title: C-546/19. sz. ügy: A Bundesverwaltungsgericht (Németország) által 2019. július 16-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – BZ kontra Westerwaldkreis

text:
               14.10.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 348/7

      A Bundesverwaltungsgericht (Németország) által 2019. július 16-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – BZ kontra Westerwaldkreis
      (C-546/19. sz. ügy)
      (2019/C 348/09)
      Az eljárás nyelve: német

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Bundesverwaltungsgericht

         Az alapeljárás felei

         Felperes: BZ

         Alperes: Westerwaldkreis

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1)

                              a)

                              Kiterjed-e a harmadik országok illegálisan [helyesen: jogellenesen] tartózkodó állampolgárainak visszatérésével kapcsolatban a tagállamokban használt közös normákról és eljárásokról szóló, 2008. december 16-i 2008/115/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (1) hatálya a harmadik országbeli állampolgárral szemben „nem a migrációval összefüggő” okokból elrendelt beutazási tilalomra legalábbis akkor, ha a tagállam nem élt az említett irányelv 2. cikke (2) bekezdésének b) pontja szerinti lehetőséggel?

                              b)

                              Az első kérdés a) pontjában foglalt kérdésre adandó nemleges válasz esetén: Akkor sem tartozik-e az ilyen beutazási tilalom a 2008/115/EK irányelv hatálya alá, ha a harmadik országbeli állampolgár már a vele szemben hozott – a beutazási tilalommal kísért – kiutasító határozattól függetlenül is jogellenesen tartózkodik, és ezért alapvetően az irányelv hatálya alá tartozik?

                              c)

                              „Nem a migrációval összefüggő” okokból elrendelt beutazási tilalomnak minősül-e a közbiztonsági és közrendi okokból (a jelen esetben: a terrorizmus elleni küzdelem céljával kizárólag általános megelőzési okokból) elrendelt kiutasítással összefüggő beutazási tilalom?

                  2)

                  Ha az első kérdésre azt a választ kell adni, hogy a szóban forgó beutazási tilalom a 2008/115/EK irányelv hatálya alá tartozik:

                              a)

                              Azzal jár-e a kiutasítási határozat (a jelen esetben: a kitoloncolás kilátásba helyezése) közigazgatási hatóság általi hatályon kívül helyezése, hogy jogellenessé válik az e határozattal egyidejűleg elrendelt, a 2008/115/EK irányelv 3. cikkének 6. pontja értelmében vett beutazási tilalom?

                              b)

                              Akkor is beáll-e ez a jogkövetkezmény, ha a kiutasítási határozatot megelőző közigazgatási kiutasító határozat jogerős(sé vált)?

         (1)  HL 2008. L 348., 98. o.


title: C-559/19. sz. ügy: 2019. július 22-én benyújtott kereset – Európai Bizottság kontra Spanyol Királyság

text:
               14.10.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 348/8

      2019. július 22-én benyújtott kereset – Európai Bizottság kontra Spanyol Királyság
      (C-559/19. sz. ügy)
      (2019/C 348/10)
      Az eljárás nyelve: spanyol

         Felek

         Felperes: Európai Bizottság (képviselők: C. Hermes, E. Manhaeve és E. Sanfrutos Cano meghatalmazottak)

         Alperes: Spanyol Királyság

         Kereseti kérelmek

      A felperes azt kéri, hogy a Bíróság:

                  —

                  állapítsa meg, hogy a Spanyol Királyság azáltal, hogy nem fogadta el a szükséges intézkedéseket a Doñana régióban található felszín alatti víztestek állapotromlásának megakadályozására, hogy nem végezte el a kockázatos helyzetű felszín alatti víztestek további jellemzését, és a szükséges intézkedéseket sem határozta meg, illetve azáltal, hogy a guadalquiviri vízgyűjtő-gazdálkodási terv intézkedési programjába nem illesztette be a megfelelő alapintézkedéseket és a kiegészítő intézkedéseket, nem tett eleget a vízpolitika terén a közösségi fellépés kereteinek meghatározásáról szóló, 2000. október 23-i 2000/60/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (1) 1. cikkének a) pontjával és V. mellékletének 2.1.2. pontjával összefüggésben értelmezett 4. cikke (1) bekezdésének b) pontjából, II. mellékletének 2.2. pontjával összefüggésben értelmezett 5. cikkéből, és a 11. cikkének (1) bekezdéséből, (3) bekezdése a), c) és e) pontjából, illetve (4) bekezdéséből eredő kötelezettségeinek;

                  —

                  állapítsa meg, hogy a Spanyol Királyság azáltal, hogy nem fogadta el a szükséges intézkedéseket olyan természetes élőhelytípusok és olyan fajok élőhelyei károsodásának és megzavarásának megakadályozására, amelyek céljára az egyes területeket kijelölték (ES0000024 Doñana különleges madárvédelmi terület és közösségi jelentőségű természeti terület, ES6150009 Doñana Norte y Oeste különleges madárvédelmi terület és közösségi jelentőségű természeti terület, illetve ES6150012 Dehesa del Estero y Montes de Moguer különleges madárvédelmi terület), nem tett eleget a természetes élőhelyek, valamint a vadon élő állatok és növények védelméről szóló, 1992. május 21-i 92/43/EGK tanácsi irányelv (2) 7. cikkével összefüggésben értelmezett 6. cikkének (2) bekezdéséből eredő kötelezettségeinek;

                  —

                  a Spanyol Királyságot kötelezze a költségek viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek

                  1)

                     A 2000/60/EK irányelv 1. cikkének a) pontjával és V. mellékletének 2.1.2. pontjával összefüggésben értelmezett 4. cikke (1) bekezdésének b) pontjából eredő kötelezettségek teljesítésének elmulasztása

                  A 2000/60/EK irányelv 4. cikke (1) bekezdésének b) pontja arra kötelezi a tagállamokat, hogy megakadályozzák a felszín alatti víztestek állapotromlását. Ezt a rendelkezést ugyanezen irányelvnek a felszín alatti vizekkel kapcsolatban a tagállamok által elérendő környezetvédelmi célokat meghatározó 1. cikkének a) pontjával, illetve az V. mellékletének a felszín alatti vizek mennyiségi jó állapotát meghatározó 2.1.2. pontjával együttesen kell értelmezni. A Bizottság úgy véli, hogy a Spanyol Királyság nem fogadta el a Doñana régióban található felszín alatti víztestek túlzott kiaknázásból fakadó állapotromlásának megakadályozásához szükséges intézkedéseket. A Bizottság éppen ezért megállapítja, hogy a Spanyol Királyság nem teljesítette a 2000/60/EK irányelv 1. cikkének a) pontjával és ugyanezen irányelv V. mellékletének 2.1.2. pontjával összefüggésben értelmezett 4. cikke (1) bekezdésének b) pontjából eredő kötelezettségeit.

                  2)

                     A 2000/60/EK irányelv II. mellékletének 2.2. pontjával összefüggésben értelmezett 5. cikkéből eredő kötelezettségek teljesítésének elmulasztása

                  A 2000/60/EK irányelv 5. cikke meghatározza a vízgyűjtő kerület meghatározására vonatkozó eljárást, amennyiben minden vízgyűjtő kerületre előírja a vízgyűjtő kerület jellemzőinek elemzését, az emberi tevékenységnek a felszíni és a felszín alatti vizek állapotára gyakorolt hatásának vizsgálatát, és a vízhasználatok gazdasági elemzését. Amennyiben az első jellemzés elvégzése során kimutatható, hogy valamely felszín alatti víztest kockázatos helyzetű, a tagállamok az irányelv II. mellékletének 2.2. pontja értelmében kötelesek elvégezni egy további jellemzést. A Bizottság úgy véli, hogy a Spanyol Királyság nem alkalmazta megfelelően a 2000/60/EK irányelv II. mellékletének 2.2. pontjával összefüggésben értelmezett 5. cikkét, mivel nem végezte el a Doñana régióban található, kockázatos helyzetű felszín alatti víztestek további jellemzését, és a szükséges intézkedéseket sem határozta meg. A Bizottság éppen ezért megállapítja, hogy a Spanyol Királyság nem teljesítette a 2000/60/EK irányelv II. mellékletének 2.2. pontjával összefüggésben értelmezett 5. cikkéből eredő kötelezettségeit.

                  3)

                     A 2000/60/EK irányelv 11. cikkének (1) bekezdéséből, (3) bekezdésének a), c) és e) pontjából, illetve (4) bekezdéséből eredő kötelezettségek teljesítésének elmulasztása

                  A 2000/60/EK irányelv 11. cikke (1) bekezdésének rendelkezései szerint „[m]inden tagállam biztosítja intézkedési program kialakítását valamennyi vízgyűjtő kerületre, vagy a nemzetközi vízgyűjtő kerület országának területére eső részére a 4. cikkben megállapított célkitűzések elérése érdekében, figyelembe véve az 5. cikk által megkívánt elemzések eredményeit”. A (3) bekezdés a), c) és e) pontja részletezi az intézkedési program keretében teljesítendő egyes alapintézkedéseket. Ugyanezen cikk (4) bekezdése utal a kiegészítő intézkedésekre, vagyis azokra az intézkedésekre, amelyeket az alapintézkedések kiegészítéseként terveznek és alkalmaznak. A Bizottság úgy véli, hogy a Spanyol Királyság a guadalquiviri vízgyűjtő-gazdálkodási terv intézkedési programjába nem illesztette be a megfelelő alapintézkedéseket és a kiegészítő intézkedéseket, így a Spanyol Királyság nem teljesítette a 2000/60/EK irányelv 11. cikkének (1) bekezdéséből, (3) bekezdésének a), c) és e) pontjából, illetve (4) bekezdéséből eredő kötelezettségeit.

                  4)

                     A 92/43/EGK irányelv 7. cikkével összefüggésben értelmezett 6. cikkének (2) bekezdéséből eredő kötelezettségek teljesítésének elmulasztása

                  A 92/43/EGK irányelv 6. cikkének (2) bekezdése a védelmi elv alapján egy általános védelmi kötelezettséget ír elő, amely szerint meg kell akadályozni a természetes élőhelytípusok és fajok élőhelyeinek károsodását és olyan fajok megzavarását, amelyek céljára az egyes területeket kijelölték, amennyiben a zavarás mértéke ezen irányelv céljaira tekintettel jelentős hatással lehet. Ugyanezen irányelv 7. cikke értelmében ez a védelmi kötelezettség kiterjed a vadon élő madarak védelméről szóló [1979. április 2-i] 79/409/EGK tanácsi irányelv (3) értelmében különleges madárvédelmi területekként besorolt területekre. A Bizottság úgy véli, hogy a Spanyol Királyság, mivel nem fogadta el a szükséges intézkedéseket a természetes élőhelytípusok és fajok élőhelyei károsodásának és olyan fajok megzavarásának megakadályozására, amelyek céljára az ES0000024 Doñana különleges madárvédelmi területet és közösségi jelentőségű természeti területet, az ES6150009 Doñana Norte y Oeste különleges madárvédelmi területet és közösségi jelentőségű természeti területet, illetve az ES6150012 Dehesa del Estero y Montes de Moguer különleges madárvédelmi területet kijelölték, nem teljesítette a 92/43/EGK irányelv 7. cikkével összefüggésben értelmezett 6. cikkének (2) bekezdéséből eredő kötelezettségeit.

         (1)  HL 2000. L 327, 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 15. fejezet, 5. kötet, 275. o.

         (2)  HL 1992. L 206, 7. o.; magyar nyelvű különkiadás 15. fejezet, 2. kötet, 102. o.

         (3)  HL 1979. L 103, 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 15. fejezet, 1. kötet, 98. o.


title: C-609/19. sz. ügy: A Tribunal d'instance de Lagny-sur-Marne (Franciaország) által 2019. augusztus 13-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – BNP Paribas Personal Finance SA kontra VE

text:
               14.10.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 348/12

      A Tribunal d'instance de Lagny-sur-Marne (Franciaország) által 2019. augusztus 13-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – BNP Paribas Personal Finance SA kontra VE
      (C-609/19. sz. ügy)
      (2019/C 348/13)
      Az eljárás nyelve: francia

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Tribunal d'instance de Lagny-sur-Marne

         Az alapeljárás felei

         Felperes: BNP Paribas Personal Finance SA

         Alperes: VE

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1)

                  A 93/13 irányelv (1) 4. cikkének (2) bekezdését úgy kell-e értelmezni, hogy olyan kölcsönszerződés esetén, amelyben két, egymástól nem elkülöníthető, a kölcsön nyilvántartására szolgáló külföldi és a törlesztésére szolgáló hazai devizanem szerepel, e szerződés elsődleges tárgyának minősülnek az elsősorban a kamatokra elszámolt, rögzített törlesztőrészleteket előíró feltételek, amelyek előírják a szerződés időtartamának a tartozás kifizetése céljából történő meghosszabbítását és a törlesztőrészletek emelkedését, mivel a tartozás összege jelentősen emelkedhet az árfolyamváltozás következtében?

                  2)

                  A 93/13 irányelv 3. cikkének (1) bekezdését úgy kell-e értelmezni, hogy az elsősorban a kamatokra elszámolt, rögzített törlesztőrészletekre vonatkozó feltételek, amelyek előírják a szerződés időtartamának a tartozás kifizetése céljából történő meghosszabbítását és a törlesztőrészletek emelkedését, mivel a tartozás összege jelentősen emelkedhet az árfolyamváltozás következtében, lényeges egyenlőtlenséget eredményeznek a szerződéses felek jogai és kötelezettségei között, különösen azzal, hogy a fogyasztót aránytalan árfolyamkockázatnak teszik ki?

                  3)

                  A 93/13 irányelv 4. cikkének (2) bekezdését úgy kell-e értelmezni, hogy az megköveteli, hogy egy külföldi devizában nyilvántartott és hazai devizában törlesztendő kölcsönszerződés feltételeinek világosságát és érthetőségét a szerződés megkötésekor fennálló, az előre látható gazdasági környezetre, a jelen esetben a 2007–2009 közötti időszak gazdasági nehézségeinek az árfolyamváltozásokat érintő következményeire hivatkozva értékeljék, figyelembe véve a hivatásos hitelező szakértelmét, ismereteit és jóhiszeműségét?

                  4)

                  A 93/13 irányelv 4. cikkének (2) bekezdését úgy kell-e értelmezni, hogy az megköveteli, hogy egy külföldi devizában nyilvántartott és hazai devizában törlesztendő kölcsönszerződés feltételeinek világosságát és érthetőségét annak vizsgálata révén értékeljék, hogy a szakértelemmel és ismeretekkel rendelkező hivatásos hitelező közölte a fogyasztóval a különösen számszaki, kizárólag objektív és elvont információkat, amelyek nem veszik figyelembe a gazdasági környezetet, amelynek hatása lehet az árfolyamváltozásra?

         (1)  A fogyasztókkal kötött szerződésekben alkalmazott tisztességtelen feltételekről szóló, 1993. április 5-i 93/13/EGK tanácsi irányelv (HL 1993. L 95., 29. o.; magyar nyelvű különkiadás 15. fejezet, 2. kötet, 288. o.).


title: C-623/19. P. sz. ügy: A Törvényszék (második tanács) T 64/18. sz., Alfamicro kontra Bizottság ügyben 2019. június 28 án hozott ítélete ellen az Alfamicro – Sistemas de computadores, Sociedade Unipessoal, L.da által 2019. augusztus 21 én benyújtott fellebbezés

text:
               14.10.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 348/13

      A Törvényszék (második tanács) T 64/18. sz., Alfamicro kontra Bizottság ügyben 2019. június 28 án hozott ítélete ellen az Alfamicro – Sistemas de computadores, Sociedade Unipessoal, L.da által 2019. augusztus 21 én benyújtott fellebbezés
      (C-623/19. P. sz. ügy)
      (2019/C 348/14)
      Az eljárás nyelve: portugál

         Felek

         Fellebbező: Alfamicro – Sistemas de computadores, Sociedade Unipessoal, L.da (képviselők: G. Gentil Anastácio és D. Pissa Xarepe ügyvédek, valamint M. Stock da Cunha ügyvédjelölt)

         A másik fél az eljárásban: Európai Bizottság

         A fellebbező kérelmei

                  —

                  A Bíróság helyezze hatályon kívül a Törvényszék T-64/18. sz. ügyben hozott ítéletét.

                  —

                  A Bíróság semmisítse meg a 2017. december 13-i C(2017) 8839 végleges bizottsági határozatot.

                  —

                  A Bíróság az Európai Bizottságot kötelezze az összes költség viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek

      A fellebbező azt állítja, hogy a szerződéses hitelt keletkeztető tény maga a szerződés. Ezért, ha a Bizottságnak lehetősége volt megállapítás iránti keresetben megfogalmazni követeléseit, és nem tett így, az ítélet meghozatalát követően nem bocsáthat ki végrehajtható okiratokat fedezetlen hiteltartozásról.
      A Bizottság hatáskörrel való visszaélést követett el.
      Megállapító ítéletében (T-831/14) (1) a Törvényszék határozott a Bizottság azon hiteléről, amely a támogatási megállapodásból ered, nem pedig, amint azt tévesen a Törvényszék állítja, a könyvvizsgálat által lefedett időszakra vonatkozó, nem támogatható költségekből.
      Az ítélet rendelkező részéből, amely a megállapítás iránti kérelemről dönt (T-831/14), (2) semmiféle korlátozás nem következik, sem a hitelt érintően, sem az időszak vonatkozásában, sem pedig a költségeket illetően.
      Az egyetlen kötelezettségnek, a hitelnek a támogatási megállapítás értelmében egyetlen végrehajtható okirat felel meg.
      Nincs semmi értelme annak, hogy a Törvényszék véglegesen rögzít egy hitelt, és később a hitelező arra hivatkozik, hogy végül nem került minden összeg kiszámításra.
      A fellebbező azt állítja, hogy azon időponttól kezdődően, amikor benyújtanak egy megállapítás iránti, az uniós szerződéses hitel rögzítésére irányuló keresetet, a Bizottságnak tilos végrehajtható okiratokat kibocsátani anélkül, hogy referenciaként a Törvényszék ítéletét használja.
      ha a megállapítás iránti kereset tárgya az a szerződéses hitel, amelyek a Bizottság a jogosultja az adóssal szemben, a Törvényszéknek a hitel rögzítésére vonatkozó hatásköre kizárja a Bizottság azon hatáskörét, hogy az ítélettel szemben végrehajtható okiratokat bocsásson ki.

         (1)  EU:T:2019.453.

         (2)  Lásd: C-14/18. P. sz. ügy


title: T-499/19. sz. ügy: 2019. július 10-én benyújtott kereset – ZU kontra EKSZ

text:
               14.10.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 348/16

      2019. július 10-én benyújtott kereset – ZU kontra EKSZ
      (T-499/19. sz. ügy)
      (2019/C 348/16)
      Az eljárás nyelve: angol

         Felek

         Felperes: ZU (képviselő: C. Bernard-Glanz ügyvéd)

         Alperes: Európai Külügyi Szolgálat (EKSZ)

         Kérelmek

      A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:

                  —

                  semmisítse meg az EKSZ kinevezésre jogosult hatóságának 2018. augusztus 31-i és 2019. január 10-i határozatát, amely az Orvosi Szolgálat 2018. augusztus 30-i feljegyzését hajtja végre betegszabadság levonásával;

                  —

                  az alperest kötelezze a költségek viselésre.

         Jogalapok és fontosabb érvek

      Keresete alátámasztása érdekében a felperes három jogalapra hivatkozik.

                  1.

                  Az első jogalap a megfelelő ügyintézés elve és a gondoskodási kötelezettség megsértésén alapul, mivel a folyamatosan növekvő árajánlatok azt eredményezték, hogy a felperest tették nem igazolt módon felelőssé azért, hogy nem jelent meg Brüsszelben orvos vizsgálaton.

                  2.

                  A második jogalap a hatáskörrel való visszaélésen alapul, és a felperes az őt személyes elfogultság miatt szándékosan lejárató magatartásra hivatkozik.

                  3.

                  A harmadik jogalap nyilvánvaló értékelési hibán alapul azzal kapcsolatban, hogy változott-e a felperes jogi helyzete és nem vizsgálták ki alaposan, hogy miért a felperest tették felelőssé azért, hogy nem jelent meg orvosi vizsgálaton.


title: T-566/19. sz. ügy: 2019. augusztus 17-én benyújtott kereset – Scandlines Danmark és Scandlines Deutschland kontra Bizottság

text:
               14.10.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 348/17

      2019. augusztus 17-én benyújtott kereset – Scandlines Danmark és Scandlines Deutschland kontra Bizottság
      (T-566/19. sz. ügy)
      (2019/C 348/17)
      Az eljárás nyelve: angol

         Felek

         Felperesek: Scandlines Danmark ApS (Koppenhága, Dánia), Scandlines Deutschland GmbH (Hamburg, Németország) (képviselő: L. Sandberg-Mørch ügyvéd)

         Alperes: Európai Bizottság

         Kérelmek

      A felperesek azt kérik, hogy a Törvényszék:

                  —

                  semmisítse meg az Európai Bizottság 2019. július 22-i azon határozatát, amely részben elutasította a felperesek azon kérelmét, hogy – 2019. szeptember 5-ig vagy 2019 augusztusának végéig – hosszabbítsák meg az SA. 39078 (2019/C) (ex 2014/N) – A Fehmarnbelt-szoroson áthaladó állandó összeköttetésre irányuló projekt finanszírozása ügyben folytatott hivatalos vizsgálati eljárással összefüggő észrevételek előterjesztésére biztosított határidőt;

                  —

                  a Bizottságot kötelezze a költségek viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek

      Keresetének alátámasztása érdekében a felperesek két jogalapra hivatkoznak.

                  1.

                  Az első jogalap azon alapul, hogy a Bizottság megsértette az azon határozatának indokolására vonatkozó kötelezettségét, amelynek értelmében a kérdéses határidőt nem hosszabbítja meg 2019. szeptember 5-ig vagy 2019. augusztus 31-ig, mivel a megtámadott határozat nem tartalmaz indokolást e megtagadás alátámasztására, vagy legalábbis hiányos az indokolása.

                  2.

                  A második jogalap azon alapul, hogy a Bizottság megsértette az Eljárási Rendelet (1) 6. cikkének (1) bekezdését, ezáltal pedig a felperesek mint érintett felek azon jogát, hogy ténylegesen részt vegyenek az SA.39078 állami támogatással kapcsolatos hivatalos vizsgálati eljárásban, mivel a kérelmüket kellően megindokolták, továbbá az megalapozott és arányos volt.

         (1)  Az Európai Unió működéséről szóló szerződés 108. cikkének alkalmazására vonatkozó részletes szabályok megállapításáról szóló, 2015. július 13-i (EU) 2015/1589 tanácsi rendelet (HL 2015. L 248., 9. o.).


title: T-582/19. sz. ügy: 2019. augusztus 23-án benyújtott kereset – Victoria's Secret Stores Brand Management kontra EUIPO – Lacoste (LOVE PINK)

text:
               14.10.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 348/17

      2019. augusztus 23-án benyújtott kereset – Victoria's Secret Stores Brand Management kontra EUIPO – Lacoste (LOVE PINK)
      (T-582/19. sz. ügy)
      (2019/C 348/18)
      A keresetlevél nyelve:angol

         Felek

         Felperes: Victoria's Secret Stores Brand Management, Inc. (Reynoldsburg, Ohio, Egyesült Államok) (képviselő: J. Dickerson Solicitor)

         Alperes: az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala (EUIPO)

         A másik fél a fellebbezési tanács előtti eljárásban: Lacoste SA (Párizs, Franciaország)

         Az EUIPO előtti eljárás adatai

         A vitatott védjegy bejelentője: a felperes

         A vitatott védjegy: LOVE PINK európai uniós szóvédjegy – 11 853 389. sz. védjegybejelentés

         Az EUIPO előtti eljárás: felszólalási eljárás

         A megtámadott határozat: az EUIPO első fellebbezési tanácsának 2019. május 27- én hozott határozata (R 1078/2018-1. sz. ügy)

         Kereseti kérelmek

      A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:

                  —

                  részlegesen helyezze hatályon kívül a megtámadott határozatot annyiban, amennyiben az európai uniós védjegyrendelet 8. cikke (1) bekezdésének b) pontjára alapított felszólalási jogalappal kapcsolatos;

                  —

                  engedélyezze a 11 853 389 európai uniós védjegy lajstromozását;

                  —

                  az alperest kötelezze a költségek viselésére.

         Jogalap

                  —

                  Az (EU) 2017/1001 európai parlamenti és tanácsi rendelet 8. cikke (1) bekezdése b) pontjának megsértése.


title: T-583/19. sz. ügy: 2019. augusztus 23-án benyújtott kereset – Electrolux Home Products kontra EUIPO – D. Consult (FRIGIDAIRE)

text:
               14.10.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 348/18

      2019. augusztus 23-án benyújtott kereset – Electrolux Home Products kontra EUIPO – D. Consult (FRIGIDAIRE)
      (T-583/19. sz. ügy)
      (2019/C 348/19)
      A keresetlevél nyelve: angol

         Felek

         Felperes: Electrolux Home Products, Inc. (Charlotte, Észak-Karolina, Egyesült Államok) (képviselő: P. Brownlow solicitor)

         Alperes: az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala (EUIPO)

         A másik fél a fellebbezési tanács előtti eljárásban: D. Consult (Wattignies, Franciaország)

         Az EUIPO előtti eljárás adatai

         A vitatott védjegy jogosultja: a felperes

         A vitatott védjegy: FRIGIDAIRE európai uniós szóvédjegy – 71 241. sz. európai uniós védjegy

         Az EUIPO előtti eljárás: törlési eljárás

         A megtámadott határozat: az EUIPO ötödik fellebbezési tanácsának 2019. június 17-én hozott határozata (R 166/2018-5. sz. ügy)

         Kereseti kérelmek

      A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:

                  —

                  helyezze hatályon kívül a megtámadott határozatot;

                  —

                  helyezze hatályon kívül a törlési osztálynak az európai uniós védjegyet a szárítógépek, mosógépek, mosogatógépek és tűzhelyek vonatkozásában törlő, 2017. november 23-i 11921. sz. határozatát;

                  —

                  tartsa hatályában az európai uniós védjegyet a szárítógépek, mosógépek, mosogatógépek és tűzhelyek vonatkozásában;

                  —

                  az alperest kötelezze saját költségei és a felperes részéről felmerült költségek viselésére.

         Jogalapok

                  —

                  A fellebbezési tanács tévesen alkalmazta a jogot annak megállapításakor, hogy az európai uniós védjegy szárítógépeknek, mosógépeknek, mosogatógépeknek és tűzhelyeknek a felperes által németországi és belgiumi amerikai katonai támaszpontok részére történt eladásával bizonyított használata nem éri el az európai uniós védjegynek az (EU) 2017/1001 európai parlamenti és tanácsi rendelet 58 cikke szerinti használata mértékét;

                  —

                  a fellebbezési tanács tévesen alkalmazta az (EU) 2017/1001 európai parlamenti és tanácsi rendelet 58 cikkét azáltal, hogy nem vette figyelembe a felperes által a használatra vonatkozóan előterjesztett, a Johann Fouquet GmbH részére történt eladásokra irányuló bizonyítékot, amikor az európai uniós védjegy felperes általi, szárítógépek, mosógépek, mosogatógépek és tűzhelyek vonatkozásában történő használatának összességét vette számításba;

                  —

                  a fellebbezési tanács tévesen alkalmazta az (EU) 2017/1001 európai parlamenti és tanácsi rendelet 58 cikkét azáltal, hogy nem vette figyelembe a felperes által a használatra vonatkozóan előterjesztett, közösségi médiahasználatra irányuló bizonyítékot, amikor az európai uniós védjegy felperes általi, szárítógépek, mosógépek, mosogatógépek és tűzhelyek vonatkozásában történő használatának összességét vette számításba.


title: A Borgarting lagmannsrett 2019. július 4-i, az EFTA-Bírósághoz az F és G elleni büntetőeljárásban benyújtott tanácsadói vélemény iránti kérelme (E-5/19. sz. ügy)2019/C 378/04

text:
               7.11.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 378/4

      A Borgarting lagmannsrett 2019. július 4-i, az EFTA-Bírósághoz az F és G elleni büntetőeljárásban benyújtott tanácsadói vélemény iránti kérelme
      (E-5/19. sz. ügy)
      (2019/C 378/04)
      A Borgarting lagmannsrett (Borgarting fellebbviteli bíróság) 2019. július 4-én kelt, a Bíróság Hivatalához 2019. július 5-én beérkezett levelében tanácsadói vélemény iránti kérelmet nyújtott be az EFTA-Bírósághoz az F és G elleni büntetőeljárásban, az alábbi kérdéseket illetően:
      1.   A valós ügyletekhez kapcsolódó piacbefolyásolás tilalmának alkalmazása

      Összeegyeztethető-e a piaci visszaélésekről szóló irányelv 1. cikke (2) bekezdése a) pontjának első franciabekezdésével, hogy olyan ügyletekre, amelyek valósak, azaz amelyek során független felek között költség és kockázat teljes hatályú átruházására kerül sor, a „hamis vagy félrevezető jelzéseket ad, illetőleg valószínűsíthetően adhat” megfogalmazás utal?
      2.   Tényleges vételi és eladási érdekkel ellentétes ügyletek

      Összeegyeztethető-e a piaci visszaélésekről szóló irányelv 1. cikke (2) bekezdése a) pontjának első franciabekezdésével, hogy az egy helyes áron és nagyságrendben tett vételi vagy eladási megbízás, vagy egy végrehajtott és a piacon bejelentett ilyen ügylet ennek ellenére piacbefolyásolásnak tekintendő, ha úgy ítélik meg, hogy az a szóban forgó értékpapír vételére és eladására irányuló tényleges érdekkel kapcsolatban hamis benyomást kelt vagy félrevezető jelzéseket ad?
      3.   A szokásostól eltérő vagy mesterséges árszinten végbemenő ügyletek

      Összeegyeztethető-e a piaci visszaélésekről szóló irányelv 1. cikke (2) bekezdése a) pontjának második franciabekezdésével, hogy azt, hogy egy ár „a szokásostól eltérő” vagy „mesterséges” szinten van-e, a vételi vagy eladási megbízást vagy ügyletet végrehajtó befektető(k) egyedi előfeltételei alapján állapítják meg, ideértve például a stratégiát, a szóban forgó értékpapír értékelését és/vagy a piaci helyzet (kereslet és kínálat) megítélését, valamint azt az általános várakozást, hogy más befektetők a saját tényleges vételi és eladási érdekeiknek megfelelő legjobb áron adnak el és vásárolnak, és így például nem adnak el alacsonyabb áron, mint amennyit maguk hajlandóak lennének fizetni vétel esetén?
      Annak megállapítása során, hogy egy ár „a szokásostól eltérő” vagy „mesterséges” szinten van-e, összeegyeztethető-e a piaci visszaélésekről szóló irányelv 1. cikke (2) bekezdése a) pontjának második francia bekezdésével annak feltételezése, hogy egy egyedi vételi vagy eladási megbízás vagy ügylet tekinthető olyannak, mint ami létrehoz ilyen szintet?
      A piaci visszaélésekről szóló irányelv 1. cikke (2) bekezdése a) pontjának második francia bekezdésére figyelemmel, milyen mértékben és milyen körülmények között képes egy olyan értékpapírral kapcsolatos ügylet, amellyel nem kereskednek árverés (árverési mechanizmus) keretében, hanem amely két brókerház közötti közvetlen tárgyalások során jött létre, rögzíteni az árat?
      4.   Az ügylet vagy a vételi/eladási megbízás jogos indokai

      Összeegyeztethető-e a piaci visszaélésekről szóló irányelv 1. cikke (2) bekezdése a) pontjának második franciabekezdésével annak „jogos indoknak” való tekintése egy olyan ügylet vagy kereskedelmi megbízás végrehajtása során, amely megfelel az első és második francia bekezdésben foglalt feltételeknek, hogy az ügyletet vagy kereskedelmi megbízást végrehajtó fél:

                  —

                  más befektetők tényleges vételi vagy eladási érdekét kívánta felfedni,

                  —

                  előnyhöz kívánt jutni más befektetőknek a piacon jelen lévő tényleges vételi vagy eladási érdekkel kapcsolatos bizonytalanságából vagy információhiányából fakadóan, vagy

                  —

                  fel kívánta tárni, hogy létezik-e a kínálatra, a keresletre vagy az árra vonatkozó hamis információ a piacon.

            5.   Az információk terjesztése

      Összeegyeztethető-e a piaci visszaélésekről szóló irányelv 1. cikke (2) bekezdésének c) pontjával, hogy az információk „terjesztésének” minősül, ha:

                  —

                  a befektető azért adta át az információkat egy brókernek, hogy ő azt a piacon egy vagy több másik befektetőnek továbbadja, vagy

                  —

                  a bróker ténylegesen továbbadta az információkat egy vagy több másik befektetőnek a piacon, annak ellenére, hogy az információt még nem tették közzé vagy elérhetővé a nyilvánosság számára?


title: A Bíróság végzése (2019. július 26.) az E-1/17. sz., KÖLTSÉGEK Nettbuss AS kontra Konkurrenten.no AS ügyben (Költségek megállapítása – Megtérítendő költségek – Késedelmi kamat)2019/C 378/05

text:
               7.11.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 378/6

      A Bíróság végzése
      (2019. július 26.)
      az E-1/17. sz., KÖLTSÉGEK
      Nettbuss AS kontra Konkurrenten.no AS ügyben

         (Költségek megállapítása – Megtérítendő költségek – Késedelmi kamat)

      (2019/C 378/05)
      Az E-1/17. számú, KÖLTSÉGEK Nettbuss AS kontra Konkurrenten.no AS ügyben – KÉRELEM a Bíróság az E-1/17. sz., Konkurrenten.no kontra ESA ügyben 2017. december 22-én hozott végzésében (EFTA Ct. Rep. (bírósági jelentés) 2017, 989. o.) a Nettbuss AS részére megítélt költségek megállapítása iránt – a Páll Hreinsson elnökből (előadó bíró), valamint Bernd Hammermann bíróból és Ola Mestad (ad hoc) bíróból álló Bíróság 2019. július 26-án végzést hozott, melynek rendelkező része a következő:

                  1.

                  A Bíróság a Konkurrenten.no AS által a Nettbuss AS részére fizetendő költségek összegét 351 738 NOK-ban állapítja meg.

                  2.

                  Erre az összegre késedelmi kamatot kell felszámítani a jelen végzés kézbesítésétől az összeg megfizetésének időpontjáig. Az alkalmazandó kamatláb a Norvég Központi Bank által alkalmazott, a fizetés esedékessége szerinti hónap első naptári napján hatályban lévő jegybanki alapkamat 3,5 százalékponttal növelt összege.


title: A Bíróság ítélete (2019. augusztus 1.) az E-7/18. számú, a Norvég Vállalkozók Szövetsége (Næringslivets Hovedorganisasjon) által támogatott Fosen-Linjen AS kontra AtB AS ügyben (Közbeszerzés – 89/665/EGK irányelv – Elmaradt haszon megtérítése iránti kérelem – A jogsértés súlyossága – Egyenértékűség és tényleges érvényesülés elve)2019/C 378/07

text:
               7.11.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 378/8

         A Bíróság ítélete

         (2019. augusztus 1.)

         az E-7/18. számú,

         a Norvég Vállalkozók Szövetsége (Næringslivets Hovedorganisasjon) által támogatott Fosen-Linjen AS

         kontra

         AtB AS ügyben

         (Közbeszerzés – 89/665/EGK irányelv – Elmaradt haszon megtérítése iránti kérelem – A jogsértés súlyossága – Egyenértékűség és tényleges érvényesülés elve)

      (2019/C 378/07)
      Az E-7/18. számú, a Norvég Vállalkozók Szövetsége (Næringslivets Hovedorganisasjon) által támogatott Fosen-Linjen AS kontra AtB AS ügyben – a Bírósághoz a norvég Legfelsőbb Bíróság (Norges Høyesterett) által benyújtott KÉRELEM az EFTA-államok közötti, Felügyeleti Hatóság és Bíróság létrehozásáról szóló megállapodás 34. cikke alapján az árubeszerzésre és az építési beruházásra irányuló közbeszerzési szerződések odaítélésével kapcsolatos jogorvoslati eljárás alkalmazására vonatkozó törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezések összehangolásáról szóló, 1989. december 21-i 89/665/EGK tanácsi irányelv és különösen annak 2. cikke (1) bekezdése c) pontjának értelmezésével kapcsolatban – a Páll Hreinsson elnökből és előadó-bíróból, Bernd Hammermann bíróból és Ola Mestad (ad hoc) bíróból álló Bíróság 2019. augusztus 1-jén ítéletet hozott, amelynek rendelkező része a következő:
      Az árubeszerzésre és az építési beruházásra irányuló közbeszerzési szerződések odaítélésével kapcsolatos jogorvoslati eljárás alkalmazására vonatkozó törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezések összehangolásáról szóló, 1989. december 21-i 89/665/EGK tanácsi irányelv 2. cikke (1) bekezdésének c) pontja nem rendelkezik úgy, hogy a közbeszerzési szabályok megsértése önmagában is elegendő a jogsértés következtében kárt szenvedett személyek számára az elmaradt haszon miatti kártérítés megítélésére.


title: T-622/19. sz. ügy: 2019. szeptember 16-án benyújtott kereset – Ace of spades kontra EUIPO – Krupp és Borrmann (prestige champagne-os palack formája)

text:
               25.11.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 399/76

      2019. szeptember 16-án benyújtott kereset – Ace of spades kontra EUIPO – Krupp és Borrmann (prestige champagne-os palack formája)
      (T-622/19. sz. ügy)
      (2019/C 399/94)
      A keresetlevél nyelve: angol

         Felek

         Felperes: Ace of spades Holdings LLC (New York, New York, Egyesült Államok) (képviselő: A. Gómez López ügyvéd)

         Alperes: az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala (EUIPO)

         A többi fél a fellebbezési tanács előtti eljárásban: Gerhard Ernst Krupp (München, Németország) és Elmar Borrmann (Reith, Ausztria)

         Az EUIPO előtti eljárás adatai

         A vitatott védjegy bejelentője: a fellebbezési tanács előtti eljárásban részt vevő többi fél.

         A vitatott védjegy: európai uniós térbeli védjegy bejelentése (prestige champagne-os palack formája) – 16 255 821. sz. védjegybejelentés.

         Az EUIPO előtti eljárás: felszólalási eljárás.

         A megtámadott határozat: az EUIPO ötödik fellebbezési tanácsának 2019. június 26-án hozott határozata (R 3/2019-5. sz. ügy).

         Kereseti kérelmek

      A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:

                  —

                  adjon helyt a jelen keresetnek;

                  —

                  helyezze hatályon kívül a megtámadott határozatot az európai uniós védjegyről szóló rendelet 8. cikke (1) bekezdése b) pontjának és az európai uniós védjegyről szóló rendelet 8. cikke (5) bekezdésének téves alkalmazása miatt, és állapítsa meg, hogy az ütköző védjegyek között fennáll az összetéveszthetőség;

                  —

                  az alperest (és a beavatkozó felet, amennyiben utóbbi perbe bocsátkozik) kötelezze a költségek viselésére.

         Jogalapok

                  —

                  az (EU) 2017/1001 európai parlamenti és tanácsi rendelet 8. cikke (1) bekezdése b) pontjának megsértése;

                  —

                  az (EU) 2017/1001 európai parlamenti és tanácsi rendelet 8. cikke (5) bekezdésének megsértése.


title: C-704/19. sz. ügy: 2019. szeptember 20-án benyújtott kereset – Európai Bizottság kontra Spanyol Királyság

text:
               9.12.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 413/27

      2019. szeptember 20-án benyújtott kereset – Európai Bizottság kontra Spanyol Királyság
      (C-704/19. sz. ügy)
      (2019/C 413/33)
      Az eljárás nyelve: spanyol

         Felek

         Felperes: Európai Bizottság (képviselők: B. Stromsky és P. Němečková meghatalmazottak)

         Alperes: Spanyol Királyság

         Kereseti kérelmek

      A felperes azt kéri, hogy a Bíróság:

                  —

                  állapítsa meg, hogy a Spanyol Királyság, azáltal hogy az előírt határidőn belül nem hozta meg a Kasztília-La Mancha hatóságai által a digitális földfelszíni televíziózásnak a Kasztília-La Mancha távoli és kevésbé urbanizált területein történő kiépítésére odaítélt SA.27408 (C 24/10 [korábbi NN 37/10, korábbi CP 19/09]) állami támogatásról szóló, 2014. október 1-jei (EU) 2016/1385 bizottsági határozat (1) (közzétéve a HL 2016. augusztus 17-i L 222. számában) 1. cikkében jogellenesnek és a közös piaccal összeegyeztethetetlennek minősített támogatásoknak a fő kedvezményezettel, a Telecom Castilla-La Mancha S. A.-val való visszatéríttetéséhez szükséges intézkedéseket, és nem igazolta, hogy az említett támogatás szerint esedékes kifizetéseket megszüntette, illetve az előírt határidőn belül nem közölte a Bizottsággal a határozatnak való megfelelés érdekében meghozott intézkedéseket, nem teljesítette az EUMSZ 288. cikk negyedik bekezdéséből és a határozat 3. és 4. cikkéből eredő kötelezettségeit; és

                  —

                  a Spanyol Királyságot kötelezze a költségek viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek

      A Spanyol Királyság nem hajtotta végre a határozatot a határozat 4. cikkének (2) és (3) bekezdésében meghatározott határidőn belül.
      A Spanyol Királyság továbbra sem téríttette vissza a támogatás összegét a támogatás fő kedvezményezettjével, mégpedig a Telecom Castilla-La Mancha, S. A.-val. A Spanyol Királyság nem igazolta, hogy a határozat elfogadását követően megszüntetett minden kifizetést. A határozat tárgyát képező, a Telecom CLM-nek nyújtott támogatás teljes összege visszafizettetésének elmulasztása, és a támogatási program szerint esedékes kifizetések megszüntetését igazoló, megbízható bizonyítékok hiánya a határozat 3. cikke értelmében Spanyolországot terhelő kötelezettség megszegésének minősül.
      Ezenfelül a Spanyol Királyság az előírt határidőn belül nem közölte a Bizottsággal a határozat 4. cikkének (3) és (4) bekezdésében meghatározott, a határozat végrehajtásával kapcsolatban kért információkat.

         (1)  HL 2016. L 222., 52. o.


title: C-708/19. sz. ügy: A Finanzgericht Düsseldorf (Németország) által 2019. szeptember 25-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Von Aschenbach & Voss GmbH kontra Hauptzollamt Duisburg

text:
               9.12.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 413/28

      A Finanzgericht Düsseldorf (Németország) által 2019. szeptember 25-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Von Aschenbach & Voss GmbH kontra Hauptzollamt Duisburg
      (C-708/19. sz. ügy)
      (2019/C 413/34)
      Az eljárás nyelve: német

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Finanzgericht Düsseldorf

         Az alapeljárás felei

         Felperes: Von Aschenbach & Voss GmbH

         Alperes: Hauptzollamt Duisburg

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1.

                  Érvénytelen-e a Kínai Népköztársaságból származó egyes alumíniumfóliák behozatalára a 925/2009/EK tanácsi rendelettel kivetett végleges dömpingellenes vámnak a kismértékben módosított egyes alumíniumfóliák behozatalára történő kiterjesztéséről szóló, 2017. február 16-i (EU) 2017/271 bizottsági végrehajtási rendelet (1) 1. cikkének (1) bekezdése, mivel ellentétes az Európai Unióban tagsággal nem rendelkező országokból érkező dömpingelt behozatallal szembeni védelemről szóló, 2016. június 8-i (EU) 2016/1036 európai parlamenti és tanácsi rendelet (2) 13. cikkének (1) bekezdésével, mivel e rendelkezés az 1225/2009/EK tanácsi rendelet 11. cikkének (2) bekezdése szerinti hatályvesztési felülvizsgálatot követően a Kínai Népköztársaságból származó egyes alumíniumfóliák behozatalára vonatkozó végleges dömpingellenes vám kivetéséről és a Brazíliából származó egyes alumíniumfóliák behozatalára vonatkozó eljárás megszüntetéséről szóló, 2015. december 17-i (EU) 2015/2384 bizottsági végrehajtási rendelet (3) szerint a háztartási alumíniumfóliára kivetett dömpingellenes vámot kiterjesztette a továbbfeldolgozásra szánt alumíniumfóliára is, és csak a 2017/271 végrehajtási rendelet 1. cikkének (4) bekezdésében foglalt feltételek mellett írja elő a továbbfeldolgozásra szánt alumíniumfóliának a dömpingellenes vám alóli mentesítését?

                  2.

                  Érvénytelen-e a 2017/271 végrehajtási rendelet 1. cikkének (1) bekezdése, mivel a Bizottság nyilvánvaló értékelési hibát követett el a 2017/271 végrehajtási rendelet elfogadása során, mivel nem kellően megalapozott az a feltételezése, hogy a vizsgált termékek 80 %-a kismértékben módosított termék?

                  3.

                  Érvénytelen-e a 2017/271 végrehajtási rendelet 1. cikkének (1) bekezdése, mivel a Bizottság nyilvánvaló értékelési hibát követett el a 2017/271 végrehajtási rendelet elfogadása során, mivel nem vizsgálta a behozott alumíniumfóliának az Európai Unióban történő végfelhasználását?

         (1)  HL 2017. L 40., 51. o.

         (2)  HL 2016. L 176., 21. o.

         (3)  HL 2015. L 332., 63. o.


title: C-718/19. sz. ügy: A Cour constitutionnelle (Belgium) által 2019. szeptember 27-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Ordre des barreaux francophones et germanophone, Association pour le droit des Étrangers ASBL, Coordination et Initiatives pour et avec les Réfugiés et Étrangers ASBL, Ligue des Droits de l'Homme ASBL, Vluchtelingenwerk Vlaanderen ASBL kontra Conseil des ministres

text:
               9.12.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 413/29

      A Cour constitutionnelle (Belgium) által 2019. szeptember 27-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Ordre des barreaux francophones et germanophone, Association pour le droit des Étrangers ASBL, Coordination et Initiatives pour et avec les Réfugiés et Étrangers ASBL, Ligue des Droits de l'Homme ASBL, Vluchtelingenwerk Vlaanderen ASBL kontra Conseil des ministres
      (C-718/19. sz. ügy)
      (2019/C 413/35)
      Az eljárás nyelve: francia

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Cour constitutionnelle

         Az alapeljárás felei

         Indítványozók: Ordre des barreaux francophones et germanophone, Association pour le droit des Étrangers ASBL, Coordination et Initiatives pour et avec les Réfugiés et Étrangers ASBL, Ligue des Droits de l'Homme ASBL, Vluchtelingenwerk Vlaanderen ASBL

         Ellenérdekű fél: Conseil des ministres

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1)

                  Az uniós jogot és különösen az Európai Unió működéséről szóló szerződés 20. cikkét és 21. cikkét, valamint az Unió polgárainak és családtagjaiknak a tagállamok területén történő szabad mozgáshoz és tartózkodáshoz való jogáról, valamint az 1612/68/EGK rendelet módosításáról, továbbá a 64/221/EGK, a 68/360/EGK, a 72/194/EGK, a 73/148/EGK, a 75/34/EGK, a 75/35/EGK, a 90/364/EGK, a 90/365/EGK és a 93/96/EGK irányelv hatályon kívül helyezéséről szóló, 2004. április 29-i 2004/38/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvet (1) úgy kell-e értelmezni, hogy azokkal ellentétes az olyan nemzeti szabályozás, amely az uniós polgárokra és családtagjaikra hasonló rendelkezéseket alkalmaz, mint a harmadik államok állampolgárait illetően a harmadik országok illegálisan [helyesen: jogellenesen] tartózkodó állampolgárainak visszatérésével kapcsolatban a tagállamokban használt közös normákról és eljárásokról szóló, 2008. december 16-i 2008/115/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv 7. cikkének (3) bekezdését átültető rendelkezések, vagyis olyan rendelkezéseket, amelyek lehetővé teszik az uniós polgár vagy családtagjának arra kötelezését, hogy a szökés bármely veszélyének elkerülése érdekében a tartózkodási jogot közrendi okokból megszüntető határozat meghozatalát követően az ország területének elhagyására előírt határidő alatt, vagy e határidő meghosszabbítása alatt tegyenek eleget a megelőző intézkedéseknek?

                  2)

                  Az uniós jogot és különösen az Európai Unió működéséről szóló szerződés 20. cikkét és 21. cikkét, valamint az Unió polgárainak és családtagjaiknak a tagállamok területén történő szabad mozgáshoz és tartózkodáshoz való jogáról, valamint az 1612/68/EGK rendelet módosításáról, továbbá a 64/221/EGK, a 68/360/EGK, a 72/194/EGK, a 73/148/EGK, a 75/34/EGK, a 75/35/EGK, a 90/364/EGK, a 90/365/EGK és a 93/96/EGK irányelv hatályon kívül helyezéséről szóló, 2004. április 29-i 2004/38/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvet úgy kell-e értelmezni, hogy azokkal ellentétes az olyan nemzeti szabályozás, amely az uniós polgárok és családtagjaik esetében, akik nem tettek eleget a tartózkodási jogot közrendi vagy közbiztonsági okból megszüntető határozatnak, az ugyanebben a helyzetben a harmadik államok állampolgáraikra alkalmazandóval azonos rendelkezést ír elő a kiutasítás céljából foganatosított őrizet maximális időtartamát – vagyis nyolc hónapot – illetően?

         (1)  HL 2004. L 158., 77. o., magyar nyelvű különkiadás 5. fejezet, 5. kötet, 46. o.; helyesbítés: HL 2009. L 274., 47. o.


title: C-724/19. sz. ügy: A Spetsializiran nakazatelen sad (Bulgária) által 2019. október 1-jén benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – HP elleni büntetőeljárás

text:
               9.12.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 413/30

      A Spetsializiran nakazatelen sad (Bulgária) által 2019. október 1-jén benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – HP elleni büntetőeljárás
      (C-724/19. sz. ügy)
      (2019/C 413/36)
      Az eljárás nyelve: bolgár

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Spetsializiran nakazatelen sad

         Az alap-büntetőeljárás résztvevője

      HP

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

      Összeegyeztethető-e a 2014/41 irányelv (1) 2. cikke c) pontjának i. alpontjával, valamint az egyenértékűség elvével az olyan nemzeti jogszabály (a Zakon za Evropeyskata zapoved za razsledvane [az európai nyomozási határozatról szóló törvény] 5. cikke (1) bekezdésének 1. pontja), amely szerint a büntetőeljárásnak a bírósági eljárást megelőző szakaszában a távközléssel összefüggő forgalmi és tartózkodási adatok átadását érintő európai nyomozási határozat kibocsátása tekintetében az ügyész a hatáskörrel rendelkező hatóság, miközben hasonló belföldi esetekben a bíróság az erre hatáskörrel rendelkező hatóság?
      Pótolja-e az ilyen európai nyomozási határozatnak a végrehajtó állam hatáskörrel rendelkező hatósága (ügyész vagy nyomozási bíró) által történő elismerése a kibocsátó állam nemzeti joga szerint szükséges bírósági határozatot?

         (1)  A büntetőügyekben kibocsátott európai nyomozási határozatról szóló, 2014. április 3-i 2014/41/EU európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL 2014. L 130., 1. o.; helyesbítés: HL 2015. L 143., 16. o.).


title: C-735/19. sz. ügy: Az Augstākā tiesa (Senāts) (Lettország) által 2019. október 7-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Euromin Holdings (Cyprus) Limited contra Finanšu un kapitāla tirgus komisija

text:
               9.12.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 413/31

      Az Augstākā tiesa (Senāts) (Lettország) által 2019. október 7-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Euromin Holdings (Cyprus) Limited contra Finanšu un kapitāla tirgus komisija
      (C-735/19. sz. ügy)
      (2019/C 413/37)
      Az eljárás nyelve: lett

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Augstākā tiesa (Senāts)

         Az alapeljárás felei

         Felperes: Euromin Holdings (Cyprus) Limited

         Alperes: Finanšu un kapitāla tirgus komisija

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1.

                  Ellentétes-e a nyilvános vételi ajánlatról szóló, 2004. április 21-i 2004/25/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv 5. cikkének helyes alkalmazásával az olyan nemzeti szabályozás, amely előírja, hogy a visszavásárlásra vonatkozó ajánlattételi kötelezettség esetén a részvény árát úgy kell kiszámolni, hogy az érintett társaság nettó eszközértékét (amelyben a nem ellenőrző – kisebbségi – részesedéseket kimutatják) el kell osztani a kibocsátott részvények számával?

                  2.

                  Ha első kérdésre nemleges válasz adandó abban az értelemben, hogy az érintett társaság nettó eszközértékeiben nem kell kimutatni a nem ellenőrző vagy kisebbségi részesedéseket, tisztán meghatározottnak tekinthető-e – a nyilvános vételi ajánlatról szóló, 2004. április 21-i 2004/25/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv 5. cikke (4) bekezdése második albekezdésének értelmében – a részvény árának olyan meghatározási módszere, amelynek megértéséhez az ítélkezési gyakorlat egyik jogfejlesztési módszerét, a szűkítő teleológiai értelmezést kell alkalmazni?

                  3.

                  Összeegyeztethető-e a nyilvános vételi ajánlatról szóló, 2004. április 21-i 2004/25/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv 5. cikkének (4) bekezdésével, vagyis a méltányos ár megállapításával az olyan szabályozás, amely előírja, hogy a következő három változat közül a legmagasabbat kell választani:

                              3.1.

                              az az ár, amelyért az ajánlattevő vagy a vele egyetértésben eljáró személyek az érintett társaság részvényeit a megelőző 12 hónapban megvásárolták. Ha a részvényeket eltérő árakon vásárolták meg, a visszavásárlási árat a visszavásárlásra vonatkozó ajánlattételi kötelezettség keletkezését megelőző 12 hónapban történő részvényszerzések során alkalmazott árak közül a legmagasabb ár jelenti;

                              3.2.

                              a részvény súlyozott átlagára azon a szabályozott piacon vagy azon multilaterális kereskedési rendszerben, amely az utolsó 12 hónapban az érintett részvények legnagyobb ügyleti forgalmával rendelkezett. A részvény súlyozott átlagárát a visszavásárlásra vonatkozó ajánlattételi kötelezettség keletkezését megelőző 12 hónap alapján számítják ki;

                              3.3.

                              a részvénynek az érintett társaság nettó eszközértékének és a kibocsátott részvények számának hányadosaként számított értéke. A nettó eszközértéket úgy számítják ki, hogy az érintett társaság eszközelemeinek teljes összegéből levonják a saját részvényeket és a kötelezettségeket képező részt. Ha az érintett társaság eltérő nominális értékű részvényekkel rendelkezik, a nettó eszközértéket olyan százalékos arányban kell felosztani, amelyet a részvény egyes nominális értékei az alaptőkében képviselnek?

                  4.

                  Ha a nemzeti jog által meghatározott számítási módszer, a nyilvános vételi ajánlatról szóló, 2004. április 21-i 2004/25/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv 5. cikke (4) bekezdésének második albekezdése által [a tagállamoknak] biztosított mérlegelési mozgástér alkalmazásával, magasabb árat eredményez, mint az 5. cikk (4) bekezdésének első albekezdése, összeegyeztethető-e az irányelv céljával a mindig legmagasabb ár választása?

                  5.

                  Ha az európai uniós jog helytelen alkalmazásából adódóan valamelymagánszemélyt kár éri, előírhat-e a nemzeti jog valamilyen korlátozást az említett kár megtérítése tekintetében, ha e korlátozást a nemzeti jog helytelen alkalmazása folytán elszenvedett kárra és az uniós jog helytelen alkalmazása folytán elszenvedett kárra egyaránt alkalmazni kell?

                  6.

                  Biztosítanak-e jogokat a magánszemélyek számára a nyilvános vételi ajánlatról szóló, 2004. április 21-i 2004/25/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv jelen ügyre alkalmazandó rendelkezései, vagyis teljesül-e az állami felelősség megállapításának megfelelő feltétele?


title: C-736/19. sz. ügy: Az Augstākā tiesa (Senāts) (Lettország) által 2019. október 7-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – ZS „Plaukti” kontra Lauku atbalsta dienests

text:
               9.12.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 413/32

      Az Augstākā tiesa (Senāts) (Lettország) által 2019. október 7-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – ZS „Plaukti” kontra Lauku atbalsta dienests
      (C-736/19. sz. ügy)
      (2019/C 413/38)
      Az eljárás nyelve: lett

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Augstākā tiesa (Senāts)

         Az alapeljárás felei

         Felperes:„ZS Plaukti”

         Alperes: Lauku atbalsta dienests

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1)

                  Alkalmazható-e a vidékfejlesztési támogatási intézkedésekre vonatkozó ellenőrzési eljárások, valamint a kölcsönös megfeleltetés végrehajtása tekintetében az 1698/2005/EK tanácsi rendelet végrehajtására vonatkozó részletes szabályok megállapításáról szóló, 2011. január 27-i 65/2011/EU bizottsági rendelet (1) 16. cikke (5) bekezdésének harmadik albekezdése olyan esetben, amelyben a kérelmező nem teljesítette az azon terület kaszálására vonatkozó feltételeket, amelyre a legelők biológiai sokféleségének megőrzését célzó támogatást kért (az 1698/2005 rendelet (2) 39. cikkének (3) bekezdésében foglalt, kötelező érvényű minimumkövetelményeken túlmutató feltétel), és a terménycsoportban semmilyen változás nem állapítható meg?

                  2)

                  Egyetlen jogsértés miatt előírható–e egyidejűleg a 2011. január 27-i 65/2011/EU bizottsági rendelet 16. cikke (5) bekezdésének harmadik albekezdésében meghatározott szankció és a 65/2011 rendelet 18. cikke (1) bekezdésének a) pontjában foglalt szankció?

                  3)

                  Ellentétes-e a 2009. január 19-i 73/2009/EK tanácsi rendeletnek (3) a 2005. szeptember 20-i 1698/2005/EK tanácsi rendelet 39. cikke (3) bekezdésével összefüggésben értelmezett 4. és 6. cikkével az olyan nemzeti szabályozás, amely azt írja elő, hogy ugyanazon feltétel egyszerre lehet kötelező érvényű minimumfeltétel (követelmény) és kötelező érvényű minimumfeltételeken túlmutató követelmény (agrár-környezetvédelmi támogatás kifizetésére vonatkozó feltétel)?

         (1)  HL 2011. L 25., 8. o.

         (2)  Az Európai Mezőgazdasági Vidékfejlesztési Alapból (EMVA) nyújtandó vidékfejlesztési támogatásról szóló, 2005. szeptember 20-i 1698/2005/EK tanácsi rendelet (HL 2005. L 277., 1. o.)

         (3)  A közös agrárpolitika keretébe tartozó, mezőgazdasági termelők részére meghatározott közvetlen támogatási rendszerek közös szabályainak megállapításáról és a mezőgazdasági termelők részére meghatározott egyes támogatási rendszerek létrehozásáról, az 1290/2005/EK, a 247/2006/EK és a 378/2007/EK rendelet módosításáról, valamint az 1782/2003/EK rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló, 2009. január 19-i 73/2009/EK tanácsi rendelet (HL 2009. L 30. 16. o.)


title: C-737/19. sz. ügy: A tribunal administratif de Montreuil (Franciaország) által 2019. október 7-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Bank of China Limited kontra Ministre de l'Action et des Comptes publics

text:
               9.12.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 413/33

      A tribunal administratif de Montreuil (Franciaország) által 2019. október 7-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Bank of China Limited kontra Ministre de l'Action et des Comptes publics
      (C-737/19. sz. ügy)
      (2019/C 413/39)
      Az eljárás nyelve: francia

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Tribunal administratif de Montreuil

         Az alapeljárás felei

         Felperes: Bank of China Limited

         Alperes: Ministre de l'Action et des Comptes publics

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1)

                  A 2019. január 24-i Morgan Stanley & Co International plc kontra Ministre de l’Économie et des Finances ítélet (C-165/17) megoldásai alkalmazandók-e abban az esetben, ha valamely fióktelep valamely tagállamban egyrészt héaköteles ügyleteket teljesít, másrészt szolgáltatásokat nyújt a valamely harmadik államban letelepedett székhelye és fióktelepei számára?

                  2)

                  Amennyiben a valamely [tag]államban alapított fióktelep az általa valamely harmadik államban található székhelye javára nyújtott szolgáltatásokkal összefüggésben a részéről felmerült költségek, vagyis a banki és pénzügyi szolgáltatások exportja után követel levonási jogot, az adóalany a [közös hozzáadottértékadó-rendszerről szóló, 2006. november 28-i 2006/112/EK tanácsi irányelv (HL 2006. L 347., 1. o.; helyesbítések: HL 2007. L 335., 60. o.; HL 2015. L 323., 31. o.)] 169. cikk a) pontja alapján vagy e cikk c) pontja alapján vonhatja le a hozzáadottérték-adót?

                  3)

                  Az első kérdésre adandó igenlő válasz esetén, és amennyiben a fióktelep a 169. cikk a) pontja alapján igényelheti az adólevonást, a valamely harmadik államban letelepedett székhely által végrehajtott banki ügyletek mely feltételek esetén tekinthetők úgy, hogy jogosultságot biztosítanak a levonásra, ha e banki ügyleteket olyan tagállamban teljesítették, amelynek területén a hozzáadottérték-adóval terhelt költségek felmerültek? Az első kérdésre adandó igenlő válasz esetén és amennyiben a fióktelep a 169. cikk c) pontja alapján igényelhet adólevonást, a megrendelő mely feltételek esetén tekinthető az Európai Unió területén kívül letelepedettnek akkor, ha a fióktelep az Európai Unióban van, és az a székhellyel egyetlen jogalanyt képez?


title: C-739/19. sz. ügy: A Supreme Court (Írország) által 2019. október 7-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – VK kontra An Bord Pleanála

text:
               9.12.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 413/34

      A Supreme Court (Írország) által 2019. október 7-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – VK kontra An Bord Pleanála
      (C-739/19. sz. ügy)
      (2019/C 413/40)
      Az eljárás nyelve: angol

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Supreme Court

         Az alapeljárás felei

         Fellebbező: VK

         Ellenérdekű fél: An Bord Pleanála

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1.

                  El van-e zárva valamely tagállam attól, hogy a módosított, 1977. március 22-i 77/249/EGK irányelv (1) 5. cikkében biztosított azon lehetőséggel éljen, amely megengedi, hogy valamely tagállam a bírósági eljárásban való ügyfélképviselettel kapcsolatos tevékenységek ellátása során előírja az ügyvédekkel szemben, hogy „eljárásuk során működjenek együtt egy, a szóban forgó bírói testület előtt eljárásra jogosult olyan ügyvéddel, aki szükség esetén e testület előtt felel”, minden olyan esetben, amikor a vendégügyvéd által képviselni kívánt fél ilyen eljárásban személyesen is jogosult eljárni?

                  2.

                  Amennyiben az 1. kérdésre nemleges választ kell adni, mely tényezők alapján kell a nemzeti bíróságnak vizsgálnia, hogy az „együttműködési” kötelezettség előírása megengedhető-e?

                  3.

                  Különösen, a korlátozott „együttműködési” kötelezettségnek a jelen előzetes döntéshozatalra utaló végzésben korábban ismertetett módon történő előírása az ügyvédek szolgáltatásnyújtási szabadságába történő olyan arányos beavatkozásnak minősülne-e, amely a jogi szolgáltatások fogyasztói védelmének és a gondos igazságszolgáltatás biztosításának igényéhez egyaránt fűződő közérdekre tekintettel igazolható?

                  4.

                  Amennyiben a 3. kérdésre igenlő választ kell adni, ez az álláspont minden körülmény esetén alkalmazandó-e, és ha nem, mely tényezőket kell a nemzeti bíróságnak figyelembe vennie annak eldöntése során, hogy valamely konkrét esetben ilyen követelmény előírható-e?

         (1)  Az ügyvédi szolgáltatásnyújtás szabadsága tényleges gyakorlásának elősegítéséről szóló, 1977. március 22-i 77/249/EGK tanácsi irányelv (HL 1977. L 78., 17. o.; magyar nyelvű különkiadás 6. fejezet, 1. kötet, 52. o.).


title: C-741/19. sz. ügy: A Cour d'appel de Paris (Franciaország) által 2019. október 8-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Moldovai Köztársaság kontra Komstroy társaság, az Energoalians társaság jogutódjaként eljárva

text:
               9.12.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 413/34

      A Cour d'appel de Paris (Franciaország) által 2019. október 8-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Moldovai Köztársaság kontra Komstroy társaság, az Energoalians társaság jogutódjaként eljárva
      (C-741/19. sz. ügy)
      (2019/C 413/41)
      Az eljárás nyelve: francia

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Cour d'appel de Paris (Franciaország)

         Az alapeljárás felei

         Felperes: Moldovai Köztársaság

         Alperes: Komstroy társaság, az Energoalians társaság jogutódjaként eljárva

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  —

                  Úgy kell-e értelmezni az Energia Charta Egyezmény 1. cikkének (6) bekezdését, hogy egy villamosenergia-szolgáltatási szerződésből származó követelés, amely a befektető részéről nem járt a fogadó országban semmilyen vagyoni hozzájárulással, e cikk értelmében vett „befektetésnek” tekinthető?

                  —

                  Úgy kell-e értelmezni az Energia Charta Egyezmény 26. cikkének (1) bekezdését, hogy a szerződő államokon kívüli valamely gazdasági szereplő által létrehozott valamely követelésnek az egyik szerződő fél befektetője általi megszerzése „befektetésnek” tekinthető?

                  —

                  Úgy kell-e értelmezni az Energia Charta Egyezmény 26. cikkének (1) bekezdését, hogy egy befektetőt – a fogadó állam határára szállított villamos energia szolgáltatására vonatkozói szerződéséből eredően – megillető követelés egy másik szerződő fél területén létrehozott befektetésnek tekinthető anélkül, hogy e befektető az utóbbi szerződő fél területén bármilyen gazdasági tevékenységet végezne?”


title: C-745/19. sz. ügy: A Sofiyski rayonen sad (Bulgária) által 2019. október 10-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – PH, OI kontra „Eurobank Bulgaria” AD

text:
               9.12.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 413/35

      A Sofiyski rayonen sad (Bulgária) által 2019. október 10-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – PH, OI kontra „Eurobank Bulgaria” AD
      (C-745/19. sz. ügy)
      (2019/C 413/42)
      Az eljárás nyelve: bolgár

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Sofiyski rayonen sad

         Az alapeljárás felei

         Felperesek: PH, OI

         Alperes:„Eurobank Bulgaria” AD

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1)

                  Amennyiben bebizonyosodik valamely, egy vállalkozás és egy fogyasztó között létrejött hitelszerződésben alkalmazott, a kamatláb egyoldalú módosítására vonatkozó szerződési feltétel tisztességtelen jellege, kiindulhat-e a nemzeti bíróság abból, hogy a szerződés alapján fizetendő kamatot (az eredeti szerződésben foglalt eltérő megállapodás ellenére) a hitelösszeg kifizetésének időpontjában meghatározott mértékben állapították meg?

                  2)

                  Az első kérdésre adandó nemleges válasz esetén megítélhet-e egyáltalán kamatokat a nemzeti bíróság olyan tisztességtelen szerződési feltétel fennállása esetén, amely a szerződés szerinti változó kamatlábat nem jogszerű módszerrel határozza meg?

                  3)

                  Milyen hatást fejt ki az első két kérdésre adandó válaszra az a körülmény, hogy a fogyasztó a hitel folyamatos visszafizetése során a kamatláb meghatározására vonatkozó olyan módszer alkalmazásához járult hozzá, amely nem alkalmaz tisztességtelen feltételeket?


title: C-787/19. sz. ügy: 2019. október 23-án benyújtott kereset – Európai Bizottság kontra Osztrák Köztársaság

text:
               9.12.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 413/36

      2019. október 23-án benyújtott kereset – Európai Bizottság kontra Osztrák Köztársaság
      (C-787/19. sz. ügy)
      (2019/C 413/43)
      Az eljárás nyelve: német

         Felek

         Felperes: Európai Bizottság (képviselők: J. Jokubauskaitė és M. Wasmeier meghatalmazottak)

         Alperes: Osztrák Köztársaság

         Kereseti kérelmek

                  —

                  A Bíróság állapítsa meg, hogy az Osztrák Köztársaság – mivel kizárja az utazási irodákra vonatkozó hozzáadottértékadó-szabályozás alól az olyan adóalanyoknak nyújtott utazási szolgáltatásokat, amelyek azokat vállalkozásuk keretében használják, és lehetővé teszi az utazási irodák számára, hogy amennyiben alkalmazandó rájuk a hivatkozott különös szabályozás, összesítve határozzák meg a szolgáltatások csoportjaira vagy az adómegállapítási időszakban nyújtott összes szolgáltatásra vonatkozó hozzáadottértékadó-alapot – nem teljesítette a közös hozzáadottértékadó-rendszerről szóló, 2006. november 28-i 2006/112/EK tanácsi irányelv (1) 73. cikkéből, valamint 306–310. cikkéből eredő kötelezettségeit;

                  —

                  Az Osztrák Köztársaságot kötelezze a költségek viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek

      A felperes úgy érvel, hogy az Ausztriában előírt, a hozzáadottérték-adó utazási szolgáltatások esetében történő megállapításáról szóló szabályozás nem egyeztethető össze a 2006/112 irányelvvel Ezen irányelv a 306–310. cikkében különös szabályozást ír elő, amely szerint az utazási iroda által az ügyfél részére teljesített utazási szolgáltatásokat egységes szolgáltatásnak kell tekinteni. Az osztrák jog ettől megengedhetetlen módon eltér.
      A felperes szerint először is megengedhetetlen, hogy kizárják e különös szabályozás alkalmazása alól azon adóalanyokat, amelyek az utazási szolgáltatásokat vállalkozásuk keretében használják. A Bíróság már a 2013. szeptember 26-i Bizottság kontra Spanyolország ítéletében (C-189/11, EU:C:2013:587) kimondta, hogy az említett különös szabályozást nemcsak a magánszemély végső fogyasztóknak, hanem az adóköteles vállalkozásoknak nyújtott szolgáltatásokra is alkalmazni kell. A tagállamok annak alkalmazását nem korlátozhatják az előbbire. Ezt a Bíróság a 2018. február 8-i Bizottság kontra Németország ítéletében (C-380/16, EU:C:2018:76), ismét megerősítette.
      Másodszor az osztrák hozzáadottértékadó-jogban előírt számítási mód összeegyeztethetetlen a 2006/112 irányelvvel. Ezen irányelv 73. cikke és 306–310. cikke alapján az adóalapot minden utazás esetében külön kell megállapítani. Ezen irányelv 73. cikke és 306–310. cikke alapján az adóalapot minden utazás esetében külön kell megállapítani. Ezzel szemben az osztrák jog az árrés átalányjellegű számítását teszi lehetővé „szolgáltatáscsoportok esetében”, illetve a meghatározott időszakban bonyolított valamennyi utazás esetében. A Bíróság az előzőekben említett ítéletekben is megállapította, hogy az ilyen összesítés nem felel meg a közös hozzáadottértékadó-rendszernek.

         (1)  HL 2006. L 347., 1. o.


title: T-586/14. RENV. sz. ügy: A Törvényszék 2019. szeptember 24-i ítélete – Xinyi PV Products (Anhui) Holdings kontra Bizottság („Dömping – Kínából származó szolárüveg behozatala – Az 1225/2009/EK rendelet 2. cikke (7) bekezdésének b) és c) pontja (jelenleg az (EU) 2016/1036 rendelet 2. cikke (7) bekezdésének b) és c) pontja) – Piacgazdasági feltételek alapján működő vállalkozás jogállás – A »vállalkozások termelési költségei és pénzügyi helyzete jelentős torzulásának« fogalma – Adókedvezmények – Nyilvánvaló értékelési hiba”)

text:
               9.12.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 413/38

      A Törvényszék 2019. szeptember 24-i ítélete – Xinyi PV Products (Anhui) Holdings kontra Bizottság
      (T-586/14. RENV. sz. ügy) (1)

      („Dömping - Kínából származó szolárüveg behozatala - Az 1225/2009/EK rendelet 2. cikke (7) bekezdésének b) és c) pontja (jelenleg az (EU) 2016/1036 rendelet 2. cikke (7) bekezdésének b) és c) pontja) - Piacgazdasági feltételek alapján működő vállalkozás jogállás - A »vállalkozások termelési költségei és pénzügyi helyzete jelentős torzulásának« fogalma - Adókedvezmények - Nyilvánvaló értékelési hiba”)
      (2019/C 413/45)
      Az eljárás nyelve: angol

         Felek

         Felperes: Xinyi PV Products (Anhui) Holdings Ltd (Anhui, Chine) (képviselő: Y. Melin ügyvéd)

         Alperes: Európai Bizottság (képviselők: L. Flynn és T. Maxian Rusche meghatalmazottak)

         Az alperest támogató beavatkozó: GMB Glasmanufaktur Brandenburg GmbH (Tschernitz, Németország) (képviselő: R. MacLean ügyvéd)

         Az ügy tárgya

      A Kínai Népköztársaságból származó szolárüveg behozatalára vonatkozó végleges dömpingellenes vám kivetéséről és a kivetett ideiglenes vám végleges beszedéséről szóló, 2014. május 13-i 470/2014/EU bizottsági végrehajtási rendelet (HL 2014. L 142., 1. o.) megsemmisítése iránt az EUMSZ 263. cikk alapján benyújtott kérelem.

         Az ítélet rendelkező része

                  1)

                     A Törvényszék megsemmisíti a Kínai Népköztársaságból származó szolárüveg behozatalára vonatkozó végleges dömpingellenes vám kivetéséről és a kivetett ideiglenes vám végleges beszedéséről szóló, 2014. május 13-i 470/2014/EU bizottsági végrehajtási rendeletet.

                  2)

                     Az Európai Bizottság a saját költségein felül viseli a Xinyi PV Products (Anhui) Holdings Ltd részéről a beavatkozáshoz kapcsolódó költségek kivételével felmerült költségeket is.

                  3)

                     A GMB Glasmanufaktur Brandenburg GmbH a saját költségein felül viseli a beavatkozásával kapcsolatban a Xinyi PV Products (Anhui) Holdings Ltd részéről felmerült költségeket is.

         (1)  HL C 372., 2014.10.20.


title: T-755/15. és T-759/15. sz. ügy: A Törvényszék 2019. szeptember 24-i ítélete – Luxemburg és Fiat Chrysler Finance Europe kontra Bizottság („Állami támogatások – Luxemburg által végrehajtott támogatás – A támogatást a belső piaccal összeegyeztethetetlennek és jogellenesnek nyilvánító és a visszatéríttetését elrendelő határozat – Feltételes adómegállapítási határozat [tax ruling] – Előny – A szokásos piaci ár elve – Szelektív jelleg – Vélelem – A verseny korlátozása – Visszatéríttetés”)

text:
               9.12.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 413/39

      A Törvényszék 2019. szeptember 24-i ítélete – Luxemburg és Fiat Chrysler Finance Europe kontra Bizottság
      (T-755/15. és T-759/15. sz. ügy) (1)

      („Állami támogatások - Luxemburg által végrehajtott támogatás - A támogatást a belső piaccal összeegyeztethetetlennek és jogellenesnek nyilvánító és a visszatéríttetését elrendelő határozat - Feltételes adómegállapítási határozat [tax ruling] - Előny - A szokásos piaci ár elve - Szelektív jelleg - Vélelem - A verseny korlátozása - Visszatéríttetés”)
      (2019/C 413/46)
      Az eljárás nyelvei: francia és angol

         Felek

         Felperes a T-755/15. sz. ügyben: Luxemburgi Nagyhercegség (képviselők: kezdetben D. Holderer és T. Uri meghatalmazottak, később T. Uri meghatalmazott, segítőik kezdetben: D. Waelbroeck, S. Naudin és A. Steichen, később D. Waelbroeck és A. Steichen ügyvédek)

         Felperes a T-759/15. sz. ügyben: Fiat Chrysler Finance Europe (Luxembourg, Luxemburg) (képviselők: J. Rodríguez solicitor, G. Maisto és M. Engel ügyvédek)

         Alperes: Európai Bizottság (képviselők: P.-J. Loewenthal és B. Stromsky meghatalmazottak)

         A felpereseket támogató beavatkozó: Írország (képviselők a T-755/15. sz ügyben: kezdetben E. Creedon, G. Hodge és A. Joyce, később G. Hodge, M. Browne és A. Joyce, végül pedig A. Joyce és J. Quaney meghatalmazottak, segítőik: P. Gallagher, M. Collins SC, B. Doherty és S. Kingston barristers; a T-759/15. sz. ügyben: kezdetben E. Creedon, G. Hodge, K. Duggan és A. Joyce, később G. Hodge, K. Duggan, M. Browne és A. Joyce, végül pedig A. Joyce és J. Quaney meghatalmazottak, segítőik: M. Collins, P. Gallagher SC, S. Kingston és B. Doherty barristers)

         Az ügy tárgya

      A Luxemburg által a Fiatnak nyújtott, SA.38375 (2014/C, korábbi 2014/NN) számú állami támogatásról szóló, 2015. október 21-i (EU) 2016/2326 bizottsági határozat (HL 2016. L 351., 1. o.) megsemmisítése iránt az EUMSZ 263. cikk alapján benyújtott kérelmek.

         Az ítélet rendelkező része

                  1)

                     A Törvényszék a T-755/15. és T-759/15. sz. ügyeket ítélethozatal céljából egyesíti.

                  2)

                     A Törvényszék a kereseteket elutasítja.

                  3)

                     A Luxemburgi Nagyhercegség saját költségein kívül köteles viselni az Európai Bizottság részéről a T-755/15. sz. ügyben felmerült költségeket is.

                  4)

                     A Fiat Chrysler Finance Europe saját költségein kívül köteles viselni a Bizottság részéről a T-759/15. sz. ügyben felmerült költségeket is.

                  5)

                     Írország maga viseli saját költségeit.

         (1)  HL C 59., 2016.2.15.


title: T-760/15. és T-636/16. sz. ügy: A Törvényszék 2019. szeptember 24-i ítélete – Hollandia és társai kontra Bizottság („Állami támogatások – Hollandia által végrehajtott támogatás – A támogatást a belső piaccal összeegyeztethetetlennek és jogellenesnek nyilvánító és a visszatéríttetését elrendelő határozat – Feltételes adómegállapítási határozat [tax ruling] – Transzferárak – Az adóalap kiszámítása – A szokásos piaci ár elve – Előny – Referenciarendszer – A tagállamok adójogi és eljárási autonómiája”)

text:
               9.12.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 413/40

      A Törvényszék 2019. szeptember 24-i ítélete – Hollandia és társai kontra Bizottság
      (T-760/15. és T-636/16. sz. ügy) (1)

      („Állami támogatások - Hollandia által végrehajtott támogatás - A támogatást a belső piaccal összeegyeztethetetlennek és jogellenesnek nyilvánító és a visszatéríttetését elrendelő határozat - Feltételes adómegállapítási határozat [tax ruling] - Transzferárak - Az adóalap kiszámítása - A szokásos piaci ár elve - Előny - Referenciarendszer - A tagállamok adójogi és eljárási autonómiája”)
      (2019/C 413/47)
      Az eljárás nyelvei: holland és angol

         Felek

         Felperes a T-760/15. sz. ügyben: Holland Királyság (képviselők: kezdetben M. Bulterman, B. Koopman, M. de Ree és M. Noort, később M. Bulterman, M. de Ree és M. Noort meghatalmazottak)

         Felperesek a T-636/16. sz. ügyben: Starbucks Corp. (Seattle, Washington, Egyesült Államok), Starbucks Manufacturing Emea BV (Amszterdam, Hollandia) (képviselők: S. Verschuur, M. Petite és M. Stroungi ügyvédek)

         Alperes: Európai Bizottság (képviselők a T-760/15. sz. ügyben: kezdetben P-J. Loewenthal és B. Stromsky, később P-J. Loewenthal és F. Tomat meghatalmazottak, a T-636/16. sz. ügyben pedig P-J. Loewenthal és F. Tomat meghatalmazottak)

         A felperest támogató beavatkozó a T-760/15. sz. ügyben: Írország (képviselők: kezdetben E. Creedon, G. Hodge, K. Duggan és A. Joyce, később G. Hodge, A. Joyce, K. Duggan, M. Browne és J. Quaney meghatalmazottak, segítőik: M. Collins, P. Gallagher SC, B. Doherty és S. Kingston barristers)

         Az ügy tárgya

      A Hollandia által a Starbucksnak nyújtott SA.38374 (2014/C korábbi 2014/NN) állami támogatásról szóló, 2015. október 21-i (EU) 2017/502 bizottsági határozat (HL 2017. L 83., 38. o.) megsemmisítése iránt az EUMSZ 263. cikk alapján benyújtott kérelmek.

         Az ítélet rendelkező része

                  1)

                     A Törvényszék a T-760/15. és a T-636/16. sz. ügyeket a jelen ítélet meghozatala céljából egyesíti.

                  2)

                     A Törvényszék a Hollandia által a Starbucksnak nyújtott SA.38374 (2014/C korábbi 2014/NN) állami támogatásról szóló, 2015. október 21-i (EU) 2017/502 bizottsági határozatot megsemmisíti.

                  3)

                     Az Európai Bizottság maga viseli saját költségeit, valamint köteles viselni a Holland Királyság, a Starbucks Corp. és a Starbucks Manufacturing Emea BV részéről felmerült költségeket is.

                  4)

                     Írország maga viseli saját költségeit.

         (1)  HL C 59., 2016.2.15.


title: T-105/17. sz. ügy: A Törvényszék 2019. szeptember 24-i ítélete – HSBC Holdings és társai kontra Bizottság („Verseny – Kartellek – Az euró alapú kamatderivatívák ágazata – Az EUMSZ 101. cikk és az EGT-Megállapodás 53. cikkének megsértését megállapító határozat – Az Euribor bankközi referencia-kamatlábainak manipulációja – Bizalmas információk cseréje – Cél általi versenykorlátozás – Egységes és folyamatos jogsértés – Bírságok – Alapösszeg – Az eladások értéke – Az 1/2003/EK rendelet 23. cikkének (2) bekezdése – Indokolási kötelezettség”)

text:
               9.12.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 413/41

      A Törvényszék 2019. szeptember 24-i ítélete – HSBC Holdings és társai kontra Bizottság
      (T-105/17. sz. ügy) (1)

      („Verseny - Kartellek - Az euró alapú kamatderivatívák ágazata - Az EUMSZ 101. cikk és az EGT-Megállapodás 53. cikkének megsértését megállapító határozat - Az Euribor bankközi referencia-kamatlábainak manipulációja - Bizalmas információk cseréje - Cél általi versenykorlátozás - Egységes és folyamatos jogsértés - Bírságok - Alapösszeg - Az eladások értéke - Az 1/2003/EK rendelet 23. cikkének (2) bekezdése - Indokolási kötelezettség”)
      (2019/C 413/48)
      Az eljárás nyelve: angol

         Felek

         Felperesek: HSBC Holdings plc (London, Egyesült Királyság), HSBC Bank plc (London), HSBC France (Párizs, Franciaország) (képviselők: K. Bacon QC, D. Bailey barrister, M. Simpson solicitor, valamint Y. Anselin és C. Angeli ügyvédek)

         Alperes: Európai Bizottság (képviselők: M. Farley, B. Mongin és F. van Schaik meghatalmazottak, segítőjük: B. Lask barrister)

         Az ügy tárgya

      Az egyrészt az EUMSZ 101. cikk és az EGT-Megállapodás 53. cikke alkalmazására vonatkozó eljárásban (AT.39914 – „Euro Interest Rate Derivatives” ügy) 2016. december 7-én hozott C(2016) 8530 final bizottsági határozat részleges megsemmisítése, másrészt pedig a felperesekkel szemben kiszabott bírság összegének megváltoztatása iránt az EUMSZ 263. cikk alapján benyújtott kérelem.

         Az ítélet rendelkező része

                  1)

                     A Törvényszék az EUMSZ 101. cikk és az EGT-Megállapodás 53. cikke alkalmazására vonatkozó eljárásban (AT.39914 – „Euro Interest Rate Derivatives” ügy) 2016. december 7-én hozott C(2016) 8530 final bizottsági határozat 2. cikkének b) pontját megsemmisíti.

                  2)

                     A Törvényszék a keresetet az ezt meghaladó részében elutasítja.

                  3)

                     A HSBC Holdings plc, a HSBC Bank plc és a HSBC France maga viseli saját költségeit.

                  4)

                     Az Európai Bizottság maga viseli saját költségeit.

         (1)  HL C 112., 2017.4.10.


title: T-628/18. sz. ügy: A Törvényszék 2019. október 17-i ítélete –E. I. Papadopoulos kontra EUIPO – Europastry (fripan VIENNOISERIE CAPRICE Pur Beurre) („Európai uniós védjegy – Felszólalási eljárás – A fripan VIENNOISERIE CAPRICE Pur Beurre európai uniós ábrás védjegy bejelentése – A korábbi Caprice európai uniós ábrás védjegy – Viszonylagos kizáró ok – Összetéveszthetőség – A 207/2009/EK rendelet 8. cikke (1) bekezdésének b) pontja [jelenleg az (EU) 2017/1001 rendelet 8. cikke (1) bekezdésének b) pontja]”)

text:
               23.12.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 432/50

      A Törvényszék 2019. október 17-i ítélete –E. I. Papadopoulos kontra EUIPO – Europastry (fripan VIENNOISERIE CAPRICE Pur Beurre)
      (T-628/18. sz. ügy) (1)

      („Európai uniós védjegy - Felszólalási eljárás - A fripan VIENNOISERIE CAPRICE Pur Beurre európai uniós ábrás védjegy bejelentése - A korábbi Caprice európai uniós ábrás védjegy - Viszonylagos kizáró ok - Összetéveszthetőség - A 207/2009/EK rendelet 8. cikke (1) bekezdésének b) pontja [jelenleg az (EU) 2017/1001 rendelet 8. cikke (1) bekezdésének b) pontja]”)
      (2019/C 432/58)
      Az eljárás nyelve: angol

         Felek

         Felperes: Viomichania mpiskoton kai eidon diatrofis E. I. Papadopoulos SA (Moschato-Tavros, Görögország) (képviselők: C. Chrysanthis, P. V. Chardalia és A. Vasilogamvrou ügyvédek)

         Alperes: az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala (EUIPO) (képviselők: L. Lapinskaite, S. Palmero Cabezas és H. O’Neill meghatalmazottak)

         A másik fél az EUIPO fellebbezési tanácsa előtti eljárásban, beavatkozó fél a Törvényszék előtti eljárásban: Europastry, SA (Sant Cugat del Vallés, Spanyolország) (képviselő: L. Estropá Navarro ügyvéd)

         Az ügy tárgya

      Az EUIPO ötödik fellebbezési tanácsának a Viomichania mpiskoton kai eidon diatrofis E. I. Papadopoulos és az Europastry közötti felszólalási eljárással kapcsolatban 2018. augusztus 8-án hozott határozata (R 493/2018-5. sz. ügy) ellen benyújtott kereset.

         Az ítélet rendelkező része

                  1)

                     A Törvényszék a keresetet elutasítja.

                  2)

                     A Törvényszék a Viomichania mpiskoton kai eidon diatrofis E. I. Papadopoulos SA-t kötelezi a költségek viselésére.

         (1)  HL C 455., 2018.12.17.


title: T-764/19. sz. ügy: 2019. november 8-án benyújtott kereset – Keller Holdings kontra Bizottság

text:
               10.2.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 45/40

      2019. november 8-án benyújtott kereset – Keller Holdings kontra Bizottság
      (T-764/19. sz. ügy)
      (2020/C 45/38)
      Az eljárás nyelve: angol

         Felek

         Felperes: Keller Holdings Ltd (London, Egyesült Királyság) (képviselők: M. Whitehouse és P. Halford solicitors)

         Alperes: Európai Bizottság

         Kérelmek

      A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:

                  —

                  semmisítse meg az Egyesült Királyság által a CFC-csoportfinanszírozási mentességgel kapcsolatban végrehajtott SA.44896. számú állami támogatásról szóló, 2019. április 2-i (EU) 2019/1352 bizottsági határozatot (HL 2019. L 216., 1. o.);

                  —

                  másodlagosan semmisítse meg a megtámadott határozat 2. cikkét annyiban, amennyiben az sérti a felperesnek az EUMSZ 49. cikkben biztosított letelepedési szabadságát; és

                  —

                  kötelezze a Bizottságot a felperes költségeinek viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek

      Keresete alátámasztása érdekében a felperes tizenegy jogalapra hivatkozik.

                  1.

                  Az első jogalap azon alapul, hogy a Bizottság tévesen alkalmazta a jogot, és/vagy nyilvánvaló mérlegelési hibát követett el, amikor megállapította, hogy a csoportfinanszírozási mentességre vonatkozó szabályozás (a vitatott intézkedés) az EUMSZ 107. cikk (1) bekezdése értelmében vett, e rendelkezés hatálya alá tartozó gazdasági előnyt nyújt.

                  2.

                  A második jogalap azon alapul, hogy a Bizottság a referencia-rendszernek a „szelektivitás” elemzése céljából való meghatározása során tévesen alkalmazta a jogot, és/vagy nyilvánvaló mérlegelési hibát követett el.

                  3.

                  A harmadik jogalap azon alapul, hogy a Bizottság tévesen alkalmazta a jogot, és/vagy nyilvánvaló mérlegelési hibákat követett el, amikor az általa megállapított referencia-rendszer releváns célkitűzéseit hibásan, illetve hiányosan azonosította, és e célkitűzéseket nem megfelelően értelmezte.

                  4.

                  A negyedik jogalap azon alapul, hogy a Bizottság tévesen alkalmazta a jogot, és/vagy nyilvánvaló mérlegelési hibákat követett el, amikor a vitatott intézkedést az általa megállapított referencia-rendszertől való eltérésnek minősítette.

                  5.

                  Az ötödik jogalap azon alapul, hogy a Bizottság tévesen alkalmazta a jogot, és/vagy nyilvánvaló mérlegelési hibákat követett el, amikor a vitatott intézkedést prima facie szelektívnek minősítette, mivel tévesen állapította meg, hogy az jogi és ténybeli szempontból hasonló helyzetben lévő vállalkozásokat eltérő bánásmódban részesít.

                  6.

                  A hatodik jogalap azon alapul, hogy a Bizottság tévesen alkalmazta a jogot, amikor a vitatott intézkedés szelektivitásának értékelésekor figyelembe vette az (EU) 2016/1164 tanácsi irányelvet, (1) noha e jogszabály csak azon időszak végét követően lépett hatályba, amely során a Bizottság megállapította, hogy a vitatott intézkedés állami támogatásnak minősül.

                  7.

                  A hetedik jogalap azon alapul, hogy a Bizottság a megtámadott határozat meghozatala során az Egyesült Királyság adóztatási szuverenitását megsértve visszaélt hatáskörével.

                  8.

                  A nyolcadik jogalap azon alapul, hogy a Bizottság nyilvánvaló mérlegelési hibákat követett el, amikor megállapította, hogy az állítólagos eltérés nem igazolt azzal kapcsolatosan, hogy a minősített hitelviszonyokból származó nem kereskedési pénzügyi nyereség adóztatása prima facie a Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 (a nemzetközi és egyéb rendelkezésekről szóló 2010. évi adótörvény) 371EB. szakaszának („egyesült királyságbeli tevékenységek”) hatálya alá tartozik. Ami a „minősített forrásokra” és a „kamatmegfelelési nyereségre” vonatkozó mentességet illeti, a Bizottság határozata továbbá azért is hibás, mert e mentességek igazolását, illetve azok igazolásának hiányát illetően nem ad semmilyen indokolást.

                  9.

                  A kilencedik jogalap azon alapul, hogy a Bizottság megsértette az EUMSZ 108. cikk (2) bekezdését és az (EU) 2015/1589 rendelet (2) 6. cikkét, továbbá az Alapjogi Charta 41. cikke szerinti megfelelő ügyintézés elvét. Közelebbről a Bizottság az eljárás megindítását elrendelő határozatában nem jelezte, hogy kétségei vannak a nemzetközi és egyéb rendelkezésekről szóló 2010. évi adótörvény 371ID. szakasza szerinti „75%-os mentesség” igazolását illetően, annak érdekében, hogy a csoporton belüli hitelezési tevékenységgel összefüggésben elkerülje a jelentős személyi funkciókkal kapcsolatos elemzés elvégzésével járó gyakorlati nehézségeket, továbbá nem adott megfelelő lehetőséget arra, hogy az érdekelt felek ezzel kapcsolatban kifejthessék észrevételeiket; a Bizottság a vizsgálat során e tekintetben nem kért észrevételeket az érdekelt felektől; és a megtámadott határozatban az érdekelt felek által e tekintetben benyújtott észrevételeket inkább figyelmen kívül hagyta. Következésképpen a megtámadott határozat semmis.

                  10.

                  A tizedik jogalap azon alapul, hogy a Bizottság tévesen alkalmazta a jogot, amikor megállapította, hogy az egyesült királyságbeli társaságoknak a külföldi leányvállalatok nyeresége tekintetében „csak a belföldi eszközöknek és tevékenységeknek betudható mértékben” történő megadóztatása nem korlátozza a letelepedési szabadságot, és hogy a vitatott intézkedésnek nem kell megfelelnie a Szerződésben biztosított szabadságoknak.
                  A megtámadott határozat 2. cikkének megsemmisítése iránti (másodlagos) kérelmének alátámasztására a felperes a következő jogalapra hivatkozik:

                  11.

                  A tizenegyedik jogalap azon alapul, hogy még ha a megtámadott határozat állami támogatási programnak minősül is (amiről nincs szó), a Bizottság tévesen alkalmazta a jogot, amikor megállapította, hogy a támogatás visszatéríttetése nem sérti az uniós jog alapelveit, és amikor a visszatéríttetést arra tekintet nélkül rendelte el, hogy az EKT-k letelepedése és a csoporton belüli, külföldi illetőségű társaságok számára való hitelezési tevékenysége valójában a letelepedési szabadság gyakorlásának, illetve a tőke szabad mozgásának körébe tartozik-e. Közelebbről a jelen ügyben a visszatéríttetés sérti a felperes EUMSZ 49. cikk szerinti letelepedési szabadságát és az EUMSZ 63. cikkben biztosított tőke szabad mozgását. E jogsértésre tekintettel a visszatéríttetésnek a megtámadott határozat 2. cikkében való elrendelését meg kell semmisíteni.

         (1)  A belső piac működését közvetlenül érintő adókikerülési gyakorlatok elleni szabályok megállapításáról szóló, 2016. július 12-i (EU) 2016/1164 tanácsi irányelv (HL 2016. L 193., 1. o.; helyesbítés: HL 2018. L 48., 44. o.).

         (2)  Az Európai Unió működéséről szóló szerződés 108. cikkének alkalmazására vonatkozó részletes szabályok megállapításáról szóló, 2015. július 13-i (EU) 2015/1589 tanácsi rendelet (HL 2015. L 248., 9. o.).


title: T-778/19. sz. ügy: 2019. november 12-én benyújtott kereset – RDI Reit kontra Bizottság

text:
               10.2.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 45/60

      2019. november 12-én benyújtott kereset – RDI Reit kontra Bizottság
      (T-778/19. sz. ügy)
      (2020/C 45/51)
      Az eljárás nyelve: angol

         Felek

         Felperes: RDI Reit plc (London, Egyesült Királyság) (képviselők: C. McDonnell barrister, B. Goren solicitor, M. Peristeraki ügyvéd és K. Desai solicitor)

         Alperes: Európai Bizottság

         Kérelmek

      A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:

                  —

                  állapítsa meg, hogy nem áll fenn jogellenes állami támogatás, semmisítse meg az Egyesült Királyság által a CFC-csoportfinanszírozási mentességgel kapcsolatban végrehajtott SA.44896. számú állami támogatásról szóló, 2019. április 2-i C(2019) 2526 final megtámadott határozat 1. cikkét annyiban, amennyiben az megállapítja, hogy jogellenes állami támogatás áll fenn, és semmisítse meg az Egyesült Királyság arra való kötelezését, hogy téríttesse vissza a felperes által ezzel összefüggésben kapott állítólagos jogellenes állami támogatást (a megtámadott határozat 2. és 3. cikke);

                  —

                  másodlagosan semmisítse meg a megtámadott határozat 2. és 3. cikkét annyiban, amennyiben azok az állítólagos állami támogatás felperestől való visszatéríttetésére kötelezik az Egyesült Királyságot; és

                  —

                  mindenesetre kötelezze a Bizottságot a felperes részéről ezen eljárással összefüggésben felmerült költségek viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek

      Keresete alátámasztása érdekében a felperes kilenc jogalapra hivatkozik.

                  1.

                  Az első jogalap azon alapul, hogy a Bizottság a nem kereskedési pénzügyi nyereség elbírálása vonatkozásában félreértelmezte az Egyesült Királyság ellenőrzött külföldi társaságokra (EKT) vonatkozó szabályainak hátterét, célját és működését. A Bizottságnak a megtámadott határozatban tett megállapításai számos nyilvánvaló hibán alapulnak. Közelebbről a Bizottság nyilvánvaló hibákat követett el az Egyesült Királyság általános adórendszerének értelmezése során, az EKT-szabályozás céljainak értelmezése során, a csoportfinanszírozási mentesség különös hatályát illetően és a minősített hitelviszonyok meghatározását illetően.

                  2.

                  A második jogalap azon alapul, hogy a Bizottság hibásan minősítette a csoportfinanszírozási mentességet adómentességnek, és következésképpen előnynek. A nem kereskedési pénzügyi nyereséget illetően a csoportfinanszírozási mentesség adózási rendelkezésnek minősül, és részét képezi az EKT-szabályok hatálya meghatározásának, továbbá nem jelent szelektív előnyt. A Bizottság nem végzett mennyiségi elemzést annak bizonyítása érdekében, hogy előnyről van szó, és arra vonatkozó meggyőző bizonyíték hiányában, hogy a szóban forgó intézkedés előnyt jelent, a megtámadott határozatot meg kell semmisíteni.

                  3.

                  A harmadik jogalap azon alapul, hogy a Bizottság tévesen határozta meg az EKT-szabályok hatásainak értékelésére szolgáló referencia-rendszert, és tévesen tekintette az EKT-szabályokat az Egyesült Királyság általános társaságiadó-rendszerétől elkülönülő szabályrendszernek. A Bizottság félreértelmezte az EKT-szabályok célját, és nem vette figyelembe az Egyesült Királyság mérlegelési mozgásterét.

                  4.

                  A negyedik jogalap azon alapul, hogy a Bizottság az állami támogatásra vonatkozó elemzésében nyilvánvaló hibákat vétett, és az összeegyeztethetőség kérdésének vizsgálatakor hibás kritériumokat alkalmazott. A Bizottság nem ismerte el azt, hogy az egyesült királysági adóalap eltérő mértékű kockázatnak van kitéve akkor, ha a csoporthoz tartozó, az Egyesült Királyságban adóköteles társaságnak hiteleznek, illetve ha a csoporthoz tartozó, az Egyesült Királyságban nem adóköteles társaságnak hiteleznek, és észszerűtlenül arra a következtetésre jutott, hogy a csoporton belüli hitelezés a harmadik félnek való hitelezéshez hasonló.

                  5.

                  Az ötödik jogalap azon alapul, hogy még ha feltételezzük is, hogy a szóban forgó EKT-intézkedések első látásra az EUMSZ 107. cikk (1) bekezdése értelmében vett állami támogatásnak minősülnek, a megtámadott határozat tévesen állapította meg, hogy a szóban forgó intézkedéseknek az uniós állami támogatási szabályokkal való összeegyeztethetősége semmilyen indokkal nem védhető. Ezenkívül a megtámadott határozat észszerűtlen és következetlen, mivel a Bizottság helyesen elismerte, hogy a Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 (a nemzetközi és egyéb rendelkezésekről szóló 2010. évi adótörvény) 9A. részének 9. fejezete igazolható azokban az esetekben, amikor az említett 9A. rész 5. fejezete szerinti EKT-adóteher kizárólag az „Egyesült Királysághoz kötődő tőke” kritériuma miatt alkalmazandó, mivel e kritérium gyakorlati alkalmazása túlságosan nehéz lehet, ugyanakkor a Bizottság megfelelő indokolás nélkül azt állítja, hogy az említett 9. fejezet nem igazolható azokban az esetekben, amikor a jelentős személyi funkciók kritériuma eredményezi az említett 5. fejezet szerinti EKT-adóteher alkalmazását. Valójában a jelentős személyi funkciók kritériuma a gyakorlatban túlságosan nehezen alkalmazható, így a Bizottságnak meg kellett volna állapítania, hogy az említett 9. fejezet e kritérium alapján is igazolható, ezért arra kellett volna következtetnie, hogy nem áll fenn állami támogatás.

                  6.

                  A hatodik jogalap azon alapul, hogy amennyiben a megtámadott határozatot nem semmisítik meg, az, hogy e határozat végrehajtása keretében a felperessel visszatéríttetik az állítólag állami támogatást, uniós jogi alapelveket sértene, ideértve a letelepedés szabadságát és a szolgáltatásnyújtás szabadságát, tekintettel arra, hogy a felperes esetében a szóban forgó EKT-k más tagállamokban találhatók.

                  7.

                  A hetedik jogalap azon alapul, hogy a visszatéríttetésnek a megtámadott határozatban való elrendelése megalapozatlan, és uniós alapelveket sért.

                  8.

                  A nyolcadik jogalap azon alapul, hogy a Bizottság a megtámadott határozatban lényeges elemeket nem indokolt meg megfelelően, úgymint azon megállapítást, miszerint az említett 5. fejezet szerinti EKT-adóteher a jelentős személyi funkciók kritériuma alapján bármilyen nehézség vagy aránytalan teher nélkül alkalmazható.

                  9.

                  A kilencedik jogalap azon alapul, hogy a megtámadott határozat sérti a megfelelő ügyintézés elvét is, amely megköveteli, hogy a Bizottság által folytatott közigazgatási eljárás átlátható és kiszámítható legyen, és hogy határozatait észszerű határidőn belül meghozza. Nem észszerű az, hogy a Bizottságnak több mint négy évre volt szüksége ahhoz, hogy a jelen ügyben meghozza a vizsgálatot elrendelő határozatot, és az sem, hogy a vitatott intézkedés hatálybalépését követően több mint hat év elteltével hozott határozatot.