogokat kell biztosítania az uniós jogból eredő jogok hatékony védelméhez, hogy az adós szokásos tartózkodási helyének megállapítása során a nemzeti bíróság valamely bizonyításfelvétel nélküli egyoldalú formális eljárás – mint amilyen a fizetési meghagyásos eljárás is – lefolytatásának a nemzeti jog által előírt feltételeként minden arra vonatkozó megalapozott gyanút, hogy az adós az Európai Unió valamely másik államában rendelkezik szokásos tartózkodási hellyel, a fizetési meghagyás kibocsátása jogalapjának hiányaként, illetve a fizetési meghagyás jogerőre emelkedésének elmaradását megalapozó körülményként köteles értelmezni?

                  3.

                  Úgy kell-e értelmezni a polgári és kereskedelmi ügyekben a joghatóságról, valamint a határozatok elismeréséről és végrehajtásáról szóló, 2012. december 12-i 1215/2012/EU rendelet 5. cikkének (1) bekezdését azzal az elvvel összefüggésben, hogy a nemzeti bíróságnak eljárási jogokat kell biztosítania az uniós jogból eredő jogok hatékony védelméhez, hogy e rendelkezés abban az esetben, ha a nemzeti bíróság a fizetési meghagyás meghatározott adós elleni kibocsátását követően megállapította, hogy ez az adós valószínűleg nem rendelkezik szokásos tartózkodási hellyel a bíróság államában, és ha a nemzeti jog szerint a fizetési meghagyás ilyen adós elleni kibocsátásának akadályát képezi, arra kötelezi az említett nemzeti bíróságot, hogy hivatalból helyezze hatályon kívül a kibocsátott fizetési meghagyást, jóllehet ezt nem írja elő kifejezett jogszabályi rendelkezés?

                  4.

                  A 3. kérdésre adandó nemleges válasz esetén úgy kell-e értelmezni az említett kérdésben hivatkozott rendelkezéseket, hogy azok a kibocsátott fizetési meghagyás hatályon kívül helyezésére kötelezik a nemzeti bíróságot, ha az ellenőrzést követően teljes bizonyossággal megállapította, hogy az adós nem rendelkezik szokásos tartózkodási hellyel az eljáró bíróság államában?

         (1)  HL 2001. L 174., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás: 19. fejezet, 4. kötet, 121. o.

         (2)  HL. 2012. L 351, 1. o.


title: C-227/20. sz. ügy: 2020. június 1-jén benyújtott kereset – Európai Bizottság kontra Olasz Köztársaság

text:
               3.8.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 255/13

      2020. június 1-jén benyújtott kereset – Európai Bizottság kontra Olasz Köztársaság
      (C-227/20. sz. ügy)
      (2020/C 255/16)
      Az eljárás nyelve: olasz

         Felek

         Felperes: Európai Bizottság (képviselők: R. Tricot, G. Gattinara, meghatalmazottak)

         Alperes: Európai Bizottság

         Kereseti kérelmek

      A felperes azt kéri, hogy a Bíróság:

                  1)

                  állapítsa meg, hogy az Olasz Köztársaság, mivel nem hozta meg a genetikai erőforrásokhoz való hozzáféréssel és a hasznosításukból származó hasznok igazságos és méltányos megosztásával kapcsolatban a felhasználókra vonatkozó, a Nagojai Jegyzőkönyv szerinti, az Unióban alkalmazandó megfelelési szabályokról szóló, 2014. április 16-i 511/2014 európai parlamenti és tanácsi rendelet (1) 4. és a 7. cikkének megsértése esetén alkalmazandó szankciókra vonatkozó szabályokat, nem tett meg minden szükséges intézkedést e szabályok alkalmazásának, továbbá annak biztosítása érdekében, hogy az előírt szankciók hatékonyak, arányosak és visszatartó erejűek legyenek, és az említett, szankciókra vonatkozó szabályokról nem tájékoztatta a Bizottságot 2015. június 11-ig, nem teljesítette az 511/2014 rendelet 11. cikkéből eredő kötelezettségeit;

                  2)

                  az Olasz Köztársaságot kötelezze a költségek viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek

      A Bizottság azt állítja, hogy az Olasz Köztársaság még nem hozta meg az 511/2014 rendelet 4. és a 7. cikkének megsértése esetén alkalmazandó szankciókra vonatkozó szabályokat, annak ellenére sem, hogy egyrészt az említett intézkedéseket a tagállamoknak már 2014. június 11-től kezdve rögzíteni kellett volna jogrendjükben, másrészt ezen intézkedéseket követően el kellett volna fogadniuk továbbá „minden szükséges intézkedést azok alkalmazásának biztosítása érdekében”, amint azt az 511/2014 rendelet 11. cikkének (1) bekezdése kimondja.
      Ezenkívül e rendelet 11. cikkének megsértése vonatkozik arra is, hogy az Olasz Köztársaság a szankciókra vonatkozó intézkedésekről elmulasztott tájékoztatást adni. E tekintetben az 511/2014 rendelet 11. cikkének utolsó bekezdése értelmében az Olasz Köztársaságot kötelezettség terhelte a tekintetben, hogy a Bizottságot 2015. június 11-ig tájékoztassa az e rendelkezés „(1) bekezdés[é]ben említett szabályokról”, vagyis „a 4. és a 7. cikk megsértése esetén alkalmazandó szankciókra vonatkozó szabályokról”.

         (1)  HL 2014. L 150, 59. o..


title: C-230/20. sz. ügy: Az Augstākā tiesa (Senāts) (Lettország) által 2020. június 3-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – AAS „BTA Baltic Insurance Company” kontra Valsts ieņēmumu dienests

text:
               3.8.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 255/14

      Az Augstākā tiesa (Senāts) (Lettország) által 2020. június 3-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – AAS „BTA Baltic Insurance Company” kontra Valsts ieņēmumu dienests
      (C-230/20. sz. ügy)
      (2020/C 255/17)
      Az eljárás nyelve: lett

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Augstākā tiesa (Senāts)

         Az alapeljárás felei

         Fellebbező: AAS „BTA Baltic Insurance Company”

         Ellenérdekű fél: Valsts ieņēmumu dienests

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1)

                  Úgy kell-e érteni, hogy a kezes, akire a 2000. november 16-i 2700/2000/EK európai parlamenti és tanácsi rendelettel (1) módosított, a Közösségi Vámkódex létrehozásáról szóló, 1992. október 12-i 2913/92/EGK tanácsi rendelet (2) 195. cikke vonatkozik, az [ugyanezen] rendelet 221. cikkének (3) bekezdése értelmében vett adósnak minősül, és ennélfogva tekintetében a hivatkozott 221. cikk (3) bekezdésében megállapított határidőt kell alkalmazni?

                  2)

                  Ha az első kérdésre nemleges választ kell adni, úgy lehet-e tekinteni, hogy a kezes a hivatkozott rendelet 232. cikke (1) bekezdésének a) pontja alapján a határozat végrehajtása vagy a tartozás végrehajtása alá vont személy, illetve a végrehajtással érintett személy, és ebből következően a szóban forgó kezesre a végrehajtás területén fennálló, többek között, a határidőkre vonatkozó tagállami jogszabályokat kell alkalmazni?

                  3)

                  Ha az alkalmazandó uniós szabályok alapján a kezes nem minősül a rendelet 221. cikkének (3) bekezdése értelmében vett adósnak, sem a határozat végrehajtása alá vont személynek vagy a végrehajtással érintett személynek, alkalmazható-e a kezes tekintetében a jogbiztonság elvéből eredő azon követelmény, miszerint be kell tartani egy észszerű elévülési időt?

         (1)  A Közösségi Vámkódex létrehozásáról szóló 2913/92/EGK tanácsi rendelet módosításáról szóló, 2000. november 16-i 2700/2000/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet (HL 2000. L 311., 17. o.; magyar nyelvű különkiadás 2. fejezet, 10. kötet, 239. o.

         (2)  HL 1992. L 302., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 2. fejezet, 4. kötet, 307. o.


title: T-717/18. sz. ügy: A Törvényszék 2020. június 10-i ítélete – B. D. kontra EUIPO – Philicon 97 (PHILIBON) („Európai uniós védjegy – Törlési eljárás – PHILIBON európai uniós szóvédjegy – PHILICON korábbi nemzeti ábrás védjegy – Viszonylagos kizáró ok – A párizsi egyezmény 6a. cikke értelmében vett közismert védjegy – A 207/2009/EK rendelet 8. cikke (2) bekezdésének c) pontja [jelenleg az (EU) 2017/1001 rendelet 8. cikke (2) bekezdésének c) pontja]”)

text:
               3.8.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 255/15

      A Törvényszék 2020. június 10-i ítélete – B. D. kontra EUIPO – Philicon 97 (PHILIBON)
      (T-717/18. sz. ügy) (1)

      („Európai uniós védjegy - Törlési eljárás - PHILIBON európai uniós szóvédjegy - PHILICON korábbi nemzeti ábrás védjegy - Viszonylagos kizáró ok - A párizsi egyezmény 6a. cikke értelmében vett közismert védjegy - A 207/2009/EK rendelet 8. cikke (2) bekezdésének c) pontja [jelenleg az (EU) 2017/1001 rendelet 8. cikke (2) bekezdésének c) pontja]”)
      (2020/C 255/18)
      Az eljárás nyelve: angol

         Felek

         Felperes: B. D. – Boyer Developpement (Moissac, Franciaország) (képviselő: E. Junca ügyvéd)

         Alperes: az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala (EUIPO) (képviselők: L. Lapinskaite, A. Folliard-Monguiral, H. O’Neill és V. Ruzek meghatalmazottak)

         A másik fél az EUIPO fellebbezési tanácsa előtti eljárásban, beavatkozó fél a Törvényszék előtti eljárásban: Philicon 97 AD (Plovdiv, Bulgária) (képviselők: V. Pavlov és M. Lazarov ügyvédek)

         Az ügy tárgya

      Az EUIPO negyedik fellebbezési tanácsának a Philicon 97 és a B. D. – Boyer Developpement közötti törlési eljárással kapcsolatban 2018. október 10-én hozott határozata (R 375/2018-4. sz. ügy) ellen benyújtott kereset.

         Az ítélet rendelkező része

                  1.

                  A Törvényszék a keresetet elutasítja.

                  2.

                  A Törvényszék a B. D. – Boyer Developpement-t kötelezi a költségek viselésére.

         (1)  HL C 54., 2019.2.11.


title: T-105/19. sz. ügy: A Törvényszék 2020. június 10-i ítélete – Louis Vuitton Malletier kontra EUIPO – Wisniewski (Sakktáblaminta ábrázolása) („Európai uniós védjegy – Törlési eljárás – Az Európai Uniót megjelölő nemzetközi lajstromozás – Sakktáblamintát ábrázoló ábrás védjegy – Viszonylagos kizáró ok – Megkülönböztető képesség hiánya – Közismert tények – Használat révén megszerzett megkülönböztető képesség – A használat révén szerzett megkülönböztető képesség bizonyítékainak átfogó értékelése – Az (EU) 2017/1001 rendelet 7. cikke (1) bekezdésének b) pontja és (3) bekezdése – A 2017/1001 rendelet 59. cikkének (1) és (2) bekezdése”)

text:
               3.8.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 255/16

      A Törvényszék 2020. június 10-i ítélete – Louis Vuitton Malletier kontra EUIPO – Wisniewski (Sakktáblaminta ábrázolása)
      (T-105/19. sz. ügy) (1)

      („Európai uniós védjegy - Törlési eljárás - Az Európai Uniót megjelölő nemzetközi lajstromozás - Sakktáblamintát ábrázoló ábrás védjegy - Viszonylagos kizáró ok - Megkülönböztető képesség hiánya - Közismert tények - Használat révén megszerzett megkülönböztető képesség - A használat révén szerzett megkülönböztető képesség bizonyítékainak átfogó értékelése - Az (EU) 2017/1001 rendelet 7. cikke (1) bekezdésének b) pontja és (3) bekezdése - A 2017/1001 rendelet 59. cikkének (1) és (2) bekezdése”)
      (2020/C 255/20)
      Az eljárás nyelve: angol

         Felek

         Felperes: Louis Vuitton Malletier (Párizs, Franciaország) (képviselők: P. Roncaglia, G. Lazzeretti, N. Parrotta és F. Rossi ügyvédek)

         Alperes: az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala (EUIPO) (képviselők: V. Ruzek és H. O’Neill meghatalmazottak)

         A másik fél az EUIPO fellebbezési tanácsa előtti eljárásban: Norbert Wisniewski (Varsó, Lengyelország)

         Az ügy tárgya

      Az EUIPO második fellebbezési tanácsának N. Wisniewski és a Louis Vuitton Malletier közötti törlési eljárással kapcsolatban 2018. november 22-én hozott határozata (R 274/2017-2. sz. ügy) ellen benyújtott kereset.

         Az ítélet rendelkező része

                  1.

                  A Törvényszék hatályon kívül helyezi az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala (EUIPO) második fellebbezési tanácsának 2018. november 22-én hozott határozatát (R 274/2017-2. sz. ügy).

                  2.

                  A Törvényszék az EUIPO-t kötelezi a költségek viselésére.

         (1)  HL C 139., 2019.4.15.


title: T-577/19. sz. ügy: A Törvényszék 2020. június 10-i ítélete – Leinfelder Uhren München kontra EUIPO – Schafft (Leinfelder) („Európai uniós védjegy – Megszűnés megállapítása iránti eljárás – Leinfelder európai uniós szóvédjegy – A védjegy tényleges használatának hiánya – Az (EU) 2017/1001 rendelet 58. cikke (1) bekezdésének a) pontja – Joggal való visszaélés”)

text:
               3.8.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 255/17

      A Törvényszék 2020. június 10-i ítélete – Leinfelder Uhren München kontra EUIPO – Schafft (Leinfelder)
      (T-577/19. sz. ügy) (1)

      („Európai uniós védjegy - Megszűnés megállapítása iránti eljárás - Leinfelder európai uniós szóvédjegy - A védjegy tényleges használatának hiánya - Az (EU) 2017/1001 rendelet 58. cikke (1) bekezdésének a) pontja - Joggal való visszaélés”)
      (2020/C 255/21)
      Az eljárás nyelve: német

         Felek

         Felperes: Leinfelder Uhren München GmbH & Co. KG (München, Németország) (képviselő: S. Lüft ügyvéd)

         Alperes: az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala (EUIPO) (képviselő: M. Fischer meghatalmazott)

         A másik fél az EUIPO fellebbezési tanácsa előtti eljárásban, beavatkozó fél a Törvényszék előtti eljárásban: Thomas Schafft (München, Németország) (képviselő: V. Sandulache ügyvéd)

         Az ügy tárgya

      Az EUIPO második fellebbezési tanácsának T. Schafft és a Leinfelder Uhren München közötti megszűnés megállapítása iránti eljárással kapcsolatban 2019. május 14-én hozott határozata (R 1930/2018-2. és R 1937/2018-2. sz. egyesített ügyek) ellen benyújtott kereset.

         Az ítélet rendelkező része

                  1)

                  A Törvényszék a keresetet elutasítja.

                  2)

                  A Törvényszék a Leinfelder Uhren München GmbH & Co. KG-t kötelezi a költségek viselésére.

         (1)  HL C 328., 2019.9.30.


title: T-561/19. sz. ügy: A Törvényszék 2020. június 11-i végzése –Lípidos Santiga kontra Bizottság („Megsemmisítés iránti kereset – Energia – A megújuló energiaforrásokból előállított energia használatának előmozdításáról szóló (EU) 2018/2001 irányelv – Az élelmiszer- vagy takarmánynövényekből előállított bioüzemanyagok használatának a korlátozása – (EU) 2019/807 felhatalmazáson alapuló rendelet – A közvetett földhasználat-változás szempontjából magas kockázatot jelentő alapanyagok meghatározása – Pálmaolaj – Kereshetőségi jog – Közvetlen érintettség hiánya – Elfogadhatatlanság”)

text:
               3.8.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 255/17

      A Törvényszék 2020. június 11-i végzése –Lípidos Santiga kontra Bizottság
      (T-561/19. sz. ügy) (1)

      („Megsemmisítés iránti kereset - Energia - A megújuló energiaforrásokból előállított energia használatának előmozdításáról szóló (EU) 2018/2001 irányelv - Az élelmiszer- vagy takarmánynövényekből előállított bioüzemanyagok használatának a korlátozása - (EU) 2019/807 felhatalmazáson alapuló rendelet - A közvetett földhasználat-változás szempontjából magas kockázatot jelentő alapanyagok meghatározása - Pálmaolaj - Kereshetőségi jog - Közvetlen érintettség hiánya - Elfogadhatatlanság”)
      (2020/C 255/22)
      Az eljárás nyelve: angol

         Felek

         Felperes: Lípidos Santiga, SA (Santa Perpètua de Mogoda, Spanyolország) (képviselő: Muñiz Fernández ügyvéd)

         Alperes: Európai Bizottság (képviselők: J.-F. Brakeland és Y. Marinova, meghatalmazottak)

         Az ügy tárgya

      Az (EU) 2018/2001 európai parlamenti és tanácsi irányelvnek a közvetett földhasználat-változás szempontjából magas kockázatot jelentő azon alapanyagok meghatározása tekintetében történő kiegészítéséről, amelyek esetében a termőterület számottevő bővülése figyelhető meg a jelentős szénkészletekkel rendelkező földterületek rovására, továbbá az irányelvnek a közvetett földhasználat-változás szempontjából alacsony kockázatot jelentő bioüzemanyagok, folyékony bio-energiahordozók és biomasszából előállított üzemanyagok tanúsítása tekintetében történő kiegészítéséről szóló, 2019. március 13-i (EU) 2019/807 felhatalmazáson alapuló bizottsági rendelet (HL 2019. L 133., 1. o.) részleges megsemmisítése iránt az EUMSZ 263. cikk alapján benyújtott kérelem.

         A végzés rendelkező része

                  1)

                  A Törvényszék a keresetet mint elfogadhatatlant elutasítja.

                  2)

                  A Törvényszék a Lípidos Santiga, SA-t kötelezi a költségek viselésére.

         (1)  HL C 328., 2019.9.30.