title: C-728/17. sz. ügy: A Bíróság (első tanács) 2019. március 7-i ítélete — Európai Bizottság kontra Alain Laurent Brouillard (Fellebbezés — Közszolgálat — Felvétel — Versenyvizsga — Vizsgára bocsátási feltételek — Szükséges oklevelek és megkövetelt szintű végzettség — EPSO/AD/306/15 nyílt versenyvizsga — Képesítéseken alapuló előválasztás — Belga, francia vagy luxemburgi felsőoktatási intézményben folytatott teljes jogi képzésnek megfelelő végzettség — Jogi, gazdasági és vállalat-irányítás szakon, magánjogi szakirányon szerzett, speciális kétéves jogász-nyelvész mesterképzést igazoló mesteroklevél — A „gyakorlati tapasztalat elismerését” követő kiállítás — A pályázat elutasítása)

text:
               29.4.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 148/6

      A Bíróság (első tanács) 2019. március 7-i ítélete — Európai Bizottság kontra Alain Laurent Brouillard
      (C-728/17. sz. ügy) (1)

      (Fellebbezés - Közszolgálat - Felvétel - Versenyvizsga - Vizsgára bocsátási feltételek - Szükséges oklevelek és megkövetelt szintű végzettség - EPSO/AD/306/15 nyílt versenyvizsga - Képesítéseken alapuló előválasztás - Belga, francia vagy luxemburgi felsőoktatási intézményben folytatott teljes jogi képzésnek megfelelő végzettség - Jogi, gazdasági és vállalat-irányítás szakon, magánjogi szakirányon szerzett, speciális kétéves jogász-nyelvész mesterképzést igazoló mesteroklevél - A „gyakorlati tapasztalat elismerését” követő kiállítás - A pályázat elutasítása)
      (2019/C 148/06)
      Az eljárás nyelve: francia

         Felek

         Fellebbező: Európai Bizottság (képviselők: P. Mihaylova és G. Gattinara)

         A másik fél az eljárásban: Alain Laurent Brouillard (képviselő: H. Brouillard ügyvéd)

         Rendelkező rész

                  1)

                  A Bíróság a fellebbezést elutasítja.

                  2)

                  A Bíróság az Európai Bizottságot kötelezi a költségek viselésére.

         (1)  HL C 112., 2018.3.26.


title: C-392/18. P. sz. ügy: A Törvényszék (hatodik tanács) T-80/18. sz., Bettani kontra Bizottság ügyben 2018. április 24-én hozott végzése ellen Mauro Bettani által 2018. június 13-án benyújtott fellebbezés

text:
               29.4.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 148/6

      A Törvényszék (hatodik tanács) T-80/18. sz., Bettani kontra Bizottság ügyben 2018. április 24-én hozott végzése ellen Mauro Bettani által 2018. június 13-án benyújtott fellebbezés
      (C-392/18. P. sz. ügy)
      (2019/C 148/07)
      Az eljárás nyelve: olasz

         Felek

         Fellebbező: Mauro Bettani (képviselő: M. Bettani avvocato)

         A másik fél az eljárásban: Európai Bizottság
      A Bíróság (hatodik tanács) 2019. március 7-i végzésével elutasította a fellebbezést, és Mauro Bettanit kötelezte saját költségeinek a viselésére.


title: C-757/18 P. sz. ügy: A T-709/17. sz., M-Sansz Kereskedelmi, Termelő és Szolgáltató Kft. (M-Sansz Kft.) kontra Európai Bizottság ügyben 2018. szeptember 28-án a Törvényszék (hetedik tanács) által hozott végzés ellen az M-Sansz Kereskedelmi, Termelő és Szolgáltató Kft. (M-Sansz Kft.) által 2018. december 3-án benyújtott fellebbezés

text:
               29.4.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 148/7

      A T-709/17. sz., M-Sansz Kereskedelmi, Termelő és Szolgáltató Kft. (M-Sansz Kft.) kontra Európai Bizottság ügyben 2018. szeptember 28-án a Törvényszék (hetedik tanács) által hozott végzés ellen az M-Sansz Kereskedelmi, Termelő és Szolgáltató Kft. (M-Sansz Kft.) által 2018. december 3-án benyújtott fellebbezés
      (C-757/18 P. sz. ügy)
      (2019/C 148/08)
      Az eljárás nyelve: magyar

         Felek

         Fellebbező: M-Sansz Kereskedelmi, Termelő és Szolgáltató Kft. (M-Sansz Kft.) (képviselő: Ravasz L., ügyvéd)

         A másik fél az eljárásban: Európai Bizottság

         Kereseti kérelmek

      Fellebbezésében az M-Sansz Kft. azt kéri, hogy a Bíróság

                  —

                  helyezze hatályon kívül a T/709/17 számú, 2018. szeptember 28-án kelt Törvényszéki végzést (hetedik tanács); s ítéletével az alperesi elfogadhatatlansági kifogást utasítsa el és adjon helyt a felperesi keresetnek akként, hogy az SA.29432 [(CP 290/2009) SA.45498 [(FC/2016) bizottsági határozatokról elsődlegesen állapítsa meg, hogy a fenti határozatok nem az állami támogatás EUMSZ 107. cikk (l) bekezdés szerint összeegyeztethetőségét állapítják meg, másodlagosan állapítsa meg, hogy a megtámadott határozatok a Fővárosi Törvényszék előtt 23.P.25.843/2016 sz. per vonatkozásában felperesre nézve nem számítanak joghatás kiváltására irányuló jogi aktusnak, ezért a felperes nem közvetlenül és személyében érintett fél, mivel a kártérítési igényét a felperes az állami támogatás EUMSZ 107. cikk (1) bekezdés megsértése miatt indította, nem pedig az EUMSZ 107. cikk (3) bekezdés megsértése miatt. Továbbá amennyiben pedig a megtámadott határozatok a felperesre az EUMSZ 107. cikk (l) bekezdésre alapított perrel kapcsolatosan jogi aktusnak minősülnek, akkor akként adjon helyt a keresetnek, hogy állapítsa meg, hogy a megtámadott határozatok érvénytelenek, mert a magyar hatóságok által nyújtott támogatás sérti az EUMSZ 107. cikk (l) bekezdését (megsemmisítés);

                  —

                  továbbá kéri, hogy amennyiben érdemi ítélet hozatalára nem lát lehetőséget, a Bíróság helyezze hatályon kívül a Törvényszék fenti végzését, s határozatával utalja vissza az elsőfokú Törvényszék elé az ügyet;

                  —

                  valamint kéri, hogy az l. szerinti döntés esetén kötelezze a Bíróság az alperest saját első- és másodfokú költségei viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek

         Az EUMSZ 263. cikkének és a vastagítva kiemelt előírások, esetjog megsértése az alábbiak szerint:
      A felperesi magyar cég az SA.29432 és az SA.45498 kapcsolatos eljárásokat panasszal indította meg. A panaszok jogellenes állami támogatást állítottak a felperesi céget is magában foglaló körben diszkriminatív elbánással: azonos magyarországi tevékenységi kör, azonos magyarországi megyei telephely, megváltozott munkaképességű munkavállalók foglalkoztatása a kedvezményezett és a hátrányos megkülönböztetéssel sújtott cégeknél is, a jogellenes állami támogatás kirívóan és szabálytalanul magas összege. Ezen eljárásokban a felperes szerint a Bizottság nem hozott határozatokat, olyanokat biztosan nem, melyek vele szemben joghatást váltanak ki. A keresetben említett magyarországi perben (Fővárosi Törvényszék előtt 23.P.25.843/2016 sz. per) a jogellenes állami támogatással okozott kára megtérítését kérte a felperes, így az abban meghozandó döntésre egyértelműen kihatással van jelen eljárás eredménye. Fontos, hogy jogi értelemben bizottsági határozatnak nem minősülő aktusok ne döntsék el a hazai pert. E határozatok nem az állami támogatás EUMSZ 107. cikk (1) bekezdés szerint összeegyeztethetőségét állapítják meg, a felperesre nézve nem számítanak joghatás kiváltására irányuló jogi aktusnak, ezért a felperes nem közvetlenül és személyében érintett fél, mivel a kártérítési igényét a felperes az állami támogatás EUMSZ 107. cikk (1) bekezdés megsértése miatt indította, nem pedig az EUMSZ 107. cikk (3) bekezdés megsértése miatt.
      A Plaumann-tesztnek a felperes jelen ügyben megfelelt (C 25/62). A felperes bizonyította, hogy „ő az EUMSZ 263. cikk negyedik bekezdése értelmében, az EUMSZ 108. cikk (2) bekezdése és a 2015/1589 rendelet (1)
         1. cikkének h) pontja értelmében vett "érdekelt fél”, a C-83/09 P. számú ügyben a Bíróságnak még azonos tevékenységi kör sem kellett a versenytársi minősítéshez.

         Eljárásjogi sérelmek (a vastagított rendelkezések sérelme) a következők alapján:

      Továbbá ha az érdekeltség bizonyítására csatolt táblázat vagy más magyarázatok sem elégítették ki az elsőfokú Törvényszéket, akkor alkalmaznia kellett volna a Törvényszék Eljárási Szabályzata 83. §-ának (1) –(3) bekezdése, 88. cikkének (1) bekezdése és a 89. §-ának (1) bekezdését, a (2) bekezdése a-c.) pontjait, a (3) bekezdés a.) és d.) pontjait, a (4) bekezdést, a 92. §-ának (1) bekezdését és tájékoztatással, felhívással kellett volna élnie a felperes felé e körben. Sérelmes ezért, hogy a Törvényszék nem járt el hivatalból, pedig a vonatkozó időszakot is vizsgáló Sargentini-jelentés elmarasztalta Magyarországot a jogállamiság — ideértve a gazdasági jogállamiság — értékei érvényesülését illetően (12), (13), (22), (23) cikkek).

         (1)  Az Európai Unió működéséről szóló szerződés 108. cikkének alkalmazására vonatkozó részletes szabályok megállapításáról szóló, 2015. július 13-i (EU) 2015/1589 tanácsi rendelet (HL 2015, L 248., 9. o.)


title: C-809/18. P. sz. ügy: A Törvényszék (második tanács) T-7/17. sz., John Mills kontra EUIPO ügyben 2018. október 15-én hozott ítélete ellen az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala (EUIPO) által 2018. december 20-án benyújtott fellebbezés

text:
               29.4.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 148/8

      A Törvényszék (második tanács) T-7/17. sz., John Mills kontra EUIPO ügyben 2018. október 15-én hozott ítélete ellen az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala (EUIPO) által 2018. december 20-án benyújtott fellebbezés
      (C-809/18. P. sz. ügy)
      (2019/C 148/09)
      Az eljárás nyelve: angol

         Felek

         Fellebbező: az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala (EUIPO) (képviselők: A. Lukošiūtė meghatalmazott)

         A többi fél az eljárásban: John Mills Ltd, Jerome Alexander Consulting Corp.

         A fellebbező kérelmei

      A fellebbező azt kéri, hogy a Bíróság:

                  —

                  helyezze hatályon kívül a megtámadott ítéletet;

                  —

                  a John Mills Ltd-t kötelezze az EUIPO részéről felmerült költségek viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek

         A 207/2009 rendelet (1)
         8. cikke (3) bekezdésének megsértése

                  —

                  A Törvényszék tévesen értelmezte a 207/2009 rendelet 8. cikke (3) bekezdésének rendelkezéseit azzal, hogy a hatályát a megjelölések azonosságának fogalmára korlátozta, és annak a 207/2009 rendelet 8. cikke (1) bekezdésének a) pontja szerinti értelmet tulajdonította.

                  —

                  A Törvényszék nem vette kellően figyelembe a 207/2009 rendelet 8 cikke (3) bekezdésének célját, amely annak elkerülésére irányul, hogy a védjegyjogosult ügynöke a védjeggyel visszaéljen, mivel az ügynök használhatja az említett védjegyjogosulthoz fűződő gazdasági kapcsolata során szerzett ismereteit és tapasztalatait, és ennek következtében tisztességtelenül kihasználhatja azokat az erőfeszítéseket és befektetéseket, amelyeket maga a védjegyjogosult tett, és ezzel vitatható módon a szó szerinti értelmezést helyezte előtérbe. Az uniós bíróság azonban következetesen a védjegyjog teleologikus megközelítése alapján alakítja ki álláspontját.

                  —

                  A szó szerinti értelmezésből az a következtetésre sem vonható le, hogy a 207/2009 rendelet 8 cikkének (3) bekezdése kizárólag az azonos védjegyekre alkalmazható. Elegendő tehát, ha a szóban forgó megjelölések a korábbi védjegy megkülönböztető képességének lényegét alkotó elemekben megegyeznek. Ezen az alapon, az ütköző védjegyeknek a 207/2009 rendelet 8 cikkének (3) bekezdésére tekintettel történő vizsgálata céljából meg kell határozni, hogy az európai uniós védjegybejelentés olyan módon tartalmazza-e a korábbi védjegy alapvető elmeit, hogy abból egyértelmű, hogy a bejelentője jogosulatlanul kisajátítja a védjegyjogosultnak a védjegyére vonatkozó jogait. A tisztességtelen ügynök ugyanis nem csupán a korábbi védjegynek az eredeti védjegyjogosult általi minden későbbi, az Európai Unión belül történő lajstromozását akadályozhatja meg, hanem az eredeti jogosult általi, az Európai Unión belül történő bármilyen használatát is.

         A Bíróság alapokmánya 36. cikkének megsértése

                  —

                  A fellebbezéssel megtámadott ítélet érvelése olyan mértékben ellentmondásos, hogy egyrészről elismeri, hogy a megjelölések akkor azonosak, ha az egyik módosítás vagy hozzáadás nélkül jeleníti meg a másikat, másrészt pedig azt, hogy a megjelölések akkor is azonosak, ha a megkülönböztető képességet nem érintő, eltérő elemeket tartalmaznak (lásd a megtámadott ítélet 38–40. pontját). Ezen érvelés ellentmondásos, mivel ugyanazt az „azonosság” fogalmat alkalmazza eltérő jogi és ténybeli helyzetekre, és annak tévesen két eltérő tartalmat tulajdonít.

                  —

                  A Törvényszék nem indokolta, hogy az ütköző védjegyek a megtámadott ítélet 39. pontjában általa megfogalmazott kritériumok alapján miért nem tartoznak a 207/2009 rendelet 8. cikke (3) bekezdésének hatálya alá.

         (1)  A közösségi védjegyről szóló, 2009. február 26-i 207/2009/EK tanácsi rendelet (HL 2009. L 78., 1. o.).


title: C-818/18. P. sz. ügy: A Törvényszék (hetedik kibővített tanács) T-447/16. sz., Pirelli Tyre kontra EUIPO ügyben 2018. október 24-én hozott ítélete ellen a The Yokohama Rubber Co. Ltd által 2018. december 21-én benyújtott fellebbezés

text:
               29.4.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 148/9

      A Törvényszék (hetedik kibővített tanács) T-447/16. sz., Pirelli Tyre kontra EUIPO ügyben 2018. október 24-én hozott ítélete ellen a The Yokohama Rubber Co. Ltd által 2018. december 21-én benyújtott fellebbezés
      (C-818/18. P. sz. ügy)
      (2019/C 148/10)
      Az eljárás nyelve: angol

         Felek

         Fellebbező: The Yokohama Rubber Co. Ltd (képviselők: D. Martucci és F. Boscariol de Roberto avvocati)

         A többi fél az eljárásban: Az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala (EUIPO), Pirelli Tyre SpA

         A fellebbező kérelmei

      A fellebbező azt kéri, hogy a Bíróság:

                  —

                  helyezze hatályon kívül a megtámadott ítéletet;

                  —

                  szükség esetén utalja vissza az ügyet a Törvényszék elé;

                  —

                  a Pirelli Tyre SpA-t kötelezze a jelen eljárás költségeinek viselésére, beleértve a Törvényszék előtti eljárással és a fellebbezési tanács előtti eljárással kapcsolatban felmerült költségeket is.

         Jogalapok és fontosabb érvek

         Az első jogalap első része: a védjegy az áruk formájából áll-e a 40/94 rendelet (1)
         7. cikke (1) bekezdése e) pontjának ii. alpontja értelmében véve?

      A Törvényszék megállapította, hogy bár a vitatott megjelölést képező grafikai ábrázolás nem tartalmaz körvonalakat és ahhoz nem csatoltak további leírást, a Pirelli nem vitatta, hogy egyes gumiabroncs-mintái, az abroncs felületén, tartalmazzák a vitatott megjelölés által ábrázolt forma sávját. Az illetékes hatóságot megillető azon lehetőség, hogy figyelembe vegye a vitatott térbeli megjelölés alapvető jellemzőinek meghatározásához releváns eszközöket, ki lett terjesztve a síkbeli megjelölések vizsgálatára. A Törvényszék az indokolásában a következőket mondta ki: „Márpedig azt kell megállapítani, hogy objektíven és konkrétan vizsgálva a vitatott védjegy nem egy futófelület ábráját tartalmazza. Sokkal inkább egy futófelület önmagában álló sávját ábrázolja.” A Bíróság már többször kimondta, hogy az áru, illetve annak egy részének külső megjelenéséből álló térbeli védjegyekkel kapcsolatos ítélkezési gyakorlat olyan esetben is alkalmazható, mint a jelen eset, amikor a bejelentett védjegy az áru vagy annak egy részének síkbeli ábrázolásából álló ábrás védjegy. Ilyen esetben a védjegy szintén nem az árujegyzékébe tartozó áruk külső megjelenésétől független megjelölésből áll. A vitatott védjegy grafikai ábrázolása pontosan adja vissza az általa jelölni kívánt áru (vagyis a minta) formáját, illetve azon áru formáját, amelyhez műszaki okokból kötődik. A Törvényszék által adott magyarázat, miszerint a megjelölés nem képezi jelentős részét az árunak, önkényes és ellentétes mind a Bíróság, mind a Törvényszék ítélkezési gyakorlatával. A kérdés nem az, hogy a megjelölés jelentős részét képezi-e az árunak, hanem az, hogy részét képezi-e az árunak.

         Az első jogalap második része: hozzáadott-e a fellebbezési tanács olyan formai elemeket, amelyek nem képezték részét a megjelölésnek, és amelyek így azon kívül estek és attól idegenek voltak?

      A Törvényszék megállapítja, hogy a fellebbezési tanács a vitatott megjelölés által ábrázolt formából indult ki, de azt módosította. Más szóval, a fellebbezési tanács megváltoztatta a megjelölés jellegét azáltal, hogy azon kívül álló és attól idegen jellegzetességeket vagy jellemzőket tulajdonított neki vagy vélelmezett vele kapcsolatban. Valójában a fellebbezési tanács nem adott hozzá elemeket a megjelöléshez, hanem a tényleges áruk formáját elemezte és nem egy absztrakt formát. Ha a megjelölés, amint azt a Törvényszék állítja, valóban a megjelöléssel jelölt áruk (alkotó)részének élethű ábrázolása, akkor a formának a grafikai ábrázolásból eredő jellemzőit kell elemezni, az érintett áruk funkciója szempontjából. Véleményünk szerint a Törvényszék azt akarja mondani, hogy az EUIPO megpróbált olyan rejtett tulajdonságokat találni, amelyek az ábrázolt formán nem láthatók. Bár ezen értékelésnek első ránézésre kétségtelenül a ténylegesen bejelentett forma elemzésére kellene korlátozódnia, a forma (sáv) és az áruk (gumiabroncs) funkciója közötti kapcsolat megállapíthatósága további információk figyelembevételét igényli. Nézetünk szerint a bejelentett megjelölés elemzése meglehetősen egyszerű, hiszen az árukon a védjegy a megjelölés sorozatos ábrázolásaként jelenik meg. Ezért a kérdés valójában az, hogy „az ábrázolás megkérdőjelezhetetlenül az áru jelentős részének ábrázolása, vagy pedig annak csupán egy kis részének ábrázolása?”

         Második jogalap: a tények elferdítése

      A Törvényszék tévedett a Yokohama által hivatkozott tények és benyújtott iratok egészének értékelését illetően. Esetünkben pontosan megjelöltük a Törvényszék által állítólagosan elferdített bizonyítékokat, és bemutattuk azokat az értékelési hibákat, amelyek — nézetünk szerint — ezen elferdítéshez vezettek. Ezen elferdítés nyilvánvaló a Bíróság előtti ügyiratokban szereplő dokumentumokból is, anélkül, hogy a tényeket és a bizonyítékokat újból értékelni kellene.

         (1)  A közösségi védjegyről szóló, 1993. december 20-i 40/94/EK tanácsi rendelet (HL 1994. L 11., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 17. fejezet, 1. kötet, 146. o.)


title: C-825/18. P. sz. ügy: A Törvényszék (második tanács) T-672/11. sz., Mamas and Papas kontra EUIPO ügyben 2018. október 23-án hozott ítélete ellen a Mamas and Papas Ltd által 2018. december 28-án benyújtott fellebbezés

text:
               29.4.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 148/11

      A Törvényszék (második tanács) T-672/11. sz., Mamas and Papas kontra EUIPO ügyben 2018. október 23-án hozott ítélete ellen a Mamas and Papas Ltd által 2018. december 28-án benyújtott fellebbezés
      (C-825/18. P. sz. ügy)
      (2019/C 148/11)
      Az eljárás nyelve: angol

         Felek

         Fellebbező: Mamas and Papas Ltd (képviselők: S. Malynicz QC, B. Whitehead, J. Dainty Solicitors)

         A másik fél az eljárásban: az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala (EUIPO)

         A fellebbező kérelmei

      A fellebbező azt kéri, hogy a Bíróság

                  —

                  helyezze hatályon kívül a Törvényszék T-672/11. sz., Mamas and Papas Ltd kontra EUIPO ügyben hozott ítéletét;

                  —

                  határozzon a korábbi nyilvánosságra jutás kérdésében;

                  —

                  utalja vissza az ügyet az Európai Unió Törvényszéke elé azon fennmaradó jogalapok vonatkozásában, amelyeket a Törvényszék előtt hoztak fel, de amelyek tárgyában az nem határozott;

                  —

                  az EUIPO-t és a beavatkozó felet kötelezze a saját költségeik és a felperes költségeinek viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek

      Elsőként a Törvényszék tévesen értelmezte a jogot az EUIPO-t a közösségi formatervezési mintáról szóló rendelet (1) 63. cikkének (1) bekezdése alapján megillető, a korábbi formatervezési minta nyilvánosságra jutásával kapcsolatos tényekre vonatkozó értékelési hatáskör kapcsán. Amennyiben a korábbi nyilvánosságra jutást a közösségi formatervezési minta jogosultja kifejezetten megerősíti, az EUIPO nem juthat eltérő következtetésre e kérdésben.
      Másodszor, a korábbi nyilvánosságra jutás bizonyítékának értékelése kapcsán a Törvényszék mindenképpen elferdítette a bizonyítékokat, és tévesen értékelte a tényeket, mivel ítélete jelentős pontatlanságot tartalmaz az elé terjesztett dokumentumok alapján tett megállapítások tekintetében, ami az ügyiratokból egyértelműen kitűnik.

         (1)  A közösségi formatervezési mintáról szóló, 2001. december 12-i 6/2002/EK tanácsi rendelet (HL 2002. L 3., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 13. fejezet, 27. kötet, 142. o.).


title: C-6/19. P. sz. ügy: A Törvényszék (hetedik kibővített tanács) T-447/16. sz., Pirelli Tyre kontra EUIPO ügyben 2018. október 24-én hozott ítélete ellen az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala által 2019. január 4-én benyújtott fellebbezés

text:
               29.4.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 148/12

      A Törvényszék (hetedik kibővített tanács) T-447/16. sz., Pirelli Tyre kontra EUIPO ügyben 2018. október 24-én hozott ítélete ellen az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala által 2019. január 4-én benyújtott fellebbezés
      (C-6/19. P. sz. ügy)
      (2019/C 148/12)
      Az eljárás nyelve: angol

         Felek

         Fellebbező: Az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala (képviselő: J. Ivanauskas meghatalmazott)

         A többi fél az eljárásban: Pirelli Tyre SpA, The Yokohama Rubber Co. Ltd

         A fellebbező kérelmei

      A fellebbező azt kéri, hogy a Bíróság:

                  —

                  helyezze hatályon kívül a megtámadott ítéletet;

                  —

                  a Pirelli Tyre SpA-t kötelezze az EUIPO részéről felmerült költségek viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek

      Az EUIPO egyetlen jogalapot hoz fel, amely a 40/94 rendelet (1) 7. cikke (1) bekezdése e) pontja ii. alpontjának megsértésén alapul.

                  —

                  A Törvényszék azzal, hogy megkövetelte, hogy ahhoz, hogy a 40/94 rendelet 7. cikke (1) bekezdése e) pontja ii. alpontjának hatálya alá tartozzon, az áru egy részét ábrázoló megjelölésnek mennyiségi és minőségi szempontból is az áru egy jelentős részét kell ábrázolnia, tévesen értelmezte e kizáró ok feltételeit;

                  —

                  A Törvényszék tévesen vélte úgy, hogy a vitatott megjelöléssel ábrázolt egyetlen sáv nem tölthet be műszaki funkciót a 40/94 rendelet 7. cikke (1) bekezdése e) pontja ii. alpontjának alkalmazásában, mert az a gumiabroncsokon más elemekkel együtt szerepel. Először is, a 40/94 rendelet 7. cikke (1) bekezdése e) pontjának ii. alpontja a szóban forgó megjelöléssel ábrázolt áru jellemzője által elérni kívánt műszaki eredmény, és nem az áru egésze által elérni kívánt műszaki eredmény vizsgálatát követeli meg. Másodszor, a 40/94 rendelet 7. cikke (1) bekezdése e) pontja ii. alpontjának alkalmazásában nincs jelentősége annak, ha a vitatott megjelöléssel ábrázolt egyetlen sávot a gumiabroncs-futófelület más elemeivel kombinálják, hiszen az önmagában véve is műszaki eredményt ér el, és hozzájárul e gumiabroncs-futófelület működéséhez;

                  —

                  A Törvényszék tévesen vélelmezte, hogy a vitatott megjelöléssel ábrázolt egyetlen sáv lajstromozása nem akadályozhatja meg a Pirelli versenytársait abban, hogy azonos vagy hasonló sávokat magukban foglaló gumiabroncsokat gyártsanak és forgalmazzanak. Bár a gumiabroncs-futófelületek több alkotóelemből tevődnek össze és ezek egymással kölcsönhatásban vannak, legalább a közönség egy része képes a gumiabroncs-futófelületeken megtalálható különféle típusú sávokat beazonosítani.

         (1)  A közösségi védjegyről szóló, 1993. december 20-i 40/94/EK tanácsi rendelet (HL 1994. L 11., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 17. fejezet, 1. kötet, 146. o.)


title: C-13/19. sz. ügy: Az Audiencia Provincial de Zaragoza (Spanyolország) által 2019. január 9-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — Ibercaja Banco, S. A. kontra TJ és UK

text:
               29.4.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 148/13

      Az Audiencia Provincial de Zaragoza (Spanyolország) által 2019. január 9-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — Ibercaja Banco, S. A. kontra TJ és UK
      (C-13/19. sz. ügy)
      (2019/C 148/13)
      Az eljárás nyelve: spanyol

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Audiencia Provincial de Zaragoza

         Az alapeljárás felei

         Fellebbező: Ibercaja Banco, S. A.

         Ellenérdekű felek: TJ és UK

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1)

                  A 93/13 irányelv (1) 3. cikkére tekintettel, általános szerződési feltételnek minősülhet-e a küszöbkikötésnek a megállapodásban kezelt módon történő módosítása, ahogy azt a tényállási előzmények ismertetik?

                  2)

                  Ugyanilyen körülmények között általános szerződési feltételnek minősülhet-e a bankkal szembeni keresetindításról való lemondás, azaz az ajánlattevő eladó vagy szolgáltató által általános jelleggel megszerkesztett szerződési feltétel, amely semmilyen magyarázatot nem tartalmaz a szerződő fogyasztó számára?

                  3)

                  Ilyen feltételek mellett, amikor az említett általános szerződési feltételnek kiemelt jelentősége van a fogyasztó számára, teljesültnek tekinthetők-e a 93/13 irányelv 3. és 4. cikke által előírt, a világosságra, átláthatóságra, a gazdasági teher tényleges érthetőségére, a szerződéskötést megelőző tájékoztatásra és az egyedi megtárgyalásra vonatkozó feltételek?

                  4)

                  A valamely szerződési feltétel tisztességtelen jellegének megállapításához szükséges, a szerződéskötést megelőző tájékoztatás követelményének (a [93/13] irányelv 4. és 5. cikke) azonosnak vagy magasabb szintűnek kell-e lennie, ha várhatóan semmis feltétel kiigazításáról történik megállapodás (a kiigazítás konkrét gazdasági hatásai, az erre vonatkozó ítélkezési gyakorlatra való figyelemfelhívás, és ennek konkrét joghatásai, stb.)?

                  5)

                  A fogyasztó által kézzel írt másolat, amely az esetlegesen semmis szerződési feltétel kiigazítását ismétli meg, elegendő-e a [93/13] irányelv 4. és 5. cikke által előírt szerződéskötést megelőző tájékoztatás és világosság feltételének teljesüléséhez annak érdekében, hogy a várhatóan semmis szerződési kikötés kiigazítható legyen?

                  6)

                  Azon ténynek, hogy a kiigazításra és a perbeli egyezségre irányuló kezdeményezés a banktól ered, és az okirat bankfiókból való kivitele tilalmának, kivéve, ha a fogyasztó azt aláírta, különös jelentőséggel kell-e bírnia a kiigazító szerződési feltétel esetleges tisztességtelen jellegének megállapítása során (a [93/13] irányelv 4. és 5. cikke)?

                  7)

                  A tisztességtelen jelleg miatt várhatóan semmis szerződési feltétel kiigazítható-e (azon elv, amely szerint a tisztességtelen feltételek nem jelentenek kötelezettséget a fogyasztóra nézve)?

                  8)

                  A fogyasztóval szembeni tisztességtelen jelleg miatt várhatóan semmis szerződési feltétel tekintetében [megengedhető-e] a fogyasztó keresetindítási jogról való lemondása (a [93/13] irányelvnek a melléklete 1. pontjának q) alpontjával együttesen értelmezett 3. cikke és az irányelv 6. cikke szerinti azon elv, hogy a tisztességtelen feltételek nem jelentenek kötelezettséget a fogyasztóra nézve)?

                  9)

                  Igenlő válasz esetén, a szerződéskötést megelőző tájékoztatás követelményének azonos vagy magasabb szintűnek kell-e lennie, mint az eredeti megállapodás időpontjában elvárt követelmény?

                  10)

                  A szerződéskötést megelőző tájékoztatás követelményének értelmében (a [93/13] irányelv 4. és 5. cikke) a keresetindítási jogról való lemondásra vonatkozó szerződési feltételt vajon lehet e másodlagos és járulékos okiratként kezelni (a [93/13] irányelv 3., 4. és 5. cikke)?

                  11)

                  A várhatóan semmis szerződési feltétel kiigazításának érvényessége és a semmisségének, illetve hatálytalanságának megállapítása iránti keresetről való lemondás ellentétes-e az ajánlattevő eladóval vagy szolgáltatóval szembeni visszatartó hatással (a [93/13] irányelv 7. cikke és a [2016. december 21-i ítélet (2)])?

                  12)

                  A tisztességtelen jelleg miatt várhatóan semmis szerződési feltétel a 93/13 irányelv 3. és 4. cikke alkalmazása alapján kötelezettséget jelenthet-e a feltétellel érintett fogyasztóra nézve azon eljárás révén, amely során a pénzintézet a feltételt tartalmazó szerződés megkötését követően megállapodik az ügyféllel arról, hogy az eladó vagy szolgáltató a fogyasztó által nyújtott szolgáltatásért cserébe mellőzi a tisztességtelen feltétel alkalmazását? Vagyis, a semmis szerződési feltétel hatályossá válik-e a fogyasztóval kötött azon megállapodással, amely szerint a szerződési feltételt a fogyasztóra nézve kedvezőbb rendelkezéssel helyettesítik? Az ilyen típusú megállapodás ellentétes lehet-e a [93/13] irányelv 6. cikkének (1) bekezdésével?

                  13)

                  A tényállási előzményekben leírtak szerint a bank által tanúsított magatartás a 2005. május 11-i 2005/29 irányelv (3) (14) preambulumbekezdésében, illetve 6. és 7. cikkében foglalt, a fogyasztókkal szembeni tisztességtelen magatartás és tisztességtelen kereskedelmi gyakorlat tilalma hatálya alá tartozik-e?

         (1)  A fogyasztókkal kötött szerződésekben alkalmazott tisztességtelen feltételekről szóló, 1993. április 5-i 93/13/EGK tanácsi irányelv (HL 1993. L 95., 29. o.; magyar nyelvű különkiadás 15. fejezet, 2. kötet, 288. o.)

         (2)  2016. december 21-i Gutiérrez Naranjo és társai (C-154/15, C-307/15 és C-308/15, EU:C:2016:980)

         (3)  A belső piacon az üzleti vállalkozások fogyasztókkal szemben folytatott tisztességtelen kereskedelmi gyakorlatairól, valamint a 84/450/EGK tanácsi irányelv, a 97/7/EK, a 98/27/EK és a 2002/65/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvek, valamint a 2006/2004/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet módosításáról szóló, 2005. május 11-i 2005/29/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv („Irányelv a tisztességtelen kereskedelmi gyakorlatokról”) (HL 2005. L 149., 22. o.)


title: C-151/19. sz. ügy: A Törvényszék (kilencedik tanács) T-684/14. sz., Krka kontra Bizottság ügyben 2018. december 12-én hozott ítélete ellen az Európai Bizottság által 2019. február 21-én benyújtott fellebbezés

text:
               29.4.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 148/29

      A Törvényszék (kilencedik tanács) T-684/14. sz., Krka kontra Bizottság ügyben 2018. december 12-én hozott ítélete ellen az Európai Bizottság által 2019. február 21-én benyújtott fellebbezés
      (C-151/19. sz. ügy)
      (2019/C 148/27)
      Az eljárás nyelve: angol

         Felek

         Fellebbező: Európai Bizottság (képviselők: B. Mongin, F. Castilla Contreras, C. Vollrath, meghatalmazottak, D. Bailey, Barrister)

         A másik fél az eljárásban: Krka Tovarna Zdravil d.d.

         A fellebbező kérelmei

      A fellebbező azt kéri, hogy a Bíróság:

                  —

                  helyezze hatályon kívül a Törvényszék T-684/14. sz. ügyben hozott ítélete rendelkező részének 1–4. pontját;

                  —

                  az ügyet az alapokmány 61. cikke alapján utalja vissza az Európai Unió Törvényszéke elé;

                  —

                  a Krka-t kötelezze a Bizottság költségeinek megtérítésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek

      Az első jogalap arra vonatkozik, hogy a Törvényszék tévesen alkalmazta a jogot annak megállapításakor, hogy a Krka nem volt a verseny által támasztott, a Servier-re nehezedő nyomás forrása a kérdéses megállapodások megkötésekor.
      A második jogalap arra vonatkozik, hogy a Törvényszék tévesen alkalmazta a jogot a licencmegállapodás — mint a Krka vitarendezési megállapodás elfogadására való ösztönzése — céljának és tartalmának értékelésekor.
      A harmadik jogalap arra vonatkozik, hogy a Törvényszék tévesen alkalmazta a jogot a cél általi versenykorlátozás EUMSZ 101. cikk (1) bekezdése szerinti fogalmának értékelésekor.
      A negyedik jogalap arra vonatkozik, hogy a Törvényszék az EUMSZ 101. cikk alkalmazása tekintetében tévesen alkalmazta a jogot a felek szándékának értékelését tekintve.
      Az ötödik jogalap arra vonatkozik, hogy a Törvényszék tévesen alkalmazta a jogot amikor figyelembe vette a licencia verseny számára előnyös hatásait olyan piacokon, amelyek nem tartoznak az EUMSZ 101. cikk (1) bekezdésének Bizottság határozatában megállapított megsértésének hatálya alá.
      A hatodik jogalap arra vonatkozik, hogy a Törvényszék tévesen alkalmazta a jogot az engedményezési szerződés tárgyának értékelésekor.
      A hetedik jogalap arra vonatkozik, hogy a Törvényszék tévesen alkalmazta a jogot az EUMSZ 101. cikk (1) bekezdése értelmében vett versenykorlátozás fogalmának értékelésekor.


title: C-164/19. sz. ügy: A Törvényszék (kilencedik tanács) T-701/14. sz., Niche Generics kontra Bizottság ügyben 2018. december 12-én hozott ítélete ellen a Niche Generics Ltd által 2019. február 22-én benyújtott fellebbezés

text:
               29.4.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 148/31

      A Törvényszék (kilencedik tanács) T-701/14. sz., Niche Generics kontra Bizottság ügyben 2018. december 12-én hozott ítélete ellen a Niche Generics Ltd által 2019. február 22-én benyújtott fellebbezés
      (C-164/19. sz. ügy)
      (2019/C 148/29)
      Az eljárás nyelve: angol

         Felek

         Fellebbező: Niche Generics Ltd (képviselők: F. Carlin, Barrister, M. Healy, Solicitor, B. Hoorelbeke, advocaat, S. Mobley, Solicitor, H. Sheraton, Solicitor, A. Robertson QC)

         A másik fél az eljárásban: Európai Bizottság

         A fellebbező kérelmei

      A fellebbező azt kéri, hogy a Bíróság:

                  —

                  teljes egészében helyezze hatályon kívül a megtámadott ítéletet;

                  —

                  teljes egészében semmisítse meg a megtámadott határozatot a Niche-et érintő részében; és

                  —

                  a Bizottságot kötelezze arra, hogy a saját költségein felül viselje a Niche részéről a jelen eljárásban és a Törvényszék előtti eljárásban felmerült költségeket.

         Jogalapok és fontosabb érvek

      A Niche szerint a Törvényszék tévesen alkalmazta a jogot:

                  —

                  Először is a Törvényszék tévesen alkalmazta a jogot azáltal, hogy nem alkalmazta a BAT ítéletben kifejtett objektív szükségességi tesztet.

                  —

                  Másodszor, abban az esetben, ha a peren kívüli egyezség az EUMSZ 101. cikk hatálya alá tartozik, a Törvényszék tévesen alkalmazta a jogot azáltal, hogy a Niche peren kívüli egyezségét „cél általi” megsértésnek minősítette.

                  —

                  Harmadszor a Törvényszék megsértette a Bíróság alapokmányának 36. cikkében előírt indokolási kötelezettséget, amikor a jogi érvek értékelése nélkül elutasította a peren kívüli egyezség Niche általi értelmezését.

                  —

                  Negyedszer a Törvényszék tévesen alkalmazta a jogot annak megállapításával, hogy a Niche a Servier lehetséges versenytársa volt.

                  —

                  Ötödször a Törvényszék megsértette az egyenlő bánásmód alapelvét, amikor a hasonló helyzetben lévő generikus gyógyszereket gyártó vállalkozásokhoz képest eltérően bánt a Niche-csel, és a Niche peren kívüli egyezségét tévesen az EUMSZ 101. cikk (1) bekezdése értelmében vett „cél általi” jogsértésnek minősítette.

                  —

                  Hatodszor a Törvényszék tévesen alkalmazta a jogot azáltal, hogy nem ismerte, hogy a peren kívüli egyezség eleget tesz az EUMSZ 101. cikk (3) bekezdése szerinti mentességi feltételeknek.

                  —

                  Hetedszer a Törvényszék tévesen alkalmazta a jogot azáltal, hogy tévesen alkalmazta a Niche védelemhez való joga megsértésének és/vagy a megfelelő ügyintézéshez való jog megsértésének fennállására vonatkozó jogi tesztet.

                  —

                  Nyolcadszor a Törvényszék megsértette az arányosság uniós jogi alapelvét azáltal, hogy jóváhagyta a Niche pénzügyi eszközeihez képest aránytalan mértékű bírságot.


title: C-166/19. sz. ügy: A Törvényszék (kilencedik tanács) T-705/14. sz., Unichem Laboratories kontra Bizottság ügyben 2018. december 12-én hozott ítélete ellen az Unichem Laboratories Ltd által 2019. február 22-én benyújtott fellebbezés

text:
               29.4.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 148/33

      A Törvényszék (kilencedik tanács) T-705/14. sz., Unichem Laboratories kontra Bizottság ügyben 2018. december 12-én hozott ítélete ellen az Unichem Laboratories Ltd által 2019. február 22-én benyújtott fellebbezés
      (C-166/19. sz. ügy)
      (2019/C 148/31)
      Az eljárás nyelve: angol

         Felek

         Fellebbező: Unichem Laboratories Ltd (képviselők: F. Carlin, Barrister, M. Healy, Solicitor, B. Hoorelbeke, advocaat, S. Mobley, Solicitor, H. Sheraton, Solicitor, A. Robertson QC)

         A másik fél az eljárásban: Európai Bizottság

         A fellebbező kérelmei

      A fellebbező azt kéri, hogy a Bíróság:

                  —

                  teljes egészében helyezze hatályon kívül a megtámadott ítéletet;

                  —

                  teljes egészében semmisítse meg a megtámadott határozatot az Unichemet érintő részében; és

                  —

                  a Bizottságot kötelezze arra, hogy a saját költségein felül viselje az Unichem részéről a jelen eljárásban és a Törvényszék előtti eljárásban felmerült költségeket.

         Jogalapok és fontosabb érvek

      Az Unichem szerint a Törvényszék tévesen alkalmazta a jogot:

                  —

                  Először is a Törvényszék tévesen alkalmazta a jogot annak megállapításával, hogy a Bizottság hatáskörrel rendelkezik arra, hogy az EUMSZ 101. cikk (1) bekezdésén alapuló határozatot hozzon az Unichem tekintetében, mivel:
                  a Törvényszék tévesen alkalmazta az egyetlen gazdasági szereplő meghatározására vonatkozó jogi tesztet; és
                  a Törvényszék tévesen állapította meg, hogy az Unichem a peren kívüli egyezség társaláírójaként közvetlenül felelős.

                  —

                  Másodszor a Törvényszék tévesen alkalmazta a jogot azáltal, hogy nem alkalmazta a BAT ítéletben kifejtett objektív szükségességi tesztet.

                  —

                  Harmadszor, abban az esetben, ha a peren kívüli egyezség az EUMSZ 101. cikk hatálya alá tartozik, a Törvényszék tévesen alkalmazta a jogot azáltal, hogy a Niche peren kívüli egyezségét „cél általi” megsértésnek minősítette.

                  —

                  Negyedszer a Törvényszék megsértette a Bíróság alapokmányának 36. cikkében előírt indokolási kötelezettséget amikor a jogi érvek értékelése nélkül elutasította a peren kívüli egyezség Unichem általi értelmezését.

                  —

                  Ötödszor a Törvényszék tévesen alkalmazta a jogot annak megállapításával, hogy a Niche és az Unichem a Servier lehetséges versenytársai voltak.

                  —

                  Hatodszor a Törvényszék megsértette az egyenlő bánásmód alapelvét, amikor a hasonló helyzetben lévő generikus gyógyszereket gyártó vállalkozásokhoz képest eltérően bánt az Unichemmel és a Niche-csel, és a Niche peren kívüli egyezségét tévesen az EUMSZ 101. cikk (1) bekezdése értelmében vett „cél általi” jogsértésnek minősítette.

                  —

                  Hetedszer a Törvényszék tévesen alkalmazta a jogot azáltal, hogy nem ismerte, hogy a peren kívüli egyezség eleget tesz az EUMSZ 101. cikk (3) bekezdése szerinti mentességi feltételeknek.

                  —

                  Nyolcadszor a Törvényszék tévesen alkalmazta a jogot azáltal, hogy tévesen alkalmazta az Unichem és a Niche védelemhez való joga megsértésének és/vagy a megfelelő ügyintézéshez való jog megsértésének fennállására vonatkozó jogi tesztet.


title: C-173/19. P. sz. ügy: A Törvényszék (hatodik tanács) T-890/16. sz., Scandlines Danmark és Scandlines Deutschland kontra Bizottság ügyben 2018. december 13-án hozott végzése ellen a Scandlines Danmark ApS és a Scandlines Deutschland GmbH által 2019. február 25-én benyújtott fellebbezés

text:
               29.4.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 148/34

      A Törvényszék (hatodik tanács) T-890/16. sz., Scandlines Danmark és Scandlines Deutschland kontra Bizottság ügyben 2018. december 13-án hozott végzése ellen a Scandlines Danmark ApS és a Scandlines Deutschland GmbH által 2019. február 25-én benyújtott fellebbezés
      (C-173/19. P. sz. ügy)
      (2019/C 148/32)
      Az eljárás nyelve: angol

         Felek

         Fellebbezők: Scandlines Danmark ApS és Scandlines Deutschland GmbH (képviselő: L. Sandberg-Mørch advokat)

         A többi fél az eljárásban: Európai Bizottság, Dán Királyság

         A fellebbezők kérelmei

      A fellebbezők azt kérik, hogy a Bíróság:

                  —

                  helyezze hatályon kívül a Törvényszék T-890/16. sz. ügyben 2018. december 13-án hozott végzését, amennyiben az ellentmondásban áll a Törvényszék T-630/15. sz. ügyben hozott ítéletével a bizottsági határozatnak a további építési intézkedésekkel kapcsolatos megerősítő intézkedés jellegét illetően;

                  —

                  az ellenérdekű felet kötelezze a saját költségei, valamint a fellebbező részéről felmerült költségek viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek

      Fellebbezésük alátámasztása érdekében a fellebbezők két jogalapra hivatkoznak:

                  —

                  Első jogalap: a Törvényszék tévesen alkalmazta a jogot, amikor a megtámadott végzést olyan álláspont alapján hozta meg, amely teljesen ellentétes a T-630/15. sz. ügyben hozott ítéletben kialakított állásponttal.

                  —

                  Második jogalap: a Törvényszék tévesen alkalmazta a jogot, amikor a megtámadott végzést olyan indokolással hozta meg, amely belső ellentmondásoktól szenved.


title: C-174/19. P. sz. ügy: A Törvényszék (hatodik tanács) T-630/15. sz., Scandlines Danmark és Scandlines Deutschland kontra Bizottság ügyben 2018. december 13-án hozott ítélete ellen a Scandlines Danmark ApS és a Scandlines Deutschland GmbH által 2019. február 25-én benyújtott fellebbezés

text:
               29.4.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 148/35

      A Törvényszék (hatodik tanács) T-630/15. sz., Scandlines Danmark és Scandlines Deutschland kontra Bizottság ügyben 2018. december 13-án hozott ítélete ellen a Scandlines Danmark ApS és a Scandlines Deutschland GmbH által 2019. február 25-én benyújtott fellebbezés
      (C-174/19. P. sz. ügy)
      (2019/C 148/33)
      Az eljárás nyelve: angol

         Felek

         Fellebbezők: Scandlines Danmark ApS, Scandlines Deutschland GmbH (képviselő: L. Sandberg-Mørch advokat)

         A többi fél az eljárásban: Európai Bizottság, Dán Királyság, Föreningen Svensk Sjöfart, Naturschutzbund Deutschland (NABU) eV

         A fellebbezők kérelmei

      A fellebbezők azt kérik, hogy a Bíróság:

                  —

                  helyezze hatályon kívül a Törvényszék T-630/15. sz. ügyben 2018. december 13-án hozott ítéletét, amennyiben az elutasította a fellebbező azon jogalapjait, amelyekben azt állította, hogy az A/S Femern Landanlæg részére nyújtott intézkedések támogatásnak minősülnek; a mögöttes országrészekkel fennálló kapcsolódási pontok költségei nem minősülnek elszámolható költségeknek a Femern A/S részére nyújtott támogatás összeegyeztethetősége szempontjából; a Femern A/S részére nyújtott intézkedéseknek nincs ösztönző hatása; a kontrafaktuális elemzés jogellenes; a Femern A/S részére nyújtott intézkedések nem okoznak indokolatlan versenytorzulást, továbbá hogy a fellebbező által előadott új jogalapok elfogadhatatlanok voltak;

                  —

                  az ellenérdekű felet kötelezze a saját költségei, valamint a fellebbező részéről felmerült költségek viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek

      A fellebbezők a megtámadott ítélettel szemben hét jogalapot hoznak fel:

                  —

                  Először is, a Törvényszék az EUMSZ 107. cikk (1) bekezdésének és az EUMSZ 108. cikk (2) bekezdésének megsértésével tévesen jutott arra a következtetésre, hogy a Bizottság nem alkalmazta tévesen a jogot és nem tapasztalt komoly nehézségeket annak megállapítása során, hogy az A/S Femern Landanlæg részére a mögöttes országrészekkel fennálló dán vasúti kapcsolódási pontok céljára nyújtott állami kezességvállalások és állami kölcsönök nem voltak alkalmasak a verseny torzítására, mivel az érintett piac nincs megnyitva a verseny előtt.
                  A fellebbezők azzal érvelnek, hogy a Törvényszék e téves következtetése négy téves jogalkalmazáson alapul, amelyek e jogalapon belül a következő részeknek felelnek meg:

                              a)

                              A Törvényszék tévesen alkalmazta a jogot, amikor megállapította, hogy az A/S Femern Landanlæg részére nyújtott állami kezességvállalások és állami kölcsönök nem voltak alkalmasak arra, hogy hátrányosan érintsék a versenyt, jóllehet az állandó összeköttetés (amelyet a Femern A/S üzemeltet) és a mögöttes országrészekkel fennálló dán vasúti kapcsolódási pontok (amelyeket a Femern Landanlæg üzemeltet) együttesen egyetlen integrált projektet alkotnak, a Femern A/S részére nyújtott állami kezességvállalásokról és állami kölcsönökről pedig már megállapítást nyert, hogy azok alkalmasak a verseny torzítására.

                              b)

                              A Törvényszék tévesen alkalmazta a jogot, amikor megállapította, hogy a dán vasúti infrastruktúra kezelésének piaca „de lege”nincs megnyitva a verseny előtt.

                              c)

                              A Törvényszék tévesen alkalmazta a jogot, amikor megállapította, hogy a dán vasúti infrastruktúra kezelésének piaca „de facto”nincs megnyitva a verseny előtt.

                              d)

                              A vasúti infrastruktúra kiépítésének és karbantartásának piacai — amelyek meg vannak nyitva a verseny előtt — elkülönülnek a vasúti infrastruktúra szigorú értelemben vett kezelésének és üzemeltetésének piacától.

                  —

                  Másodszor, a Törvényszék az EUMSZ 107. cikk (1) bekezdésének és az EUMSZ 108. cikk (2) bekezdésének megsértésével tévesen jutott arra a következtetésre, hogy a Bizottság nem alkalmazta tévesen a jogot és nem tapasztalt komoly nehézségeket annak megállapítása során, hogy az A/S Femern Landanlæg részére a mögöttes országrészekkel fennálló dán vasúti kapcsolódási pontok finanszírozása céljából nyújtott állami kezességvállalások és állami kölcsönök nem voltak alkalmasak arra, hogy érintsék a tagállamok közötti kereskedelmet.

                  —

                  Harmadszor, a Törvényszék az EUMSZ 107. cikk (3) bekezdése b) pontjának és az EUMSZ 108. cikk (2) bekezdésének megsértésével tévesen jutott arra a következtetésre, hogy a mögöttes országrészekkel fennálló kapcsolódási pontok költségeit figyelembe lehet venni az állandó összeköttetés maximális megengedhető támogatási intenzitásának számítása során (az összeegyeztethetőségi elemzéssel összefüggésben), jóllehet a Törvényszék szerint a mögöttes országrészekkel fennálló kapcsolódási pontoknak biztosított forrás nem minősül állami támogatásnak.

                  —

                  Negyedszer, a Törvényszék az EUMSZ 107. cikk (3) bekezdése b) pontjának és az EUMSZ 108. cikk (2) bekezdésének megsértésével tévesen jutott arra a következtetésre, hogy a Bizottság nem alkalmazta tévesen a jogot és nem tapasztalt komoly nehézségeket, amikor akként határozott, hogy a Femern A/S részére nyújtott támogatásnak ösztönző hatása volt;

                  —

                  Ötödször, a Törvényszék az EUMSZ 107. cikk (3) bekezdése b) pontjának és az EUMSZ 108. cikk (2) bekezdésének megsértésével tévesen jutott arra a következtetésre, hogy a Bizottság nem alkalmazta tévesen a jogot és nem tapasztalt komoly nehézségeket, amikor akként határozott, hogy a dán hatóságok megfelelő kontrafaktuális forgatókönyvet terjesztettek elő a Bizottság által a támogatás szükségességét illetően végzett értékeléshez.

                  —

                  Hatodszor, a Törvényszék tévesen alkalmazta a jogot, amikor megállapította, hogy a Femern A/S részére nyújtott támogatás nem okoz indokolatlan versenytorzulásokat.

                  —

                  Hetedszer, a Törvényszék tévesen alkalmazta a jogot, amikor a további építési intézkedésekre vonatkozó jogalapoknak a fellebbező általi előterjesztését elutasította azon az alapon, hogy ezeket az intézkedéseket nem engedélyezte a 2015. július 23-i bizottsági határozat.


title: T-716/14. sz. ügy: A Törvényszék 2019. március 7-i ítélete — Tweedale kontra EFSA („Dokumentumokhoz való hozzáférés — 1049/2001/EK rendelet — A glifozát hatóanyag jóváhagyásának megújítása keretében végzett toxicitási vizsgálatokra vonatkozó dokumentumok — A hozzáférés részleges megtagadása — A kereskedelmi érdekek védelmével kapcsolatos kivétel — Nyomós közérdek — 1367/2006/EK rendelet — A környezetbe való kibocsátásra vonatkozó információ fogalma”)

text:
               29.4.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 148/40

      A Törvényszék 2019. március 7-i ítélete — Tweedale kontra EFSA
      (T-716/14. sz. ügy) (1)

      („Dokumentumokhoz való hozzáférés - 1049/2001/EK rendelet - A glifozát hatóanyag jóváhagyásának megújítása keretében végzett toxicitási vizsgálatokra vonatkozó dokumentumok - A hozzáférés részleges megtagadása - A kereskedelmi érdekek védelmével kapcsolatos kivétel - Nyomós közérdek - 1367/2006/EK rendelet - A környezetbe való kibocsátásra vonatkozó információ fogalma”)
      (2019/C 148/36)
      Az eljárás nyelve: angol

         Felek

         Felperes: Anthony C. Tweedal (Brüsszel, Belgium) (képviselő: B. Kloostra ügyvéd)

         Alperes: Európai Élelmiszerbiztonsági Hatóság (képviselők: D. Detken, J. Tarazona, C. Pintado és B. Vagenende meghatalmazottak, segítőik: kezdetben R. van der Hout és A. Köhler, később R. van der Hout és C. Wagner ügyvédek)

         A felperest támogató beavatkozó: Svéd Királyság (képviselők: kezdetben A. Falk, C. Meyer-Seitz, U. Persson, N. Otte Widgren, E. Karlsson és L. Swedenborg, később A. Falk, C. Meyer-Seitz, H. Shev, L. Swedenborg és F. Bergius meghatalmazottak)

         Az ügy tárgya

      Az EFSA 2014. július 30-i határozatának megsemmisítéséről és annak helyébe lépésről, valamint a glifozát hatóanyagra vonatkozó, a növényvédő szerek forgalomba hozataláról, valamint a 79/117/EGK és a 91/414/EGK tanácsi irányelvek hatályon kívül helyezéséről szóló, 2009. október 21-i 1107/2009/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet (HL 2009. L 309., 1. o.) értelmében az ezen hatóanyag jóváhagyásának megújítása keretében elvégzett két toxicitási vizsgálathoz való részleges hozzáférés biztosításáról szóló, 2017. október 16-i határozatának részleges megsemmisítése iránt az EUMSZ 263. cikk alapján benyújtott kérelem

         Az ítélet rendelkező része

                  1)

                     A Törvényszék megsemmisíti az Európai Élelmiszerbiztonsági Hatóságnak (EFSA) a 2014. július 30-i határozatot megsemmisítő és annak helyébe lépő, a glifozát hatóanyagra vonatkozó, az ezen hatóanyag jóváhagyásának megújítása keretében elvégzett két toxicitási vizsgálathoz való részleges hozzáférés biztosításáról szóló, 2017. október 16-i határozatát, amennyiben az EFSA megtagadja az ilyen vizsgálatok összességének hozzáférhetővé tételét, az azokban említett személyek neveinek és aláírásainak kivételével.

                  2)

                     A Törvényszék az EFSA-t kötelezi a saját, továbbá az Anthony Tweedale részéről felmerült költségek viselésére.

                  3)

                     A Svéd Királyság maga viseli saját költségeit.

         (1)  HL C 448., 2014.12.15.


title: T-139/15. sz. ügy: A Törvényszék 2019. március 12-i ítélete — Magyarország kontra Bizottság („EMOGA — Garanciarészleg — EMGA — Cukor — Az Európai Közösségen belül a cukoripar szerkezetátalakítására szolgáló ideiglenes rendszer — 320/2006/EK rendelet — 968/2006/EK rendelet — A finanszírozásból kizárt kiadások — Magyarország által kifizetett kiadások — A teljes leszerelésre nyújtott támogatás és a részleges leszerelésre nyújtott támogatás megítélésének feltételei — A »termelőberendezések« fogalma — A silók használatának a támogatás iránti kérelem benyújtásának időpontjában való értékelése — A »teljes leszerelés« fogalma — A VI/5330/97. sz. dokumentum 2. melléklete — Az uniós szabályozás értelmezési nehézségei — Lojális együttműködés”)

text:
               29.4.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 148/42

      A Törvényszék 2019. március 12-i ítélete — Magyarország kontra Bizottság
      (T-139/15. sz. ügy) (1)

      („EMOGA - Garanciarészleg - EMGA - Cukor - Az Európai Közösségen belül a cukoripar szerkezetátalakítására szolgáló ideiglenes rendszer - 320/2006/EK rendelet - 968/2006/EK rendelet - A finanszírozásból kizárt kiadások - Magyarország által kifizetett kiadások - A teljes leszerelésre nyújtott támogatás és a részleges leszerelésre nyújtott támogatás megítélésének feltételei - A »termelőberendezések« fogalma - A silók használatának a támogatás iránti kérelem benyújtásának időpontjában való értékelése - A »teljes leszerelés« fogalma - A VI/5330/97. sz. dokumentum 2. melléklete - Az uniós szabályozás értelmezési nehézségei - Lojális együttműködés”)
      (2019/C 148/38)
      Az eljárás nyelve: magyar

         Felek

         Felperes: Magyarország (képviselők: kezdetben Fehér M., Koós G., Pálfy A., később Fehér M., Koós G., Biró-Tóth Zs. és Tóth E. meghatalmazottak)

         Alperes: Európai Bizottság (képviselők: P. Ondrůšek és Béres B. meghatalmazottak)

         A felperest támogató beavatkozók: Francia Köztársaság (képviselő: D. Colas meghatalmazott), Olasz Köztársaság (képviselők: G. Palmieri meghatalmazott és C. Colelli avvocato dello Stato)

         Az ügy tárgya

      Az Európai Mezőgazdasági Garanciaalap (EMGA) és az Európai Mezőgazdasági Vidékfejlesztési Alap (EMVA) terhére a tagállamok által kifizetett egyes kiadásoknak az európai uniós finanszírozásból való kizárásáról szóló, 2015. január 16-i (EU) 2015/103 bizottsági végrehajtási határozat (HL 2015. L 16., 33. o.) részleges megsemmisítése iránt az EUMSZ 263. cikk alapján benyújtott kérelem, amennyiben az 11 709 400 euró összegnek a Magyarország által a cukoripari ágazatban nyújtott szerkezetátalakítási támogatások EMGA-ból való finanszírozásából történő kizárásáról rendelkezik.

         Az ítélet rendelkező része

                  1)

                     A Törvényszék a keresetet elutasítja.

                  2)

                     Magyarország maga viseli saját költségeit, valamint az Európai Bizottság részéről felmerült költségek felét.

                  3)

                     Az Európai Bizottság maga viseli a saját költségeinek a felét.

                  4)

                     A Francia Köztársaság és az Olasz Köztársaság maga viseli saját költségeit.

         (1)  HL C 190., 2015.6.8.


title: T-197/19. sz. ügy: 2019. április 4-én benyújtott kereset — Wiegand-Glashüttenwerke kontra Bizottság

text:
               17.6.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 206/51

      2019. április 4-én benyújtott kereset — Wiegand-Glashüttenwerke kontra Bizottság
      (T-197/19. sz. ügy)
      (2019/C 206/54)
      Az eljárás nyelve: német

         Felek

         Felperes: Wiegand-Glashüttenwerke GmbH (Steinbach am Wald, Németország) (képviselők: F. Wagner és N. Voß ügyvédek)

         Alperes: Európai Bizottság

         Kérelmek

      A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:

                  —

                  a 2012-es és 2013-as év vonatkozásában semmisítse meg a C(2018) 3166 ügyiratszámú, 2018. május 28-i SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) határozatot (HL 2019. L 14., 1. o.),

                  —

                  másodlagosan a 2012-es és 2013-as év vonatkozásában a felperes tekintetében semmisítse meg a C(2018) 3166 ügyiratszámú, 2018. május 28-i SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) határozatot,

                  —

                  harmadlagosan a C(2018) 3166 ügyiratszámú, 2018. május 28-i SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) határozatot semmisítse meg annyiban, amennyiben az elrendeli a hálózatot évente legalább 7000 órában használó alapfogyasztók tekintetében a közzétett hálózati díjak több mint 20 %-ának visszafizetését, a hálózatot évente legalább 7500 órában használó alapfogyasztók tekintetében a közzétett hálózati díjak több mint 15 %-ának visszafizetését, a hálózatot évente legalább 8000 órában használó alapfogyasztók tekintetében pedig a közzétett hálózati díjak több mint 10 %-ának visszafizetését,

                  —

                  negyedlegesen a C(2018) 3166 ügyiratszámú, 2018. május 28-i SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) határozatot a felperes vonatkozásában semmisítse meg annyiban, amennyiben az elrendeli a hálózatot évente legalább 7000 órában használó alapfogyasztók tekintetében a közzétett hálózati díjak több mint 20 %-ának visszafizetését, a hálózatot évente legalább 7500 órában használó alapfogyasztók tekintetében pedig a közzétett hálózati díjak több mint 15 %-ának visszafizetését,

                  —

                  ötödlegesen a C(2018) 3166 ügyiratszámú, 2018. május 28-i SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) határozatot a felperes vonatkozásában semmisítse meg annyiban, amennyiben az a Steinbach am Wald telephely tekintetében elrendeli a közzétett hálózati díjak több mint 20 %-ának visszafizetését, valamint

                  —

                  kötelezze az alperest az eljárás költségeinek viselésére, ideértve az ügyvédi és utazási költségeket is.

         Jogalapok és fontosabb érvek

      Keresete alátámasztása érdekében a felperes a következő jogalapokra hivatkozik.

                  1.

                  Az EUMSZ 107. cikk (1) bekezdése értelmében vett állami támogatás fennállásának téves megállapítása
                  Az első jogalap keretében a felperes azt állítja, hogy az alperes a hálózati díj alóli vitatott mentesülés vizsgálata során tévesen alkalmazta a jogot, amikor megállapította állami eszközök felhasználásának fennállását.
                  Ezenkívül az alperes a „szelektivitás” mint tényállási elem vizsgálatakor tévesen és hiányosan határozta meg a referenciarendszert.
                  Továbbá a felperes arra hivatkozik, hogy az alperes a referenciarendszer hiányos meghatározása miatt megsértette az EUMSZ 296. cikk második bekezdése szerinti indokolási kötelezettségét.

                  2.

                  Az egyenlő bánásmód elvének megsértése
                  A második jogalap keretében a felperes előadja, hogy az alperes a határozatában csak azon alapfogyasztók tekintetében ír elő visszamenőleges fizetési kötelezettséget, akik a 2012-es és 2013-as évben teljes mértékben mentesültek a hálózati díjak megfizetése alól. Ezáltal eltérő bánásmódban és jogalap nélküli hátrányos megkülönböztetésben részesülnek ezen alapfogyasztók azokkal az alapfogyasztókkal szemben, akik ugyanezen időszakra nézve átalányösszegű hálózatidíj-csökkentéseket vettek igénybe, és akik tekintetében nem írtak elő visszamenőleges fizetési kötelezettséget.
                  Ezzel kapcsolatban a felperes továbbá azt kifogásolja, hogy az alperes az eltérő bánásmódot illetően megsértette az EUMSZ 296. cikk második bekezdése és az Európai Unió Alapjogi Chartája 41. cikke (2) bekezdésének c) pontja szerinti indokolási kötelezettségét. Az eltérő bánásmód ezenkívül sérti a 2009/72/EK irányelv (1) 32. cikkének (1) bekezdése szerinti hátrányos megkülönböztetés tilalmát.

                  3.

                  A bizalomvédelem elvének megsértése
                  A harmadik jogalap keretében a felperes arra hivatkozik, hogy a sajátos körülmények alapján bízhatott abban, hogy a számára biztosított különös hálózati díjakat megtarthatja.

         (1)  A villamos energia belső piacára vonatkozó közös szabályokról és a 2003/54/EK irányelv hatályon kívül helyezéséről szóló, 2009. július 13-i 2009/72/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL L 211., 2009.8.14., 55. o.; helyesbítés: HL 2015. L 167., 94. o.).


title: C-115/19. P. sz. ügy: A Törvényszék (kilencedik tanács) T-665/17. sz., China Construction Bank kontra EUIPO ügyben 2018. december 6-án hozott ítélete ellen a China Construction Bank Corp. által 2019. február 14-én benyújtott fellebbezés

text:
               2019.6.24.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 213/2

      A Törvényszék (kilencedik tanács) T-665/17. sz., China Construction Bank kontra EUIPO ügyben 2018. december 6-án hozott ítélete ellen a China Construction Bank Corp. által 2019. február 14-én benyújtott fellebbezés
      (C-115/19. P. sz. ügy)
      (2019/C 213/03)
      Az eljárás nyelve: angol

         Felek

         Fellebbező: China Construction Bank Corp. (képviselők: A. Carboni, J. Gibbs solicitorok)

         A többi fél az eljárásban: az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala (EUIPO), Groupement des cartes bancaires

         A fellebbező kérelmei

      A fellebbező azt kéri, hogy a Bíróság:

                  —

                  helyezze hatályon kívül a Törvényszék T-665/17. sz. ügyben 2018. december 6-án hozott ítéletét;

                  —

                  hozzon jogerős ítéletet az (EU) 2017/1001 rendelet (a továbbiakban: EUVR) (1) 8. cikke (1) bekezdésének b) pontját illetően, vagy másodlagosan, utalja vissza az ügyet a Törvényszék elé, és

                  —

                  az EUIPO-t és a jelen fellebbezési eljárásba esetlegesen beavatkozó feleket kötelezze a saját költségeik, valamint és a fellebbezőnek a jelen eljárással és a T-665/17. sz. ügyben a Törvényszék előtti eljárással kapcsolatos költségeinek viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek

      A fellebbező három fellebbezési jogalapot terjeszt elő a megtámadott határozatot illetően, amelyek azon alapulnak, hogy a Törvényszék:

                  1.

                  megsértette az EUVR 8. cikke (1) bekezdésének b) pontját; és

                  2.

                  nem indokolta azon megállapítását, hogy a beavatkozó korábbi hivatkozott védjegye (a továbbiakban: „korábbi védjegy”) erőteljes megkülönböztető képességgel rendelkezik a „pénzügyek, bankügyletek, banki szolgáltatások” tekintetében; illetve

                  3.

                  elferdítette a tényeket mind a korábbi védjegy és az ellentartott védjegy értékelését illetően, mind az említett erőteljes megkülönböztető képességre vonatkozó említett megállapítást illetően.

            A fellebbezőnek a 8. cikk (1) bekezdése b) pontjának megsértésére vonatkozó jogalapja a Törvényszék által az ügy értékelése során vétett alábbi hibákra osztható:

                  1.

                  a Törvényszék a korábbi védjegy hírnevét a védjegyek hasonlóságára vonatkozó értékelés első szakaszában és az összetéveszthetőség átfogó értékelésének elvégzése során is figyelembe vette, ami téves megközelítés volt, és „kettős figyelembevételt” eredményezett, ami megengedhetetlen;

                  2.

                  a Törvényszék tévesen kezelte mind a korábbi, mind az ellentartott védjegyet, mintha azok alapvetően szóvédjegyek lennének, és nem tulajdonított kellő jelentőséget azok ábrás jellegének, ami hátrányos kihatással volt mind a szóban forgó védjegyek vizuális, mind azok hangzásbeli hasonlóságainak értékelésére és az azoknak tulajdonított relatív súlyra;

                  3.

                  a Törvényszék több hibát is vétett a 36. osztályba tartozó szolgáltatások beazonosítását illetően, amelyek tekintetében azt állapította meg, hogy a korábbi védjegy jóhírnévvel, és ezáltal megkülönböztető képességgel is rendelkezik, és

                  4.

                  mind a fenti hibák miatt, mind más fontos tényezők figyelmen kívül hagyása miatt, a Törvényszék nem megfelelő módon végezte el a korábbi védjegy és az ellentartott védjegy összetéveszthetőségének átfogó értékelését.

         (1)  Az európai uniós védjegyről szóló, 2017. június 14-i (EU) 2017/1001 európai parlamenti és tanácsi rendelet (HL 2017. L 154., 1. o.)


title: C-116/09. P. sz. ügy: A Törvényszék (negyedik tanács) T-116/19. sz., Gregor Schneider kontra az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala (EUIPO) ügyben 2018. december 4-én hozott ítélete ellen Gregor Schneider által 2019. február 14-én benyújtott fellebbezés

text:
               2019.6.24.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 213/4

      A Törvényszék (negyedik tanács) T-116/19. sz., Gregor Schneider kontra az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala (EUIPO) ügyben 2018. december 4-én hozott ítélete ellen Gregor Schneider által 2019. február 14-én benyújtott fellebbezés
      (C-116/09. P. sz. ügy)
      (2019/C 213/04)
      Az eljárás nyelve: német

         Felek

         Fellebbező: Gregor Schneider (képviselő: H. Tettenborn ügyvéd)

         A másik fél az eljárásban: az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala (EUIPO)

         A fellebbező kérelmei

      A fellebbező azt kéri, hogy a Bíróság:

                  1.

                  teljes egészében helyezze hatályon kívül az Európai Unió Törvényszéke (negyedik tanács) által a T-560/16. sz. ügyben 2018. december 4-én hozott ítéletet;

                  2.

                  a hozzon a fellebbező által az említett eljárásban előterjesztett kérelemnek megfelelő határozatot, továbbá
                  helyezze hatályon kívül az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala (EUIPO) (korábban: OHIM) 2014. október 2-i határozatát, amellyel a fellebbezőt a Nemzetközi Együttműködési és Jogi Osztályról a Műveleti Főosztályra helyezték át;
                  másodlagosan: a fenti ítélet hatályon kívül helyezése után az ügyet utalja az Európai Unió Törvényszéke elé;

                  3.

                  az EUIPO-t kötelezze a teljes eljárás — azaz az Európai Unió Törvényszéke előtti eljárás, valamint az Európai Unió Bírósága előtti fellebbezési eljárás — során felmerült költségek megtérítésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek

      A fellebbezés kilenc jogalapon alapul.
      Először is a Törvényszék a megtámadott ítéletben tévesen értelmezte a személyzeti szabályzat 91. cikkének (1) bekezdése szerinti panasz és az azt követő kereset közötti „összhang elvét”, mivel az összhang elvére hivatkozva elutasította mint elfogadhatatlant azt a jogalapot, amelyet a fellebbező a panasz előterjesztésének időpontjában — még mindig megoldatlan feladatmegosztás hiányában — egyáltalán nem tudott volna előterjeszteni.
      Másodszor a Törvényszék tévesen alkalmazta a jogot a hatáskörrel való visszaélés vizsgálati kritériumainak értelmezése során, mivel azt a jogi szabályt fogalmazta meg, hogy ha nem állapítják meg, hogy valamely végrehajtási intézkedés összeegyeztethetetlen a szolgálati érdekkel, hatáskörrel való visszaélésről sem lehet szó. Ez a jogi szabály nem lehet helytálló, mivel az alapvetően minden olyan helyzetet kizár a hatáskörrel való visszaélés esetei közül, amelyekben az igazgatás anélkül hivatkozik valamely megalapozott szolgálati érdekre, hogy ezt az érdeket ténylegesen követné. Az intelligens módon kialakított hatáskörrel való visszaélésnek éppen ezek azok az esetei, amelyekben a jogi felülvizsgálatot az így megfogalmazott jogi szabállyal nem lehet általános jelleggel megvonni.
      Harmadszor a Törvényszék tévesen alkalmazta a jogot a meghallgatás követelményeinek értelmezése során — amelyeket a fellebbezőnek az Európai Unió Alapjogi Chartája 41. cikke (1) bekezdésének és 42. cikke (2) bekezdése a) pontjának összefüggő rendelkezéseiben is rögzített meghallgatáshoz való joga biztosítja — mivel a meghallgatást csak abban az esetben tartja szükségesnek, ha a hatóság szerint a meghatározott egyedi intézkedés az érintett személyre hátrányos következményekkel járhat. A meghallgatás biztosításának azonban éppen azt a célt kell szolgálnia, hogy feltárja a tervezett döntések azon szempontjait és hatásait, amelyeket még maga a hatóság sem vett figyelembe.
      Negyedszer a Törvényszék a fellebbező meghallgatáshoz való jogát többször megsértette, mivel többek között a tárgyaláson, a Törvényszék eljárási szabályzata 85. cikke (3) bekezdése szerinti új előterjesztését figyelmen kívül hagyta, az ennek megfelelően tett tanúbizonyítási kérelemmel nem foglalkozott, és erről az említett eljárási szabályzat 85. cikke (4) bekezdése alapján határozatot sem hozott. A Törvényszék a fellebbező meghallgatáshoz való jogát azáltal is megsértette, hogy a már a keresetlevélben javasolt tanúkat nem hallgatta meg, ugyanakkor a fellebbezőnek felrótta a hiányzó bizonyítékokat.
      A Törvényszék ezáltal, ötödször, az Európai Unió Alapjogi Chartája 47. cikke értelmében vett tisztességes és jogszerű eljárás alapelveit is megsértette, és ez kétségeket vet fel a jogvédelem hatékonyságát illetően.
      Hatodszor a Törvényszék többször elferdítette a rendelkezésére álló tényeket.
      A fellebbező hetedszer a feltáratlan tényállásra, nyolcadszor a bizonyítás hiányosságára és kilencedszer a logika szabályainak megsértésére hivatkozik.


title: C-299/19. sz. ügy: A Tribunale Ordinario di Torino (Olaszország) által 2019. április 11-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — Techbau SpA kontra Azienda Sanitaria Locale AL

text:
               2019.6.24.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 213/16

      A Tribunale Ordinario di Torino (Olaszország) által 2019. április 11-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — Techbau SpA kontra Azienda Sanitaria Locale AL
      (C-299/19. sz. ügy)
      (2019/C 213/15)
      Az eljárás nyelve: olasz

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Tribunale Ordinario di Torino

         Az alapeljárás felei

         Felperes: Techbau SpA

         Alperes: Azienda Sanitaria Locale AL

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdés

      Az Európai Unió Bíróságának arra a kérdésre kell választ adnia, hogy ellentétes-e a 2000/35/EK irányelv (1) 2. cikkének 1. pontjával a 2002. október 9-i 231. sz. felhatalmazáson alapuló törvényerejű rendelet 2. cikke 1. bekezdésének a) pontjához hasonló olyan nemzeti szabályozás, amely a „kereskedelmi ügylet” mint „fizetés ellenében kizárólagosan vagy túlnyomórészt áruk szállítását vagy szolgáltatások nyújtását eredményező” ügylet fogalmából, tehát saját hatálya alól kizárja, az építési beruházásra irányuló közbeszerzési szerződést, függetlenül annak köz- vagy magánjogi jellegétől, különösen pedig a 93/37/EGK irányelv (2) értelmében vett, építési beruházásra irányuló közbeszerzési szerződést.

         (1)  A kereskedelmi ügyletekhez kapcsolódó késedelmes fizetések elleni fellépésről szóló, 2000. június 29 i 2000/35/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL 2000. L 200., 35. o.; magyar nyelvű különkiadás 17. fejezet, 1. kötet, 226. o.)

         (2)  Az építési beruházásra irányuló közbeszerzési szerződések odaítélési eljárásainak összehangolásáról szóló, 1993. június 14 i 93/37/EGK tanácsi irányelv (HL 1993. L 199., 54. o.; magyar nyelvű különkiadás 6. fejezet, 2. kötet, 163. o.)


title: C-305/19. sz. ügy: 2019. április 12-én benyújtott kereset — Európai Bizottság kontra Cseh Köztársaság

text:
               2019.6.24.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 213/17

      2019. április 12-én benyújtott kereset — Európai Bizottság kontra Cseh Köztársaság
      (C-305/19. sz. ügy)
      (2019/C 213/16)
      Az eljárás nyelve: cseh

         Felek

         Felperes: Európai Bizottság (képviselők: P. Ondrůšek, K. Talabér-Ritz meghatalmazottak)

         Alperes: Cseh Köztársaság

         Kereseti kérelmek

      Az alperes azt kéri, hogy a Bíróság:

                  —

                  állapítsa meg, hogy a Cseh Köztársaság — mivel nem biztosította, hogy az 500 m2-nél nagyobb hasznos alapterületű épületekben, amelyekre vonatkozóan energiahatékonysági tanúsítványt állítottak ki az épületek energiahatékonyságáról szóló, 2010. május 19-i 2010/31/EU európai parlamenti és tanácsi irányelv (1) 12. cikkének (1) bekezdése alapján, és amelyeket a közönség rendszeresen látogat, az energiahatékonysági tanúsítványt helyezzék ki — nem teljesítette az említett irányelv 13. cikkének (2) bekezdéséből eredő kötelezettségeit;

                  —

                  a Cseh Köztársaságot kötelezze a költségek viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek

                  1.

                  A 2010/31/EU irányelv 13. cikkének (1) bekezdése előírja azt a kötelezettséget, hogy ha egy 500 m2-nél nagyobb hasznos alapterületű épületet a közönség rendszeresen látogat, az irányelv 12. cikkének (1) bekezdése alapján kiállított energiahatékonysági tanúsítványt ki kell helyezni.

                  2.

                  A cseh törvény (zákon č. 406/2000 Sb., o hospodaření energií, ve znění pozdějších předpisů (a módosított, a környezetgazdálkodásról szóló 406/2000 törvény) 7a §-a azonban csupán azon épületekre vonatkozóan írja elő az energiahatékonysági tanúsítvány vagy energetikai zöldkártya kihelyezésének a kötelezettségét, amelyekben hatóságok működnek. A cseh törvény tehát nem írja elő az energiahatékonysági tanúsítvány vagy energetikai zöldkártya kihelyezésére vonatkozó kötelezettséget olyan helyzetekben, amelyekben az épületben a hatóságoktól eltérő szervezetek működnek, és amelyeket a közönség rendszeresen látogat. A megkövetelt szabályozás még mindig csupán az előkészítés szakaszában van.

                  3.

                  A Cseh Köztársaság tehát nem biztosította, hogy az 500 m2-nél nagyobb hasznos alapterületű épületekben, amelyekre vonatkozóan energiahatékonysági tanúsítványt állítottak ki az irányelv 12. cikkének (1) bekezdése alapján, és amelyeket a közönség rendszeresen látogat, az energiahatékonysági tanúsítványt helyezzék ki, és így nem teljesítette az említett irányelv 13. cikkének (2) bekezdéséből eredő kötelezettségeit.

         (1)  HL 2010. L 153., 13. o.


title: C-704/17. sz. ügy: A Bíróság elnökének 2019. március 8-i végzése (a Nejvyšší správní soud [Cseh Köztársaság] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) — D. H. kontra Ministerstvo vnitra

text:
               1.7.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 220/28

      A Bíróság elnökének 2019. március 8-i végzése (a Nejvyšší správní soud [Cseh Köztársaság] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) — D. H. kontra Ministerstvo vnitra
      (C-704/17. sz. ügy) (1)

      (2019/C 220/34)
      Az eljárás nyelve: cseh
      A Bíróság elnöke elrendelte az ügy törlését.

         (1)  HL C 83., 2018.3.5.


title: T-791/16. sz. ügy: A Törvényszék 2019. május 22-i ítélete — Real Madrid Club de Fútbol kontra Bizottság („Állami támogatások — A spanyol hatóságok által egy hivatásos labdarúgóklub javára nyújtott támogatás — Az önkormányzat és a labdarúgóklub közötti eredeti megállapodás szerinti telekátruházás elmaradásának kompenzálására irányuló egyezség — A labdarúgóklubnak nyújtott túlzott összegű kompenzáció — A támogatást a belső piaccal összeegyeztethetetlennek nyilvánító határozat — Előny”)

text:
               8.7.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 230/27

      A Törvényszék 2019. május 22-i ítélete — Real Madrid Club de Fútbol kontra Bizottság
      (T-791/16. sz. ügy) (1)

      („Állami támogatások - A spanyol hatóságok által egy hivatásos labdarúgóklub javára nyújtott támogatás - Az önkormányzat és a labdarúgóklub közötti eredeti megállapodás szerinti telekátruházás elmaradásának kompenzálására irányuló egyezség - A labdarúgóklubnak nyújtott túlzott összegű kompenzáció - A támogatást a belső piaccal összeegyeztethetetlennek nyilvánító határozat - Előny”)
      (2019/C 230/33)
      Az eljárás nyelve: spanyol

         Felek

         Felperes: Real Madrid Club de Fútbol (Madrid, Spanyolország) (képviselők: J. Pérez-Bustamante Köster és F. Löwhagen ügyvédek)

         Alperes: Európai Bizottság (képviselők: P.–J. Loewenthal, G. Luengo és P. Němečková meghatalmazottak)

         Az ügy tárgya

      A Spanyolország által a Real Madrid CF javára nyújtott SA.33754 (2013/C) (ex 2013/NN) számú állami támogatásról szóló, 2016. július 4-i (EU) 2016/2393 bizottsági határozat (HL 2016. L 358., 3. o.) megsemmisítése iránt az EUMSZ 263. cikk alapján előterjesztett kérelem.

         Az ítélet rendelkező része

                  1)

                     A Törvényszék a Spanyolország által a Real Madrid CF javára nyújtott SA.33754 (2013/C) (ex 2013/NN) számú állami támogatásról szóló, 2016. július 4-i (EU) 2016/2393 bizottsági határozatot (HL 2016. L 358., 3. o.) megsemmisíti.

                  2)

                     Az Európai Bizottság maga viseli saját költségeit, valamint a Real Madrid Club de Fútbol részéről felmerült költségeket.

         (1)  HL C 243., 2016.7.4.


title: T-37/17. sz. ügy: A Törvényszék 2019. május 16-i ítélete — Bank Tejarat kontra Tanács („Szerződésen kívüli felelősség — Közös kül- és biztonságpolitika — Iránnal szemben hozott korlátozó intézkedések — Pénzeszközök befagyasztása — A tagállamok területére való beutazási korlátozások — A felperest állítólagosan nevének az azon személyek és szervezetek jegyzékébe való felvétele és az ott történő további szerepeltetése miatt ért kár megtérítése, akikre, illetve amelyekre a szóban forgó korlátozó intézkedések alkalmazandók — Magánszemélyek számára jogokat keletkeztető jogszabály kellően súlyos megsértése”)

text:
               8.7.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 230/29

      A Törvényszék 2019. május 16-i ítélete — Bank Tejarat kontra Tanács
      (T-37/17. sz. ügy) (1)

      („Szerződésen kívüli felelősség - Közös kül- és biztonságpolitika - Iránnal szemben hozott korlátozó intézkedések - Pénzeszközök befagyasztása - A tagállamok területére való beutazási korlátozások - A felperest állítólagosan nevének az azon személyek és szervezetek jegyzékébe való felvétele és az ott történő további szerepeltetése miatt ért kár megtérítése, akikre, illetve amelyekre a szóban forgó korlátozó intézkedések alkalmazandók - Magánszemélyek számára jogokat keletkeztető jogszabály kellően súlyos megsértése”)
      (2019/C 230/35)
      Az eljárás nyelve: angol

         Felek

         Felperes: Bank Tejarat (Teherán, Irán) (képviselők: S. Zaiwalla, P. Reddy, K. Mittal, A. Meskarian solicitorok, T. Otty QC, R. Blakeley, V. Zaiwalla, H. Leith barristerek és T. de la Mare QC)

         Alperes: az Európai Unió Tanácsa (képviselők: M. Bishop és A. Vitro meghatalmazottak)

         Az alperest támogató beavatkozó: Európai Bizottság (képviselők: Havas L. és J. Norris meghatalmazottak)

         Az ügy tárgya

      Az EUMSZ 268. cikken alapuló és a felperest állítólagosan az Iránnal szembeni korlátozó intézkedésekről szóló 961/2010/EU rendelet végrehajtásáról szóló, 2012. január 23-i 54/2012/EU tanácsi végrehajtási rendelet (HL 2012. L 19., 1. o.; helyesbítés: HL 2012. L 31., 7. o.), az Iránnal szembeni korlátozó intézkedésekről és a 961/2010/EU rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló, 2012. március 23-i 267/2012/EU tanácsi rendelet (HL 2012. L 88., 1. o.; helyesbítések: HL 2012. L 332., 31. o.; HL 2014. L 93., 85. o.), valamint a 267/2012 rendelet végrehajtásáról szóló, 2012. augusztus 2-i 709/2012/EU tanácsi végrehajtási rendelet (HL 2012. L 208., 2. o.; helyesbítés: HL 2013. 41., 14. o.) miatt ért kár megtérítése iránti kérelem.

         Az ítélet rendelkező része

                  1)

                     A Törvényszék a keresetet elutasítja.

                  2)

                     A Bank Tejarat viseli saját költségeit, valamint az Európai Unió Tanácsa részéről felmerült költségeket.

                  3)

                     Az Európai Bizottság maga viseli saját költségeit.

         (1)  HL C 104., 2017.4.3.


title: T-107/17. sz. ügy: A Törvényszék 2019. május 23-i ítélete — Steinhoff és társai kontra EKB („Szerződésen kívüli felelősség — Gazdaság- és monetáris politika — EKB — Nemzeti központi bankok — A görög államadóság átütemezése — A magánszektor részvétele — Kollektív fellépési záradékok — A hitelviszonyt megtestesítő értékpapírok kötelező cseréje — Magánhitelezők — Az EKB véleménye — Magánszemélyek számára jogokat keletkeztető jogszabály kellően súlyos megsértése — A pacta sunt servanda elv — Az Alapjogi Charta 17. cikkének (1) és (2) bekezdése — Az EUMSZ 63. cikk (1) bekezdése — EUMSZ 124. cikk”)

text:
               8.7.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 230/30

      A Törvényszék 2019. május 23-i ítélete — Steinhoff és társai kontra EKB
      (T-107/17. sz. ügy) (1)

      („Szerződésen kívüli felelősség - Gazdaság- és monetáris politika - EKB - Nemzeti központi bankok - A görög államadóság átütemezése - A magánszektor részvétele - Kollektív fellépési záradékok - A hitelviszonyt megtestesítő értékpapírok kötelező cseréje - Magánhitelezők - Az EKB véleménye - Magánszemélyek számára jogokat keletkeztető jogszabály kellően súlyos megsértése - A pacta sunt servanda elv - Az Alapjogi Charta 17. cikkének (1) és (2) bekezdése - Az EUMSZ 63. cikk (1) bekezdése - EUMSZ 124. cikk”)
      (2019/C 230/36)
      Az eljárás nyelve: német

         Felek

         Felperesek: Frank Steinhoff (Hamburg, Németország), Ewald Filbry (Dortmund, Németország), Vereinigte Raiffeisenbanken Gräfenberg-Forchheim-Eschenau-Heroldsberg eG (Gräfenberg, Németország), Werner Bäcker (Rodgau, Németország), EMB Consulting SE (Mühltal, Németország) (képviselők: O. Hoepner et D. Unrau ügyvédek)

         Alperes: Európai Központi Bank (képviselők: O. Heinz és Várhelyi G. meghatalmazottak, segítőjük H.-G. Kamann ügyvéd)

         Az ügy tárgya

      Azon kár megtérítése iránt az EUMSZ 268. cikk alapján benyújtott kérelem, amelyet a felperesek állítólagosan amiatt szenvedtek el, hogy az EKB a 2012. február 17-i véleményében (CON/2012/12) nem hívta fel a Görög Köztársaság figyelmét arra, hogy a görög államadósságnak a hitelviszonyt megtestesítő értékpapírok kötelező cseréjén keresztül tervezett átütemezése jogellenes.

         Az ítélet rendelkező része

                  1)

                     A Törvényszék a keresetet elutasítja.

                  2)

                     A Törvényszék Frank Steinhoffot, Ewald Filbry-t, a Vereinigte Raiffeisenbanken Gräfenberg-Forchheim-Eschenau-Heroldsberg eG-t, Werner Bäckert és az EMB Consulting SE-t kötelezi a költségek viselésére.

         (1)  HL C 129., 2017.4.24.


title: T-728/17. sz. ügy: A Törvényszék 2019. május 14-i ítélete — Marinvest és Porting kontra Bizottság („Állami támogatások — Kedvtelésre szolgáló kikötői létesítmények — Kikötő igazgatásának koncessziója, valamint infrastruktúrák és szolgáltatások gazdasági ellenérték nélküli rendelkezésre bocsátása — Állami támogatás hiányát megállapító határozat — A tagállamok közötti kereskedelem érintettsége”)

text:
               8.7.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 230/30

      A Törvényszék 2019. május 14-i ítélete — Marinvest és Porting kontra Bizottság
      (T-728/17. sz. ügy) (1)

      („Állami támogatások - Kedvtelésre szolgáló kikötői létesítmények - Kikötő igazgatásának koncessziója, valamint infrastruktúrák és szolgáltatások gazdasági ellenérték nélküli rendelkezésre bocsátása - Állami támogatás hiányát megállapító határozat - A tagállamok közötti kereskedelem érintettsége”)
      (2019/C 230/37)
      Az eljárás nyelve: olasz

         Felek

         Felperesek: Marinvest d.o.o. (Izola, Szlovénia) és Porting d.o.o. (Izola) (képviselők: G. Cecovini Amigoni és L. Daniele ügyvédek)

         Alperes: Európai Bizottság (képviselők: P. Stancanelli, S. Noë és D. Recchia meghatalmazottak)

         Az alperest támogató beavatkozók: Németországi Szövetségi Köztársaság (képviselők: kezdetben T. Henze és R. Kanitz, később: R. Kanitz meghatalmazottak), Javno podjetje komunala Izola d.o.o. (Izola, Szlovénia) (képviselő: A. Mužina ügyvéd)

         Az ügy tárgya

      Az EUMSZ 263.cikken alapuló, a 2017. július 27-i C (2017) végleges (Állami támogatás SA.452220 (2016/FC) — Szlovénia — Feltételezett támogatás a Komunala Izola d.o.o. részére) európai bizottsági határozat megsemmisítésére irányuló kérelem

         Az ítélet rendelkező része

                  1)

                     A Törvényszék a keresetet elutasítja.

                  2)

                     A Marinvest d.o.o. és a Porting d.o.o. a saját költségeiken felül kötelesek viselni az Európai Bizottság részéről felmerült költségeket.

                  3)

                     A Németországi Szövetségi Köztársaság és a Javno podjetje komunala Izola d.o.o. maguk viselik saját költségeiket.

         (1)  HL C 22., 2018.1.22.


title: T-733/17. sz. ügy: A Törvényszék 2019. május 16-i ítélete — GMPO kontra Bizottság („Emberi felhasználásra szánt gyógyszerek — A 141/2000/EK rendelet 3. cikke (1) bekezdésének b) pontja — A »jelentős kedvező hatás« fogalma — Ritka betegségek gyógyszerének beszerezhetősége — A 141/2000 rendelet 5. cikke (12) bekezdésének b) pontja — Egy gyógyszert a ritka betegségek gyógyszereinek nyilvántartásából törlő bizottsági határozat — Mérlegelési hiba — Téves jogalkalmazás — Jogos bizalom”)

text:
               8.7.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 230/31

      A Törvényszék 2019. május 16-i ítélete — GMPO kontra Bizottság
      (T-733/17. sz. ügy) (1)

      („Emberi felhasználásra szánt gyógyszerek - A 141/2000/EK rendelet 3. cikke (1) bekezdésének b) pontja - A »jelentős kedvező hatás« fogalma - Ritka betegségek gyógyszerének beszerezhetősége - A 141/2000 rendelet 5. cikke (12) bekezdésének b) pontja - Egy gyógyszert a ritka betegségek gyógyszereinek nyilvántartásából törlő bizottsági határozat - Mérlegelési hiba - Téves jogalkalmazás - Jogos bizalom”)
      (2019/C 230/38)
      Az eljárás nyelve: angol

         Felek

         Felperes: GMP-Orphan (GMPO) (Párizs, Franciaország) (képviselők: M. Demetriou QC, E. Mackenzie barrister, L. Tsang és J. Mulryne solicitors)

         Alperes: Európai Bizottság (képviselők: K. Petersen és A. Sipos meghatalmazott)

         Az ügy tárgya

      A Cuprior-trientin emberi felhasználásra szánt gyógyszer forgalomba hozatalának a 726/2004/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet szerinti engedélyezéséről szóló, 2017. szeptember 5-i C(2017) 6102 final bizottsági végrehajtási határozat azon részében való megsemmisítése iránt az EUMSZ 263. cikk alapján benyújtott kérelem, amelyben a Bizottság a határozat 5. cikkében úgy határozott, hogy az említett gyógyszer már nem felel meg a ritka betegségek gyógyszereként történő nyilvántartásba vételre vonatkozóan a ritka betegségek gyógyszereiről szóló, 1999. december 16-i 141/2000/EK európai parlamenti és tanácsi rendeletben (HL 2000. L 18., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 15. fejezet, 5. kötet, 21. o.) előírt kritériumoknak, és ennek megfelelően naprakésszé kell tenni az Európai Unió ritka betegségek gyógyszereiről vezetett nyilvántartását.

         Az ítélet rendelkező része

                  1)

                     A Törvényszék a keresetet elutasítja.

                  2)

                     A Törvényszék a GMP-Orphant (GMPO) kötelezi a költségek viselésére, ideértve az ideiglenes intézkedés iránti eljárás költségeit is.

         (1)  HL C 13., 2018.1.15.


title: T–751/17. sz. ügy: A Törvényszék 2019. május 14-i ítélete — Commune de Fessenheim és társai kontra Bizottság („A dokumentumokhoz való hozzáférés — 1049/2001/EK rendelet — A Bizottság által a francia hatóságokhoz intézett, az EDF csoportnak a fessenheimi atomerőmű üzemeltetési engedélyének visszavonása miatt fizetendő kártalanítással kapcsolatos jegyzőkönyvre vonatkozó levél — A hozzáférés megtagadása — Harmadik személy kereskedelmi érdekeinek védelmével kapcsolatos kivétel — Az ellenőrzések, vizsgálatok és könyvvizsgálatok céljának védelmével kapcsolatos kivétel — A bizalmasság általános vélelme — Nyomós közérdek”)

text:
               8.7.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 230/32

      A Törvényszék 2019. május 14-i ítélete — Commune de Fessenheim és társai kontra Bizottság
      (T–751/17. sz. ügy) (1)

      („A dokumentumokhoz való hozzáférés - 1049/2001/EK rendelet - A Bizottság által a francia hatóságokhoz intézett, az EDF csoportnak a fessenheimi atomerőmű üzemeltetési engedélyének visszavonása miatt fizetendő kártalanítással kapcsolatos jegyzőkönyvre vonatkozó levél - A hozzáférés megtagadása - Harmadik személy kereskedelmi érdekeinek védelmével kapcsolatos kivétel - Az ellenőrzések, vizsgálatok és könyvvizsgálatok céljának védelmével kapcsolatos kivétel - A bizalmasság általános vélelme - Nyomós közérdek”)
      (2019/C 230/39)
      Az eljárás nyelve: francia

         Felek

         Felperesek: Commune de Fessenheim (Franciaország), Communauté de communes Pays Rhin-Brisach (Volgelsheim, Franciaország), Conseil départemental du Haut-Rhin, (Colmar, Franciaország), Conseil régional Grand Est Alsace Champagne-Ardenne Lorraine (Strasbourg, Franciaország) (képviselő: G. de Rubercy ügyvéd)

         Alperes: Európai Bizottság (képviselők: A. Buchet és B. Stromsky meghatalmazottak)

         Az alperest támogató beavatkozó fél: Francia Köztársaság (képviselők: E. de Moustier, B. Fodda és J.-L. Carré meghatalmazottak)

         Az ügy tárgya

      A fessenheimi atomerőmű bezárása miatt az Électricité de France (EDF) csoportnak fizetendő kártalanítással kapcsolatos jegyzőkönyv tervezetére vonatkozó, a Bizottság által 2017. március 22-én a francia hatósághoz intézett levél hozzáférhetővé tételének megtagadásáról szóló, 2017. október 18-i bizottsági határozat megsemmisítése iránt az EUMSZ 263. cikk alapján benyújtott kérelem.

         Az ítélet rendelkező része

                  1)

                     A Törvényszék a keresetet elutasítja.

                  2)

                     A Commune de Fessenheim, a Communauté de communes Pays Rhin-Brisach, a Conseil départemental du Haut-Rhin és a Conseil régional Grand Est Alsace Champagne-Ardenne Lorraine maga viseli saját költségeit, valamint az Európai Bizottság részéről felmerült költségeket.

                  3)

                     A Francia Köztársaság maga viseli saját költségeit.

         (1)  HL C 32., 2018.1.29.


title: T-813/17. sz. ügy: A Törvényszék 2019. május 16-i ítélete — Nerantzaki kontra Bizottság („Közszolgálat — Tisztviselők — Felvétel — Versenyvizsga-felhívás — Az EPSO/AD/331/16 nyílt versenyvizsga — Eljárásra bocsátási feltételek — A vizsgabizottságnak a felperestől a versenyvizsga következő szakaszára való bocsátást megtagadó határozata — Téves jogalkalmazás”)

text:
               8.7.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 230/33

      A Törvényszék 2019. május 16-i ítélete — Nerantzaki kontra Bizottság
      (T-813/17. sz. ügy) (1)

      („Közszolgálat - Tisztviselők - Felvétel - Versenyvizsga-felhívás - Az EPSO/AD/331/16 nyílt versenyvizsga - Eljárásra bocsátási feltételek - A vizsgabizottságnak a felperestől a versenyvizsga következő szakaszára való bocsátást megtagadó határozata - Téves jogalkalmazás”)
      (2019/C 230/41)
      Az eljárás nyelve: angol

         Felek

         Felperes: Eleni Nerantzaki (Brüsszel, Belgium) (képviselők kezdetben: N. Korogiannakis, később: L. Levi ügyvédek)

         Alperes: Európai Bizottság (képviselők kezdetben: P. Mihaylova és L. Radu Bouyon, később: L. Radu Bouyon, D. Milanowska és B. Mongin meghatalmazottak)

         Az ügy tárgya

      Az egyrészről a vizsgabizottságnak a felperestől az EPSO/AD/331/16 nyílt versenyvizsga következő szakaszára bocsátást megtagadó, 2017. május 15-i határozatának, másrészről pedig a kinevezésre jogosult hatóság azon 2017. szeptember 14-i határozatának megsemmisítése iránt az EUMSZ 270. cikk alapján benyújtott kérelem, amely határozat elutasítja a vizsgabizottságnak az említett versenyvizsga következő szakaszára bocsátást megtagadó határozatával szemben a felperes által benyújtott panaszt.

         Az ítélet rendelkező része

                  1)

                     A Törvényszék megsemmisíti a vizsgabizottságnak az Eleni Nerantzakitól az EPSO/AD/331/16 nyílt versenyvizsga következő szakaszára bocsátást megtagadó, 2017. május 15-i határozatát.

                  2)

                     A Törvényszék az Európai Bizottságot kötelezi a költségek viselésére.

         (1)  HL C 52., 2018.2.12.


title: T-3/18. és T-4/18. sz. egyesített ügyek: A Törvényszék 2019. május 23-i ítélete — Holzer y Cia kontra EUIPO — Annco (ANN TAYLOR és AT ANN TAYLOR) („Európai uniós védjegy — Törlési eljárás — Az ANN TAYLOR és az AT ANN TAYLOR európai uniós szó-, illetve ábrás védjegy — Feltétlen törlési ok — Az (EU) 2017/1001 rendelet 59. cikke (1) bekezdésének b) pontja — Rosszhiszeműség”)

text:
               8.7.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 230/34

      A Törvényszék 2019. május 23-i ítélete — Holzer y Cia kontra EUIPO — Annco (ANN TAYLOR és AT ANN TAYLOR)
      (T-3/18. és T-4/18. sz. egyesített ügyek) (1)

      („Európai uniós védjegy - Törlési eljárás - Az ANN TAYLOR és az AT ANN TAYLOR európai uniós szó-, illetve ábrás védjegy - Feltétlen törlési ok - Az (EU) 2017/1001 rendelet 59. cikke (1) bekezdésének b) pontja - Rosszhiszeműség”)
      (2019/C 230/42)
      Az eljárás nyelve: angol

         Felek

         Felperes: Holzer y Cia, SA de CV (Mexikóváros, Mexikó) (képviselők: N. Fernández Fernández-Pacheco és A. Fernández Fernández-Pacheco ügyvédek)

         Alperes: az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala (EUIPO) (képviselők: A. Lukošiūtė és H. O’Neill meghatalmazottak)

         A másik fél az EUIPO fellebbezési tanácsa előtti eljárásban, beavatkozó fél a Törvényszék előtti eljárásban: Annco, Inc. (New York, New York állam, Amerikai Egyesült Államok) (képviselők: D. Rose, J. Warner, E. Preston solicitorok és P. Roberts QC)

         Az ügy tárgya

      Az EUIPO második fellebbezési tanácsának az Annco és a Holzer y Cia közötti két törlési eljárással kapcsolatban 2017. november 2-án és 2017. november 8-án hozott határozata (R 2370/2016-2. és R 2371/2016-2. sz. ügy) ellen benyújtott kereset.

         Az ítélet rendelkező része

                  1)

                     A Törvényszék a kereseteket elutasítja.

                  2)

                     A Törvényszék a Holzer y Cia, SA de CV-t kötelezi a saját költségeinek, valamint az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala (EUIPO) részéről felmerült költségeknek a viselésére.

         (1)  HL C 72., 2018.2.26.


title: T-12/18. sz. ügy: A Törvényszék 2019. május 14-i ítélete — Zweirad-Center Stadler kontra EUIPO — Triumph Designs (Triumph) („Európai uniós védjegy — Felszólalási eljárás — A Triumph európai uniós szóvédjegy bejelentése — A korábbi TRIUMPH európai uniós szóvédjegy — A védjegybejelentés részbeni elutasítása — Viszonylagos kizáró ok — Összetéveszthetőség — A megjelölések azonossága — A korábbi védjegy használat révén szerzett fokozott megkülönböztető képessége — Az áruk hasonlósága — Az (EU) 2017/1001 rendelet 8. cikke (1) bekezdésének b) pontja”)

text:
               8.7.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 230/35

      A Törvényszék 2019. május 14-i ítélete — Zweirad-Center Stadler kontra EUIPO — Triumph Designs (Triumph)
      (T-12/18. sz. ügy) (1)

      („Európai uniós védjegy - Felszólalási eljárás - A Triumph európai uniós szóvédjegy bejelentése - A korábbi TRIUMPH európai uniós szóvédjegy - A védjegybejelentés részbeni elutasítása - Viszonylagos kizáró ok - Összetéveszthetőség - A megjelölések azonossága - A korábbi védjegy használat révén szerzett fokozott megkülönböztető képessége - Az áruk hasonlósága - Az (EU) 2017/1001 rendelet 8. cikke (1) bekezdésének b) pontja”)
      (2019/C 230/43)
      Az eljárás nyelve: angol

         Felek

         Felperes: Zweirad-Center Stadler GmbH (Ratisbonne, Németország) (képviselők: kezdetben P. Ruess és A. Doepner-Thiele ügyvédek, később P. Ruess ügyvéd)

         Alperes: az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala (EUIPO) (képviselők: D. Walicka és H. O’Neill meghatalmazottak)

         A másik fél az EUIPO fellebbezési tanácsa előtti eljárásban, beavatkozó fél a Törvényszék előtti eljárásban: Triumph Designs Ltd (Swadlincote, Egyesült Királyság) (képviselő: S. Malynicz QC)

         Az ügy tárgya

      Az EUIPO ötödik fellebbezési tanácsának a Triumph Designs és a Zweirad-Center Stadler közötti felszólalási eljárással kapcsolatban 2017. november 2-án hozott határozata (R 665/2017-5. sz. ügy) ellen benyújtott kereset.

         Az ítélet rendelkező része

                  1)

                     A Törvényszék a keresetet elutasítja.

                  2)

                     A Zweirad-Center Stadler GmbH viseli a saját költségeit, valamint az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala (EUIPO) részéről felmerült költségeket.

                  3)

                     A Triumph Designs Ltd maga viseli saját költségeit.

         (1)  HL C 72., 2018.2.26.