title: C-565/19. P. sz. ügy: A Bíróság (hatodik tanács tanács) 2021. március 25-i ítélete – Armando Carvalho és társai kontra Parlament és az Európai Unió Tanácsa (Fellebbezés – Megsemmisítés iránti és kártérítési kereset – Környezetvédelem – A 2030-as éghajlat- és energiapolitikai csomag – Az EUMSZ 263. cikk negyedik bekezdése – A személyében való érintettség hiánya)

text:
               2021.5.31.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 206/11

      A Bíróság (hatodik tanács tanács) 2021. március 25-i ítélete – Armando Carvalho és társai kontra Parlament és az Európai Unió Tanácsa
      (C-565/19. P. sz. ügy) (1)

      (Fellebbezés - Megsemmisítés iránti és kártérítési kereset - Környezetvédelem - A 2030-as éghajlat- és energiapolitikai csomag - Az EUMSZ 263. cikk negyedik bekezdése - A személyében való érintettség hiánya)
      (2021/C 206/13)
      Az eljárás nyelve: angol

         Felek

         Fellebbezők: Armando Carvalho, Diogo Carvalho, Ildebrando Conceição, Alfredo Sendim, Joaquim Caxeiro, Renaud Feschet, Guylaine Feschet, Gabriel Feschet, Maurice Feschet, Geneviève Gassin, Roba Waku Guya, Fadhe Hussein Tache, Sado Guyo, Issa Guyo, Jibril Guyo, Adanoor Guyo, Mohammed Guyo, Petru Vlad, Ana Tricu, Petru Arin Vlad, Maria Ioana Vlad, Andrei Nicolae Vlad, Giorgio Davide Elter, Sara Burland, Soulail Elter, Alice Elter, Rosa Elter, Maria Elter, Maike Recktenwald, Michael Recktenwald, Lueke Recktenwald, Petero Qaloibau, Melania Cironiceva, Katarina Dimoto, Petero Jnr Qaloibau, Elisabeta Tokalau, Sáminuorra (képviselők: G. Winter Professor, H. Leith Barrister és R. Verheyen Rechtsanwältin)

         A többi fél az eljárásban: Európai Parlament (képviselők: M. Peternel, C. Ionescu Dima és A. Tamás meghatalmazottak), az Európai Unió Tanácsa (képviselők: M. Moore és K. Michoel meghatalmazottak)

         Az Európai Parlamentet és az Európai Unió Tanácsát támogató beavatkozó: Európai Bizottság (képviselők: A. C. Becker és J.-F. Brakeland meghatalmazottak)

         Rendelkező rész

                  1)

                  A Bíróság a fellebbezést elutasítja.

                  2)

                  A Bíróság Armando Carvalhót és a jelen ítélet mellékletében szereplő többi 36 fellebbezőt kötelezi saját költségeiken felül az Európai Parlament és az Európai Unió Tanácsa részéről felmerült költségek viselésére.

                  3)

                  Az Európai Bizottság maga viseli saját költségeit.

         (1)  HL C 372., 2019.11.4.


title: C-856/19. sz. ügy: A Bíróság (hatodik tanács) 2021. március 25-i ítélete – Európai Bizottság kontra Magyarország (Tagállami kötelezettségszegés – EUMSZ 258. cikk – 2011/64/EU irányelv – A 10. cikk (2) és (3) bekezdése – Dohánygyártmányokra alkalmazott jövedéki adó – A cigarettákra kivetett, az előírt minimális adómértéknél alacsonyabb általános jövedékiadó-mérték – Belső nehézségek – A közrend súlyos megzavarásának veszélye – A lojális együttműködés kötelezettsége)

text:
               2021.5.31.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 206/12

      A Bíróság (hatodik tanács) 2021. március 25-i ítélete – Európai Bizottság kontra Magyarország
      (C-856/19. sz. ügy) (1)

      (Tagállami kötelezettségszegés - EUMSZ 258. cikk - 2011/64/EU irányelv - A 10. cikk (2) és (3) bekezdése - Dohánygyártmányokra alkalmazott jövedéki adó - A cigarettákra kivetett, az előírt minimális adómértéknél alacsonyabb általános jövedékiadó-mérték - Belső nehézségek - A közrend súlyos megzavarásának veszélye - A lojális együttműködés kötelezettsége)
      (2021/C 206/14)
      Az eljárás nyelve: magyar

         Felek

         Felperes: Európai Bizottság (képviselők: C. Perrin és Sipos A. meghatalmazottak)

         Alperes: Magyarország (képviselők: Fehér M. Z. és Koós G. meghatalmazottak)

         Az ítélet rendelkező része

                  1)

                  Magyarország – mivel a 2017. december 31-ig tartó átmeneti időszakot követően a forgalomba hozott cigaretták súlyozott kiskereskedelmi értékesítési átlagárának 60 %-ánál alacsonyabb mértékű teljes jövedéki adót alkalmaz, és 1 000 darab cigarettára 115 eurónál kevesebb jövedéki adót vet ki – nem teljesítette a dohánygyártmányokra alkalmazott jövedéki adó szerkezetéről és adókulcsáról szóló, 2011. június 21-i 2011/64/EU tanácsi irányelv 10. cikkének (2) és (3) bekezdéséből eredő kötelezettségeit.

                  2)

                  A Bíróság Magyarországot kötelezi a költségek viselésére.

         (1)  HL C 19., 2020.1.20.


title: C-907/19. sz. ügy: A Bíróság (első tanács) 2021. március 25-i ítélete (a Bundesfinanzhof [Németország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Q-GmbH kontra Finanzamt Z (Előzetes döntéshozatal – 2006/112/EK irányelv – Hozzáadottérték-adó (héa) – Adómentességek – A 135. cikk (1) bekezdésének a) pontja – Biztosítási ügyletek és az ehhez tartozó biztosítási ügynöki és képviselői szolgáltatások – Biztosító részére nyújtott, különböző szolgáltatásokból álló szolgáltatás – Egyetlen egységet képező ügyletnek minősítés)

text:
               2021.5.31.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 206/12

      A Bíróság (első tanács) 2021. március 25-i ítélete (a Bundesfinanzhof [Németország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Q-GmbH kontra Finanzamt Z
      (C-907/19. sz. ügy) (1)

      (Előzetes döntéshozatal - 2006/112/EK irányelv - Hozzáadottérték-adó (héa) - Adómentességek - A 135. cikk (1) bekezdésének a) pontja - Biztosítási ügyletek és az ehhez tartozó biztosítási ügynöki és képviselői szolgáltatások - Biztosító részére nyújtott, különböző szolgáltatásokból álló szolgáltatás - Egyetlen egységet képező ügyletnek minősítés)
      (2021/C 206/15)
      Az eljárás nyelve: német

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Bundesfinanzhof

         Az alapeljárás felei

         Felperes:Q-GmbH

         Alperes: Finanzamt Z

         Az ítélet rendelkező része

      A közös hozzáadottértékadó-rendszerről szóló, 2006. november 28-i 2006/112/EK tanácsi irányelv 135. cikke (1) bekezdésének a) pontját úgy kell értelmezni, hogy az adóalany által nyújtott olyan szolgáltatásokra, amelyek magukban foglalják valamely biztosítási terméknek egy biztosítótársaság részére történő rendelkezésre bocsátását, járulékos jelleggel pedig e terméknek az e társaság javára történő közvetítését, valamint a megkötött biztosítási szerződések kezelését, az e rendelkezésben előírt hozzáadottérték-adóra (héa) vonatkozó mentesség nem alkalmazandó, amennyiben a kérdést előterjesztő bíróság e szolgáltatásokat a héa szempontjából egyetlen egységet képező szolgáltatásnak minősíti.

         (1)  HL C 87., 2020.3.16


title: C-87/21. sz. ügy: A Curtea de Apel Cluj (Románia) által 2021. február 11-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – NSV, NM kontra BT

text:
               2021.5.31.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 206/13

      A Curtea de Apel Cluj (Románia) által 2021. február 11-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – NSV, NM kontra BT
      (C-87/21. sz. ügy)
      (2021/C 206/16)
      Az eljárás nyelve: román

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Curtea de Apel Cluj

         Az alapeljárás felei

         Fellebbezők: NSV, NM

         Ellenérdekű fél a fellebbezési eljárásban: BT

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1)

                  Úgy kell-e értelmezni a 93/13/EGK irányelv (1) 1. cikkének (2) bekezdését, 5. cikkét [és] 4. cikkének (1) bekezdését, hogy nem zárható ki a vizsgálat hatálya alól az árfolyamkockázatra vonatkozó azon feltétel, amely az eltérő erőviszonyokon alapuló visszterhes szerződésbe átveszi az ingyenes szerződésekre alkalmazandó kiegészítő jellegű szabályban kimondott elvet, amely szabály arra irányul, hogy a szerződő feleket azonos helyzetbe hozza, és amely nem képezte a jogalkotó annak érdekében elvégzett értékelésének tárgyát, hogy észszerű egyensúlyt teremtsen a kereskedő és a fogyasztó érdekei között, ha az átvételt a kereskedő anélkül hajtotta végre, hogy a szerződéskötést megelőző szakaszban a banki termék sajátosságaira vonatkozóan a hitel devizanemének jellemzői tekintetében a fogyasztó részére tájékoztatást és tanácsadást nyújtott volna, valamint figyelmeztette volna őt, annak érdekében, hogy a fogyasztó megérthesse a vállalt kötelezettségének gazdasági következményeit?

                  2)

                  Úgy kell-e értelmezni a 93/13/EGK irányelvet, hogy a kizárás nem igazolt abban az esetben, ha olyan körülmények állnak fenn, amelyek alapján feltételezhető, hogy a kereskedő rosszhiszeműen építette be a vonatkozó feltételt, tudva azt, hogy a kiegészítő jellegű szabályban kimondott elv alkalmazása a felek szerződésből eredő jogaiban és kötelezettségeiben jelentős egyenlőtlenséget idézhet elő a fogyasztó kárára?

         (1)  A fogyasztókkal kötött szerződésekben alkalmazott tisztességtelen feltételekről szóló, 1993. április 5-i 93/13/EGK tanácsi irányelv (HL 1993. L 95., 29. o.; magyar nyelvű különkiadás 15. fejezet, 2. kötet, 288. o.).


title: C-132/21. sz. ügy: A Fővárosi Törvényszék (Magyarország) által 2021. március 3-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – BE kontra Nemzeti Adatvédelmi és Információszabadság Hatóság

text:
               2021.5.31.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 206/13

      A Fővárosi Törvényszék (Magyarország) által 2021. március 3-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – BE kontra Nemzeti Adatvédelmi és Információszabadság Hatóság
      (C-132/21. sz. ügy)
      (2021/C 206/17)
      Az eljárás nyelve: magyar

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Fővárosi Törvényszék

         Az alapeljárás felei

         Felperes: BE

         Alperes: Nemzeti Adatvédelmi és Információszabadság Hatóság

         Beavatkozó: Budapesti Elektromos Művek Zrt.

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1)

                  Az Európai Parlament és a Tanács 2016/679 rendelete (1) (a továbbiakban: általános adatvédelmi rendelet) 77. cikkének (1) bekezdését és 79. cikkének (1) bekezdését úgy kell-e értelmezni, hogy a 77. cikkben foglalt közigazgatási jogorvoslat a közjogi jogérvényesítés, míg a 79. cikkben foglalt bírósági jogorvoslat a magánjogi jogérvényesítés eszköze? Amennyiben igen, ebből következik-e, hogy a közigazgatási jogorvoslatra hatáskörrel rendelkező felügyeleti hatóság a jogsértés tényének megállapítására elsődleges hatáskörrel rendelkezik?

                  2)

                  Amennyiben az érintett – akinek megítélése szerint a rá vonatkozó személyes adatok kezelése megsértette az általános adatvédelmi rendeletet – mind az általános adatvédelmi rendelet 77. cikkének (1) bekezdése szerinti panasztétel jogával, mind a 79. cikkének (1) bekezdése szerinti bírósági jogorvoslat jogával egyszerre él, melyik értelmezés áll az Alapjogi Charta 47. cikkével összhangban:

                              a.)

                              a felügyeleti hatóság és a bíróság egymástól függetlenül köteles a jogsértés tényét vizsgálni, és ezáltal akár eltérő eredményre juthatnak; vagy

                              b.)

                              a felügyeleti hatóság döntése – a jogsértés elkövetésének ténye megítélésében – elsőbbséget élvez az általános adatvédelmi rendelet 51. cikkének (1) bekezdésében foglalt felhatalmazásra és 58. cikke (2) bekezdésének b) és d) pontjaiban biztosított hatáskörökre tekintettel?

                  3)

                  Az általános adatvédelmi rendelet 51. cikkének (1) bekezdése és 52. cikkének (1) bekezdése által a felügyeleti hatóság számára biztosított független jogállást úgy kell-e értelmezni, hogy a felügyeleti hatóság a 77. cikk szerinti panasz elbírálása iránti eljárásában és döntésében független a 79. cikk szerinti hatáskörrel rendelkező bíróság jogerős ítéletében foglaltaktól, és ezáltal az ugyanazon vélt jogsértés vonatkozásában akár eltérő döntésre juthat?

         (1)  A természetes személyeknek a személyes adatok kezelése tekintetében történő védelméről és az ilyen adatok szabad áramlásáról, valamint a 95/46/EK rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló, 2016. április 27-i európai parlamenti és tanácsi rendelet (HL 2016., L 119., 1. o.; helyesbítés: HL 2016. L 314., 72. o.).


title: C-133/21. sz. ügy: Az Efeteio Athinon (Görögország) által 2021. március 3-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – VP, CX, RG, TR és társai kontra Elliniko Dimosio

text:
               2021.5.31.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 206/14

      Az Efeteio Athinon (Görögország) által 2021. március 3-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – VP, CX, RG, TR és társai kontra Elliniko Dimosio
      (C-133/21. sz. ügy)
      (2021/C 206/18)
      Az eljárás nyelve: görög

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Efeteio Athinon (athéni fellebbviteli bíróság, Görögország)

         Az alapeljárás felei

         Felperesek: VP, CX, RG, TR és társai

         Alperes: Elliniko Dimosio

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

      Összeegyeztethető-e az 1999/70/EK irányelv (1) 4. szakaszával a vitatotthoz hasonló azon nemzeti szabályozás, amely az 1999/70 irányelv 1. szakaszának értelmében vett, határozott idejű munkaszerződésekkel rendelkező munkavállalókkal szemben az összehasonlítható, állandó munkavállalókhoz képest az illetmény szempontjából eltérő bánásmódot ír elő, amennyiben a különbségtétel egyetlen kritériuma az, hogy szerződésüket a munkáltató vagy törvény határozott idejű munkaszerződésnek minősíti?
      – Közelebbről, összeegyeztethető-e az 1999/70/EK irányelv 4. szakaszával az a nemzeti szabályozás, amely a munkavállalók között az illetmények tekintetében alkalmazott eltérő bánásmódot azzal igazolja, hogy ők határozott idejű munkaszerződés alapján végzik tevékenységüket, annak ismeretében, hogy tevékenységük a munkáltató állandó és tartós igényeit elégíti ki?

         (1)  Az ESZSZ, az UNICE és a CEEP által a határozott ideig tartó munkaviszonyról kötött keretmegállapodásról szóló, 1999. június 28-i 1999/70/EK irányelv (HL L 175, 43. o., magyar nyelvű különkiadás 5. fejezet, 3. kötet, 368. o.)


title: C-155/21. sz. ügy: A Svea hovrätt (Svédország) által 2021. március 10-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Olasz Köztársaság kontra Athena Investments A/S (korábban Greentech Energy Systems A/S), NovEnergia II Energy & Environment (SCA) SICAR, NovEnergia II Italian Portfolio SA

text:
               2021.5.31.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 206/15

      A Svea hovrätt (Svédország) által 2021. március 10-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Olasz Köztársaság kontra Athena Investments A/S (korábban Greentech Energy Systems A/S), NovEnergia II Energy & Environment (SCA) SICAR, NovEnergia II Italian Portfolio SA
      (C-155/21. sz. ügy)
      (2021/C 206/19)
      Az eljárás nyelve: svéd

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Svea hovrätt

         Az alapeljárás felei

         Felperes: Olasz Köztársaság

         Alperesek: Athena Investments A/S (korábban Greentech Energy Systems A/S), NovEnergia II Energy & Environment (SCA) SICAR, NovEnergia II Italian Portfolio SA

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1)

                  Úgy kell-e értelmezni az Energia Charta Egyezményt, (1) hogy az annak 26. cikkében (2) foglalt választottbírósági kikötés, amely alapján valamely szerződő fél hozzájárul a szerződő fél és egy másik szerződő fél befektetője közötti, az utóbbi által az előbbi területén megvalósított beruházással kapcsolatos vita nemzetközi választottbírósági eljárásához, az egyrészről valamely uniós tagállam és másrészről egy másik uniós tagállam befektetője közötti vitára is irányadó?

                  2)

                  Az 1) kérdésre adott igenlő válasz esetén, úgy kell-e értelmezni az EUSZ 19. cikket és az EUSZ 4. cikk (3) bekezdését, valamint az EUMSZ 267. és az EUMSZ 334. cikket, hogy azokkal ellentétes az Energia Charta Egyezmény 26. cikkében foglalt választottbírósági kikötés vagy e kikötés alkalmazása, ha valamely uniós tagállam befektetője az Energia Charta Egyezmény 26. cikke alapján másik uniós tagállamban létesített befektetéssel kapcsolatos jogvita esetén eljárást indíthat ez utóbbi tagállammal szemben olyan választottbíróság előtt, amelynek a hatáskörét és határozatát utóbbi tagállam köteles elfogadni?

                  3)

                  A 2) kérdésre adott igenlő válasz esetén, úgy kell-e értelmezni az uniós jogot, különösen az uniós jog elsőbbségének elvét és hatékony érvényesülésének követelményét, hogy azokkal ellentétes az olyan nemzeti jogi rendelkezés alkalmazása, amely az SFL 34. § -ának második bekezdésében foglalthoz hasonló elévülési határidőt ír elő, ha annak alkalmazása azzal a következménnyel jár, hogy a fellebbező fél érvényes választottbírósági szerződés hiányára hivatkozva nem emelhet kifogást azon az alapon, hogy a választottbírósági kikötés vagy az Energia Charta Egyezmény 26. cikke szerinti javaslat érvénytelen vagy nem alkalmazható, mivel ellentétes az uniós joggal?

         (1)  Az Energia Charta Egyezmény, valamint az energiahatékonyságról és a kapcsolódó környezeti vonatkozásokról szóló Energia Charta Jegyzőkönyv Európai Közösségek általi elfogadásáról szóló, 1997. szeptember 23-i 98/181/EK, ESZAK, Euratom tanácsi és bizottsági határozat (HL 1998. L 69., 1. o.)

         (2)  Az Európai Energia Charta Konferencia Záróokmánya – 1. melléklet: az Európai Energia Charta Egyezmény, 2. melléklet: Döntések az Energia Charta Egyezmény tekintetében (HL 1994. L 380, 24. o.).


title: C-160/21. sz. ügy: Az Administrativen sad Veliko Tarnovo (Bulgária) által 2021. március 10-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – „NIKOPOLIS AD ISTRUM 2010” EOOD kontra Izpalnitelen direktor na Darzhaven fond „Zemedelie”

text:
               2021.5.31.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 206/16

      Az Administrativen sad Veliko Tarnovo (Bulgária) által 2021. március 10-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – „NIKOPOLIS AD ISTRUM 2010” EOOD kontra Izpalnitelen direktor na Darzhaven fond „Zemedelie”
      (C-160/21. sz. ügy)
      (2021/C 206/20)
      Az eljárás nyelve: bolgár

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Administrativen sad Veliko Tarnovo

         Az alapeljárás felei

         Felperes:„NIKOPOLIS AD ISTRUM 2010” EOOD

         Alperes: Izpalnitelen direktor na Darzhaven fond „Zemedelie”

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1)

                  A közös agrárpolitika finanszírozásáról, irányításáról és monitoringjáról szóló, 2013. december 17-i 1306/2013 európai parlamenti és tanácsi rendelet (1) 75. cikkének (1) bekezdésében használt „kifizetés” fogalom a kifizetési kérelem alapján indult eljárás befejezését jelenti?

                  2)

                  A mezőgazdasági termelő által kért összeg tényleges átvétele egyenértékű-e a kifizető hatóságnak a támogatási jogosultságok aktiválása iránti kérelemre vonatkozó kedvező határozatával, illetve a pénzösszegek átvételének elmaradása az adott intézkedéssel kapcsolatos kifizetések nyilvános közzététele esetén a kért támogatási jogosultságok elutasításának minősül-e, ha a személyt nem tájékoztatták az eljárás új ellenőrzésekkel történő folytatásáról?

                  3)

                  A közös agrárpolitika finanszírozásáról, irányításáról és monitoringjáról szóló, 2013. december 17-i 1306/2013 európai parlamenti és tanácsi rendelet 75. cikkének (1) bekezdésében előírt határidő arra kötelezi-e a tagállamokat, hogy a jogosultsági feltételek vizsgálatát e határidő lejárta előtt végezzék el, és ez a vizsgálat csak kivételes esetben folytatható?

                  4)

                  A közös agrárpolitika finanszírozásáról, irányításáról és monitoringjáról szóló, 2013. december 17-i 1306/2013 európai parlamenti és tanácsi rendelet 75. cikkének (1) bekezdésében előírt határidő be nem tartása a támogatás kifizetése hallgatólagos megtagadásának minősül-e, ha a mezőgazdasági termelőt nem tájékoztatták kiegészítő ellenőrzések végzéséről, és erről nem áll rendelkezésre írásos dokumentum?

         (1)  A közös agrárpolitika finanszírozásáról, irányításáról és monitoringjáról és a 352/78/EGK, a 165/94/EK, a 2799/98/EK, a 814/2000/EK, az 1290/2005/EK és a 485/2008/EK tanácsi rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló, 2013. december 17-i 1306/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (HL 2013. L 347., 549. o.; helyesbítések: HL 2016. L 130., 7. o.; HL 2017. L 327., 83. o.; HL 2018. L 233., 3. o.)


title: C-165/21. sz. ügy: A Københavns Byret (Dánia) által 2021. március 11-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Orion Corporation kontra Lægemiddelstyrelsen

text:
               2021.5.31.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 206/16

      A Københavns Byret (Dánia) által 2021. március 11-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Orion Corporation kontra Lægemiddelstyrelsen
      (C-165/21. sz. ügy)
      (2021/C 206/21)
      Az eljárás nyelve: dán

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Københavns Byret

         Az alapeljárás felei

         Felperes: Orion Corporation

         Alperes: Lægemiddelstyrelsen

         Beavatkozó: Teva Danmark A/S

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1)

                  A 726/2004 rendelet (1) 12. cikkének (2) bekezdése (korábban a 2309/1993 rendelet (2) 12. cikkének (2) bekezdése) és a kérelmezőknek szóló uniós bizottsági közlemény 2. fejezetének 2.3. szakasza fényében tekinthető e a 2001/83 irányelv 10. cikke (2) bekezdésének a) pontja értelmében vett referencia gyógyszernek és ezért szolgálhat e a 2001/83 irányelv (3) 6. cikkének (1) bekezdése szerinti átfogó forgalombahozatali engedély alapjául a jelen ügyben szóban forgó Precedexhez hasonló olyan gyógyszer, amely valamely tagállamban annak nemzeti jogszabályai alapján a tagállam Európai Unióhoz való csatlakozását megelőzően, azonban azt követően kapott forgalombahozatali engedélyt, hogy a gyógyszer a 2309/1993 rendelet alapján azonos klinikai alapon kedvezőtlen értékelést kapott a CPMP től (jelenleg CHMP), olyan helyzetben, amikor a nemzeti forgalombahozatali engedélyt a tagállam Európai Unióhoz való csatlakozását követően nem aktualizálták új klinikai dokumentációval vagy kapcsolódó szakértői jelentéssel?

                  2)

                  Tekinthető-e a 2001/83 irányelv 10. cikke (2) bekezdésének a) pontja értelmében vett referencia-gyógyszernek és ezért szolgálhat-e a 2001/83 irányelv 6. cikkének (1) bekezdése szerinti átfogó forgalombahozatali engedély alapjául a jelen ügyben szóban forgó Precedexhez hasonló olyan gyógyszer, amelyet valamely tagállamban annak nemzeti jogszabályai alapján a tagállam Európai Unióhoz való csatlakozását megelőzően anélkül engedélyeztek, hogy a tagállam illetékes hatósága az European Drug Master File eljárás (jelenleg Active Substance Master File eljárás) keretében hozzáfért volna a hatóanyag-törzsadatok korlátozott hozzáférésű részéhez, olyan helyzetben, amikor a nemzeti forgalombahozatali engedélyt a tagállam Európai Unióhoz való csatlakozását követően nem aktualizálták a hatóanyag-törzsadatok korlátozott hozzáférésű részével?

                  3)

                  Jelentőséggel bír-e az 1. vagy 2. kérdésre adott válasz szempontjából az a tény, hogy az érintett nemzeti forgalombahozatali engedély nem szolgálhat a 2001/83 irányelv 28. cikke szerinti kölcsönös elismerés alapjául?

                  4)

                  Jogosult-e vagy köteles-e a referencia tagállam vagy az érintett tagállam illetékes nemzeti hatósága a 2001/83 irányelv 28. cikke szerinti, generikus gyógyszerre vonatkozó decentralizált eljárás keretében az 1. és/vagy 2. kérdésben leírt körülmények között megtagadni valamely gyógyszer referencia-gyógyszerként történő felhasználását, ha a szóban forgó gyógyszert egy másik tagállamban annak az Európai Unióhoz való csatlakozását megelőzően engedélyezték?

                  5)

                  Befolyásolja-e a 4. kérdésre adott választ az a tény, hogy valamely referencia-tagállam vagy érintett tagállam illetékes nemzeti hatósága rendelkezett olyan információkkal, amelyek igazolják, hogy a szóban forgó gyógyszert a CPMP a 2309/1993 rendelet alapján kedvezőtlenül értékelte azt megelőzően, hogy e gyógyszert egy másik tagállamban annak Európai Unióhoz való csatlakozását megelőzően engedélyezték volna?

         (1)  Az emberi, illetve állatgyógyászati felhasználásra szánt gyógyszerek engedélyezésére és felügyeletére vonatkozó közösségi eljárások meghatározásáról és az Európai Gyógyszerügynökség létrehozásáról szóló, 2004. március 3-i európai parlamenti és tanácsi 726/2004/EK rendelet (HL 2004. L 136., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 13. fejezet, 34. kötet, 229. o.)

         (2)  Az emberi, illetve állatgyógyászati felhasználásra szánt gyógyszerek engedélyezésére és felügyeletére vonatkozó közösségi eljárások meghatározásáról és az Európai Gyógyszerértékelő Ügynökség létrehozásáról szóló, 1993. július 22-i 2309/93/EGK tanácsi rendelet (HL 1993. L 214., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 13. fejezet, 12. kötet, 151. o.).

         (3)  Az emberi felhasználásra szánt gyógyszerek közösségi kódexéről szóló, 2001. november 6-i 2001/83/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL 2001. L 311., 67. o.; magyar nyelvű különkiadás 13. fejezet, 27. kötet, 69. o.)


title: C-174/21. sz. ügy: 2021. március 21-én benyújtott kereset – Európai Bizottság kontra Bolgár Köztársaság

text:
               2021.5.31.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 206/18

      2021. március 21-én benyújtott kereset – Európai Bizottság kontra Bolgár Köztársaság
      (C-174/21. sz. ügy)
      (2021/C 206/23)
      Az eljárás nyelve: bolgár

         Felek

         Felperes: Európai Bizottság (képviselők: I. Zalogin és M. Noll-Ehlers)

         Alperes: Bolgár Köztársaság

         Kereseti kérelmek

      A felperes azt kéri, hogy a Bíróság:

                  —

                  állapítsa meg, hogy a Bolgár Köztársaság a BG0001 Szófia, a BG0002 Plovdiv, a BG0004 Észak-Bulgária, a BG0005 Délnyugat-Bulgária és a BG0006 Délkelet-Bulgária övezetek és agglomerációk vonatkozásában nem teljesítette az EUMSZ 260. cikkből eredő kötelezettségeit azáltal, hogy nem tette meg a Bíróság 2017. április 5-i Bizottság kontra Bulgária ítéletében (C-488/15, EU:C:2017:267) foglaltak teljesítéséhez szükséges valamennyi intézkedést;

                  —

                  a Bolgár Köztársaságot kötelezze arra, hogy fizessen a Bizottságnak napi 3 156 euró átalányösszeget a Bizottság kontra Bulgária ítélet (C-488/15, EU:C:2017:267) 2017. április 5-i kihirdetésétől a jelen jogvitában meghozandó ítélet kihirdetéséig számított időszakra, vagy amennyiben az ítéletben foglaltaknak korábban eleget tesz, a teljesítést megelőző év december 31-ig számított időszakra, de legalább 653 000 euró átalányösszeget;

                  —

                  a Bolgár Köztársaságot kötelezze arra, hogy fizessen a Bizottságnak kényszerítő bírságot minden egyes levegőminőségi övezet után napi 5 677,20 euró összegben, a jelen jogvitában meghozandó ítélet kihirdetésétől a 2017. április 5-i Bizottság kontra Bulgária ítéletben (C-488/15, EU:C:2017:267) foglaltak maradéktalan teljesítésének évéig számított időszakra, valamint

                  —

                  a Bolgár Köztársaságot kötelezze az eljárással összefüggésben felmerült költségek viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek

      Bulgária nem tette meg a Bíróság 2017. április 5-i Bizottság kontra Bulgária ítéletében (C-488/15, EU:C:2017:267) foglaltak teljesítéséhez szükséges intézkedéseket, mivel továbbra sem teljesítette i. a környezeti levegő minőségéről és a Tisztább levegőt Európának elnevezésű programról szóló, 2008. május 21-i 2008/50/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv XI. mellékletével összefüggésben értelmezett 13. cikkéből eredő kötelezettségeit, illetve ii. az ezen irányelv 23. cikkéből eredő kötelezettségeit.


title: C-170/21. sz. ügy: A Sofiyski rayonen sad (Bulgária) által 2021. március 15-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Profi Credit Bulgaria EOOD kontra T. I. T.

text:
               2021.5.31.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 206/17

      A Sofiyski rayonen sad (Bulgária) által 2021. március 15-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Profi Credit Bulgaria EOOD kontra T. I. T.
      (C-170/21. sz. ügy)
      (2021/C 206/22)
      Az eljárás nyelve: bolgár
      A kérdést előterjesztő bíróság
      Sofiyski rayonen sad

         Az alapeljárás felei

         Kérelmező: Profi Credit Bulgaria EOOD

         Adós: T. I. T.

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1)

                  Úgy kell-e értelmezni a 93/13/EGK irányelv (1) 6. cikkének (1) bekezdését, hogy azokban az eljárásokban, amelyekben az adós a fizetési meghagyás kibocsátásáig nem vesz részt, a bíróság hivatalból köteles vizsgálni valamely szerződési feltétel tisztességtelen jellegét, és a tisztességtelen jelleg gyanúja esetén mellőznie kell e feltétel alkalmazását?

                  2)

                  Az első kérdésre adandó igenlő válasz esetén: A nemzeti bíróság köteles-e teljes egészében elutasítani a fizetést elrendelő bírósági határozat meghozatala iránti kérelmet, ha a követelés egy része olyan, tisztességtelen szerződési feltételen alapul, amely részben meghatározza az érvényesített követelés összegét?

                  3)

                  Az első kérdésre adandó igenlő és a második kérdésre adandó nemleges válasz esetén: A nemzeti bíróság köteles-e elutasítani a fizetést elrendelő bírósági határozat meghozatala iránti kérelmet a követelés tisztességtelen feltételre alapított része tekintetében?

                  4)

                  A harmadik kérdésre adandó igenlő válasz esetén: A bíróság köteles-e hivatalból figyelembe venni – és ha igen, milyen feltételek mellett – valamely feltétel tisztességtelen jellegének következményeit, ha e feltételen alapuló fizetésre vonatkozó információk állnak rendelkezésre, többek között oly módon, hogy e fizetést beszámítja a szerződésből eredő más, fennálló tartozásokba?

                  5)

                  A negyedik kérdésre adandó igenlő válasz esetén: Kötik-e a nemzeti bíróságot egy felsőbb fokú bíróság utasításai, amelyek a nemzeti jog értelmében kötelezőek a felülvizsgált bírósági szintre nézve abban az esetben, ha azok nem veszik figyelembe valamely feltétel tisztességtelen jellegének következményeit?

         (1)  A fogyasztókkal kötött szerződésekben alkalmazott tisztességtelen feltételekről szóló, 1993. április 5-i 93/13/EGK tanácsi irányelv (HL 1993. L 95., 29. o.; magyar nyelvű különkiadás 15. fejezet, 2. kötet, 288. o.).


title: C-180/21. sz. ügy: Az Administrativen sad Blagoevgrad (Bulgária) által 2021. március 23-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – VS kontra Inspektor v Inspektorata kam Visshia sadeben savet

text:
               2021.5.31.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 206/19

      Az Administrativen sad Blagoevgrad (Bulgária) által 2021. március 23-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – VS kontra Inspektor v Inspektorata kam Visshia sadeben savet
      (C-180/21. sz. ügy)
      (2021/C 206/24)
      Az eljárás nyelve: bolgár

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Administrativen sad Blagoevgrad

         Az alapeljárás felei

         Felperes: VS

         Alperes: Inspektor v Inspektorata kam Visshia sadeben savet

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1)

                  Úgy kell-e értelmezni a a személyes adatoknak az illetékes hatóságok által a bűncselekmények megelőzése, nyomozása, felderítése, a vádeljárás lefolytatása vagy büntetőjogi szankciók végrehajtása céljából végzett kezelése tekintetében a természetes személyek védelméről és az ilyen adatok szabad áramlásáról, valamint a 2008/977/IB tanácsi kerethatározat hatályon kívül helyezéséről szóló, 2016. április 27-i (EU) 2016/680 európai parlamenti és tanácsi irányelv (1) 1. cikkének (1) bekezdését, hogy a célok felsorolásában a „bűncselekmények megelőzése, nyomozása, felderítése, a vádeljárás lefolytatása” fogalmak egy általános cél alkotóelemeiként kerülnek felsorolásra?

                  2)

                  Alkalmazandók-e a természetes személyeknek a személyes adatok kezelése tekintetében történő védelméről és az ilyen adatok szabad áramlásáról, valamint a 95/46/EK rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló, 2016. április 27-i (EU) 2016/679 európai parlamenti és tanácsi rendelet (2) rendelkezései a Bolgár Köztársaság ügyészségére a tekintetben, hogy egy személyre vonatkozó azon információkat, amelyeket az ügyészség az (EU) 2016/680 irányelv 3. cikkének 8. pontja szerinti „adatkezelői” minőségében az e személyről bűncselekményre utaló jelek vizsgálata céljából összeállított ügyirattal kapcsolatban gyűjtött, az ügyirat összeállítására vonatkozó információ közlésével vagy az ügyirat tartalmának rendelkezésre bocsátásával felhasználták az ügyészség mint polgári eljárásban részt vevő fél bíróság előtti védekezése keretében?

                  2.1)

                  Az e kérdésre adandó igenlő válasz esetén:
                  Úgy kell-e értelmezni a természetes személyeknek a személyes adatok kezelése tekintetében történő védelméről és az ilyen adatok szabad áramlásáról, valamint a 95/46/EK rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló, 2016. április 27-i (EU) 2016/679 európai parlamenti és tanácsi rendelet 6. cikke (1) bekezdésének f) pontjában szereplő „jogos érdek” kifejezést, hogy az magában foglalja a valamely személyre vonatkozó olyan információk teljes vagy részleges közlését, amelyeket az e személyről bűncselekmények megelőzése, nyomozása, felderítése vagy a vádeljárás lefolytatása céljából összeállított ügyészségi ügyirattal kapcsolatban gyűjtöttek, ha e közlés az adatkezelő mint polgári eljárásban részt vevő fél védekezése céljából történik, és kizárt-e az érintett személy hozzájárulása?

         (1)  HL 2016. L 119., 89. o.; helyesbítések: HL 2018. L 127., 7. o.; HL 2021. L 74., 39. o.

         (2)  HL 2016 L 199., 1. o.; helyesbítések: HL 2016. L 314., 72. o.; HL 2018. L 127., 2. o.; HL 2021. L 74., 35. o.


title: C-186/21. sz. ügy: Az Upravno sodišče Republike Slovenije (Szlovénia) által 2021. március 25-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Szlovén Köztársaság

text:
               2021.5.31.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 206/20

      Az Upravno sodišče Republike Slovenije (Szlovénia) által 2021. március 25-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Szlovén Köztársaság
      (C-186/21. sz. ügy)
      (2021/C 206/25)
      Az eljárás nyelve: szlovén

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Upravno sodišče Republike Slovenije

         Az alapeljárás felei

         Felperes: J. A.

         Alperes: Szlovén Köztársaság

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1)

                  Úgy kell-e értelmezni a II. befogadási irányelv (1) 8. cikke (3) bekezdésének d) pontját, hogy az „ideértve azt is” kifejezés kifejezetten az objektív szempontok közé sorolja azt a körülményt, hogy „a kérelmezőnek már volt lehetősége igénybe venni a menekültügyi eljárást”?

                  2)

                  Az e kérdésre adandó nemleges válasz esetén úgy kell-e értelmezni a II. befogadási irányelv 8. cikke (3) bekezdésének d) pontját, hogy az ismertetett körülmények között az őrizetbe vétel csak előzetesen megállapított objektív kritériumok alapján és annak előzetes megállapítása esetén engedhető meg, hogy a kérelmezőnek már volt lehetősége nemzetközi védelem iránti kérelmet benyújtani, amely alapján megállapítható, hogy alapos okkal vélelmezhető, hogy a kérelmet kizárólag a kiutasítási határozat késleltetése vagy meghiúsítása céljából nyújtották be?

         (1)  A nemzetközi védelmet kérelmezők befogadására vonatkozó szabályok megállapításáról szóló, 2013. június 26-i 2013/33/EU európai parlamenti és tanácsi irányelv (átdolgozás) (HL L 180., 96. o.).


title: C-207/21. P. sz. ügy: A Törvényszék (kibővített harmadik tanács) T-699/17. sz., Lengyel Köztársaság kontra Európai Bizottság ügyben 2021. január 27-én hozott ítélete ellen az Európai Bizottság által 2021. április 2-án benyújtott fellebbezés

text:
               2021.5.31.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 206/20

      A Törvényszék (kibővített harmadik tanács) T-699/17. sz., Lengyel Köztársaság kontra Európai Bizottság ügyben 2021. január 27-én hozott ítélete ellen az Európai Bizottság által 2021. április 2-án benyújtott fellebbezés
      (C-207/21. P. sz. ügy)
      (2021/C 206/26)
      Az eljárás nyelve: lengyel

         Felek

         Fellebbező: Európai Bizottság (képviselők: R. Tricot, Ł. Habiak, K. Herrmann, C. Valero, meghatalmazottak)

         A többi fél az eljárásban: Lengyel Köztársaság, Magyarország, Bolgár Köztársaság, Belga Királyság, Svéd Királyság, Francia Köztársaság

         A fellebbező kérelmei

                  —

                  A Bíróság teljes egészében helyezze hatályon kívül a Törvényszék T-699/17. sz., Lengyel Köztársaság kontra Európai Bizottság ügyben 2021. január 27-én hozott ítéletét;

                  —

                  utasítsa el a T-699/17. sz. ügyben a Lengyel Köztársaság által előterjesztett első jogalapot;

                  —

                  utalja vissza az ügyet a Törvényszék elé az első fokon el nem bírált 2–5. jogalap megvizsgálása érdekében;

            és

                  —

                  az elsőfokú eljárás és a jelen fellebbezés költségeiről jelenleg ne határozzon.

         Jogalapok és fontosabb érvek

      A Bizottság szerint a Törvényszék T-699/17. sz. ügyben hozott ítéletét hatályon kívül kell helyezni, mivel az az EUSZ 16. cikk (4) és (5) bekezdésének megsértését eredményező téves jogalkalmazáson alapul.
      Először is, a Törvényszék azzal, hogy a megtámadott ítélet 40. és 41. pontjában elfogadta azt az alapfeltevést, hogy a 36. jegyzőkönyv 3. cikkének (2) bekezdése által a tagállamoknak biztosított azon jogosultságnak, hogy az említett jegyzőkönyv 3. cikkének (3) bekezdésében foglalt szabályoknak (a Nizzai Szerződés szerinti szabályoknak) megfelelően minősített többségi szavazást kérjenek, az átmeneti időszak 2017. március 31-i lejártát követően is hatályban kell maradnia, megsértette az EUSZ 16. cikk (5) bekezdésében előírt, egyértelműen meghatározott átmeneti időszak kereteire vonatkozó szabályt. Ezen túlmenően megsértette a minősített többségnek a Lisszaboni Szerződés által az EUSZ 16. cikk (4) bekezdésébe illesztett, 2014. november 1-je óta hatályos általános meghatározását, amely meghatározás növeli a demokratikus legitimitást a Tanácsban és a 2010/75/EU irányelv (1) 75. cikke alapján létrehozott bizottságban történő szavazások során. Ennélfogva a Törvényszék korlátozta ezen általános meghatározás teljes érvényesülését.
      Másodszor, azzal, hogy a Törvényszék a megtámadott ítélet 48. és 50. pontjában az EUSZ 16. cikk (5) bekezdésében és a 36. jegyzőkönyv 3. cikkének (2) bekezdésében foglalt átmeneti rendelkezés időbeli hatályát kiterjesztően értelmezte, megsértette az átmeneti rendelkezések szigorú értelmezésének kötelezettségére vonatkozó állandó ítélkezési gyakorlatot.
      Harmadszor, a megtámadott ítélet 53., 54. és 55. pontjában foglalt állításokkal ellentétben a Törvényszéknek a 36. jegyzőkönyv 3. cikke (2) bekezdésének értelmezése sérti a jogbiztonság elvét, mivel az ahhoz vezet, hogy a 36. jegyzőkönyv 3. cikkének (3) bekezdésében előírt, Nizzai Szerződés szerinti minősített többség hatálya előreláthatatlanná és időben határozatlanná válik.

         (1)  Az ipari kibocsátásokról (a környezetszennyezés integrált megelőzése és csökkentése) szóló, 2010. november 24-i 2010/75/EU európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL 2010. L 334., 17. o.; helyesbítések: HL 2012. L 158., 25. o.; HL 2017. L 22., 86. o.; HL 2017. L 158., 51. o.).


title: T-853/19. sz. ügy: A Törvényszék 2021. március 17-i ítélete – Tehrani kontra EUIPO – Blue Genes (Earnest Sewn) („Európai uniós védjegy – Törlési eljárás – Earnest Sewn európai uniós szóvédjegy – Törlés – Feltétlen kizáró ok – Rosszhiszeműség – A 207/2009/EK rendelet 52. cikke (1) bekezdésének b) pontja [jelenleg az (EU) 2017/1001 rendelet 59. cikke (1) bekezdésének b) pontja]”)

text:
               2021.5.31.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 206/22

      A Törvényszék 2021. március 17-i ítélete – Tehrani kontra EUIPO – Blue Genes (Earnest Sewn)
      (T-853/19. sz. ügy) (1)

      („Európai uniós védjegy - Törlési eljárás - Earnest Sewn európai uniós szóvédjegy - Törlés - Feltétlen kizáró ok - Rosszhiszeműség - A 207/2009/EK rendelet 52. cikke (1) bekezdésének b) pontja [jelenleg az (EU) 2017/1001 rendelet 59. cikke (1) bekezdésének b) pontja]”)
      (2021/C 206/27)
      Az eljárás nyelve: angol

         Felek

         Felperes: Reza Hossein Khan Tehrani (Nordhorn, Németország) (képviselő: D. Wiedemann ügyvéd)

         Alperes: az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala (EUIPO) (képviselők: D. Hanf és V. Ruzek meghatalmazottak)

         A másik fél az EUIPO fellebbezési tanácsa előtti eljárásban: Blue Genes, Inc. (Gardena, Kalifornia, Amerikai Egyesült Államok)

         Az ügy tárgya

      Az EUIPO ötödik fellebbezési tanácsának a Blue Genes és R. H. K. Tehrani közötti törlési eljárással kapcsolatban 2019. október 4-én hozott határozata (R 531/2018-5. sz. ügy).

         Az ítélet rendelkező része

                  1)

                  A Törvényszék a keresetet elutasítja.

                  2)

                  A Törvényszék Reza Hossein Khan Tehranit kötelezi a költségek viselésére.

         (1)  HL C 54., 2020.2.17.


title: T-186/20. sz. ügy: A Törvényszék 2021. március 17-i ítélete – Chatwal kontra EUIPO – Timehouse Capital (THE TIME) („Európai uniós védjegy – Felszólalási eljárás – A THE TIME európai uniós szóvédjegy bejelentése – A korábbi TIMEHOUSE európai uniós szóvédjegy – Viszonylagos kizáró ok – Összetéveszthetőség – Az (EU) 2017/1001 rendelet 8. cikke (1) bekezdésének b) pontja”)

text:
               2021.5.31.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 206/23

      A Törvényszék 2021. március 17-i ítélete – Chatwal kontra EUIPO – Timehouse Capital (THE TIME)
      (T-186/20. sz. ügy) (1)

      („Európai uniós védjegy - Felszólalási eljárás - A THE TIME európai uniós szóvédjegy bejelentése - A korábbi TIMEHOUSE európai uniós szóvédjegy - Viszonylagos kizáró ok - Összetéveszthetőség - Az (EU) 2017/1001 rendelet 8. cikke (1) bekezdésének b) pontja”)
      (2021/C 206/29)
      Az eljárás nyelve: angol

         Felek

         Felperes: Chatwal Hotels & Resorts LLC (New York, New York állam, Amerikai Egyesült Államok) (képviselő: N. Hine solicitor)

         Alperes: az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala (EUIPO) (képviselők: J. Crespo Carrillo és V. Ruzek meghatalmazottak)

         A másik fél az EUIPO fellebbezési tanácsa előtti eljárásban, beavatkozó fél a Törvényszék előtti eljárásban: Timehouse Capital GmbH (Grasbrunn, Németország) (képviselő: T. Farkas ügyvéd)

         Az ügy tárgya

      Az EUIPO első fellebbezési tanácsának a Timehouse Capital és a Chatwal Hotels & Resorts közötti felszólalási eljárással kapcsolatban 2020. január 28-án hozott határozata (R 2264/2018-1. sz. ügy) ellen benyújtott kereset.

         Az ítélet rendelkező része

                  1)

                  A Törvényszék a keresetet elutasítja.

                  2)

                  A Törvényszék a Chatwal Hotels & Resorts LLC-t kötelezi a költségek viselésére.

         (1)  HL C 191., 2020.6.8.


title: T-226/20. sz. ügy: A Törvényszék 2021. március 17-i ítélete – Steinel kontra EUIPO (MobileHeat) („Európai uniós védjegy – A MobileHeat európai uniós szóvédjegy bejelentése – Feltétlen kizáró ok – Leíró jelleg – Az (EU) 2017/1001 rendelet 7. cikke (1) bekezdésének c) pontja”)

text:
               2021.5.31.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 206/24

      A Törvényszék 2021. március 17-i ítélete – Steinel kontra EUIPO (MobileHeat)
      (T-226/20. sz. ügy) (1)

      („Európai uniós védjegy - A MobileHeat európai uniós szóvédjegy bejelentése - Feltétlen kizáró ok - Leíró jelleg - Az (EU) 2017/1001 rendelet 7. cikke (1) bekezdésének c) pontja”)
      (2021/C 206/30)
      Az eljárás nyelve: német

         Felek

         Felperes: Steinel GmbH (Herzebrock-Clarholz, Németország) (képviselők: M. Breuer és K. Freudenstein ügyvédek)

         Alperes: az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala (EUIPO) (képviselő: E. Markakis meghatalmazott)

         Az ügy tárgya

      Az EUIPO második fellebbezési tanácsának a MobileHeat szómegjelölés európai uniós védjegyként történő lajstromozása iránti kérelemmel kapcsolatban 2020. február 3-án hozott határozata (R 2472/2019-2. sz. ügy) ellen benyújtott kereset.

         Az ítélet rendelkező része

                  1)

                  A Törvényszék a keresetet elutasítja.

                  2)

                  A Törvényszék a Steinel GmbH-t kötelezi a költségek viselésére.

         (1)  HL C 201., 2020.6.15.


title: T-306/19. sz. ügy: A Törvényszék 2021. március 24-i végzése – Graanhandel P. van Schelven kontra Bizottság („Megsemmisítés iránti keresetet – Agrárpolitika – Ökológiai termelés – 834/2007/EK rendelet – Ökológiai termékek termelése és címkézése – Unióba behozott ökológiai termékek – Termékek ellenőrző szerv általi tanúsítása – Az eljáráshoz fűződő érdek hiánya – A közvetlen érintettség hiánya – Nyilvánvaló elfogadhatatlanság”)

text:
               2021.5.31.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 206/24

      A Törvényszék 2021. március 24-i végzése – Graanhandel P. van Schelven kontra Bizottság
      (T-306/19. sz. ügy) (1)

      („Megsemmisítés iránti keresetet - Agrárpolitika - Ökológiai termelés - 834/2007/EK rendelet - Ökológiai termékek termelése és címkézése - Unióba behozott ökológiai termékek - Termékek ellenőrző szerv általi tanúsítása - Az eljáráshoz fűződő érdek hiánya - A közvetlen érintettség hiánya - Nyilvánvaló elfogadhatatlanság”)
      (2021/C 206/31)
      Az eljárás nyelve: angol

         Felek

         Felperes: Graanhandel P. van Schelven BV (Nieuwe-Tonge, Hollandia) (képviselő: C. Almeida ügyvéd)

         Alperes: Európai Bizottság (képviselők: D. Bianchi, A. Dawes és B. Hofstötter meghatalmazottak)

         Az ügy tárgya

      A 834/2007/EK tanácsi rendeletben az ökológiai termékek harmadik országból származó behozatalára előírt szabályozás végrehajtására vonatkozó részletes szabályok meghatározásáról szóló 1235/2008/EK rendelet módosításáról és helyesbítéséről szóló, 2019. március 19-i (EU) 2019/446 bizottsági végrehajtási rendelet (HL 2019. L 77., 67. o.) 1. cikke (3) bekezdésének annyiban történő megsemmisítése iránt az EUMSZ 263. cikk alapján benyújtott kérelem, amennyiben az említett végrehajtási rendelet II. mellékletének 3. pontjával összefüggésben értelmezett e rendelkezés visszavonja a Control Union Certifications-nek az ellenőrzések végzésére és a Kazahsztánból, Moldovából, Oroszországból, Törökországból és az Egyesült Arab Emírségekből behozott termékek ökológiai termékként való uniós forgalomba hozatalát engedélyező ellenőrzési tanúsítványok kiállítására hatáskörrel rendelkező szervként való elismerését.

         A végzés rendelkező része

                  1)

                  A Törvényszék a keresetet mint nyilvánvalóan elfogadhatatlant elutasítja.

                  2)

                  A Graanhandel P. van Schelven BV által pervezető intézkedések és tanúk meghallgatása iránt előterjesztett kérelmekről nem szükséges határozni.

                  3)

                  A Törvényszék a Graanhandel P. van Schelvent kötelezi a költségek viselésére.

         (1)  HL C 280., 2019.8.19.


title: T-484/20. sz. ügy: A Törvényszék 2021. március 26-i végzése – SATSE kontra Bizottság („Megsemmisítés iránti kereset – Közegészségügy – A 2000/54/EK irányelv III. melléklete – Az emberek számára tudvalevőleg fertőző betegségeket okozó biológiai anyagok listája – (EU) 2020/739 irányelv – A SARS-CoV-2 vírus felvétele – Az emberek számára tudvalevőleg fertőző betegségeket okozó biológiai anyagok 3. kockázati csoportjába történő besorolás – Végrehajtási intézkedéseket maga után vonó, rendeleti jellegű jogi aktusok – A személyében való érintettség hiánya – Elfogadhatatlanság”)

text:
               2021.5.31.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 206/25

      A Törvényszék 2021. március 26-i végzése – SATSE kontra Bizottság
      (T-484/20. sz. ügy) (1)

      („Megsemmisítés iránti kereset - Közegészségügy - A 2000/54/EK irányelv III. melléklete - Az emberek számára tudvalevőleg fertőző betegségeket okozó biológiai anyagok listája - (EU) 2020/739 irányelv - A SARS-CoV-2 vírus felvétele - Az emberek számára tudvalevőleg fertőző betegségeket okozó biológiai anyagok 3. kockázati csoportjába történő besorolás - Végrehajtási intézkedéseket maga után vonó, rendeleti jellegű jogi aktusok - A személyében való érintettség hiánya - Elfogadhatatlanság”)
      (2021/C 206/32)
      Az eljárás nyelve: spanyol

         Felek

         Felperes: Sindicato de Enfermería (SATSE) (Madrid, Spanyolország) (képviselő: M. Sesmero González ügyvéd)

         Alperes: Európai Bizottság (képviselők: C. Valero és N. Ruiz García, meghatalmazottak)

         Az ügy tárgya

      A 2000/54/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv III. mellékletének a SARS-CoV-2 vírusnak az emberek számára tudvalevőleg fertőző betegségeket okozó biológiai anyagok listájára való felvétele tekintetében történő módosításáról és az (EU) 2019/1833 bizottsági irányelv módosításáról szóló, 2020. június 3-i (EU) 2020/739 bizottsági irányelv (HL 2020.L 175., 11. o.) megsemmisítése iránt az EUMSZ 263. cikk alapján benyújtott kérelem.

         A végzés rendelkező része

                  1)

                  A Törvényszék a keresetet mint elfogadhatatlant elutasítja.

                  2)

                  Nem szükséges határozni a Németországi Szövetségi Köztársaság által benyújtott beavatkozási kérelemről.

                  3)

                  A Sindicato de Enfermería (SATSE) viseli az Európai Bizottság részéről felmerült költségeket, kivéve a beavatkozási kérelemmel összefüggésben felmerült költségeket.

                  4)

                  A SATSE, a Bizottság és a Németországi Szövetségi Köztársaság maguk viselik a beavatkozási kérelemmel összefüggésben felmerült költségeiket.

         (1)  HL C 304., 2020.9.14.


title: T-765/20. R. sz. ügy: A Törvényszék elnökének 2021. március 24-i végzése – The Floow kontra Bizottság („Ideiglenes intézkedés – A »Horizont 2020« kutatási és innovációs keretprogram (2014-2020) keretében megkötött támogatási megállapodás – A kifizetett összegek visszatéríttetése – Ideiglenes intézkedések iránti kérelem – A sürgősség hiánya”)

text:
               2021.5.31.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 206/26

      A Törvényszék elnökének 2021. március 24-i végzése – The Floow kontra Bizottság
      (T-765/20. R. sz. ügy)
      („Ideiglenes intézkedés - A »Horizont 2020« kutatási és innovációs keretprogram (2014-2020) keretében megkötött támogatási megállapodás - A kifizetett összegek visszatéríttetése - Ideiglenes intézkedések iránti kérelem - A sürgősség hiánya”)
      (2021/C 206/33)
      Az eljárás nyelve: angol

         Felek

         Felperes: The Floow Ltd (London, Egyesült Királyság) (képviselők: A. Howard barrister, J. Berry solicitor)

         Alperes: Európai Bizottság (képviselők: J. Estrada de Solà és L. André meghatalmazottak)

         Az ügy tárgya

      Az EUMSZ 278. cikk és az EUMSZ 279. cikk alapján benyújtott, ideiglenes intézkedések elrendelése iránti kérelem egyrészt a 161 990,80 eurós, kamatokkal növelt összegnek a felperes általi visszatérítését elrendelő, 2020. november 17-i C(2020) 8138 végleges bizottsági határozat végrehajtásának felfüggesztése, és másrészt aziránt, hogy a Bizottság számára tiltsák meg a megtámadott határozat végrehajtását vagy a pénzösszegek visszatéríttetését, valamint a kérelmeinek a projekt vagy más projektek vonatkozásában nem auditált időszakra való kiterjesztését és kivetítését.

         A végzés rendelkező része

                  1)

                  A Törvényszék az ideiglenes intézkedés iránti kérelmet elutasítja.

                  2)

                  A Törvényszék a költségekről jelenleg nem határoz.


title: T-131/21. sz. ügy: 2021. február 28-án benyújtott kereset – Região Autónoma da Madeira kontra Bizottság

text:
               2021.5.31.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 206/26

      2021. február 28-án benyújtott kereset – Região Autónoma da Madeira kontra Bizottság
      (T-131/21. sz. ügy)
      (2021/C 206/34)
      Az eljárás nyelve: portugál

         Felek

         Felperes: Região Autónoma da Madeira (képviselő: M. Gorjão-Henriques és A. Saavedra, ügyvédek)

         Alperes: Európai Bizottság

         Kérelmek

      A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:

                  —

                  rendelje el azon iratoknak az ügy irataihoz való csatolását, amelyek szerepet játszanak azon közigazgatási eljárásban, amely a megtámadott határozat elfogadásához vezetett, a jelen keresetben foglalt kérelmeknek megfelelően;

                  —

                  rendelje el a jelen ügynek a T-95/21. sz. (Portugál Köztársaság contra Európai Bizottság) üggyel való egyesítését;

                  —

                  semmisítse meg a „SA.21259. (2018/C) (korábbi 2018/NN.) számú, a Zona Franca da Madeira (ZFM) részére Portugália által nyújtott állami támogatás – III. programcsomagra” vonatkozó, 2020. december 4-i C(2020) 8550 végleges bizottsági határozat 1., valamint 4.-6. cikkét;

                  —

                  az Európai Bizottságot kötelezze az eljárás minden költségének viselésére, a felperes költségeit is beleértve.

         Jogalapok és fontosabb érvek

      Keresete alátámasztása érdekében a felperes hat jogalapra hivatkozik.

                  1.

                  Az első, téves jogalkalmazásra és/vagy hiányos indokolásra alapított jogalap, mert a vitatott intézkedés az EUSZ 107. cikk (1) bekezdése értelmében nem minősül állami támogatásnak, mivel általános jellegű és nem szelektív. A felperes elsősorban arra hivatkozik, hogy a vitatott intézkedés nem szelektív, mivel a portugál adórendszer általános struktúrájába illeszkedik.

                  2.

                  A második, téves jogalkalmazásra alapított jogalap, mivel a ZFM III. programcsomagja a Bizottság 2007. és 2013. évi határozataival, valamint az EUMSZ 107. és az EUMSZ 108. cikkel összhangban került végrehajtásra. A felperes arra hivatkozik, hogy annak követelménye, hogy a haszon ténylegesen és valójában a Região Autónoma da Madeirában folytatott tevékenységekből származzon, nem értelmezhető úgy, hogy a ZFM-ben nyilvántartott vállalkozásoknak csak azok a többletkiadásai vehetők figyelembe, amelyek az ultraperiferikus jelleghez kapcsolódnak, illetve úgy, hogy az adójogi ösztönzők kizárólag az e többletkiadásokhoz közvetlenül kapcsolódó ügyletekből származó hasznukra alkalmazhatók, valamint úgy sem, hogy ki kell zárni az olyan nemzetközi tevékenységet folytató vállalkozásokat, amelyek engedéllyel rendelkeznak a ZFM-ben.

                  3.

                  A harmadik, a határozatban szereplő hibás ténymegállapításra és/vagy a határozat elégtelen indokolására alapított jogalap, mivel az adózási szabályozás követelménye és a nemzeti hatóságok általi adóztatás megfelelő a ZFM III. programcsomagjának ellenőrzéséhez. A felperes elsősorban arra hivatkozik, hogy a ZFM-ben keletkezett jövedelmek elkülönített könyvelésének törvényi követelményei, valamint számos adójogi követelmény tiszteletben tartása lehetővé teszi, hogy az országos és regionális hatóságok hatékonyan és megfelelően ellenőrizzék és adóztassák a ZFM III. programcsomagját.

                  4.

                  A negyedik, a bizottsági határozat téves jogalkalmazására alapított jogalap, mivel a ZFM III. programcsomagjára alkalmazandó „munkahely” fogalom a nemzeti szabályozásból ered, és nem kell alkalmazni a munkahelyek TME (teljes munkaidős egyenérték) és ÉME (éves munkaerőegység) szerinti módszerét. A felperes azt állítja, hogy a ZFM III. programcsomagjának a munkahelyek létrehozására vagy megtartására vonatkozó követelménye értékelése tekintetében a megtámadott határozat tévesen alkalmazza a jogot, amikor a munkahelyek „TME” és „ÉME” szerinti meghatározásának módszerét alkalmazza, mivel a munkahelynek a ZFM programcsomagjára alkalmazandó fogalma a nemzeti munkajogból eredő fogalom.

                  5.

                  Az ötödik, a határozatban szereplő hibás ténymegállapításra és/vagy a határozat elégtelen indokolására alapított jogalap, mivel a munkahelyek létrehozása/megtartása követelményének adóztatása megfelelő és hatékony volt. A felperes arra hivatkozik, hogy a nemzeti hatóságok olyan adatokat nyújtottak be az Európai Bizottsághoz, amelyek lehetővé teszik a ZFM-ben a munkahelyek létrehozása/megteremtése követelménye ellenőrzésének értékelését, amiért is a megtámadott határozat tévesen állapítja meg a tényeket és/vagy sérti az indokolási kötelezettséget.

                  6.

                  A hatodik, az Európai Unió általános jogelveinek megsértésére alapított jogalap. A felperes elsősorban arra hivatkozik, hogy a megtámadott határozat sérti az arányosság, a jogbiztonság, a bizalomvédelem és a megfelelő ügyintézés általános uniós jogi elveit.


title: T-135/21. sz. ügy: 2021. március 3-án benyújtott kereset – Trasta Kommercbanka kontra EKB

text:
               2021.5.31.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 206/27

      2021. március 3-án benyújtott kereset – Trasta Kommercbanka kontra EKB
      (T-135/21. sz. ügy)
      (2021/C 206/35)
      Az eljárás nyelve: angol

         Felek

         Felperes: Trasta Kommercbanka AS (Riga, Lettország) (képviselő: O. Behrends ügyvéd)

         Alperes: Európai Központi Bank

         Kérelmek

      A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:

                  —

                  kötelezze az alperest azon kár megtérítésére, amelyet a felperes engedélyének visszavonásáról szóló, 2016. március 3-i ECB/SSM/2016 – 529900WIPOINFDAWTJ81/1 WOANCA-2016–0005. számú alperesi határozat a felperesnek okozott;

                  —

                  állapítsa meg, hogy a vagyoni kár összege legalább 126 millió euró a 2016. március 3-tól a jelen ügyben hozandó ítélet kihirdetéséig fizetendő kompenzációs kamatokkal, valamint az ítélet kihirdetésétől a teljes összeg megfizetéséig járó késedelmi kamatokkal együtt; valamint

                  —

                  az alperest kötelezze a költségek viselésére

         Jogalapok és fontosabb érvek

      Keresetének alátámasztása érdekében a felperes négy jogalapra hivatkozik.

                  1.

                  Az első, arra alapított jogalap, hogy az alperes nem foglalkozott megfelelően az eljárási szabálytalanságokkal. Ezek közé tartozik az a tény, hogy a lett FCMC (1) közvetlenül az engedély visszavonására irányuló eljárás megindítása előtt arra a következtetésre jutott, hogy az engedély visszavonása nem indokolt, és ezt a tényt később kihagyták az FCMC-nek az engedély visszavonására irányuló kérelméből. A felperes továbbá azt kifogásolja, hogy manipulálták az FCMC legutóbbi határozatának angol nyelvű változatát. A további állítólagos eljárási szabálytalanságok a lett és európai tisztviselőknek a jelen üggyel kapcsolatban tanúsított esetleges korrupt magatartása hatékony kezelésének az elmulasztásával kapcsolatosak.

                  2.

                  A második, arra alapított jogalap, hogy az alperes megsértette az anyagi jogi rendelkezéseket azáltal, hogy a megtámadott határozat meghozatala során, különösen a pénzmosással kapcsolatos ügyekben, hatáskörén kívül járt el, és hogy az alperes tévesen vélte úgy, hogy fennállnak az engedély visszavonásának indokai.

                  3.

                  A harmadik, arra alapított jogalap, hogy a felperest jelentős pénzügyi kár érte, különösen az engedély jogellenes visszavonása miatti felszámolása miatt.

                  4.

                  A negyedik, az engedély visszavonása és a felperes által elszenvedett kár közötti okozati összefüggésre alapított jogalap.

         (1)  Pénz- és Tőkepiaci Bizottság


title: T-138/21. sz. ügy: 2021. március 4-én benyújtott kereset – Virbac kontra Bizottság

text:
               2021.5.31.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 206/28

      2021. március 4-én benyújtott kereset – Virbac kontra Bizottság
      (T-138/21. sz. ügy)
      (2021/C 206/36)
      Az eljárás nyelve: francia

         Felek

         Felperes: Virbac (Carros, Franciaország) (képviselők: M. Thill-Tayara, S. Pelé és L. Bary ügyvédek)

         Alperes: Európai Bizottság

         Kérelmek

      A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:

                  —

                  semmisítse meg az Európai Unió Hivatalos Lapjában2020. december 30-án közzétett, a „Librela – bedinvetmab” állatgyógyászati készítmény forgalomba hozatalának engedélyezéséről szóló, C(2020) 7930 final 2020. november 10-i bizottsági végrehajtási határozatot (HL 2020. C 453., 1. o.), amennyiben azt az emberi, illetve állatgyógyászati felhasználásra szánt gyógyszerek engedélyezésére és felügyeletére vonatkozó közösségi eljárások meghatározásáról és az Európai Gyógyszerügynökség létrehozásáról szóló, 2004. március 31-i 726/2004/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet 37. cikkének megsértésével fogadták el;

                  —

                  semmisítse meg az Európai Unió Hivatalos Lapjában2020. december 30-án közzétett, a „Librela – bedinvetmab” állatgyógyászati készítmény forgalomba hozatalának engedélyezéséről szóló, C(2020) 7930 final 2020. november 10-i bizottsági végrehajtási határozatot (HL 2020. C 453., 1. o.), amennyiben azt az emberi, illetve állatgyógyászati felhasználásra szánt gyógyszerek engedélyezésére és felügyeletére vonatkozó közösségi eljárások meghatározásáról és az Európai Gyógyszerügynökség létrehozásáról szóló, 2004. március 31-i 726/2004/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet 31. cikkének megsértésével fogadták el;

                  —

                  semmisítse meg az Európai Unió Hivatalos Lapjában2020. december 30-án közzétett, a „Librela – bedinvetmab” állatgyógyászati készítmény forgalomba hozatalának engedélyezéséről szóló, C(2020) 7930 final 2020. november 10-i bizottsági végrehajtási határozatot (HL 2020. C 453., 1. o.), amennyiben az az EUMSZ 102. cikk megsértéséből ered, emiatt pedig sérti a hatékony érvényesülés, a jogszerűség és a megfelelő ügyintézés Európai Bizottságra nézve kötelező elvét;

                  —

                  a Bizottságot kötelezze az összes költség viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek

      Keresete alátámasztása érdekében a felperes három jogalapra hivatkozik.

                  1.

                  Az első, az emberi, illetve állatgyógyászati felhasználásra szánt gyógyszerek engedélyezésére és felügyeletére vonatkozó közösségi eljárások meghatározásáról és az Európai Gyógyszerügynökség létrehozásáról szóló, 2004. március 31-i 726/2004/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet (HL 2004. L 136., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás: 13. fejezet, 34. kötet, 229. o.) 37. cikkének megsértésére alapított jogalap, amennyiben a megtámadott határozat engedélyezi a Librela® európai forgalomba hozatalát, holott e termék biztonságosságát és hatásosságát nem bizonyították e rendeletre tekintettel megfelelő és elégséges módon.

                  2.

                  A második, a fenti hivatkozott 726/2004/EK rendelet 31. cikkének megsértésére alapított jogalap, amennyiben a megtámadott határozat sérti a termék alkalmazási előíratának elkészítésével kapcsolatos szabályokat, amelyek alapján az Európai Bizottságnak azt kellett volna megállapítania, hogy túlzottan általános és pontatlan a készítmény elleni ellenanyagok hatásával kapcsolatban a Librela® állatgyógyászati készítmény vonatkozásában bevezetett különleges figyelmeztetés.

                  3.

                  A harmadik, az EUMSZ 102. cikk hatékony érvényesülésének, valamint a jogszerűség és a gondos ügyintézés elvének a megsértésére alapított jogalap, amennyiben a megtámadott határozat a Zoetis csoport által elkövetett erőfölénnyel való visszaéléshez vezet a Librelával® versengő termék felperes számára engedélyezett kifejlesztésével való felhagyással kapcsolatban.


title: T-145/21. sz. ügy: 2021. március 3-án benyújtott kereset – Fursin és társai kontra EKB

text:
               2021.5.31.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 206/29

      2021. március 3-án benyújtott kereset – Fursin és társai kontra EKB
      (T-145/21. sz. ügy)
      (2021/C 206/37)
      Az eljárás nyelve: angol

         Felek

         Felperesek: Ivan Fursin (Kijev, Ukrajna) és 5 további felperes (képviselő: O. Behrends ügyvéd)

         Alperes: Európai Központi Bank

         Kérelmek

      A felperesek azt kérik, hogy a Törvényszék:

                  —

                  kötelezze az alperest azon kár megtérítésére, amelyet a Trasta Komercbanka AS engedélyének visszavonásáról szóló, 2016. március 3-i ECB/SSM/2016 – 529900WIPOINFDAWTJ81/1 WOANCA-2016–0005. számú alperesi határozat a felpereseknek okozott;

                  —

                  állapítsa meg, hogy a vagyoni kár összege legalább 25 millió euró (1) a 2016. március 3-tól a jelen ügyben hozandó ítélet kihirdetéséig fizetendő kompenzációs kamatokkal, valamint az ítélet kihirdetésétől a teljes összeg megfizetéséig járó késedelmi kamatokkal együtt; valamint

                  —

                  az alperest kötelezze a költségek viselésére

         Jogalapok és fontosabb érvek

      Keresetük alátámasztása érdekében a felperesek négy jogalapra hivatkoznak.

                  1.

                  Az első, arra alapított jogalap, hogy az alperes nem foglalkozott megfelelően az eljárási szabálytalanságokkal. Ezek közé tartozik az a tény, hogy a lett FCMC (2) közvetlenül az engedély visszavonására irányuló eljárás megindítása előtt arra a következtetésre jutott, hogy az engedély visszavonása nem indokolt, és ezt a tényt később kihagyták az FCMC-nek az engedély visszavonására irányuló kérelméből. A felperesek továbbá azt kifogásolják, hogy manipulálták az FCMC legutóbbi határozatának angol nyelvű változatát. A további állítólagos eljárási szabálytalanságok a lett és európai tisztviselőknek a jelen üggyel kapcsolatban tanúsított esetleges korrupt magatartása hatékony kezelésének az elmulasztásával kapcsolatosak.

                  2.

                  A második, arra alapított jogalap, hogy az alperes megsértette az anyagi jogi rendelkezéseket azáltal, hogy a megtámadott határozat meghozatala során, különösen a pénzmosással kapcsolatos ügyekben, hatáskörén kívül járt el, és hogy az alperes tévesen vélte úgy, hogy fennállnak az engedély visszavonásának indokai.

                  3.

                  A harmadik, arra alapított jogalap, hogy a felpereseket jelentős pénzügyi kár érte, különösen a Trasta Komercbanka AS engedélyének a jogellenes visszavonása miatti felszámolása miatt.

                  4.

                  A negyedik, az engedély visszavonása és a felperesek által elszenvedett kár közötti okozati összefüggésre alapított jogalap.

         (1)  Az összegeket az egyes felpereseknek a Trasta Komercbanka AS-ben fennálló részesedésük arányában kell beszámítani.

         (2)  Pénz- és Tőkepiaci Bizottság.


title: T-148/21. sz. ügy: 2021. március 11-én benyújtott kereset – Paccor Packaging és társai kontra Bizottság

text:
               2021.5.31.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 206/30

      2021. március 11-én benyújtott kereset – Paccor Packaging és társai kontra Bizottság
      (T-148/21. sz. ügy)
      (2021/C 206/38)
      Az eljárás nyelve: angol

         Felek

         Felperesek: Paccor Packaging GmbH (Düsseldorf, Németország) és 6 társa (képviselők: P. Kugel és G. Dávid ügyvédek)

         Alperes: Európai Bizottság

         Kérelmek

      A felperesek azt kérik, hogy a Törvényszék:

                  —

                  semmisítse meg a 2020. december 17-i (EU) 2020/2151 végrehajtási rendeletet (1) teljes egészében, vagy, másodlagosan, semmisítse meg a 2020/2151 rendeletet részlegesen, megsemmisítve annak 2. cikke (4) bekezdését és IV: mellékletét, vagy, másodlagosan, semmisítse meg a 2020/2151 rendeletet részlegesen, azon részében, amely a kizárólag műanyagból készült italpoharakra vonatkozik;

                  —

                  semmisítse meg részlegesen a 2020/2151 rendeletet, megsemmisítve annak 3. cikkét;

                  —

                  semmisítse meg részlegesen a 2019. június 5-i (EU) 2019/904 irányelvet, (2) megsemmisítve annak 7. cikkét azon részében, amely az italtartó poharakra vonatkozik, továbbá a mellékletének D részében található 4. pontot; és

                  —

                  az alperest kötelezze a költségek viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek

      Keresetük alátámasztása érdekében a felperesek hét jogalapra és egy jogellenességi kifogásra hivatkoznak.

                  1.

                  Első, arra alapított jogalap, hogy az alperes a 2020/2151 rendelet elfogadásával megsértette az egyes műanyagtermékek környezetre gyakorolt hatásának csökkentéséről szóló 2019/904 irányelv 7. cikkét, továbbá túllépte az Európai Unió Tanácsa és az Európai Parlament által ráruházott hatáskört.

                  2.

                  Második, arra alapított jogalap, hogy az alperes a 2020/2151 rendelet elfogadásával lényeges eljárási szabályt sértett meg, mivel azt és a vonatkozó javított nyelvi változatokat 2020. július 3-át követően fogadta el, több mint 6 hónappal az Európai Unió Tanácsa ás az Európai Parlament által a 2019/904 irányelvben előírt határidőt követően.

                  3.

                  Harmadik, arra alapított jogalap, hogy az alperes a 2020/2151 rendelet elfogadásával megsértette a 2019/904 irányelv 7. cikkét, valamint a jogbiztonság és a bizalomvédelem elvét.

                  4.

                  Negyedik, arra alapított jogalap, hogy az alperes a 2020/2151 rendelet elfogadásával megsértette indokolási kötelezettségét.

                  5.

                  Ötödik, arra alapított jogalap, hogy az alperes megsértette a 2019/904 irányelv 7. cikkének (1) bekezdését, nyilvánvaló értékelési hibát vétett, és túllépte hatáskörét.

                  6.

                  Hatodik, arra alapított jogalap, hogy az alperes megsértette a 2019/904 irányelv 7. cikke (2) bekezdésének c) pontját, és nyilvánvaló értékelési hibát vétett.

                  7.

                  Hetedik, arra alapított jogalap, hogy az alperes megsértette az arányosság elvét.
                  Ezenfelül a felperesek az EUMSZ 277. cikk alapján jogellenességi kifogást emelnek, és azt állítják, hogy a 2019/904 irányelv 7. cikke, valamint melléklete D részének 4. pontja jogellenes.

         (1)  Az egyes műanyagtermékek környezetre gyakorolt hatásának csökkentéséről szóló (EU) 2019/904 európai parlamenti és tanácsi irányelv mellékletének D. részében felsorolt egyszer használatos műanyagtermékek harmonizált jelölésére vonatkozó szabályok megállapításáról szóló, 2020. December 17-i (EU) 2020/2151 bizottsági végrehajtási rendelet (EGT-vonatkozású szöveg) (HL 2020. L 428, 57. o.)

         (2)  Az egyes műanyagtermékek környezetre gyakorolt hatásának csökkentéséről szóló, 2019. június 5-i (EU) 2019/904 európai parlamenti és tanácsi irányelv (EGT-vonatkozású szöveg) (HL 2019. L 155, 1. o.)


title: T-160/21. sz. ügy: 2021. március 25–én benyújtott kereset – Laboratorios Ern kontra EUIPO – Malpricht (APIRETAL)

text:
               2021.5.31.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 206/31

      2021. március 25–én benyújtott kereset – Laboratorios Ern kontra EUIPO – Malpricht (APIRETAL)
      (T-160/21. sz. ügy)
      (2021/C 206/39)
      A keresetlevél nyelve: angol

         Felek

         Felperes: Laboratorios Ern, SA (Barcelona, Spanyolország) (képviselő: T. González Martínez ügyvéd)

         Alperes: az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala (EUIPO)

         A másik fél a fellebbezési tanács előtti eljárásban: Ingrid Malpricht (Ludwigshafen, Németország)

         Az EUIPO előtti eljárás adatai

         A vitatott védjegy jogosultja: a felperes

         A vitatott védjegy: APIRETAL európai uniós szóvédjegy – 4 814 158. sz. európai uniós védjegy

         Az EUIPO előtti eljárás: törlési eljárás

         A megtámadott határozat: az EUIPO negyedik fellebbezési tanácsának 2021. január 20-án hozott határozata (R 1004/2020-4. sz. ügy)

         Kereseti kérelmek

      A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:

                  —

                  adjon helyt a jelen keresetnek;

                  —

                  vonja vissza az alperes 2020. március 20-i határozatát;

                  —

                  helyezze hatályon kívül a 2021. január 20-i megtámadott határozatot;

                  —

                  vonja vissza a 4 814 158. sz. APIRETAL európai uniós védjegy használat hiánya miatti törlését az 5. osztályba tartozó vitatott áruk tekintetében, és tartsa fenn a védjegyoltalmat ezen áruk (valamint a „gyógyszerészeti készítmények”) tekintetében;

                  —

                  az EUIPO-t és – amennyiben beavatkozik a jelen eljárásba – a fellebbezési eljárásban részt vevő másik felet kötelezze a költségek viselésére.

         Jogalapok

                  —

                  az (EU) 2017/1001 európai parlamenti és tanácsi rendelet 58. cikke (1) bekezdése a) pontjának téves értelmezése a vitatott védjegynek a vitatott áruk bármelyikére vonatkozó tényleges használata fogalmának vizsgálata során;

                  —

                  az (EU) 2017/1001 európai parlamenti és tanácsi rendelet 58. cikke (1) bekezdése a) pontjának téves értelmezése a használat elmaradása kellő igazolásának értékelése során.


title: T-163/21. sz. ügy: 2021. március 23-án benyújtott kereset – De Capitani kontra Tanács

text:
               2021.5.31.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 206/32

      2021. március 23-án benyújtott kereset – De Capitani kontra Tanács
      (T-163/21. sz. ügy)
      (2021/C 206/40)
      Az eljárás nyelve: angol

         Felek

         Felperes: Emilio De Capitani (Brüsszel, Belgium) (képviselők: O. Brouwer és B. Verheijen ügyvédek)

         Alperes: az Európai Unió Tanácsa

         Kérelmek

      A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:

                  —

                  semmisítse meg az alperes azon, a felperessel az SGS 21/000067. hivatkozási számú levélben 2021. január 14-én közölt határozatát – beleértve e határozat mellékletét is –, amellyel az alperes megtagadta a bizonyos dokumentumokhoz az Európai Parlament, a Tanács és a Bizottság dokumentumaihoz való nyilvános hozzáférésről szóló, 2001. május 30-i 1049/2001/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet alapján kért hozzáférést;

                  —

                  a Törvényszék eljárási szabályzatának 134. cikke alapján a Tanácsot kötelezze a felperes költségeinek viselésére, a beavatkozó felekkel kapcsolatos költségeket is beleértve.

         Jogalapok és fontosabb érvek

      Keresete alátámasztása érdekében a felperes három jogalapra hivatkozik.

                  1.

                  Az első jogalap a döntéshozatali eljárás védelmével kapcsolatos kivétel (az 1049/2001 rendelet (1) 4. cikke (3) bekezdésének első albekezdése) téves alkalmazását eredményező téves jogalkalmazáson és nyilvánvaló értékelési hibán, valamint az indokolás hiányán alapul, mivel a hozzáférhetővé tétel nem veszélyeztetné súlyosan a döntéshozatali eljárást.

                              —

                              A felperes érvei szerint a megtámadott határozat nem veszi figyelembe a Lisszaboni Szerződés – és különösen az EUMSZ 15. cikk (2) bekezdése – hatálybalépéséből eredő új alkotmányos dimenziót, amely új jogi rendszert hozott létre a dokumentumokhoz, különösen a jogalkotási dokumentumokhoz való nyilvános hozzáférés terén.

                              —

                              A felperes ezenfelül azt állítja, hogy a megtámadott határozat nem alkalmazta az 1049/2001 rendelet 4. cikkének (3) bekezdésében szereplő megfelelő kritériumot, és nem felelt meg annak, valamint tévesen támaszkodott arra az érvre, amely szerint a kért dokumentumok hozzáférhetővé tétele megkérdőjelezné a tagállamok végső választását és szükségtelen bizonytalanságot szülne a tagállamok szándékát illetően.

                              —

                              A felperes szerint emellett a megtámadott határozat tévesen hivatkozott arra az érvre, amely szerint a kért dokumentumok hozzáférhetővé tétele hátráltatná a küldöttségeket abban, hogy a szóban forgó jogalkotási eljárásban egyensúlyt teremtsenek a különböző érdekek között, és tévesen támaszkodott azon érvre, amely szerint a dokumentumok korlátozott számához való hozzáférhetővé tétel megtagadása nem jelenti a polgárok azon lehetőségének megtagadását, hogy tájékoztatást kapjanak a jogalkotási döntéshozatalról.

                  2.

                  A második jogalap a döntéshozatali eljárás védelmével kapcsolatos kivétel (az 1049/2001 rendelet 4. cikke (3) bekezdésének első albekezdése) téves alkalmazását eredményező téves jogalkalmazáson és nyilvánvaló értékelési hibán, valamint az indokolás hiányán alapul, mivel a megtámadott határozat nem ismerte el és nem biztosította a nyomós közérdek alapján történő hozzáférést.

                              —

                              A felperes rámutat arra, hogy a megtámadott határozat nem ismerte el és nem biztosította a nyomós közérdek alapján történő hozzáférést. Konkrétan, a felperes állítása szerint nyomós közérdek áll fenn, mivel a hozzáférhetővé tétel lehetővé tenné az uniós polgárok számára a jogalkotási eljárásban való részvételt, és biztosítaná, hogy az eljárás fennakadás nélkül folytatódjon és eredményesen lezáruljon.

                  3.

                  A másodlagosan felhozott harmadik jogalap a dokumentumokhoz való részleges hozzáférés nyújtására vonatkozó kötelezettség (az 1049/2001 rendelet 4. cikkének (6) bekezdése) téves alkalmazását eredményező téves jogalkalmazáson és nyilvánvaló értékelési hibán, valamint az indokolás hiányán alapul.

                              —

                              A felperes állítása szerint a megtámadott határozat nem vizsgálta meg és nem biztosította a jog által megkövetelt módon a részleges hozzáférést. Tévesen alkalmazta azon jogi kritériumot, amely szükségessé teszi annak vizsgálatát, hogy a kért dokumentum valamennyi eleme a hozzáférés megtagadásakor hivatkozott kivétel alá tartozik-e.

         (1)  Az Európai Parlament, a Tanács és a Bizottság dokumentumaihoz való nyilvános hozzáférésről szóló, 2001. május 30-i 1049/2001/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet (HL 2001. L 145., 43. o.; magyar nyelvű különkiadás 1. fejezet, 3. kötet, 331. o.).


title: T-167/21. sz. ügy: 2021. március 29-én benyújtott kereset – European Gaming and Betting Association kontra Bizottság

text:
               2021.5.31.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 206/33

      2021. március 29-én benyújtott kereset – European Gaming and Betting Association kontra Bizottság
      (T-167/21. sz. ügy)
      (2021/C 206/41)
      Az eljárás nyelve: angol

         Felek

         Felperes: European Gaming and Betting Association (Etterbeek, Belgium) (képviselők: T. De Meese, K. Bourgeois és M. Van Nieuwenborgh ügyvédek)

         Alperes: Európai Bizottság

         Kérelmek

      A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:

                  —

                  semmisítse meg az alperes által az SA.44830 (2016/FC) – Hollandia: Szerencsejáték-engedélyek meghosszabbítása Hollandiában ügyben 2020. december 18-án hozott határozatot; (1)

                  —

                  az alperest kötelezze a költségek viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek

      Keresetének alátámasztása érdekében a felperes két jogalapra hivatkozik.
      Az első jogalap keretében a felperes azt állítja, hogy az alperes megsértette a felperes eljárási jogait azáltal, hogy elmulasztotta megindítani az EUMSZ 108. cikk (2) bekezdésében szabályozott hivatalos vizsgálati eljárást, miközben az előzetes vizsgálati szakasz során nem sikerült eloszlatni az állami támogatás fennállásával kapcsolatos minden kétséget.

                  —

                  A felperes azzal érvel, hogy az előzetes vizsgálati szakasz hossza és körülményei azt bizonyítják, hogy az alperesnek kétségei merültek fel az állami támogatás fennállása kapcsán.

                  —

                  A felperes ezenkívül azzal érvel, hogy az alperes elemzésében az előzetes vizsgálati szakasz során bekövetkezett jelentős elmozdulás azt bizonyítja, hogy az alperesnek kétségei merültek fel az állami támogatás fennállása kapcsán.

                  —

                  A felperes azt is előadja, hogy az alperes tévesen jutott arra a következtetésre, hogy nincsenek kétségek azzal kapcsolatban, hogy az inkumbens engedélyesek fennálló sportfogadási, lóversenyfogadási, lottó- és kaszinóengedélyeinek Hollandia általi megújítása előnyt biztosít-e az engedélyeseknek.

            A második jogalap keretében a felperes azt állítja, hogy az alperes nyilvánvaló mérlegelési hibát követett el, amikor megállapította, hogy az inkumbens engedélyesek fennálló sportfogadási, lóversenyfogadási, lottó- és kaszinóengedélyeinek Hollandia általi megújítása nem biztosít az EUMSZ 107. cikk (1) bekezdése értelmében vett előnyt.

                  —

                  A felperes azzal érvel, hogy az alperes nyilvánvaló ténybeli hibákat követett el, először is az alperes azon megállapításával kapcsolatban, amely szerint az összes engedélyes törvényi kötelessége, hogy a szerencsejátékkal kapcsolatos tevékenységekből származó nettó bevételt olyan célokra fordítsák, amelyek közös érdekeket szolgálnak, másodszor pedig az alperes azon megállapításával kapcsolatban, amely szerint az engedélyesek nem voltak képesek nyereséget elérni.

                  —

                  A felperes továbbá azt állítja, hogy az alperes nyilvánvalóan tévesen alkalmazta a jogot az alperes azon megállapításával kapcsolatban, amely szerint a szóban forgó engedélyek megadása nem biztosított előnyt a kedvezményezetteknek, mivel ezekről az engedélyekről nem lehet azt állítani, hogy javítottak volna az engedélyesek pénzügyi helyzetén.

         (1)  HL 2021. C 17., 1. o.


title: T-174/21. sz. ügy: 2021. március 31-én benyújtott kereset – Agrofert kontra Parlament

text:
               2021.5.31.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 206/34

      2021. március 31-én benyújtott kereset – Agrofert kontra Parlament
      (T-174/21. sz. ügy)
      (2021/C 206/42)
      Az eljárás nyelve: cseh

         Felek

         Felperes: Agrofert, a.s. (Prága, Cseh Köztársaság) (képviselő: S. Sobolová ügyvéd)

         Alperes: Európai Parlament

         Kérelmek

      A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:

                  —

                  nyilvánítsa a keresetet elfogadhatónak és megalapozottnak;

                  —

                  semmisítse meg a 2021. január 15-i A (2019) 8551 C (D 300153) európai parlamenti határozatot, amely az Európai Parlament, a Tanács és a Bizottság dokumentumaihoz való nyilvános hozzáférésről szóló, 2001. május 30-i 1049/2001/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet alapján megtagadta a felperessel szemben a kért dokumentumokhoz való hozzáférést;

                  —

                  kötelezze az alperest a felperes költségeinek viselésére;

                  —

                  hozzon meg az ügyben minden egyéb olyan intézkedést, amelyet szükségesnek tart.

         Jogalapok és fontosabb érvek

      Keresete alátámasztása érdekében a felperes két jogalapra hivatkozik.

                  1.

                  Az első jogalapot a felperes arra alapítja, hogy az alperes nem bizonyította, hogy teljesülnek a kért dokumentumokhoz való hozzáférés megtagadásának az Európai Parlament, a Tanács és a Bizottság dokumentumaihoz való nyilvános hozzáférésről szóló, 2001. május 30-i 1049/2001/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet szerinti feltételei. A kért dokumentumok hozzáférhetővé tétele nem eredményezhette az alperes által hivatkozott vizsgálati célok védelmének megsértését. Az alperes nem bizonyította semmilyen, főleg nem megfelelően előrelátható kockázatát annak, hogy konkrétan és ténylegesen sérül a dokumentumok hozzáférhetővé tétele útján e vizsgálat, e dokumentumok tartalma ugyanis részben már nyilvános.

                  2.

                  A második jogalapot a felperes arra alapítja, hogy az alperes ezenkívül teljes mértékben figyelmen kívül hagyta a kért dokumentumok hozzáférhetővé tételéhez fűződő, elsőbbséget élvező közérdeket is, amely a jelen esetben az alapvető jogok és szabadságok tiszteletben tartásán alapuló jogállam értékének a tiszteletben tartásában rejlik.


title: T-175/21. sz. ügy: 2021. április 2-án benyújtott kereset – RH kontra Bizottság

text:
               2021.5.31.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 206/35

      2021. április 2-án benyújtott kereset – RH kontra Bizottság
      (T-175/21. sz. ügy)
      (2021/C 206/43)
      Az eljárás nyelve: angol

         Felek

         Felperes: RH (képviselők: L. Levi and M. Vandenbussche ügyvédek)

         Alperes: Európai Bizottság

         Kérelmek

      A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:

                  —

                  semmisítse meg a Bizottságnak a felperesnek az Európai Unió költségvetése és a 11. Európai Fejlesztési Alap által szabályozott közbeszerzési eljárásokban és támogatásokban való részvételéből, illetve az (EU, Euratom) 2018/1046 rendelet alapján uniós alapok végrehajtására, valamint az Európai Fejlesztési Alapból származó, az (EU) 2018/1877 rendelet által szabályozott pénzeszközök végrehajtására való kiválasztásból 18 hónapos időtartamra történő kizárásáról és e kizárásnak a Bizottság honlapján történő közzétételéről szóló, 2021. február 18-i határozatát;

                  —

                  rendleje el a felperes által elszenvedett 17 338 832 EUR összegű kár megtérítésését;

                  —

                  az alperest kötelezze valamennyi eljárási költség viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek

      Keresete alátámasztása érdekében a felperes hét jogalapra hivatkozik.

                  1.

                  Az első, a súlyos szakmai kötelességszegés jogi minősítésével kapcsolatos téves jogalkalmazásra alapított jogalap.

                              —

                              A felperes arra hivatkozik, hogy az alperes érvelése teljes egészében azon a feltételezésen alapul, hogy a felperes a kedvezményezettekkel való találkozáskor potenciálisan hozzáférhetett bizalmas információkhoz. Ezáltal az alperes tévesen alkalmazta a jogot az 1605/2002/EK, Euratom tanácsi rendelet (1) 93. cikkének (1) bekezdése, a 966/2012/EU, Euratom rendelet (2) 106. cikke (1) bekezdésének és az (EU, Euratom) 2018/1046 rendelet (3) 136. cikke (1) bekezdése c) pontjának v. alpontja értelmében vett súlyos szakmai kötelességszegés jogi minősítése során.

                  2.

                  A második, az ártatlanság vélelmének megsértésére és a bizonyítási teher megfordítására alapított jogalap.

                              —

                              Azon túlmenően, hogy a megtámadott határozat nem minősíti megfelelően a „súlyos szakmai kötelességszegés” fennállását, az alperesnek kell bizonyítania állításait, mivel a felperes mindaddig ártatlan marad, amíg bűnösségét meg nem állapították.

                  3.

                  A harmadik, a többek között az (EU, Euratom) 2018/1046 rendelet 136. cikke (1) bekezdése c) pontjának v. alpontja értelmében vett ténybeli értékelési hibára és súlyos szakmai kötelességszegés nyilvánvaló hiányára (amely mindenképpen nyilvánvaló hiba), valamint az OLAF jelentésének és a megtámadott határozatnak a jogellenességére alapított jogalap.

                              —

                              A felperes határozottan vitatja a Bizottság állításait és a szakmai kötelezettségszegések megállapítását, és azt állítja, hogy nem próbált meg beszerezni és nem kapott az egyik projektjére vonatkozó bizalmas információkat. Mind az OLAF, mind a DG NEAR súlyosan tévesen értelmezte a tényeket, elferdítette a felperes által előterjesztett bizonyítékokat, és téves jogi következtetéseket vont le az ilyen tényekkel és bizonyítékokkal kapcsolatban.

                  4.

                  A negyedik az EU Alapjogi Chartájának 41. cikkéből következő gondossági és megfelelő ügyintézési kötelezettség megsértésére alapított jogalap.

                              —

                              Az alperes nem tanúsított gondosságot sem az OLAF vizsgálatának lefolytatását, sem pedig a DG NEAR határozatát illetően.

                  5.

                  Az ötödik, a védelemhez való jog megsértésére alapított jogalap.

                              —

                              A felperes azzal érvel, hogy az OLAF helyszíni látogatása során nem tüntették fel egyértelműen, hogy őt érintett személynek fogják fel/minősítették. A felperes először csak a tényállás összefoglalójának közlésekor állapította meg, hogy őt érintett személynek tekintik. Mivel az OLAF a felperest érintett személynek tekintette, annál is kevésbé érthető, hogy a felperes igazgatóságát nem kérdezték ki a tényállás összefoglalását megelőző vizsgálat során.

                  6.

                  A hatodik, az indokolási kötelezettség megsértésére alapított jogalap.

                              —

                              A jelen ügyben az alperes azt rója fel a felperesnek, hogy megpróbált bizalmas információkat szerezni, de nem jelöli meg sem az érintett információkat, sem azokat a konkrét körülményeket, amelyek igazolják a „súlyos szakmai kötelességszegés” jogi minősítését. A felperes tehát nem értheti meg a megtámadott határozatot, és nem tudja teljeskörűen felülvizsgálni annak jogszerűségét, mivel nem tudja ellenőrizni, hogy az információk ténylegesen bizalmasak voltak-e, és nem tud olyan bizonyítékokat szolgáltatni, amelyek alkalmasak annak megerősítésére, hogy azok valamennyi potenciális versenytárs számára nyilvánosan hozzáférhetők voltak.

                              —

                              Az alperes a felperes álláspontja szerint azt sem fejti ki, hogy az állítólagos kötelezettségszegés, még ha azt bizonyítottnak tekintjük is (quod non), a jelen ügy körülményeire tekintettel miért lenne súlyos. A közzétételi szankció állítólag szintén nem kellően indokolt.

                  7.

                  A hetedik, a kizárási szankciót és annak közzétételét illetően az arányosság elvének megsértésére alapított jogalap.

                              —

                              Az alperes tévesen alkalmazta a jogot, amikor a kizárási intézkedést igazoló kritériumok értékelése során megsértette az arányosság elvét. Másodlagosan arra is hivatkoznak, hogy amennyiben a megállapított tényállást súlyos szakmai kötelességszegésnek kell minősíteni (quod non), a 18 hónapos kizárási szankció és e szankció közzététele aránytalan az (EU, Euratom) 2018/1046 rendelet 136. cikkének (3) bekezdésében meghatározott kritériumok konkrét értékelésére tekintettel.

         (1)  Az Európai Közösségek általános költségvetésére alkalmazandó költségvetési rendeletről szóló, 2002. június 25-i 1605/2002/EK, Euratom tanácsi rendelet (HL 2002. L 248., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 1. fejezet, 4. kötet, 74. o.).

         (2)  Az Unió általános költségvetésére alkalmazandó pénzügyi szabályokról és az 1605/2002/EK, Euratom tanácsi rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló, 2012. október 25-i 966/2012/EU, Euratom európai parlamenti és tanácsi rendelet (HL 2012. L 298., 1. o.).

         (3)  Az Unió általános költségvetésére alkalmazandó pénzügyi szabályokról, az 1296/2013/EU, az 1301/2013/EU, az 1303/2013/EU, az 1304/2013/EU, az 1309/2013/EU, az 1316/2013/EU, a 223/2014/EU és a 283/2014/EU rendelet és az 541/2014/EU határozat módosításáról, valamint a 966/2012/EU, Euratom rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló, 2018. július 18-i (EU) 2018/1046 európai parlamenti és tanácsi rendelet (HL 2018. L 193., 1. o.).


title: T-178/21. sz. ügy: 2021. március 31-én benyújtott kereset – LF kontra Bizottság

text:
               2021.5.31.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 206/38

      2021. március 31-én benyújtott kereset – LF kontra Bizottság
      (T-178/21. sz. ügy)
      (2021/C 206/45)
      Az eljárás nyelve: francia

         Felek

         Felperes: LF (képviselő: S. Orlandi ügyvéd)

         Alperes: Európai Bizottság

         Kérelmek

      A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:

                  —

                  semmisítse meg a 2020. május 20-i, a felperestől a külföldi munkavégzési támogatást megtagadó határozatot;

                  —

                  a Bizottságot kötelezze a költségek viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek

      Keresete alátámasztása érdekében a felperes egyetlen jogalapra hivatkozik, amely az Európai Unió tisztviselőinek személyzeti szabályzata VII. melléklete 4. cikke (1) bekezdése b) pontjának megsértésére vonatkozik, mivel a tízéves referencia-időszak során kizárólag az uniós intézményeknek végzett munkája miatt tartózkodott Belgiumban, érdekeinek állandó központját Franciaországban őrizve meg, ahol négyéves kora óta él és ahol családja és házastársának családja is lakik.


title: T-189/21. sz. ügy: 2021. április 10-én benyújtott kereset – Aloe Vera of Europe kontra Bizottság

text:
               2021.5.31.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 206/39

      2021. április 10-én benyújtott kereset – Aloe Vera of Europe kontra Bizottság
      (T-189/21. sz. ügy)
      (2021/C 206/47)
      Az eljárás nyelve: angol

         Felek

         Felperes: Aloe Vera of Europe BV (Amszterdam, Hollandia) (képviselő: B. Van Vooren ügyvéd)

         Alperes: Európai Bizottság

         Kérelmek

      A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:

                  —

                  semmisítse meg a 2021/468 bizottsági rendeletet; és

                  —

                  a Bizottságot kötelezze a költségek viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek

      Keresete alátámasztása érdekében a felperes egyetlen jogalapra hivatkozik arra vonatkozóan, hogy a megtámadott jogi aktus mind anyagi jogi, mind pedig eljárásjogi értelemben sérti az elővigyázatosság elvét.

                  1.

                  A jogalap arra alapított első része, hogy az (EU) 2021/468 bizottsági rendelet (1) sérti az elővigyázatosság elvét. A felperes azzal érvel, hogy az elővigyázatosság elve csakis akkor teszi lehetővé a megelőzésre irányuló szabályozási intézkedést, ha a tudományos értékelés azt mutatja, hogy a lehetséges kockázat meghaladja a társadalom számára még elfogadható szintet. A jelen ügyben a megtámadott rendelet betiltotta az Aloe vera levelének belsejéből nyert gélt, jóllehet a tudományos értékelés azt mutatta, hogy e készítmény vonatkozásában nem áll fenn kockázat. A felperes továbbá azt állítja, hogy a megtámadott rendelet – ahelyett, hogy a tudományos alapokra támaszkodott volna – egy sor önkényes döntés eredménye.

                  2.

                  A jogalap arra alapított második része, hogy az (EU) 2021/468 rendeletet az elővigyázatosság elvének eljárásjogi jellegű megsértésével fogadták el. A felperes azt állítja, hogy a Bizottság nem tartotta tiszteletben az 1925/2006/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet (2) 8. cikkében meghatározott eljárási keretet, és helytelenül a 182/2011/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (3) 3. cikkének (5) bekezdése szerinti írásbeli eljárást alkalmazta, ezáltal pedig megsértette az arányosság elvét és a hátrányos megkülönböztetés tilalmát.

         (1)  Az 1925/2006/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet III. mellékletének a hidroxi-antracén-származékokat tartalmazó növényi fajok tekintetében történő módosításáról szóló, 2021. március 18-i (EU) 2021/468 bizottsági rendelet (HL 2021. L 96., 6. o.)

         (2)  A vitaminok, ásványi anyagok és bizonyos egyéb anyagok élelmiszerekhez történő hozzáadásáról szóló, 2006. december 20-i 1925/2006/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet (HL 2006. L 404., 26. o.)

         (3)  A Bizottság végrehajtási hatásköreinek gyakorlására vonatkozó tagállami ellenőrzési mechanizmusok szabályainak és általános elveinek megállapításáról szóló, 2011. február 16-i 182/2011/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (HL 2011. L 55., 13. o.)