title: C-630/17. sz. ügy: A Bíróság (második tanács) 2019. február 14-i ítélete (az Općinski Sud u Rijeci [Horvátország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) — Anica Milivojević kontra Raiffeisenbank St. Stefan-Jagerberg-Wolfsberg eGen (Előzetes döntéshozatal — EUMSZ 56. és EUMSZ 63. cikk — Szolgáltatásnyújtás szabadsága — A tőke szabad mozgása — Nemzeti szabályozás, amely az engedély nélküli hitelezővel kötött, nemzetközi jellemzőkkel rendelkező hitelszerződések semmisségét írja elő — 1215/2012/EU rendelet — A 17. cikk (1) bekezdése — Természetes személy által turistaszállás-adói szolgáltatás nyújtása céljából kötött hitelszerződés — A „fogyasztó” fogalma — A 24. cikk 1. pontja — Kizárólagos joghatóság ingatlanon fennálló dologi jog tárgyában — Hitelszerződés semmissé nyilvánítása és jelzálogjog ingatlan-nyilvántartásba való bejegyzésének törlése iránti kérelem)

text:
               8.4.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 131/11

      A Bíróság (második tanács) 2019. február 14-i ítélete (az Općinski Sud u Rijeci [Horvátország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) — Anica Milivojević kontra Raiffeisenbank St. Stefan-Jagerberg-Wolfsberg eGen
      (C-630/17. sz. ügy) (1)

      (Előzetes döntéshozatal - EUMSZ 56. és EUMSZ 63. cikk - Szolgáltatásnyújtás szabadsága - A tőke szabad mozgása - Nemzeti szabályozás, amely az engedély nélküli hitelezővel kötött, nemzetközi jellemzőkkel rendelkező hitelszerződések semmisségét írja elő - 1215/2012/EU rendelet - A 17. cikk (1) bekezdése - Természetes személy által turistaszállás-adói szolgáltatás nyújtása céljából kötött hitelszerződés - A „fogyasztó” fogalma - A 24. cikk 1. pontja - Kizárólagos joghatóság ingatlanon fennálló dologi jog tárgyában - Hitelszerződés semmissé nyilvánítása és jelzálogjog ingatlan-nyilvántartásba való bejegyzésének törlése iránti kérelem)
      (2019/C 131/13)
      Az eljárás nyelve: horvát

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Općinski Sud u Rijeci

         Az alapeljárás felei

         Felperes: Anica Milivojević

         Alperes: Raiffeisenbank St. Stefan-Jagerberg-Wolfsberg eGen

         Rendelkező rész

                  1)

                  Az EUMSZ 56. cikket akként kell értelmezni, hogy azzal ellentétes az alapügy tárgyát képezőhöz hasonló tagállami szabályozás, amely előírja többek között az adós és egy másik tagállamban székhellyel rendelkező, az első tagállam illetékes hatóságai által tevékenysége gyakorlása céljából kibocsátott engedély nélküli hitelező között az első tagállamban létrejött hitelszerződés vagy az azon alapuló egyéb jogi aktusok semmisségét akkor is, ha azokat az említett szabályozás hatálybalépését megelőzően kötötték.

                  2)

                  A polgári és kereskedelmi ügyekben a joghatóságról, valamint a határozatok elismeréséről és végrehajtásáról szóló, 2012. december 12-i 1215/2012/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet 4. cikkének (1) bekezdésével és 25. cikkével ellentétes az alapügy tárgyát képezőhöz hasonló tagállami szabályozás, amely az e rendelet hatálya alá tartozó, nemzetközi jellemzőkkel rendelkező hitelszerződésekkel kapcsolatos jogvitákban lehetővé teszi az adós számára, hogy az e tagállam illetékes hatóságai által e tevékenységnek a tagállam területén való gyakorlása céljából kibocsátott engedély nélküli hitelező ellen akár azon állam bíróságai előtt indítson keresetet, ahol a hitelező székhelye található, akár az adós saját lakóhelye, illetve székhelye szerinti bíróságok előtt, míg az említett hitelező által az adós ellen indított kereset elbírálására vonatkozó joghatóságot fenntartja azon állam bíróságainak, amelynek területén az adós lakóhellyel vagy székhellyel rendelkezik, függetlenül attól, hogy ez utóbbi fogyasztó vagy eladó/szolgáltató.

                  3)

                  Az 1215/2012 rendelet 17. cikkének (1) bekezdését akként kell értelmezni, hogy nem minősülhet e rendelkezés értelmében „fogyasztónak” az az adós, aki a lakóhelyéül szolgáló ingatlanán főként turistaszállás-adói szolgáltatás nyújtása céljából végzendő felújítási munkák céljából kötött hitelszerződést, kivéve ha azon művelet körülményeinek összessége fényében, amely céljából a szerződés létrejött, e szerződésnek e szakmai tevékenységgel való kapcsolata olyan csekély, hogy nyilvánvalóan kitűnik, hogy az említett szerződés alapvetően magáncélokra irányul, aminek vizsgálata a kérdést előterjesztő bíróság feladata.

                  4)

                  Az 1215/2012 rendelet 24. cikke 1. pontjának első bekezdését akként kell értelmezni, hogy e rendelkezés értelmében „ingatlanon fennálló dologi joggal” kapcsolatos keresetnek minősül egy ingatlant terhelő jelzálogjognak az ingatlan-nyilvántartásból való törlése iránti kereset, de nem tartozik e fogalom alá egy hitelszerződés és az e szerződésből eredő követelés biztosítékául szolgáló jelzálogjog alapítására vonatkozó közjegyzői okirat semmisségének megállapítása iránti kereset.

         (1)  HL C 22., 2018.1.22


title: C-710/17. sz. ügy: A Bíróság (kilencedik tanács) 2019. február 14-i ítélete (Consiglio di Stato [Olaszország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) — CCC — Consorzio Cooperative Costruzioni Soc. Cooperativa kontra Comune di Tarvisio („Előzetes döntéshozatal — Építési munkákra irányuló közbeszerzési szerződések — 2004/18/EK irányelv — A 48. cikk (3) bekezdése — A gazdasági szereplők műszaki kapacitásainak értékelése és ellenőrzése — A 2004/18 irányelv átültetésének nem tekinthető nemzeti rendelkezés — Az uniós jogra történő közvetlen és feltétlen utalás hiánya — Jelentős határokon átnyúló érdek fennállásán alapuló kérelem hiánya — Az előzetes döntéshozatal iránti kérelem elfogadhatatlansága”)

text:
               8.4.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 131/12

      A Bíróság (kilencedik tanács) 2019. február 14-i ítélete (Consiglio di Stato [Olaszország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) — CCC — Consorzio Cooperative Costruzioni Soc. Cooperativa kontra Comune di Tarvisio
      (C-710/17. sz. ügy) (1)

      („Előzetes döntéshozatal - Építési munkákra irányuló közbeszerzési szerződések - 2004/18/EK irányelv - A 48. cikk (3) bekezdése - A gazdasági szereplők műszaki kapacitásainak értékelése és ellenőrzése - A 2004/18 irányelv átültetésének nem tekinthető nemzeti rendelkezés - Az uniós jogra történő közvetlen és feltétlen utalás hiánya - Jelentős határokon átnyúló érdek fennállásán alapuló kérelem hiánya - Az előzetes döntéshozatal iránti kérelem elfogadhatatlansága”)
      (2019/C 131/14)
      Az eljárás nyelve: olasz

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Consiglio di Stato

         Az alapeljárás felei

         Felperes: CCC — Consorzio Cooperative Costruzioni Soc. Cooperativa

         Alperes: Comune di Tarvisio

         Az eljárásban részt vesz: Incos Srl, RTI — Idrotermica F.lli Soldera, Gabriele Indovina

         Rendelkező rész

      A Consiglio di Stato (államtanács, Olaszország) által a 2017. szeptember 28-i határozattal előterjesztett előzetes döntéshozatal iránti kérelem elfogadhatatlan.

         (1)  HL C 112., 218.3.26.


title: C-49/18. sz. ügy: A Bíróság (második tanács) 2019. február 7-i ítélete (a Tribunal Superior de Justicia de Catalunya [Spanyolország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) — Carlos Escribano Vindel kontra Ministerio de Justicia (Előzetes döntéshozatal — Költségvetési megszorító intézkedések — A nemzeti közszolgálatban nyújtott díjazások csökkentése — Módozatok — Eltérő hatás — Szociálpolitika — A foglalkoztatás és a munkavégzés során alkalmazott egyenlő bánásmód — 2000/78/EK irányelv — A 2. cikk (1) bekezdése és (2) bekezdésének b) pontja — Az Európai Unió Alapjogi Chartája — 21. cikk — Bírói függetlenség — Az EUSZ 19. cikk (1) bekezdésének második albekezdése)

text:
               8.4.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 131/13

      A Bíróság (második tanács) 2019. február 7-i ítélete (a Tribunal Superior de Justicia de Catalunya [Spanyolország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) — Carlos Escribano Vindel kontra Ministerio de Justicia
      (C-49/18. sz. ügy) (1)

      (Előzetes döntéshozatal - Költségvetési megszorító intézkedések - A nemzeti közszolgálatban nyújtott díjazások csökkentése - Módozatok - Eltérő hatás - Szociálpolitika - A foglalkoztatás és a munkavégzés során alkalmazott egyenlő bánásmód - 2000/78/EK irányelv - A 2. cikk (1) bekezdése és (2) bekezdésének b) pontja - Az Európai Unió Alapjogi Chartája - 21. cikk - Bírói függetlenség - Az EUSZ 19. cikk (1) bekezdésének második albekezdése)
      (2019/C 131/15)
      Az eljárás nyelve: spanyol

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Tribunal Superior de Justicia de Catalunya

         Az alapeljárás felei

         Felperes: Carlos Escribano Vindel

         Alperes: Ministerio de Justicia

         Rendelkező rész

                  1)

                  Az Európai Unió Alapjogi Chartája 21. cikkét, valamint a foglalkoztatás és a munkavégzés során alkalmazott egyenlő bánásmód általános kereteinek létrehozásáról szóló, 2000. november 27-i 2000/78/EK tanácsi irányelv 2. cikkének (1) bekezdését és (2) bekezdésének b) pontját úgy kell értelmezni, hogy — azoktól a vizsgálatoktól függően, amelyeknek lefolytatása a kérdést előterjesztő bíróság feladata — azokkal nem ellentétes az olyan nemzeti szabályozás, mint amilyen az alapügyben szerepel, amely a túlzott költségvetési hiány megszüntetésének kötelezettségeivel kapcsolatos illetménycsökkentésre vonatkozó általános intézkedések keretében a bírói kar tagjai számára az alapilletmény és a kiegészítő illetmény tekintetében különböző százalékos mértékű illetménycsökkentést határozott meg, ami — a kérdést előterjesztő bíróság szerint — jelentősebb illetménycsökkentést eredményezett e bírói kar alacsonyabb szintű kategóriáinak két fizetési osztályába tartozó tagjai esetén, mint az említett bírói kar egy magasabb szintű kategóriájának egyik fizetési osztályába tartozó tagjai számára, noha az előbbiek alacsonyabb összegű illetményben részesülnek, általában fiatalabbak és általánosságban kevesebb szolgálati idővel rendelkeznek, mint az utóbbiak.

                  2)

                  Az EUSZ 19. cikk (1) bekezdésének második albekezdését úgy kell értelmezni, hogy a bírói függetlenség elvével nem ellentétes az olyan nemzeti szabályozásnak az alapeljárás felperesére történő alkalmazása, mint amilyen szabályozás az alapügyben szerepel, amely a túlzott költségvetési hiány megszüntetésének kötelezettségeivel kapcsolatos illetménycsökkentésre vonatkozó általános intézkedések keretében a bírák által végzett feladatok jellegének, szolgálati idejüknek, feladataik jelentőségének figyelembevételét mellőzve, a bírói kar tagjai számára az alapilletmény és a kiegészítő illetmény tekintetében különböző százalékos mértékű illetménycsökkentést határozott meg, ami — a kérdést előterjesztő bíróság szerint — jelentősebb illetménycsökkentést eredményezett e bírói kar alacsonyabb szintű kategóriáinak két fizetési osztályába tartozó tagjai esetén, mint az említett bírói kar egy magasabb szintű kategóriájának egyik fizetési osztályába tartozó tagjai számára, noha az előbbiek alacsonyabb összegű illetményben részesülnek, mint az utóbbiak, amennyiben azon illetmény szintje, amelyben az alapeljárás felperese az alapügyben szereplő illetménycsökkentés folytán részesül, összhangban van az általa ellátott feladatok jelentőségével és következésképpen biztosítja határozathozatalának függetlenségét, amit a kérdést előterjesztő bíróságnak kell ellenőriznie.

         (1)  HL C 152., 2018.4.30


title: C-577/18. P. sz. ügy: A Törvényszék (első tanács) T-757/17. sz., Kerstens kontra Bizottság ügyben 2018. június 26-án hozott végzése ellen Petrus Kerstens által 2018. szeptember 11-én benyújtott fellebbezés

text:
               8.4.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 131/17

      A Törvényszék (első tanács) T-757/17. sz., Kerstens kontra Bizottság ügyben 2018. június 26-án hozott végzése ellen Petrus Kerstens által 2018. szeptember 11-én benyújtott fellebbezés
      (C-577/18. P. sz. ügy)
      (2019/C 131/21)
      Az eljárás nyelve: francia

         Felek

         Fellebbező: Petrus Kerstens (képviselő: C. Mourato ügyvéd)

         A másik fél az eljárásban: Európai Bizottság
      A Bíróság (hatodik tanács) 2019. január 22-i végzésével a fellebbezést elutasította.


title: C-711/18. sz. ügy: A Consiglio di Stato (Olaszország) által 2018. november 9-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — Ascopiave SpA és társai kontra Ministero dello Sviluppo Economico és társai

text:
               8.4.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 131/18

      A Consiglio di Stato (Olaszország) által 2018. november 9-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — Ascopiave SpA és társai kontra Ministero dello Sviluppo Economico és társai
      (C-711/18. sz. ügy)
      (2019/C 131/23)
      Az eljárás nyelve: olasz

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Consiglio di Stato

         Az alapeljárás felei

         Felperesek: Ascopiave SpA, Bim Belluno Infrastrutture SpA, Centria Srl, Retipiù Srl, Pasubio Distribuzione Gas Srl — Unipersonale, Pasubio Group SpA, Unigas Distribuzione Srl

         Alperesek: Ministero dello Sviluppo Economico, Presidenza del Consiglio dei Ministri, Ministero per gli Affari Regionali e le Autonomie

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdés

      Az Európai Unió joga, és különösen a villamos energia és a földgáz belső piacára vonatkozó közös szabályok, valamint a jogbiztonság és a bizalomvédelem elve lehetővé teszik-e azt, hogy visszaható hatállyal lehessen alkalmazni a volt koncessziójogosultaknak járó megtérítések értéke meghatározásának kritériumait, a korábbi kereskedelmi viszonyokra is kihatással, vagy ezt az alkalmazást — az arányosság elvének fényében is — a közérdekek védelmének azon európai relevanciájú követelménye igazolja, amelyek azon követelményre vonatkoznak, hogy lehetővé váljon a referenciapiac versenyhelyzetének hatékonyabb védelme a szolgáltatás igénybevevőinek hatékonyabb védelme mellett, akik közvetett módon szenvedhetik el a volt koncessziójogosultakat illető összegek esetleges növekedésének hatásait?


title: C-754/18. sz. ügy: A Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Magyarország) által 2018. december 3-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — Ryanair Designated Activity Company kontra Országos Rendőr-főkapitányság

text:
               8.4.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 131/18

      A Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Magyarország) által 2018. december 3-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — Ryanair Designated Activity Company kontra Országos Rendőr-főkapitányság
      (C-754/18. sz. ügy)
      (2019/C 131/24)
      Az eljárás nyelve: magyar

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

         Az alapeljárás felei

         Felperes: Ryanair Designated Activity Company

         Alperes: Országos Rendőr-főkapitányság

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1)

                  Az Unió polgárainak és családtagjaiknak a tagállamok területén történő szabad mozgáshoz és tartózkodáshoz való jogáról, valamint az 1612/68/EGK rendelet módosításáról, továbbá a 64/221/EGK, a 68/360/EGK, a 72/194/EGK, a 73/148/EGK, a 75/34/EGK, a 75/35/EGK, a 90/364/EGK, a 90/365/EGK és a 93/96/EGK irányelv hatályon kívül helyezéséről szóló, 2004. április 29-i 2004/38/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvnek (1) a beutazás jogáról szóló 5. cikkének (2) bekezdését úgy kell-e érteni, hogy az irányelv alkalmazásában a 10. cikkben előírt érvényes tartózkodási kártya birtoklásán túlmenően a 20. cikkben előírt huzamos tartózkodási kártya birtoklása is mentesíti az ezzel rendelkező családtagot a vízumkötelezettség alól valamely tagállam területére történő beutazáskor?

                  2)

                  Az 1. kérdésre adott igenlő válasz esetén ugyanígy kell-e értelmezni a 2004/38/EK irányelv 5. cikkét és annak (2) bekezdését, ha a huzamos tartózkodás jogát az uniós állampolgár családtagja, aki nem valamely tagállam állampolgára, az Egyesült Királyságban szerezte meg, és számára a huzamos tartózkodási kártyát az Egyesült Királyság állította ki? Vagyis, hogy az Egyesült Királyság által kiállított, az irányelv 20. cikke szerinti huzamos tartózkodási kártya birtoklása mentesíti a vízumkötelezettség alól annak jogosultját, függetlenül attól, hogy az Egyesült Királyság nem részese az irányelv 5. cikk (2) bekezdése által hivatkozott, a külső határok átlépésekor vízumkötelezettség alá eső, illetve az e kötelezettség alól mentes harmadik országbeli állampolgárok országainak felsorolásáról szóló 539/2001/EK tanácsi rendeletnek, sem pedig a személyek határátlépésére irányadó szabályok uniós kódexéről (Schengeni határ-ellenőrzési kódex) szóló (EU) 2016/399 európai parlamenti és tanácsi rendeletnek?

                  3)

                  Amennyiben az 1–2. kérdésekre igen a válasz, a 2004/38/EK irányelv 20. cikke szerint kiállított tartózkodási kártya birtoklása önmagában elégséges bizonyítékául tekintendő-e annak, hogy a kártya jogosultja uniós polgár családtagja, és minden további vizsgálat és igazolás nélkül — mint családtag — jogosult más tagállam területére beutazni, és mentesül a vízumkötelezettség alól az irányelv 5. cikk (2) bekezdése alapján?

                  4)

                  Amennyiben a 3. kérdésre nemleges a Bíróság válasza, abban az esetben úgy kell-e értelmezni a Schengeni Megállapodás végrehajtásáról szóló egyezmény 26. cikk (1) bekezdésének b) pontját és (2) bekezdését, hogy a légi fuvarozó köteles az úti okmányok ellenőrzésén túl annak ellenőrzésére is, hogy a 2004/38/EK irányelv 20. cikke szerinti huzamos tartózkodási kártyával utazni kívánó utas ténylegesen és valóban a belépés időpontjában uniós állampolgár családtagja-e?

                  5)

                  Ha a 4. kérdésre igenlő választ ad a bíróság,

                              i)

                              amennyiben a légifuvarozó nem tudja megállapítani, hogy a 2004/38/EK irányelv 20. cikke szerinti huzamos tartózkodási kártyával utazni kívánó utas ténylegesen a belépés időpontjában uniós állampolgár családtagja-e, köteles-e megtagadni a légi járműbe való beszállást és e személy elszállítását másik tagállamba?

                              ii)

                              amennyiben a légifuvarozó elmulasztja ezen körülmény ellenőrzését, vagy nem tagadja meg a családtagi minőségét igazolni nem tudó utas elszállítását — aki egyébként huzamos tartózkodási kártyával rendelkezik —, ezen okból a Schengeni Megállapodás végrehajtásáról szóló egyezmény 26. cikk (2) bekezdése alapján kiszabható-e bírság vele szemben?

         (1)  HL 2004, L 158., 77. o.; magyar nyelvű különkiadás 5. fejezet, 5. kötet, 46. o.


title: C-9/19. sz. ügy: A Tribunalul București (Románia) által 2019. január 3-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — SC Mitliv Exim SRL kontra Agenția Națională de Administrare Fiscală, Direcția Generală de Administrare a Marilor Contribuabili

text:
               8.4.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 131/22

      A Tribunalul București (Románia) által 2019. január 3-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — SC Mitliv Exim SRL kontra Agenția Națională de Administrare Fiscală, Direcția Generală de Administrare a Marilor Contribuabili
      (C-9/19. sz. ügy)
      (2019/C 131/28)
      Az eljárás nyelve: román

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Tribunalul București

         Az alapeljárás felei

         Felperes: SC Mitliv Exim SRL

         Alperes: Agenția Națională de Administrare Fiscală, Direcția Generală de Administrare a Marilor Contribuabili

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1)

                  Ellentétes-e az alapeljárásban szereplőhöz hasonló körülmények vonatkozásában a közös hozzáadottértékadó-rendszerről szóló, 2006. november 28-i 2006/112 tanácsi irányelv (1) 2. és 273. cikkével, az Európai Unió Alapjogi Chartájának 50. cikkével és az EUMSZ 325. cikkel az alapeljárásban szereplőhöz hasonló olyan nemzeti szabályozás, amely lehetővé teszi az alábbi események együttes bekövetkezését:

                              —

                              a nyomozás során adótartozástól eltérő dokumentum alapján megállapított bűncselekménnyel okozott kár megtérítése céljából valamely összeg megfizetése;

                              —

                              további adóellenőrzés lefolytatása azon büntetőeljárással párhuzamosan, amelyben a vádlott adóalanyt az adóelkerülés bűncselekményéért történő felelősségre vonása céljából állították bíróság elé, amely ellenőrzés az adóhatóság az adóalany terhére mind a szóban forgó adómegállapítási időszak vonatkozásában, mind pedig a nyomozás során már az adóhatóság rendelkezésére bocsátott összeghez képest járulékos adófizetési kötelezettséget állapít meg, amennyiben az adóellenőrzés alkalmával meghozott jogi aktusok ellen előterjesztett közigazgatási panaszra vonatkozó határozat meghozatalát a büntetőeljárás lezárásáig felfüggesztették;

                              —

                              az elsőfokú büntetőeljárás lezárása és a vádlott — többek között — egyetemleges kötelezése a nyomozás során az összes vádlott által megfizetendőként megállapított teljes összeg megfizetésére, annak ellenére, hogy a szóban forgó adóalany terhére az összegnek csak egy, általa már megfizetett részét állapították meg, és e halmozott helyzetek összessége milyen mértékben jelent túlzott terhet a szóban forgó adóalany számára?

                  2)

                  Az alapeljárásban szereplőhöz hasonló körülmények között, az állammal szemben fennálló tartozások beszedése és a csalás leküzdése célkitűzése megvalósulásának biztosítása érdekében is, összeegyeztethető-e általánosságban az uniós jogelvekkel, különösen pedig a ne bis in idem elvével a hatóságok azon magatartása, miszerint adózási szempontból nem vesznek figyelembe valamely, a közigazgatási és büntetőjogi szankciók jogerőssé válása előtt megfizetett összeget, amikor is ez az összeg fedezi az adóalany terhére megállapított adótartozás egy részét?

                  3)

                  A fenti [első] és [második] kérdésre adott válaszok tükrében úgy kell-e értelmezni az európai uniós jogot, hogy azzal ellentétes az alapeljárásban szereplőhöz hasonló olyan nemzeti szabályozás, amely nem minősíti az uniós joggal […] ellentétes adó beszedésével egyenértékűnek az az esetet, amelyben az adóalany abból a célból, hogy a büntetést akár a felére mérsékelje, a bűncselekménnyel okozott kárt a nyomozás során térítette meg az adótartozást megállapító dokumentum kibocsátására hatáskörrel rendelkező hatóságoktól származó ilyen dokumentum vagy a büntetőbíróság által meghozott jogerős ítélet hiányában, amely helyzetben azonban az adóhatóság az adóellenőrzés során mind a szóban forgó adómegállapítási időszakhoz, mind pedig a már az adóhatóság rendelkezésére bocsátott összeghez képest járulékos adófizetési kötelezettséget állapított meg terhére, és az adót annak megfizetésétől az adófizetési kötelezettségnek az adótartozást megállapító határozat vagy jogerős büntetőítélet alapján történő megállapításáig tartó időszakban jogalap nélkül szedte be?

         (1)  HL 2006. L 347., 1. o.


title: C-32/19. sz. ügy: Az Oberster Gerichtshof (Ausztria) által 2019. január 18-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — AT kontra Pensionsversicherungsanstalt

text:
               8.4.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 131/23

      Az Oberster Gerichtshof (Ausztria) által 2019. január 18-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — AT kontra Pensionsversicherungsanstalt
      (C-32/19. sz. ügy)
      (2019/C 131/29)
      Az eljárás nyelve: német

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Oberster Gerichtshof

         Az alapeljárás felei

         Felperes: AT

         Alperes: Pensionsversicherungsanstalt

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1)

                  Úgy kell-e értelmezni az Unió polgárainak és családtagjaiknak a tagállamok területén történő szabad mozgáshoz és tartózkodáshoz való jogáról, valamint az 1612/68/EGK rendelet módosításáról, továbbá a 64/221/EGK, a 68/360/EGK, a 72/194/EGK, a 73/148/EGK, a 75/34/EGK, a 75/35/EGK, a 90/364/EGK, a 90/365/EGK és a 93/96/EGK irányelv hatályon kívül helyezéséről szóló, 2004. április 29-i 2004/38/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (1) 17. cikke (1) bekezdésének a) pontját, hogy azon munkavállalóknak, akik munkájuk befejezésekor elérték a foglalkoztatás helye szerinti tagállam jogszabályaiban az öregségi nyugdíjjogosultságra megállapított életkort, korábban legalább a megelőző tizenkét hónapban dolgozniuk kell, és több mint három évig folyamatosan a foglalkoztatás helye szerinti tagállamban kell tartózkodniuk ahhoz, hogy az ötéves tartózkodási idő letelte előtt huzamos tartózkodáshoz való jogot szerezzenek?

                  2.

                  Az első kérdésre adandó nemleges válasz esetén:
                  Megilleti-e az uniós polgárokról szóló irányelv 17. cikke (1) bekezdése a) pontjának első fordulata szerinti munkavállalókat a huzamos tartózkodáshoz való jog, ha valamely másik tagállamban olyan időpontban kezdenek dolgozni, amelyben előre látható, hogy a jog szerinti öregségi nyugdíjkorhatár eléréséig csak viszonylag rövid ideig tudnak dolgozni, és alacsony jövedelmük miatt legalábbis munkájuk befejezése után a fogadó tagállam szociális segítségnyújtási rendszerére lesznek utalva?

         (1)  HL 2004. L 158., 77. o.; magyar nyelvű különkiadás 5. fejezet, 5. kötet, 46. o.; helyesbítés: HL 2009. L 274., 47. o.


title: C-47/19. sz. ügy: A Finanzgericht Hamburg (Németország) által 2019. január 25-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — HA kontra Finanzamt Hamburg-Barmbek-Uhlenhorst

text:
               8.4.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 131/24

      A Finanzgericht Hamburg (Németország) által 2019. január 25-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — HA kontra Finanzamt Hamburg-Barmbek-Uhlenhorst
      (C-47/19. sz. ügy)
      (2019/C 131/30)
      Az eljárás nyelve: német

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Finanzgericht Hamburg

         Az alapeljárás felei

         Felperes: HA

         Alperes: Finanzamt Hamburg-Barmbek-Uhlenhorst

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1.

                  A szörf- és vitorlásoktatást is magában foglalja-e a közös hozzáadottértékadó-rendszerről szóló, 2006. november 28-i 2006/112/EK tanácsi irányelv (1) (a továbbiakban: héairányelv) 132. cikke (1) bekezdésének i) és j) pontjában szereplő iskolai, illetve egyetemi oktatás fogalma? Elegendő-e, ha a tagállam legalább egyik iskolájában vagy egyetemén kínálnak ilyen oktatást?

                  2.

                  Szükséges-e a héairányelv 132. cikke (1) bekezdésének i) és j) pontja értelmében vett iskolai vagy egyetemi oktatás fennállásához az, hogy az oktatásban elért eredmény beleszámítson az osztályozásba, vagy elegendő, ha a szörf- vagy vitorlástanfolyamra iskolai vagy egyetemi rendezvény, például osztálykirándulás keretében kerül sor?

                  3.

                  Alapulhat-e a szörf- és vitorlásiskolának a héairányelv 132. cikke (1) bekezdésének i) pontja értelmében vett egyéb, hasonló céllal létrehozott intézményként történő elismerése az iskolai vagy egyetemi oktatást szabályozó rendelkezéseken, amelyek szerint a külső szörf- vagy vitorlástanfolyamok is az iskolai testnevelés vagy a testnevelő tanárok egyetemi képzésének osztályozott vagy más módon értékelt részét képezi, és/vagy a sporttevékenység közérdekű jellegén? Szükséges-e az ilyen elismeréshez, hogy a tanfolyamok költségeit közvetlenül vagy közvetve az iskola vagy az egyetem viselje?

                  4.

                  A héairányelv 132. cikke (1) bekezdésének h) pontja értelmében vett, a gyermek- és ifjúságvédelemmel szorosan összefüggő szolgáltatásnak minősülnek-e az osztálykirándulás keretében szervezett szörf- vagy vitorlástanfolyamok; ha igen, szükséges-e ehhez, hogy a gyermek- és ifjúságvédelem bizonyos ideig tartson?

                  5.

                  A héairányelv 132. cikke (1) bekezdésének j) pontjában szereplő „az iskolai vagy egyetemi oktatáshoz kapcsolódó, tanárok által adott magánórák” megfogalmazás feltételezi-e azt, hogy az adóalany személyesen adja az órákat?

         (1)  HL 2006. L 347., 1. o.; helyesbítések: HL 2007. L 335., 60. o.; HL 2015. L 323., 31. o.


title: C-77/19. sz. ügy: A First-tier Tribunal (Tax Chamber) (Egyesült Királyság)) által 2019. február 1-jén benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — Kaplan International colleges UK Ltd kontra The Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

text:
               8.4.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 131/25

      A First-tier Tribunal (Tax Chamber) (Egyesült Királyság)) által 2019. február 1-jén benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — Kaplan International colleges UK Ltd kontra The Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs
      (C-77/19. sz. ügy)
      (2019/C 131/31)
      Az eljárás nyelve: angol

         A kérdést előterjesztő bíróság

      First-tier Tribunal (Tax Chamber)

         Az alapeljárás felei

         Felperes: Kaplan International colleges UK Ltd

         Alperes: The Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1.

                  Mi a 2006/112/EK tanácsi irányelv (1) 132. cikke (1) bekezdésének f) pontjában foglalt adómentesség területi hatálya? Közelebbről i. az kiterjed-e az olyan CSG-kre, amelyek a CSG tagjainak illetősége szerinti egy vagy több tagállamtól eltérő tagállamban rendelkeznek illetőséggel? Amennyiben erre a kérdésre igenlő választ kell adni, ii. a területi hatály kiterjed-e az Unión kívüli illetőségű CSG-kre is?

                  2.

                  Amennyiben a CSG-kre vonatkozó adómentességet főszabály szerint a CSG egy vagy több tagjának illetősége szerinti tagállamtól eltérő tagállamban illetőséggel rendelkező jogalanyok és Unión kívüli illetőségű CSG-k is igénybe vehetik, hogyan alkalmazható az a kritérium, hogy az adómentesség a verseny torzulását nem eredményezi? Közelebbről,

                              a)

                              e kritérium vonatkozhat-e olyan torzulásra, amely a hasonló szolgáltatások olyan egyéb igénybe vevőit érinti, amely igénybe vevők nem tagjai a CSG-nek, vagy az kizárólag olyan torzulásra vonatkozhat, amely a CSG tagjai által esetlegesen igénybe vett alternatív szolgáltatókat érinti?

                              b)

                              ha e kritérium kizárólag egyéb igénybe vevőkre vonatkozik, valóban fennállhat-e a torzulás lehetősége, amennyiben olyan egyéb igénybe vevők, amelyek nem tagjai a CSG-nek kezdeményezhetik, hogy csatlakoznak a szóban forgó CSG-hez, vagy saját CSG-t hoznak létre hasonló szolgáltatások igénybevételéhez, vagy hogy más módszerekkel (például a szóban forgó tagállamban vagy harmadik országban fióktelep létesítésével) ezzel egyenértékű héát takarítsanak meg[?]

                              c)

                              ha e kritérium kizárólag egyéb szolgáltatókra vonatkozik, a torzulás tényleges lehetőségét annak meghatározásával kell-e értékelni, hogy a CSG biztos-e abban, hogy tagjai a héamentesség fennállásától függetlenül megtartják szokásukat, ennélfogva azt kell alapul venni, hogy a CSG tagjainak illetősége szerinti nemzeti piachoz más szolgáltatók hozzáférhetnek-e? Amennyiben erre a kérdésre igenlő választ kell adni, a CSG azért biztos-e abban, hogy a tagjai megtartják szokásukat, mert azonos vállalatcsoporthoz tartoznak[?]

                              d)

                              a torzulás lehetőségét nemzeti szinten a CSG illetősége szerinti harmadik országban lévő alternatív szolgáltatókkal összefüggésben kell-e értékelni?

                              e)

                              az Unióban a héairányelvet alkalmazó adóhatóságot terheli-e a torzulás valószínűségének bizonyítása?

                              f)

                              az Unióban az adóhatóságnak a CSG illetősége szerinti harmadik ország piacára vonatkozóan konkrét szakértői értékelést kell-e elrendelnie?

                              g)

                              a torzulás lehetősége ténylegesen fennáll-e a harmadik állam kereskedelmi piacára tekintettel?

                  3.

                  A CSG-kre vonatkozó adómentesség alkalmazható-e a jelen ügy körülményei között, amennyiben a CSG tagjait gazdasági, pénzügyi vagy szervezeti kapcsolat fűzi össze egymással?

                  4.

                  A CSG-kre vonatkozó adómentesség alkalmazható-e, ha a tagok egyetlen adóalanynak minősülő héacsoportot hoztak létre? Befolyásolja-e a választ, ha a KIC, vagyis a központi tag, amely (a nemzeti jog alapján) a szolgáltatásokat igénybe veszi, nem tagja a CSG-nek? Amennyiben erre a kérdésre igenlő választ kell adni, a nemzeti jog kizárhatja-e ezt annak kikötésével, hogy a CSG-kre vonatkozó adómentesség alkalmazása szempontjából a központi tagnak a CSG tagjainak jellemzőivel és jogállásával kell rendelkeznie?

         (1)  A közös hozzáadottértékadó-rendszerről szóló, 2006. november 28-i 2006/112/EK tanácsi irányelv (HL 2006. L 347., 1. o.; helyesbítések: HL 2015. L 323., 31. o.; HL 2007. L 335., 60. o.)


title: C-79/19. P. sz. ügy: A Törvényszék (negyedik tanács) T-508/15. sz., Litván Köztársaság kontra Európai Bizottság ügyben 2018. november 22-én hozott ítélete ellen a Litván Köztársaság által 2019. február 1-jén benyújtott fellebbezés

text:
               8.4.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 131/26

      A Törvényszék (negyedik tanács) T-508/15. sz., Litván Köztársaság kontra Európai Bizottság ügyben 2018. november 22-én hozott ítélete ellen a Litván Köztársaság által 2019. február 1-jén benyújtott fellebbezés
      (C-79/19. P. sz. ügy)
      (2019/C 131/32)
      Az eljárás nyelve: litván

         Felek

         Fellebbező: Litván Köztársaság (képviselő: R. Krasuckaitė)

         A másik fél az eljárásban: Európai Bizottság

         A fellebbező kérelmei

      A fellebbező azt kéri, hogy a Bíróság:

                  —

                  helyezze hatályon kívül a Törvényszék T-508/15. sz. ügyben hozott ítéletét (1) (a továbbiakban: megtámadott ítélet) annyiban, amennyiben ezen ítéletben a Törvényszék elutasította a 2015. június 22-i (EU) 2015/1119 bizottsági végrehajtási határozat megsemmisítése iránti keresetet;

                  —

                  semmisítse meg a 2015. június 22-i (EU) 2015/1119 bizottsági végrehajtási határozatot, (2) vagy felülvizsgálat céljából utalja vissza a megtámadott ítéletet a Törvényszék elé;

                  —

                  az Európai Bizottságot kötelezze a költségek viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek

      A Litván Köztársaság az alábbi jogalapokra tekintettel kéri a Törvényszék T-508/15. sz. ügyben hozott ítéletének megsemmisítését:

                  1)

                  A Törvényszék tévesen alkalmazta a jogot, amikor a megtámadott ítélet 83. pontjában megállapította, hogy az 1257/1999 rendelet (3) 33m. cikkének (1) bekezdésében előírt eltérés kizárólag a mezőgazdasági üzem átruházójának az életkorára vonatkozik, mivel e rendelkezés nyilvánvalóan a tejkvótára mint az üzleti célú mezőgazdasági tevékenység bizonyítékára irányul.

                  2)

                  A Törvényszék továbbá a megtámadott ítélet 74–79. pontjában elferdítette a tényeket annak megállapításával, hogy a Litván Köztársaság nem bizonyította, hogy a tejkvóta fenntartása azt jelentette, hogy a felperes üzleti célú mezőgazdasági tevékenységet folytatott, ami lényegében nem felel meg a Törvényszék elé terjesztett ügy irataiban foglaltaknak.

         (1)  A Törvényszék (negyedik tanácsi) T-508/15. sz., Litván Köztársaság kontra Európai Bizottság ügyben 2018. november 22-én hozott ítélete (EU:T:2018:828).

         (2)  HL 2015. L 182., 39. o.

         (3)  Az Európai Mezőgazdasági Orientációs és Garanciaalapból (EMOGA) nyújtandó vidékfejlesztési támogatásról, egyes rendeletek módosításáról és hatályon kívül helyezéséről szóló, 1999. május 17-i 1257/1999/EK tanácsi rendelet (HL 1999. L 160., 80. o.; magyar nyelvű különkiadás 3. fejezet, 25. kötet, 391. o.).


title: C-100/19. sz. ügy: A Cour d’appel de Bruxelles (Belgium) által 2019. február 8-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — Viasat UK Ltd, Viasat Inc. kontra Institut belge des services postaux et des télécommunications (IBPT)

text:
               8.4.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 131/27

      A Cour d’appel de Bruxelles (Belgium) által 2019. február 8-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — Viasat UK Ltd, Viasat Inc. kontra Institut belge des services postaux et des télécommunications (IBPT)
      (C-100/19. sz. ügy)
      (2019/C 131/33)
      Az eljárás nyelve: francia

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Cour d’appel de Bruxelles

         Az alapeljárás felei

         Felperesek: Viasat UK Ltd, Viasat Inc.

         Alperes: Institut belge des services postaux et des télécommunications (IBPT)

         Többi fél: Inmarsat Ventures Ltd c.o., Eutelsat SA

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1)

                  A mobil műholdas szolgáltatásokat nyújtó rendszerek (MSS) kiválasztásáról és engedélyezéséről szóló, 2008. június 30-i 626/2008/EK európai parlamenti és tanácsi határozat (1) 4. cikke (1) bekezdése c) pontjának ii) alpontját, a 7. cikkének (1) bekezdését és a 8.cikkének (1) bekezdését úgy kell-e értelmezni, hogy abban az esetben, ha bebizonyosodik, hogy az ez utóbbi határozat II. címének megfelelően kiválasztott üzemeltető az ugyanezen határozat 4. cikke (1) bekezdése c) pontjának ii) alpontjában meghatározott határidőig mobil műholdas rendszeren keresztül nem nyújtott mobil műholdas szolgáltatásokat, az e határozat 8. cikkének (1) bekezdésében meghatározott illetékes tagállami hatóságok kötelesek megtagadni a kiegészítő földfelszíni elemek telepítésére vonatkozó engedélyek ezen üzemeltető számára történő kiadását azzal az indokkal, hogy ez az üzemeltető nem teljesítette a pályázata során vállalt kötelezettségeket?

                  2)

                  Az első kérdésre adott nemleges válasz esetén úgy kell-e értelmezni ezeket a rendelkezéseket, hogy ugyanezen összefüggésben az e határozat 8. cikkének (1) bekezdésében meghatározott illetékes tagállami hatóságok megtagadhatják a kiegészítő földfelszíni elemek telepítésére vonatkozó engedélyek ezen üzemeltető számára történő kiadását azzal az indokkal, hogy utóbbi 2016. június 13-ig nem teljesítette a lefedettségi kötelezettségvállalását?

         (1)  HL 2008. L 172., 15. o.


title: C-107/19. sz. ügy: Az Obvodní soud pro Prahu 9 (Cseh Köztársaság) által 2019. február 12-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — XR kontra Dopravní podnik hl. m. Prahy, akciová společnost

text:
               8.4.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 131/28

      Az Obvodní soud pro Prahu 9 (Cseh Köztársaság) által 2019. február 12-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — XR kontra Dopravní podnik hl. m. Prahy, akciová společnost
      (C-107/19. sz. ügy)
      (2019/C 131/34)
      Az eljárás nyelve: cseh

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Obvodní soud pro Prahu 9

         Az alapeljárás felei

         Felperes: XR

         Alperes: Dopravní podnik hl. m. Prahy, akciová společnost

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1)

                  A munkaidő-szervezés egyes szempontjairól szóló, 2003. november 4-i európai parlamenti és tanácsi rendelet (1) 2. cikke értelmében vett „munkaidőnek” minősül-e az olyan munkaközi szünet, amelynek során a munkavállalónak riasztás esetén két percen belül munkáltatója rendelkezésére kell állnia?

                  2)

                  A fenti kérdés értékelését befolyásolja-e az, hogy [a munkaközi szünet] sürgősségi hívás esetén történő ilyen megszakításaira ilyen, riasztás esetén történő megszakítására csak véletlenszerűen és előre nem látható módon kerül sor, vagy adott esetben az, hogy milyen gyakran kerül sor ilyen megszakításra?

                  3)

                  Az elsőfokú bíróság, amely azt követően jár el, hogy a határozatát magasabb szintű bíróság hatályon kívül helyezte és az ügyet új eljárás lefolytatása céljából visszautalta elé, eltérhet-e a magasabb szintű bíróságnak az elsőfokú bíróság számára kötelező jogi állásfoglalásától, amennyiben ez az állásfoglalás ellentétes az uniós joggal?

         (1)  HL 2003. L 299., 9. o.; magyar különkiadás 5. fejezet, 4. kötet, 381. o.


title: C-119/19. P. sz. ügy: A Törvényszék (kibővített negyedik tanács) T-518/16. sz., Carreras Sequeros és társai kontra Bizottság ügyben 2018. december 4-én hozott ítélete ellen az Európai Bizottság által 2019. február 14-én benyújtott fellebbezés

text:
               8.4.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 131/29

      A Törvényszék (kibővített negyedik tanács) T-518/16. sz., Carreras Sequeros és társai kontra Bizottság ügyben 2018. december 4-én hozott ítélete ellen az Európai Bizottság által 2019. február 14-én benyújtott fellebbezés
      (C-119/19. P. sz. ügy)
      (2019/C 131/35)
      Az eljárás nyelve: francia

         Felek

         Fellebbező: Európai Bizottság (képviselők: T. S. Bohr, G. Gattinara, L. Vernier meghatalmazottak)

         A többi fél az eljárásban: Francisco Carreras Sequeros, Mariola de las Heras Ojeda, Olivier Maes, Gabrio Marinozzi, Giacomo Miserocchi, Marc Thieme Groen, Európai Parlament, az Európai Unió Tanácsa

         A fellebbező kérelmei

                  —

                  A Bíróság helyezze hatályon kívül a T-518/16. sz., Carreras Sequeros és társai kontra Bizottság ügyben 2018. december 4-én hozott ítéletet;

                  —

                  a Bíróság utalja vissza az ügyet a Törvényszék elé, hogy az hozzon határozatot az első fokon indított kereset második, harmadik és negyedik jogalapjáról;

                  —

                  a Bíróság a költségekről ne határozzon.

         Jogalapok és fontosabb érvek

      A Bizottság két jogalapra hivatkozik.

                  1.

                  Az első jogalappal a Bizottság az Európai Unió Alapjogi Chartája (a továbbiakban: Charta) 31. cikke (2) bekezdésének az értelmezése során elkövetett téves jogalkalmazásra hivatkozik.
                  Az első rész a Charta 31. cikke (2) bekezdése tartalmának az értelmezése során elkövetett téves jogalkalmazásra vonatkozik. Az e 31. cikk (2) bekezdésében biztosított, fizetett éves szabadság időtartamához való jog tartalmát a 2003/88 irányelv (1) 7. cikke pontosítja. Következésképpen a Törvényszék tévesen alkalmazta a jogot azáltal, hogy figyelembe vette a 2003/88 irányelv más olyan rendelkezéseit, mint a 14. és 23. cikk, és ezeket úgy tekintette, mint amelyek alkalmazandók a személyzeti szabályzat megalkotójára.
                  A második részben a Bizottság a Charta 31. cikke (2) bekezdésének az értelmezése során elkövetett téves jogalkalmazásra hivatkozik, mivel a Törvényszék úgy vélte, hogy a személyzeti szabályzat X. mellékletének 6. cikkében előírt csökkentés nem egyeztethető össze az érintettek élet- és munkakörülményeinek a javítására irányuló állítólagos elvvel. Az ilyen elvnek semmiféle jogalapja nincs.
                  A harmadik rész másodlagosan a személyzeti szabályzatnak a X. melléklete 6. cikkének szövegösszefüggését alkotó más rendelkezéseinek az értelmezése során elkövetett téves jogalkalmazásra irányul. A Törvényszék a vizsgálatából tévesen zárta ki a személyzeti szabályzat más rendelkezéseit kizárólag azzal az indokkal, hogy azok már a személyzeti szabályzat X. melléklete 6. cikkének a módosítása előtt fennálltak. A jogalkotó széles diszkrecionális jogkörrel rendelkezik a módosítandó vagy megőrizendő intézkedések kiválasztását illetően.

                  2.

                  Második jogalapjával a Bizottság a Charta 52. cikke (1) bekezdésének az értelmezése során elkövetett téves jogalkalmazásra hivatkozik. A Törvényszék figyelmen kívül hagyta azt az ítélkezési gyakorlatot, miszerint a jogalkotó széles mérlegelési jogkörrel rendelkezik a személyzeti szabályzat módosítása során, és hogy az arányosság elvének a megsértése csak akkor állapítható meg, ha a jogalkotó nyilvánvalóan túllépi e mérlegelési jogkör határait.

         (1)  A munkaidő-szervezés egyes szempontjairól szóló, 2003. november 4-i 2003/88/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL 2003. L 299., 9. o.; magyar nyelvű különkiadás 5. fejezet, 4. kötet, 381. o.).


title: C-122/19. P. sz. ügy: A Törvényszék (kibővített első tanács) T-400/10. RENV. sz., Hamász kontra Tanács ügyben 2018. december 14-én hozott ítélete ellen a Hamász által 2019. február 14-én benyújtott fellebbezés

text:
               8.4.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 131/30

      A Törvényszék (kibővített első tanács) T-400/10. RENV. sz., Hamász kontra Tanács ügyben 2018. december 14-én hozott ítélete ellen a Hamász által 2019. február 14-én benyújtott fellebbezés
      (C-122/19. P. sz. ügy)
      (2019/C 131/36)
      Az eljárás nyelve: francia

         Felek

         Fellebbező: Hamász (képviselő: L. Glock ügyvéd)

         A többi fél az eljárásban: az Európai Unió Tanácsa, Francia Köztársaság, Európai Bizottság

         A fellebbező kérelmei

                  —

                  a Bíróság helyezze hatályon kívül a 2018. december 14-i T-400/10. RENV. sz., Hamász kontra Tanács ítéletet, amennyiben az elutasítja a következő jogi aktusok megsemmisítése iránti kérelmet:

                              —

                              a terrorizmus leküzdésére vonatkozó különös intézkedések alkalmazásáról szóló 2001/931/KKBP közös álláspont 2., 3. és 4. cikkének hatálya alá tartozó személyek, csoportok és szervezetek listájának naprakésszé tételéről szóló, 2011. július 18-i 2011/430/KKBP tanácsi határozat (HL 2011. L 188., 47. o.), a 2011. december 22-i 2011/872/KKBP tanácsi határozat (HL 2011. L 343., 54. o.; helyesbítés: HL 2014. L 201., 40. o.), a 2012. június 25-i 2012/333/KKBP tanácsi határozat (HL 2012. L 165., 72. o.), a 2012. december 10-i 2012/765/KKBP tanácsi határozat (HL 2012. L 337., 50. o.), a 2013. július 25-i 2013/395/KKBP tanácsi határozat (HL 2013. L 201., 57. o.; helyesbítés: HL 2014. L 200., 24. o.), a 2014. február 10-i 2014/72/KKBP tanácsi határozat (HL 2014. L 40., 56. o.; helyesbítés: HL 2014. L 200., 25. o.), valamint a 2014. július 22-i 2014/483/KKBP tanácsi határozat (HL 2014. L 217., 35. o.), amely határozatok a terrorizmus elleni küzdelemre vonatkozó különös intézkedések alkalmazásáról szóló 2001/931/KKBP közös álláspont 2., 3. és 4. cikkének hatálya alá tartozó személyek, csoportok és szervezetek listáját naprakésszé teszik és módosítják, valamint a 2011/430, a 2011/872, a 2012/333, a 2012/765, a 2013/395, illetve a 2014/72 határozatot hatályon kívül helyezik,
                              valamint

                              —

                              a 2011. július 18-i 687/2011/EU tanácsi végrehajtási rendelet (HL 2011. L 188., 2. o.), a 2011. december 22-i 1375/2011/EU tanácsi végrehajtási rendelet (HL 2011. L 343, 10. o.; helyesbítés: HL 2014. L 201., 39. o.), a 2012. június 25-i 542/2012/EU tanácsi végrehajtási rendelet (HL 2012. L 165., 12. o.), a 2012. december 10-i 1169/2012/EU tanácsi végrehajtási rendelet (HL 2012. L 337., 2. o.), a 2013. július 25-i 714/2013/EU tanácsi végrehajtási rendelet (HL 2013. L 201., 10. o.; helyesbítés: HL 2014. L 200., 24. o.), a 2014. február 10-i 125/2014/EU tanácsi végrehajtási rendelet (HL 2014. L 40., 9. o.; helyesbítés: HL 2014. L 200., 24. o.), valamint a 2014. július 22-i 790/2014/EU tanácsi végrehajtási rendelet (HL 2014. L 217., 1. o.), amely végrehajtási rendeletek a terrorizmus elleni küzdelem érdekében egyes személyekkel és szervezetekkel szemben hozott különleges korlátozó intézkedésekről szóló 2580/2001/EK rendelet 2. cikke (3) bekezdését végrehajtják, valamint a 83/2011, a 687/2011, az 1375/2011, az 542/2012, az 1169/2012, a 714/2013, illetve a 125/2014 végrehajtási rendeletet hatályon kívül helyezik,
                              amennyiben e jogi aktusok a „Hamászt (idetartozik a Hamas-Izz al-Din al-Qassem)” érintik.

                  —

                  döntse el véglegesen a jelen fellebbezés tárgyát képező kérdéseket;

                  —

                  a Tanácsot kötelezze a T-400/10. sz., a T-400/10. RENV. sz., a C-79/15. P. sz., valamint a jelen ügyben felmerült összes költség viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek

                  1.

                  Az első jogalap a tények valóságtartalmával kapcsolatos bizonyítás átszállását szabályozó elvek megsértésén alapul:

                              —

                              a Törvényszék megsértette a C-79/15. P. sz., Tanács kontra Hamász ítéletben meghatározott, a bizonyítás átszállására vonatkozó elveket, és a Hamászra rendkívül nehéz, sőt lehetetlen bizonyítási terhet hárított;

                              —

                              másodlagosan, a Törvényszék megsértette a bizonyítás átszállására vonatkozó elveket, amikor úgy ítélte meg, hogy a Hamász nem vitatta konkrétan és részletesen a Tanács által megállapított tényeket;

                              —

                              a Törvényszék elmulasztotta a rá háruló azon kötelezettséget, hogy a jogilag megkövetelt módon válaszoljon a fellebbező által felhozott összes olyan érvre, amelyek szerint lehetséges a fellebbezőnek terrorcselekményeket a felróni.

                  2.

                  A második jogalap a hatékony bírói jogorvoslathoz való jog megsértésén alapul:

                              —

                              a Törvényszék megfosztotta a fellebbezőt a hatékony bírói jogorvoslathoz való jogtól azzal, hogy nem állapította meg, hogy a Tanács nem bizonyította az indokolásaiban szereplő tények valóságtartalmát;

                              —

                              a Törvényszék eljárása továbbra is sértette a hatékony bírói jogorvoslathoz való jogot, jóllehet egy pervezető intézkedés megerősítette, hogy a vitatott jogi aktusok nem rendelkeztek kellően biztos ténybeli alappal;

                              —

                              a Törvényszék elutasította az arra alapított jogalapot a fellebbező kárára, hogy a Tanács hibát követett el egy kiegyensúlyozatlan eljárást követően a tények valóságtartalmát illetően.

                  3.

                  A harmadik jogalap azon alapul, hogy a Törvényszék megsértette a közös álláspont 1. cikkének (4) bekezdését annak megállapításával, hogy a Tanács által hivatkozott brit határozat elítélést tartalmazott:

                              —

                              az elítélésnek a Törvényszék által javasolt minősítése nem felel meg a 2001/931 közös álláspontban meghatározott kritériumoknak, és a jogi aktusokra vonatkozó indokolási kötelezettséget megfosztja lényegétől;

                              —

                              e téves jogi minősítésből kiindulva a Törvényszék egyaránt lehetetlenné tette a nemzeti határozatokon alapuló tények minősítésével kapcsolatos bírósági felülvizsgálatot.

                  4.

                  A negyedik jogalap azon alapul, hogy a Törvényszék csak a Bíróság alapokmánya 61. cikke második bekezdésének megsértése, az indokok jogellenes helyettesítése, következésképpen pedig téves előfeltételezés árán utasíthatta el azt a jogalapot, miszerint a Tanács nem vette kellően figyelembe a helyzetnek az idő múlása miatti változását.

                  5.

                  Az ötödik jogalap azon alapul, hogy a Törvényszék az EUMSZ 296. cikk értelmezése során tévesen alkalmazta a jogot, amikor úgy ítélte meg, hogy a Tanács által önállóan megállapított tények és azok minősítése kellően pontosan és konkrétan került kifejtésre az indokokban ahhoz, hogy azokat a fellebbező vitathassa, a bíróság pedig felülvizsgálhassa.


title: C-126/19. P. sz. ügy: A Törvényszék (kibővített negyedik tanács) T-518/16. sz., Carreras Sequeros és társai kontra Bizottság ügyben 2018. december 4-én hozott ítélete ellen az Európai Unió Tanácsa által 2019. február 15-én benyújtott fellebbezés

text:
               8.4.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 131/31

      A Törvényszék (kibővített negyedik tanács) T-518/16. sz., Carreras Sequeros és társai kontra Bizottság ügyben 2018. december 4-én hozott ítélete ellen az Európai Unió Tanácsa által 2019. február 15-én benyújtott fellebbezés
      (C-126/19. P. sz. ügy)
      (2019/C 131/37)
      Az eljárás nyelve: francia

         Felek

         Fellebbező: Európai Unió Tanácsa (képviselők: M. Bauer és R. Meyer meghatalmazottak)

         A többi fél az eljárásban: Francisco Carreras Sequeros, Mariola de las Heras Ojeda, Olivier Maes, Gabrio Marinozzi, Giacomo Miserocchi, Marc Thieme Groen, Európai Bizottság és Európai Parlament

         A fellebbező kérelmei

                  —

                  A Bíróság adjon helyt a fellebbezésnek;

                  —

                  a Bíróság az ügyben hozzon határozatot, és az első fokon indított keresetet mint megalapozatlant utasítsa el;

                  —

                  a Bíróság az elsőfokú eljárás felpereseit kötelezze a Tanács részéről a jelen eljárással összefüggésben felmerült költségek viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek

                  1.

                  Az első jogalap a Törvényszék által a hatáskörét illetően elkövetett téves jogalkalmazáson alapul. E jogalap két részből áll.

                              —

                              Az első rész a kereset tárgyára vonatkozik. A Tanács azt állítja, hogy az ítélet rendelkező részében „a [felperesek] éves szabadsága napjai számának 2014. évi csökkentésére vonatkozó határozatok” megsemmisítésével a Törvényszék hallgatólagosan elrendelte a Bizottságnak, hogy az ítélet teljesítése érdekében állítsa vissza azon szabadságok napjainak a számát, amelyhez a felpereseknek a személyzeti szabályzat módosítását megelőzően joguk volt. A Törvényszék így eljárva és azáltal, hogy nem helyesbítette a kereset tárgyát, túllépte hatáskörét. Ennek hiányában, ha az ilyen újraminősítés nem volt lehetséges, a keresetet elfogadhatatlannak kellett volna nyilvánítani.

                              —

                              A második részben a Tanács megjegyzi, hogy a Törvényszék annak elfogadhatóvá nyilvánításával, hogy a felperesek kifogás útján a személyzeti szabályzat X. mellékletének 6. cikkében meghatározott, éves szabadságra vonatkozó — különösen a 2016-tól alkalmazandó — szabályozás egészének a jogszerűségét, és nemcsak a Bizottság által a felperesek 2014. évi szabadságának a megállapításáról szóló határozatban alkalmazott rendelkezést vitassák, figyelmen kívül hagyta hatáskörének terjedelmét azon ítélkezési gyakorlattal ellentétben, miszerint a jogellenességi kifogás terjedelmét arra kell korlátozni, ami a jogvita megoldásához elengedhetetlen, és hogy a megtámadott egyedi határozat és a kifogás tárgyát képező általános aktus között közvetlen jogi kapcsolatnak kell fennállnia.

                  2.

                  A második jogalap a Törvényszék által annak megállapításával elkövetett téves jogalkalmazásokon alapul, hogy az éves szabadság napjai számának a személyzeti szabályzat X. mellékletének új 6. cikkében bevezetett csökkentése érinti a felperesek éves szabadsághoz való jogát.
                  Először is a Törvényszék annak megállapításával, hogy bizonyos esetekben valamely irányelvre (a jelen ügyben a 2003/88 irányelv (1)) hivatkozni lehet az intézményekkel szemben, figyelmen kívül hagyta azt az ítélkezési gyakorlatot, miszerint az irányelveknek a tagállamok a címzettjei, és nem az uniós intézmények vagy szervek, az említett irányelv rendelkezései következésképpen nem tekinthetők úgy, mint amelyek önmagukban kötelezettségeket keletkeztetnek az intézmények számára a személyi állományukkal fennálló kapcsolatok keretében.
                  Másodszor a Törvényszék tévesen alkalmazta a jogot annak megállapításával, hogy a jogalkotót köti az elnökségnek az Alapjogi Charta 31. cikkének (2) bekezdésére vonatkozó magyarázataiban említett 2003/88 irányelv tartalma.
                  Harmadszor a Törvényszék figyelmen kívül hagyta az Alapjogi Charta 31. cikke (2) bekezdésének terjedelmét, amelynek — ellentétben azzal, amit a Törvényszék kimondott — nem az élet- és munkafeltételek javítása, hanem az a célja, hogy az Unióban valamennyi munkavállaló számára kellő szintű védelmet biztosítson.
                  Negyedszer a Törvényszék tévesen alkalmazta a jogot annak megállapításával, hogy a személyzeti szabályzat X. mellékletének 6. cikke figyelmen kívül hagyja az Alapjogi Charta 31. cikkének (2) bekezdésében biztosított éves szabadsághoz való jogot, mivel a harmadik országban szolgálatot teljesítő tisztviselők éves szabadsága napjainak a száma jóval több a 2003/88 irányelvben előírt minimum 20 napnál.

                  3.

                  A másodlagosan felhozott harmadik jogalap az éves szabadsághoz való jog állítólagos megsértésének az igazolására vonatkozó téves jogalkalmazáson alapul. A Törvényszék tévesen alkalmazta a jogot annak megállapításával, hogy a vitatott intézkedés igazolásai nem minősülhetnek közérdekű céloknak, és az arra vonatkozó vizsgálatnak az elmulasztásával, hogy az éves szabadsághoz való jog korlátozása a kitűzött cél tekintetében nem jelent-e olyan aránytalan és megengedhetetlen beavatkozást, amely csorbítaná a biztosított jogok lényegét.

         (1)  A munkaidő-szervezés egyes szempontjairól szóló, 2003. november 4-i 2003/88/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL 2003. L 299., 9. o.; magyar nyelvű különkiadás 5. fejezet, 4. kötet, 381. o.).


title: C-132/19. P. sz. ügy: A Törvényszék (ötödik tanács) T-873/16. sz., Groupe Canal + kontra Bizottság ügyben 2018. december 12-én hozott ítélete ellen a Groupe Canal + által 2019. február 15-én benyújtott fellebbezés

text:
               8.4.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 131/33

      A Törvényszék (ötödik tanács) T-873/16. sz., Groupe Canal + kontra Bizottság ügyben 2018. december 12-én hozott ítélete ellen a Groupe Canal + által 2019. február 15-én benyújtott fellebbezés
      (C-132/19. P. sz. ügy)
      (2019/C 131/38)
      Az eljárás nyelve: francia

         Felek

         Fellebbező: Groupe Canal + (képviselők: P. Wilhelm, P. Gassenbach, O. de Juvigny ügyvédek)

         A többi fél az eljárásban: Európai Bizottság, Francia Köztársaság, Union des producteurs de cinéma (UPC), C More Entertainment AB, European Film Agency Directors — EFAD’s, Bureau européen des unions de consommateurs (BEUC)

         A fellebbező kérelmei

      A fellebbező azt kéri, hogy a Bíróság:

                  —

                  helyezze hatályon kívül a Törvényszék T-873/16. sz. ügyben 2018. december 12-én hozott ítéletét annyiban, amennyiben az elutasította az EUMSZ 101. cikk és az EGT-Megállapodás 53. cikkének alkalmazására vonatkozó eljárásban (AT.40023 — „a fizetős televízióhoz való határokon átnyúló hozzáférés” ügy) 2016. július 26-án hozott bizottsági határozat megsemmisítése iránt a Groupe Canal + által benyújtott keresetet, és a fellebbezőt a költségek viselésére kötelezte;

                  —

                  semmisítse meg a fent említett, az AT.40023. sz. ügyben 2016. július 26-án hozott bizottsági határozatot;

                  —

                  kötelezze az Európai Bizottságot az összes költség viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek

      Első jogalapjával a GCP azt állítja, hogy a Törvényszék nem állapíthatta volna meg, hogy a Bizottság nem követett el hatáskörrel való visszaélést, amikor kötelezettségvállalások révén elérte azt, hogy a területi alapú tartalomkorlátozásokat megszüntessék, noha az (EU) 2018/302 rendelet (1) kifejezetten előírja, hogy az audiovizuális tartalmak területi korlátozások tárgyát képezhetik.
      Második jogalapjával a GCP kifejti, hogy a Törvényszék eljárási szabálytalanságot követett el, és megsértette a kontradiktórius eljárás elvét, mivel az eljárásban részt vevő felek egyáltalán nem vitatták meg az EUMSZ 101. cikk (3) bekezdésének alkalmazásával kapcsolatos érveket. Következésképpen a Törvényszék nem tartotta tiszteletben a GCP védelemhez való jogát.
      Harmadik jogalapjával a GCP arra hivatkozik, hogy a Törvényszék tévesen alkalmazta a jogot, és ezáltal megsértette az indokolási kötelezettségét, amikor nem válaszolt azon jogalapra, miszerint a Bizottság nem vette figyelembe a vitatott záradékok francia gazdasági és jogi hátterét. Az ítélet téves előfeltevésen alapul, és elvonatkoztat a filmipar sajátos gazdasági és jogi hátterétől, továbbá ellentétes a Bíróság ítélkezési gyakorlatával, amely kifejezetten kimondta, hogy a vitatott záradékok a filmiparban teljes mértékben érvényesek lehetnek.
      Negyedik jogalapjával a GCP előadja, hogy a Törvényszék az 1/2003 rendelet (2) 9. cikkének értelmezésekor, valamint a az EUMSZ 101. és 102. cikkével kapcsolatos eljárások lefolytatására vonatkozó legjobb gyakorlatokról szóló bizottsági közlemény 128. pontjának értelmezésekor tévesen alkalmazta a jogot, következésképpen megsértette az arányosság elvét és a harmadik személyek jogainak tiszteletben tartására vonatkozó elvet. A Bizottság által lefolytatott előzetes vizsgálat során kifejezett versenyjogi aggodalmak ugyanis csak az Egyesült Királyság és Írország területére vonatkoztak, és Franciaországot illetően meg sem vizsgálták a versenyhelyzetet. Ezenkívül a Törvényszék tévesen alkalmazta a jogot, amikor megállapította egyrészt azt, hogy a Bizottság határozata nem minősül a GCP szerződéses szabadságába való beavatkozásnak, másrészt pedig azt, hogy az nem érinti a GCP azon lehetőségét, hogy a nemzeti bírósághoz forduljon annak megállapítása érdekében, hogy a záradékok összeegyeztethetők az EUMSZ 101. cikk (1) bekezdésével, miközben a Bíróság ítélkezési gyakorlatából az következik, hogy a nemzeti bíróság nem hagyhatja figyelmen kívül az 1/2003/EK rendelet 9. cikke alapján hozott határozatot és az azt kísérő előzetes értékelést.

         (1)  A belső piacon belül a vevő állampolgársága, lakóhelye vagy letelepedési helye alapján történő indokolatlan területi alapú tartalomkorlátozással és a megkülönböztetés egyéb formáival szembeni fellépésről, valamint a 2006/2004/EK és az (EU) 2017/2394 rendelet, továbbá a 2009/22/EK irányelv módosításáról szóló, 2018. február 28-i (EU) 2018/302 európai parlamenti és tanácsi rendelet (HL L 601., 1. o.; helyesbítések: HL 2018. L 66., 1. o.; HL 2018. L 83., 20. o.).

         (2)  A Szerződés 81. és 82. cikkében meghatározott versenyszabályok végrehajtásáról szóló, 2002. december 16-i 1/2003/EK tanácsi rendelet (HL L 1., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 8. fejezet, 2. kötet, 205. o.).


title: C-160/19. P. sz. ügy: A Törvényszék (kibővített harmadik tanács) T-167/13. sz., Comune di Milano kontra Európai Bizottság ügyben 2018. december 13-n hozott ítélete ellen a Comune di Milano által 2019. február 22-én benyújtott fellebbezés

text:
               8.4.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 131/34

      A Törvényszék (kibővített harmadik tanács) T-167/13. sz., Comune di Milano kontra Európai Bizottság ügyben 2018. december 13-n hozott ítélete ellen a Comune di Milano által 2019. február 22-én benyújtott fellebbezés
      (C-160/19. P. sz. ügy)
      (2019/C 131/39)
      Az eljárás nyelve: olasz

         Felek

         Fellebbező: Comune di Milano (képviselők: A. Mandarano, E. Barbagiovanni és S. Grassani ügyvédek)

         A másik fél az eljárásban: Európai Bizottság

         A fellebbező kérelmei

                  —

                  A Bíróság helyezze hatályon kívül a Törvényszék által a T-167/13. sz., Comune di Milano kontra Bizottság ügyben 2018. december 13-án hozott ítéletet;

                  —

                  semmisítse meg a SEA SpA által a SEA Handling SpA részére nyújtott tőkejuttatásról (SA.21420 [C 14/10] [korábbi NN 25/10] [korábbi CP 175/06] sz. ügy) szóló, 2012. december 19-i (EU) 2015/1225 európai bizottsági határozatot (HL 2015. L 201., 1. o.);

                  —

                  a Bizottságot kötelezze a költségek viselésére, ideértve a T-167/13. R. sz., ideiglenes intézkedés iránti eljárással összefüggésben felmerült költségeket.

         Jogalapok és fontosabb érvek

      A megtámadott ítéletben a Törvényszék elutasította a Bizottság fent említett határozatának megsemmisítése iránt a Comune di Milano által benyújtott keresetet.
      Fellebbezésének alátámasztása érdekében a Comune di Milano négy jogalapra hivatkozik, amelyek mindegyike arra vonatkozik, hogy a Törvényszék megsértette az EUMSZ 107. cikket, továbbá hogy a jelen ügyben nincsenek olyan intézkedések, amelyeket állami támogatásoknak lehetne minősíteni.
      Az első jogalapban a Comune di Milano egyrészt vitatja, hogy az állítólagos támogatási intézkedések kapcsán „állami forrásokat” vennének igénybe, másrészt pedig azt állítja, hogy a Törvényszék által kidolgozott betudhatósági „teszt” összeegyeztethetetlen a közösségi ítélkezési gyakorlatban kialakított elvekkel.
      A második jogalapban a Comune di Milano azt állítja, hogy a Törvényszék megsértette a betudhatóság bizonyításával kapcsolatos elveket, mind a bizonyítással összefüggő egyenlőtlen bánásmód szempontjából, mind pedig abból a szempontból, hogy nincs”diakronikusˮ értelemben vett bizonyíték.
      A harmadik jogalapban a Comune di Milano azt kifogásolja, hogy a Törvényszék elferdítette a tényeket és a bizonyítékokat, amikor a Bizottság által annak alátámasztása érdekében előadott valószínűsítő körülményeket értékelte, hogy az intézkedések állítólag betudhatók a Comune di Milanónak.
      A negyedik jogalapban a Comune di Milano több szempontból vitatja a Törvényszék által azzal kapcsolatban lefolytatott mérlegelések összességét, ahogyan a Bizottság a piacgazdasági magánbefektető kritériumát alkalmazta, továbbá vitatja az ítéletben e szempontból levont következtetéseket.


title: C-167/19. P. sz. ügy: A Törvényszék (negyedik tanács) T-683/15. sz., Freistaat Bayern kontra Európai Bizottság ügyben 2018. december 12-én hozott ítélete ellen az Európai Bizottság által 2019. február 22-én benyújtott fellebbezés

text:
               8.4.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 131/35

      A Törvényszék (negyedik tanács) T-683/15. sz., Freistaat Bayern kontra Európai Bizottság ügyben 2018. december 12-én hozott ítélete ellen az Európai Bizottság által 2019. február 22-én benyújtott fellebbezés
      (C-167/19. P. sz. ügy)
      (2019/C 131/40)
      Az eljárás nyelve: német

         Felek

         Fellebbező: Európai Bizottság (képviselők: K. Herrmann, T. Maxian Rusche, P. Němečková meghatalmazottak)

         A másik fél az eljárásban: Freistaat Bayern

         A fellebbező kérelmei

      A Bizottság azt kéri, hogy a Bíróság

                  —

                  helyezze hatályon kívül a megtámadott ítéletet;

                  —

                  nyilvánítsa megalapozatlannak a Törvényszék elé terjesztett keresetben foglalt első jogalapot;

                  —

                  az egyéb jogalapok tekintetében utalja vissza az ügyet a Törvényszék elé;

                  —

                  az elsőfokú eljárás felperesét kötelezze az elsőfokú eljárás és a fellebbezési eljárás költségeinek a viselésére, illetve másodlagosan a Törvényszék elé történő visszautalás esetén az elsőfokú eljárás és a fellebbezési eljárás költségeinek viseléséről jelenleg ne határozzon, hanem arról a végleges ítélet rendelkezzen.

         Jogalapok és fontosabb érvek

         Az első jogalap:

      A Törvényszék a megtámadott ítélet 60–67. pontjában az eljárást megindító határozat tartalmára vonatkozó követelmények meghatározásánál tévesen értelmezte és alkalmazta az EUMSZ 108. cikk (2) bekezdését, valamint a 659/1999 rendelet (1) 6. cikkének (1) bekezdését és az uniós bíróságok azzal kapcsolatos ítélkezési gyakorlatát: Valamely támogatás finanszírozási forrását csak kivételesen és különleges körülmények között kell megadni az eljárást megindító határozatban.

         A második jogalap:

      A Törvényszék a megtámadott ítélet 53–58. és 62. pontjában tévesen értelmezte az eljárást megindító határozatot, és hiányosan indokolt, valamint nem válaszolt a Bizottság érveire; az eljárást megindító határozat ténylegesen állami forrásból történő finanszírozást tartalmazott.

         A harmadik jogalap:

      A Törvényszék a megtámadott ítélet 70. és 71. pontjában tévesen értelmezte az EUMSZ 263. cikk második bekezdését, valamint az uniós bíróságok azzal kapcsolatos ítélkezési gyakorlatát, amennyiben abból indult ki, hogy harmadik felek részvételi joga esetében az EUMSZ 263. cikk második bekezdése szerinti lényeges eljárási szabályokról van szó.

         A negyedik jogalap:

      A Törvényszék a megtámadott ítélet 72–75. pontjában az EUMSZ 108. cikk (2) és (3) bekezdése, valamint a 659/1999 rendelet 6. cikkének (1) bekezdése szerinti a részvételi jogot az uniós bíróságoknak a részvételi jog megsértésének következményeire vonatkozó ítélkezési gyakorlata szerint tévesen értelmezte, amennyiben azt állapította meg, hogy a résztvevők állásfoglalása abban a kérdésben, hogy a költségvetési eszközök állami forrásoknak minősülnek-e, megváltoztathatta volna az eljárás kimenetelét. Ennek keretében a Törvényszék az állami források EUMSZ 107. cikk (1) bekezdése szerinti fogalmát is tévesen értelmezte, valamint eltorzította a megtámadott határozatban megállapított és elé terjesztett tényeket, és nem vizsgálta a Bizottság által a Törvényszék előtt előadott érveket.

         (1)  Az EK-Szerződés 93. cikkének alkalmazására vonatkozó részletes szabályok megállapításáról szóló, 1999. március 22-i 659/1999/EK tanácsi rendelet (HL 1999. L 83., 1. o., magyar nyelvű különkiadás 8. fejezet, 1. kötet, 339. o.)


title: C-171/19. P. sz. ügy: A Törvényszék (negyedik tanács) T-722/15, T-723/15 és T-724/15. sz., Interessengemeinschaft privater Milchverarbeiter Bayerns e.V. és társai kontra Európai Bizottság ügyben 2018. december 12-én hozott ítélete ellen az Európai Bizottság által 2019. február 22-én benyújtott fellebbezés

text:
               8.4.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 131/36

      A Törvényszék (negyedik tanács) T-722/15, T-723/15 és T-724/15. sz., Interessengemeinschaft privater Milchverarbeiter Bayerns e.V. és társai kontra Európai Bizottság ügyben 2018. december 12-én hozott ítélete ellen az Európai Bizottság által 2019. február 22-én benyújtott fellebbezés
      (C-171/19. P. sz. ügy)
      (2019/C 131/41)
      Az eljárás nyelve: német

         Felek

         Fellebbező: Európai Bizottság (képviselők: K. Herrmann, T. Maxian Rusche, P. Němečková meghatalmazottak)

         A többi fél az eljárásban: Interessengemeinschaft privater Milchverarbeiter Bayerns e.V., Genossenschaftsverband Bayern e.V., Verband der Bayerischen Privaten Milchwirtschaft e.V.

         A fellebbező kérelmei

      A Bizottság azt kéri, hogy a Bíróság

                  —

                  helyezze hatályon kívül a megtámadott ítéletet;

                  —

                  nyilvánítsa megalapozatlannak a Törvényszék elé terjesztett keresetben foglalt első jogalapot;

                  —

                  az egyéb jogalapok tekintetében utalja vissza az ügyet a Törvényszék elé;

                  —

                  az elsőfokú eljárás felpereseit kötelezze az elsőfokú eljárás és a fellebbezési eljárás költségeinek a viselésére, illetve másodlagosan a Törvényszék elé történő visszautalás esetén az elsőfokú eljárás és a fellebbezési eljárás költségeinek viseléséről jelenleg ne határozzon, hanem arról a végleges ítélet rendelkezzen.

         Jogalapok és fontosabb érvek

         Az első jogalap:

      A Törvényszék a megtámadott ítélet 56–64. pontjában az eljárást megindító határozat tartalmára vonatkozó követelmények meghatározásánál tévesen értelmezte és alkalmazta az EUMSZ 108. cikk (2) bekezdését, valamint a 659/1999 rendelet (1) 6. cikkének (1) bekezdését és az uniós bíróságok azzal kapcsolatos ítélkezési gyakorlatát: Valamely támogatás finanszírozási forrását csak kivételesen és különleges körülmények között kell megadni az eljárást megindító határozatban.

         A második jogalap:

      A Törvényszék a megtámadott ítélet 47–53. és 56. pontjában tévesen értelmezte az eljárást megindító határozatot, és hiányosan indokolt, valamint nem válaszolt a Bizottság érveire; az eljárást megindító határozat ténylegesen állami forrásból történő finanszírozást tartalmazott.

         A harmadik jogalap:

      A Törvényszék a megtámadott ítélet 66–68. pontjában tévesen értelmezte az EUMSZ 263. cikk második bekezdését, valamint az uniós bíróságok azzal kapcsolatos ítélkezési gyakorlatát, amennyiben abból indult ki, hogy harmadik felek részvételi joga esetében az EUMSZ 263. cikk második bekezdése szerinti lényeges eljárási szabályokról van szó.

         A negyedik jogalap:

      A Törvényszék a megtámadott ítélet 70–72. pontjában az EUMSZ 108. cikk (2) és (3) bekezdése, valamint a 659/1999 rendelet 6. cikkének (1) bekezdése szerinti a részvételi jogot az uniós bíróságoknak a részvételi jog megsértésének következményeire vonatkozó ítélkezési gyakorlata szerint tévesen értelmezte, amennyiben azt állapította meg, hogy a résztvevők állásfoglalása abban a kérdésben, hogy a költségvetési eszközök állami forrásoknak minősülnek-e, megváltoztathatta volna az eljárás kimenetelét. Ennek keretében a Törvényszék az állami források EUMSZ 107. cikk (1) bekezdése szerinti fogalmát is tévesen értelmezte, valamint eltorzította a megtámadott határozatban megállapított és elé terjesztett tényeket, és nem vizsgálta a Bizottság által a Törvényszék előtt előadott érveket.

         (1)  Az EK-Szerződés 93. cikkének alkalmazására vonatkozó részletes szabályok megállapításáról szóló, 1999. március 22-i 659/1999/EK tanácsi rendelet (HL 1999. L 83., 1. o., magyar nyelvű különkiadás 8. fejezet, 1. kötet, 339. o.)


title: T-292/15. sz. ügy: A Törvényszék 2019. február 12-i ítélete — Vakakis kai Synergates kontra Bizottság („Szerződésen kívüli felelősség — Szolgáltatásnyújtásra irányuló közbeszerzési szerződések — Közbeszerzési eljárás — Összeférhetetlenség — Gondossági kötelezettség — Esély elvesztése — Kártérítés”)

text:
               8.4.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 131/38

      A Törvényszék 2019. február 12-i ítélete — Vakakis kai Synergates kontra Bizottság
      (T-292/15. sz. ügy) (1)

      („Szerződésen kívüli felelősség - Szolgáltatásnyújtásra irányuló közbeszerzési szerződések - Közbeszerzési eljárás - Összeférhetetlenség - Gondossági kötelezettség - Esély elvesztése - Kártérítés”)
      (2019/C 131/42)
      Az eljárás nyelve: angol

         Felek

         Felperes: Vakakis kai Synergates — Symvouloi gia Agrotiki Anaptixi AE Meleton, korábban Vakakis International — Symvouloi gia Agrotiki Anaptixi AE (Athén, Görögország) (képviselők: B. O’Connor solicitor, S. Gubel és E. Bertolotto ügyvédek)

         Alperes: Európai Bizottság (képviselők: F. Erlbacher, E. Georgieva és L. Baumgart, meghatalmazottak)

         Az ügy tárgya

      „Az albániai élelmiszer-biztonsági rendszer megerősítése” (EuropeAid/129820/C/SER/AL) elnevezésű ajánlati felhívás keretében a Bizottság által elkövetett szabálytalanságok miatt a felperes által állítólag elszenvedett károk megtérítése iránt az EUMSZ 268. cikk alapján benyújtott kérelem.

         Az ítélet rendelkező része

                  1)

                     A Törvényszék a 2018. február 28-i Vakakis kai Synergates kontra Bizottság ítélet (T-292/15) értelmében az Európai Bizottság által a Vakakis kai Synergates — Symvouloi gia Agrotiki Anaptixi AE Meletonnak fizetendő kártérítés összegét 234353 euróban határozza meg, amely után 2018. február 28-tól a kártérítés teljes megfizetésig késedelmi kamatot kell fizetni, amelynek mértéke az Európai Központi Bank (EKB) által az irányadó refinanszírozási műveletekre megállapított kamat két százalékponttal növelt értéke.

                  2)

                     A Törvényszék a Bizottságot kötelezi a 2018. február 28-i Vakakis kai Synergates kontra Bizottság ítélet (T-292/15) alapjául szolgáló eljárásban felmerült költségek megfizetésére.

                  3)

                     Mindegyik fél maga viseli a 2018. február 28-i Vakakis kai Synergates kontra Bizottság ítéletet (T-292/15) követő eljárással kapcsolatos költségeit.

         (1)  HL C 294., 2015.9.7.


title: T-679/16. sz. ügy: A Törvényszék 2019. február 26-i ítélete — Athletic Club kontra Bizottság („Állami támogatások — A spanyol hatóságok által egyes professzionális labdarúgó kluboknak nyújtott támogatás — Olyan klubok jövedelemadójának kedvezményes adómértéke, amelyek számára engedélyezett, hogy ó a nonprofit szervezetek jogállásával rendelkezzenek — A támogatást a belső piaccal összeegyeztethetetlennek nyilvánító határozat — Megsemmisítés iránti kereset — Az eljáráshoz fűződő érdek — Elfogadhatóság — Az államinál alacsonyabb szintű intézkedés — Szelektív jelleg — A verseny torzítása — A tagállamok közötti kereskedelem érintettsége — Létező támogatás módosítása — Indokolási kötelezettség”)

text:
               8.4.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 131/40

      A Törvényszék 2019. február 26-i ítélete — Athletic Club kontra Bizottság
      (T-679/16. sz. ügy) (1)

      („Állami támogatások - A spanyol hatóságok által egyes professzionális labdarúgó kluboknak nyújtott támogatás - Olyan klubok jövedelemadójának kedvezményes adómértéke, amelyek számára engedélyezett, hogy ó a nonprofit szervezetek jogállásával rendelkezzenek - A támogatást a belső piaccal összeegyeztethetetlennek nyilvánító határozat - Megsemmisítés iránti kereset - Az eljáráshoz fűződő érdek - Elfogadhatóság - Az államinál alacsonyabb szintű intézkedés - Szelektív jelleg - A verseny torzítása - A tagállamok közötti kereskedelem érintettsége - Létező támogatás módosítása - Indokolási kötelezettség”)
      (2019/C 131/44)
      Az eljárás nyelve: spanyol

         Felek

         Felperes: Athletic Club (Bilbao, Spanyolország) (képviselők: F. Lucas Murillo de la Cueva és L. M. Luís Carrasco ügyvédek)

         Alperes: Európai Bizottság (képviselők: G. Luengo, B. Stromsky és P. Němečková meghatalmazottak)

         Az ügy tárgya

      Az EUMSZ 263. cikken alapuló, a Spanyolország által meghatározott labdarúgó kluboknak nyújtott SA.29769 (2013/C) (ex 2013/NN) állami támogatásról szóló, 2016. július 4-i EU 2016/2391 bizottsági határozat (HL 2016. L 357., 1. o.) 1., 4. és 5. cikkének a felperest érintő részében történő megsemmisítése iránti kérelem

         Az ítélet rendelkező része

                  1)

                     A Törvényszék a keresetet elutasítja.

                  2)

                     A Törvényszék az Athletic Clubot kötelezi a költségek viselésére.

         (1)  HL C 419., 2016.11.14.


title: T-903/16. sz. ügy: A Törvényszék 2019. február 14-i ítélete — RE kontra Bizottság („Személyes adatok — Természetes személyek védelme ezen adatok kezelése tekintetében — Az ezen adatokhoz való hozzáféréshez fűződő jog — 45/2001/EK rendelet — A hozzáférés megtagadása — Megsemmisítés iránti kereset — A hozzáférés korábbi részleges megtagadására hivatkozó, felülvizsgálatot nélkülöző levél — A megtámadható jogi aktusnak az EUMSZ 263. cikk értelmében vett fogalma — A pusztán megerősítő jogi aktus fogalma — A személyes adatokhoz való hozzáférés területén fennálló alkalmazhatóság — Új és lényeges tények — Az eljáráshoz fűződő érdek — Elfogadhatóság — Indokolási kötelezettség”)

text:
               8.4.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 131/40

      A Törvényszék 2019. február 14-i ítélete — RE kontra Bizottság
      (T-903/16. sz. ügy) (1)

      („Személyes adatok - Természetes személyek védelme ezen adatok kezelése tekintetében - Az ezen adatokhoz való hozzáféréshez fűződő jog - 45/2001/EK rendelet - A hozzáférés megtagadása - Megsemmisítés iránti kereset - A hozzáférés korábbi részleges megtagadására hivatkozó, felülvizsgálatot nélkülöző levél - A megtámadható jogi aktusnak az EUMSZ 263. cikk értelmében vett fogalma - A pusztán megerősítő jogi aktus fogalma - A személyes adatokhoz való hozzáférés területén fennálló alkalmazhatóság - Új és lényeges tények - Az eljáráshoz fűződő érdek - Elfogadhatóság - Indokolási kötelezettség”)
      (2019/C 131/45)
      Az eljárás nyelve: angol

         Felek

         Felperes: RE (képviselő: S. Pappas ügyvéd)

         Alperes: Európai Bizottság (képviselők: H. Kranenborg és D. Nardi meghatalmazottak)

         Az ügy tárgya

      Az EUMSZ 263. cikk alapján benyújtott, a Bizottság Humánerőforrás-ügyi és Biztonsági Főigazgatóságának biztonsági igazgatóságát vezető igazgató 2016. október 12-i feljegyzésének azon részében való megsemmisítése iránti kérelem, amelyben ezen igazgató elutasította a felperes által bizonyos saját személyes adataihoz való hozzáférés iránt előterjesztett kérelmet.

         Az ítélet rendelkező része

                  1)

                     A Törvényszék megsemmisíti az Európai Bizottság Humánerőforrás-ügyi és Biztonsági Főigazgatóságának biztonsági igazgatóságát vezető igazgató 2016. október 12-i feljegyzését azon részében, amelyben az elutasítja RE 2016. szeptember 21-i, bizonyos személyes adataihoz való hozzáférés iránti kérelmét.

                  2)

                     A Törvényszék a Bizottságot kötelezi a költségek viselésére.

         (1)  HL C 53., 2017. 2. 20.


title: T-91/17. sz. ügy: A Törvényszék 2019. február 14-i ítélete — L kontra Parlament („Közszolgálat — Akkreditált parlamenti asszisztensek — Betegszabadság — A munkavégzés helyén kívül töltött betegszabadság — Jogellenes távolmaradás — A személyzeti szabályzat 60. cikke — Gondossági kötelezettség — A megfelelő ügyintézés elve”)

text:
               8.4.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 131/41

      A Törvényszék 2019. február 14-i ítélete — L kontra Parlament
      (T-91/17. sz. ügy) (1)

      („Közszolgálat - Akkreditált parlamenti asszisztensek - Betegszabadság - A munkavégzés helyén kívül töltött betegszabadság - Jogellenes távolmaradás - A személyzeti szabályzat 60. cikke - Gondossági kötelezettség - A megfelelő ügyintézés elve”)
      (2019/C 131/46)
      Az eljárás nyelve: angol

         Felek

         Felperes: L (képviselő: I Coutant Peyre ügyvéd)

         Alperes: Európai Parlament (képviselők: M. Windisch és Í. Ní Riagáin Düro meghatalmazottak)

         Az ügy tárgya

      Az EUMSZ 270. cikken alapuló és az Európai Parlament 2016. augusztus 31-i, a felperes bizonyos, nem engedélyezett távolléteire vonatkozó határozatának megsemmisítése iránti kérelem.

         Az ítélet rendelkező része

                  1)

                     A Törvényszék a keresetet elutasítja.

                  2)

                     A Törvényszék L-t kötelezi a költségek viselésére.

         (1)  HL C 32., 2018.1.29.


title: T-366/17. sz. ügy: A Törvényszék 2019. február 14-i ítélete — Lengyelország kontra Bizottság („ERFA — Valamely nagyprojekthez nyújtandó pénzügyi hozzájárulás megerősítésének megtagadása — Az 1083/2006/EK rendelet 41. cikkének (1) bekezdése — Valamely nagyprojektnek az operatív program prioritásaival való összhangjának értékelése — Az 1083/2006 rendelet 41. cikkének (2) bekezdése — A határidő túllépése”)

text:
               8.4.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 131/42

      A Törvényszék 2019. február 14-i ítélete — Lengyelország kontra Bizottság
      (T-366/17. sz. ügy) (1)

      („ERFA - Valamely nagyprojekthez nyújtandó pénzügyi hozzájárulás megerősítésének megtagadása - Az 1083/2006/EK rendelet 41. cikkének (1) bekezdése - Valamely nagyprojektnek az operatív program prioritásaival való összhangjának értékelése - Az 1083/2006 rendelet 41. cikkének (2) bekezdése - A határidő túllépése”)
      (2019/C 131/47)
      Az eljárás nyelve: lengyel

         Felek

         Felperes: Lengyel Köztársaság (képviselő: B. Majczyna meghatalmazott)

         Alperes: Európai Bizottság (képviselők: B.-R. Killmann, A. Kyratsou és M. Siekierzyńska meghatalmazottak)

         Az ügy tárgya

      Az „Innovatív gazdaság” operatív program IV. prioritási tengelye keretében a „Dízelmotorok új generációjának a Volkswagen Motor Polska általi gyártásának fejlesztése” elevezésű nagyprojekthez az Európai Regionális Fejlesztési Alapból (ERFA) nyújtott pénzügyi hozzájárulás megerősítését a Lengyel Köztársasággal szemben megtagadó 2017. március 23-i C(2017) 1904 final bizottsági határozat megsemmisítése iránt az EUMSZ 263. cikk alapján benyújtott kérelme tárgyában.

         Az ítélet rendelkező része

                  1)

                     A Törvényszék a keresetet elutasítja.

                  2)

                     A Törvényszék a Lengyel Köztársaságot kötelezi a költségek viselésére.

         (1)  HL C 249., 2017.7.31.


title: T-34/18. sz. ügy: A Törvényszék 2019. február 14-i ítélete — Giove Gas kontra EUIPO — Primagaz (KALON AL CENTRO DELL FAMIGLIA) („Európai uniós védjegy — Felszólalási eljárás — A KALON AL CENTRO DELLA FAMIGLIA európai uniós ábrás védjegy bejelentése — A korábbi CALOON európai uniós szóvédjegy — Viszonylagos kizáró ok — Összetéveszthetőség — Az (EU) 2017/1001 rendelet 8. cikke (1) bekezdésének b) pontja”)

text:
               8.4.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 131/42

      A Törvényszék 2019. február 14-i ítélete — Giove Gas kontra EUIPO — Primagaz (KALON AL CENTRO DELL FAMIGLIA)
      (T-34/18. sz. ügy) (1)

      („Európai uniós védjegy - Felszólalási eljárás - A KALON AL CENTRO DELLA FAMIGLIA európai uniós ábrás védjegy bejelentése - A korábbi CALOON európai uniós szóvédjegy - Viszonylagos kizáró ok - Összetéveszthetőség - Az (EU) 2017/1001 rendelet 8. cikke (1) bekezdésének b) pontja”)
      (2019/C 131/48)
      Az eljárás nyelve: angol

         Felek

         Felperes: Giove Gas Srl (Tarquinia, Olaszország) (képviselő(k): A. Bergonzini és F. Dinelli ügyvédek)

         Alperes: Az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala (EUIPO) (képviselő(k): J. Crespo Carrillo és H. O'Neill meghatalmazottak)

         A másik fél az EUIPO fellebbezési tanácsa előtti eljárásban, beavatkozó fél a Törvényszék előtti eljárásban: Compagnie des gaz de pétrole Primagaz (Párizs, Franciaország) (képviselő: D. Régnier ügyvéd)

         Az ügy tárgya

      Az EUIPO második fellebbezési tanácsának a Compagnie des gaz de pétrole Primagaz és a Giove Gas közötti felszólalási eljárással kapcsolatban 2017. november 27-én hozott határozata (R 1271/2017-2. sz. ügy) ellen benyújtott kereset.

         Az ítélet rendelkező része

                  1)

                     A Törvényszék a keresetet elutasítja.

                  2)

                     A Törvényszék a Giove Gas Srl-t kötelezi a költségek viselésére.

         (1)  HL C 182., 2018.5.28.


title: T-63/18. sz. ügy: A Törvényszék 2019. február 14-i ítélete — Torro Entertainment kontra EUIPO — Grupo Osborne (TORRO Grande MEAT IN STYLE) („Európai uniós védjegy — Felszólalási eljárás — A TORRO Grande MEAT IN STYLE európai uniós ábrás védjegy bejelentése — A korábbi TORO európai uniós szóvédjegyek — Viszonylagos kizáró ok — Összetéveszthetőség — Az (EU) 2017/1001 rendelet 8. cikke (1) bekezdésének b) pontja — Indokolási kötelezettség — A 2017/1001 rendelet 94. cikke (1) bekezdésének első mondata — A gondos ügyintézés kötelezettsége — A 2017/1001 rendelet 95. cikkének (1) bekezdése”)

text:
               8.4.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 131/43

      A Törvényszék 2019. február 14-i ítélete — Torro Entertainment kontra EUIPO — Grupo Osborne (TORRO Grande MEAT IN STYLE)
      (T-63/18. sz. ügy) (1)

      („Európai uniós védjegy - Felszólalási eljárás - A TORRO Grande MEAT IN STYLE európai uniós ábrás védjegy bejelentése - A korábbi TORO európai uniós szóvédjegyek - Viszonylagos kizáró ok - Összetéveszthetőség - Az (EU) 2017/1001 rendelet 8. cikke (1) bekezdésének b) pontja - Indokolási kötelezettség - A 2017/1001 rendelet 94. cikke (1) bekezdésének első mondata - A gondos ügyintézés kötelezettsége - A 2017/1001 rendelet 95. cikkének (1) bekezdése”)
      (2019/C 131/49)
      Az eljárás nyelve: angol

         Felek

         Felperes: Torro Entertainment (Plovdiv, Bulgária) (képviselő: A. Kostov ügyvéd)

         Alperes: Az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala (EUIPO) (képviselők: J. Crespo Carrillo és D. Walicka meghatalmazottak)

         A másik fél az EUIPO fellebbezési tanácsa előtti eljárásban: Grupo Osborne, SA (El Puerto de Santa María, Spanyolország)

         Az ügy tárgya

      Az EUIPO második fellebbezési tanácsának a Grupo Osborne és a Torro Entertainment közötti felszólalási eljárással kapcsolatban 2017. december 20-án hozott határozata (R 1776/2017-2. sz. ügy) ellen benyújtott kereset.

         Az ítélet rendelkező része

                  1)

                     A Törvényszék a keresetet elutasítja.

                  2)

                     A Törvényszék a Torro Entertainment Ltd-et kötelezi a költségek viselésére.

         (1)  HL C 134., 2018.4.16.


title: T-123/18. sz. ügy: A Törvényszék 2019. február 14-i ítélete — Bayer Intellectual Property kontra EUIPO (Egy szív ábrázolása) („Európai uniós védjegy — Egy szívet ábrázoló európai uniós ábrás védjegy bejelentése — Feltétlen kizáró ok — Megkülönböztető képesség hiánya — Az (EU) 2017/1001 rendelet 7. cikke (1) bekezdésének b) pontja”)

text:
               8.4.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 131/44

      A Törvényszék 2019. február 14-i ítélete — Bayer Intellectual Property kontra EUIPO (Egy szív ábrázolása)
      (T-123/18. sz. ügy) (1)

      („Európai uniós védjegy - Egy szívet ábrázoló európai uniós ábrás védjegy bejelentése - Feltétlen kizáró ok - Megkülönböztető képesség hiánya - Az (EU) 2017/1001 rendelet 7. cikke (1) bekezdésének b) pontja”)
      (2019/C 131/50)
      Az eljárás nyelve: német

         Felek

         Felperes: Bayer Intellectual Property GmbH (Monheim am Rhein, Németország) (képviselők: V von Bomhard és J. Fuhrmann ügyvédek)

         Alperes: Az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala (képviselők: A. Graul, S. Hanne és D. Walicka meghatalmazottak)

         Az ügy tárgya

      Az EUIPO első fellebbezési tanácsának egy szívet ábrázoló ábrás megjelölés európai uniós védjegyként történő lajstromozása iránti kérelemmel kapcsolatban 2017. december 7-én hozott határozata (R 145/2017-1. sz. ügy) ellen benyújtott kereset.

         Az ítélet rendelkező része

                  1)

                     A Törvényszék a keresetet elutasítja.

                  2)

                     A Törvényszék a Bayer Intellectual Property GmbH-t kötelezi a költségek viselésére.

         (1)  HL C 142., 2018.4.23.


title: T-524/16. R. sz. ügy: A Törvényszék elnökének 2019. február 15-i végzése — Aresu kontra Bizottság („Ideiglenes intézkedés iránti kérelem — Közszolgálat — Tisztviselők — A személyzeti szabályzat 2014. január 1-jei reformja — Az éves szabadság napjainak csökkentett száma — Az utazási időnek a hazautazási szabadsággal történő felváltása — Ideiglenes intézkedések iránti kérelem — A sürgősség hiánya”)

text:
               8.4.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 131/45

      A Törvényszék elnökének 2019. február 15-i végzése — Aresu kontra Bizottság
      (T-524/16. R. sz. ügy)
      („Ideiglenes intézkedés iránti kérelem - Közszolgálat - Tisztviselők - A személyzeti szabályzat 2014. január 1-jei reformja - Az éves szabadság napjainak csökkentett száma - Az utazási időnek a hazautazási szabadsággal történő felváltása - Ideiglenes intézkedések iránti kérelem - A sürgősség hiánya”)
      (2019/C 131/52)
      Az eljárás nyelve: francia

         Felek

         Felperes: Antonio Aresu (Brüsszel, Belgium) (képviselő: M. Velardo ügyvéd)

         Alperes: Európai Bizottság (képviselők: G. Gattinara és F. Simonetti meghatalmazottak)

         Az ügy tárgya

      Az EUMSZ 278. és 279. cikk alapján benyújtott és egyrészt a felperes többletszabadság-napjait az Európai Unió tisztviselői személyzeti szabályzatának és az Európai Unió egyéb alkalmazottaira vonatkozó alkalmazási feltételeknek a módosításáról szóló, 2013. október 22-i 1023/2013/EU, EURATOM európai parlamenti és tanácsi rendelettel (HL 2013 L 287., 15. o.) módosított személyzeti szabályzat V. mellékletének 7. cikke alapján csökkentő határozat végrehajtásának felfüggesztése iránti, másrészt olyan ideiglenes intézkedések meghozatala iránti kérelem, amely intézkedések visszamenőleges hatállyal 2014. január 1-jétől az alapeljárásban hozott határozat kihirdetéséig, illetve amennyiben a felperes nyugdíjazására e határozat kihirdetését megelőzően kerülne sor, a felperes nyugdíjazásának időpontjáig lehetővé teszik a felperes számára, hogy ideiglenes jelleggel ugyanannyi többletszabadságra legyen jogosult, mint amennyivel 2014. január 1-je előtt utazási szabadság címén rendelkezett.

         A végzés rendelkező része

                  1)

                     A Törvényszék az ideiglenes intézkedés iránti kérelmet elutasítja.

                  2)

                     A Törvényszék a költségekről jelenleg nem határoz.


title: T-768/17. sz. ügy: A Törvényszék 2019. február 14-i végzése — Comprojecto-Projectos e Construções és társai kontra EKB („Intézményi mulasztás megállapítása, megsemmisítés és kártérítés iránti kereset — Gazdaság- és monetáris politika — A hitelintézetek felügyelete — Egyes portugál hitelintézetek által feltételezetten elkövetett jogellenes cselekmények — Az EKB-nak címzett eljárásra való felkérés hallgatólagos elutasítása — Nyilvánvaló részbeni elfogadhatatlanság — A hatáskör nyilvánvaló részbeni hiánya — Részben jogilag nyilvánvalóan megalapozatlan kereset”)

text:
               8.4.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 131/46

      A Törvényszék 2019. február 14-i végzése — Comprojecto-Projectos e Construções és társai kontra EKB
      (T-768/17. sz. ügy) (1)

      („Intézményi mulasztás megállapítása, megsemmisítés és kártérítés iránti kereset - Gazdaság- és monetáris politika - A hitelintézetek felügyelete - Egyes portugál hitelintézetek által feltételezetten elkövetett jogellenes cselekmények - Az EKB-nak címzett eljárásra való felkérés hallgatólagos elutasítása - Nyilvánvaló részbeni elfogadhatatlanság - A hatáskör nyilvánvaló részbeni hiánya - Részben jogilag nyilvánvalóan megalapozatlan kereset”)
      (2019/C 131/53)
      Az eljárás nyelve: portugál

         Felek

         Felperesek: Comprojecto-Projectos e Construções, Lda (Lisszabon, Portugália), Paulo Eduardo Matos Gomes de Azevedo (Lisszabon), Julião Maria Gomes de Azevedo (Lisszabon), Isabel Maria Matos Gomes de Azevedo (Lisszabon) (képviselő: M. Ribeiro ügyvéd)

         Alperes: Európai Központi Bank (képviselők: C. Hernández Saesta és P. Ferreira Jorge meghatalmazottak)

         Az ügy tárgya

      Elsősorban az EUMSZ 265. cikken alapuló, annak megállapítására irányuló kérelem, hogy az EKB jogellenesen tartózkodott attól, hogy fellépjen egy portugál hitelintézettel szemben a pénzügyi rendszerek pénzmosás céljára való felhasználásának megelőzésének keretében, másodsorban az EUMSZ 263. cikken alapuló, az EKB hallgatólagos határozatának megsemmisítésére irányuló kérelem, harmadsorban az EUMSZ 268. cikken alapuló, azon kár megtérítése iránti kérelem, amelyeket a felperesek e tétlenség következtében feltételezetten elszenvedtek.

         A végzés rendelkező része

                  1)

                     A Törvényszék a keresetet elutasítja.

                  2)

                     A Törvényszék a Comprojecto-Projectos e Construções, Lda-t, Paulo Eduardo Matos Gomes de Azevedót, Julião Maria Gomes de Azevedót és Isabel Maria Matos Gomes de Azevedót kötelezi a költségek viselésére.

         (1)  HL C 52., 2018.2.2.


title: T-817/17. sz. ügy: A Törvényszék 2019. február 8-i végzése — Schokker kontra EASA („Közszolgálat — Szerződéses alkalmazottak — EASA — Felvétel — Kiválasztásai eljárás — A felperes nevének tartaléklistára vétele — A felpereshez címzett állásajánlat visszavonása — Felelősség — Az EASA jogsértő magatartásának hiánya — Nyilvánvalóan minden jogi alapot nélkülöző kereset”)

text:
               8.4.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 131/47

      A Törvényszék 2019. február 8-i végzése — Schokker kontra EASA
      (T-817/17. sz. ügy) (1)

      („Közszolgálat - Szerződéses alkalmazottak - EASA - Felvétel - Kiválasztásai eljárás - A felperes nevének tartaléklistára vétele - A felpereshez címzett állásajánlat visszavonása - Felelősség - Az EASA jogsértő magatartásának hiánya - Nyilvánvalóan minden jogi alapot nélkülöző kereset”)
      (2019/C 131/54)
      Az eljárás nyelve: francia

         Felek

         Felperes: Boudewijn Schokker (Hoofddorp, Hollandia) (képviselők: S. Orlandi és T. Martin ügyvédek)

         Alperes: Európai Repülésbiztonsági Ügynökség (EASA) (képviselők:. Rostren és F. Pavesi, meghatalmazottak, segítőik: D. Waelbroeck és A. Duron ügyvédek)

         Az ügy tárgya

      A felperesnek egy szerződéses alkalmazott felvételére irányuló kiválasztási eljárás során állítólagosan az EASA jogsértő magatartásával okozott kár megtérítése iránt az EUMSZ 270. cikk alapján benyújtott kérelem.

         A végzés rendelkező része

                  1)

                     A Törvényszék a keresetet elutasítja.

                  2)

                     A Törvényszék Boudewijn Schokkert kötelezi a költségek viselésére.

         (1)  HL C 63., 2018.2.19.