title: C-638/17. sz. ügy: A Bíróság (ötödik tanács) 2019. április 11-i ítélete (a Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas [Litvánia] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) — a Valstybinė mokesčių inspekcija prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos által kezdeményezett eljárás (Előzetes döntéshozatal — A dohánygyártmányokra alkalmazott jövedéki adó szerkezete és adókulcsa — 2011/64/EU irányelv — A 4. cikk (1) bekezdésének a) pontja — A „szivar vagy szivarka” fogalma — Természetes dohánylevelekből álló külső borítékkal rendelkező dohányrudak, amelyeket részben egy további réteg papír fed)

text:
               17.6.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 206/8

      A Bíróság (ötödik tanács) 2019. április 11-i ítélete (a Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas [Litvánia] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) — a Valstybinė mokesčių inspekcija prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos által kezdeményezett eljárás
      (C-638/17. sz. ügy) (1)

      (Előzetes döntéshozatal - A dohánygyártmányokra alkalmazott jövedéki adó szerkezete és adókulcsa - 2011/64/EU irányelv - A 4. cikk (1) bekezdésének a) pontja - A „szivar vagy szivarka” fogalma - Természetes dohánylevelekből álló külső borítékkal rendelkező dohányrudak, amelyeket részben egy további réteg papír fed)
      (2019/C 206/09)
      Az eljárás nyelve: litván

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas

         Az alapeljárás résztvevője

      Valstybinė mokesčių inspekcija prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos
      Az eljárásban részt vesz: „Skonis ir kvapas” UAB

         Rendelkező rész

      A dohánygyártmányokra alkalmazott jövedéki adó szerkezetéről és adókulcsáról szóló, 2011. június 21-i 2011/64/EU tanácsi irányelv 4. cikke (1) bekezdésének a) pontját úgy kell értelmezni, hogy az olyan dohánytermékek, mint amelyekről az alapügyben szó van, amelyeknél a természetes dohánylevelekből álló külső borítékot egy további réteg papír borítja a füstszűrőnél, amely ahhoz vezethet, hogy e termékek kinézetre hasonlítanak a cigarettához, az e rendelkezés szerinti szivar vagy szivarka kategóriába tartoznak.

         (1)  HL C 52., 2018.2.12


title: C-690/17. sz. ügy: A Bíróság (ötödik tanács) 2019. április 11-i ítélete (az Oberlandesgericht Düsseldorf [Németország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) — ÖKO-Test Verlag GmbH kontra Dr. Rudolf Liebe Nachf. GmbH & Co.KG (Előzetes döntéshozatal — Szellemi tulajdon — Védjegyek — 207/2009/EK rendelet — A 9. cikk (1) bekezdése — 2008/95/EK irányelv — Az 5. cikk (1) és (2) bekezdése — A védjegyoltalom tartalma — Egy vizsgálati tanúsítványból álló önálló védjegy)

text:
               17.6.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 206/9

      A Bíróság (ötödik tanács) 2019. április 11-i ítélete (az Oberlandesgericht Düsseldorf [Németország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) — ÖKO-Test Verlag GmbH kontra Dr. Rudolf Liebe Nachf. GmbH & Co.KG
      (C-690/17. sz. ügy) (1)

      (Előzetes döntéshozatal - Szellemi tulajdon - Védjegyek - 207/2009/EK rendelet - A 9. cikk (1) bekezdése - 2008/95/EK irányelv - Az 5. cikk (1) és (2) bekezdése - A védjegyoltalom tartalma - Egy vizsgálati tanúsítványból álló önálló védjegy)
      (2019/C 206/10)
      Az eljárás nyelve: német

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Oberlandesgericht Düsseldorf

         Az alapeljárás felei

         Felperes: ÖKO-Test Verlag GmbH

         Alperes: Dr. Rudolf Liebe Nachf. GmbH & Co.KG

         Rendelkező rész

                  1)

                  A[z európai uniós] védjegyről szóló, 2009. február 26-i 207/2009/EK tanácsi rendelet 9. cikke (1) bekezdésének a) és b) pontját, valamint a védjegyekre vonatkozó tagállami jogszabályok közelítéséről szóló, 2008. október 22-i 2008/95/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv 5. cikke (1) bekezdésének a) és b) pontját úgy kell értelmezni, hogy azok nem teszik lehetővé egy vizsgálati tanúsítványból álló önálló védjegy jogosultja számára, hogy fellépjen az e védjeggyel azonos vagy ahhoz hasonló megjelölés harmadik fél által olyan árukon történő elhelyezése ellen, amelyek az említett védjegy árujegyzékében szereplő árukkal, illetve szolgáltatásokkal nem azonosak, és azokhoz nem hasonlóak.

                  2)

                  A[z európai uniós] védjegyről szóló 207/2009/EK tanácsi rendelet 9. cikke (1) bekezdésének c) pontját, valamint a védjegyekre vonatkozó tagállami jogszabályok közelítéséről szóló 2008/95/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv 5. cikkének (2) bekezdését úgy kell értelmezni, hogy azok lehetővé teszik egy jóhírnevet élvező, vizsgálati tanúsítványból álló önálló védjegy jogosultja számára, hogy fellépjen egy e védjeggyel azonos vagy ahhoz hasonló megjelölés harmadik fél által olyan árukon történő elhelyezése ellen, amelyek se nem azonosak, se nem hasonlóak az említett védjegy árujegyzékében szereplő árukkal és szolgáltatásokkal, amennyiben bizonyítást nyert, hogy ezen elhelyezéssel a harmadik fél tisztességtelenül kihasználja e védjegy megkülönböztető képességét vagy jóhírnevét, vagy sérti e megkülönböztető képességet vagy jóhírnevet, és az említett harmadik fél ebben az esetben nem bizonyította az ilyen elhelyezést e rendelkezések értelmében alátámasztó „alapos ok” fennállását.

         (1)  HL C 112., 2018.3.26


title: C-691/17. sz. ügy: A Bíróság (tizedik tanács) 2019. április 11-i ítélete (a Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság [Magyarország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) — PORR Építési Kft. kontra Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága (Előzetes döntéshozatal — Adózás — Közös hozzáadottértékadó-rendszer — 2006/112/EK irányelv — Előzetesen felszámított hozzáadottérték-adó (héa) levonásához való jog — A 199. cikk (1) bekezdésének a) pontja — Fordított adózás — Tévesen az egyenes adózás szabályai szerint kiállított számla alapján az adónak a szolgáltatás igénybe vevője által a szolgáltatásnyújtó részére történő, jogalap nélküli megfizetése — A szolgáltatás igénybevevője terhére adóhiányt megállapító és a levonás iránti kérelmét elutasító adóhatósági határozat — Az adó visszatérítésének a lehetőségére vonatkozó adóhatósági vizsgálat hiánya)

text:
               17.6.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 206/10

      A Bíróság (tizedik tanács) 2019. április 11-i ítélete (a Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság [Magyarország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) — PORR Építési Kft. kontra Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága
      (C-691/17. sz. ügy) (1)

      (Előzetes döntéshozatal - Adózás - Közös hozzáadottértékadó-rendszer - 2006/112/EK irányelv - Előzetesen felszámított hozzáadottérték-adó (héa) levonásához való jog - A 199. cikk (1) bekezdésének a) pontja - Fordított adózás - Tévesen az egyenes adózás szabályai szerint kiállított számla alapján az adónak a szolgáltatás igénybe vevője által a szolgáltatásnyújtó részére történő, jogalap nélküli megfizetése - A szolgáltatás igénybevevője terhére adóhiányt megállapító és a levonás iránti kérelmét elutasító adóhatósági határozat - Az adó visszatérítésének a lehetőségére vonatkozó adóhatósági vizsgálat hiánya)
      (2019/C 206/11)
      Az eljárás nyelve: magyar

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

         Az alapeljárás felei

         Felperes: PORR Építési Kft.

         Alperes: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

         Rendelkező rész

      A 2010. július 13-i 2010/45/EU tanácsi irányelvvel módosított, a közös hozzáadottértékadó-rendszerről szóló, 2006. november 28-i 2006/112/EK tanácsi irányelvet, valamint az adósemlegesség és a tényleges érvényesülés elvét úgy kell értelmezni, hogy azokkal nem ellentétes az olyan adóhatósági gyakorlat, amely szerint ezen adóhatóság — úgy, hogy nem merül fel adócsalás gyanúja — megtagadja valamely vállalkozástól a levonási jogot azon hozzádottérték-adó (héa) tekintetében, amelyet e vállalkozás mint szolgáltatást igénybe vevő jogalap nélkül fizetett meg e szolgáltatások nyújtója részére valamely olyan számla alapján, amelyet ez utóbbi az általános héarendszerre vonatkozó szabályok alapján állított ki, jóllehet a releváns ügylet a fordított adózás hatálya alá tartozott, anélkül hogy az adóhatóság

                  —

                  az adólevonás megtagadását megelőzően megvizsgálná, hogy ezen hibás számla kibocsátója vissza tudja-e téríteni e számla címzettjének a jogalap nélkül megfizetett héa összegét, és hogy a vonatkozó nemzeti szabályozásnak megfelelően önrevízió keretében helyesbíteni tudja-e az említett számlát a költségvetés részére jogalap nélkül megfizetett adó visszatérítése érdekében, vagy

                  —

                  úgy határozna, hogy maga téríti vissza ugyanezen számla címzettje részére az e számla kiállítója részére jogalap nélkül megfizetett, ebből következően az ez utóbbi számlakibocsátó által a költségvetés részére jogalap nélkül megfizetett adót

            Ezen elvek ugyanakkor megkövetelik, hogy — amennyiben a jogalap nélkül felszámított héának a szolgátatásnyújtó által a szolgáltatás igénybe vevője részére való visszatérítése lehetetlenné vagy rendkívül nehézzé válik, különösen az értékesítő fizetésképtelensége esetén — a szolgáltatás igénybe vevője közvetlenül az adóhatóságtól kérhesse a visszatérítést.

         (1)  HL C 112., 2018.3.26


title: C-699/17. sz. ügy: A Bíróság (kilencedik tanács) 2019. április 4-i ítélete (a Verwaltungsgerichtshof [Ausztria] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) — az Allianz Vorsorgekasse AG által indított eljárás (Előzetes döntéshozatal — Közbeszerzési szerződések — Szakmai szolidaritási hozzájárulások kezelésével megbízott előtakarékossági pénztárhoz való csatlakozásra vonatkozó megállapodás — A megállapodásnak a munkavállalók vagy képviselőjük egyetértését megkövetelő megkötése — 2014/24/EU irányelv — EUMSZ 49. és EUMSZ 56. cikk — Az egyenlő bánásmód és a hátrányos megkülönböztetés tilalmának elve — Átláthatósági kötelezettség)

text:
               17.6.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 206/11

      A Bíróság (kilencedik tanács) 2019. április 4-i ítélete (a Verwaltungsgerichtshof [Ausztria] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) — az Allianz Vorsorgekasse AG által indított eljárás
      (C-699/17. sz. ügy) (1)

      (Előzetes döntéshozatal - Közbeszerzési szerződések - Szakmai szolidaritási hozzájárulások kezelésével megbízott előtakarékossági pénztárhoz való csatlakozásra vonatkozó megállapodás - A megállapodásnak a munkavállalók vagy képviselőjük egyetértését megkövetelő megkötése - 2014/24/EU irányelv - EUMSZ 49. és EUMSZ 56. cikk - Az egyenlő bánásmód és a hátrányos megkülönböztetés tilalmának elve - Átláthatósági kötelezettség)
      (2019/C 206/12)
      Az eljárás nyelve: francia

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Verwaltungsgerichtshof

         Az alapeljárás résztvevője

      Allianz Vorsorgekasse AG

         Az eljárásban részt vesz: Bundestheater-Holding GmbH, Burgtheater GmbH, Wiener Staatsoper GmbH, Volksoper Wien GmbH, ART for ART Theaterservice GmbH, fair-finance Vorsorgekasse AG

         Rendelkező rész

      Az EUMSZ 49. és EUMSZ 56. cikket, valamint az egyenlő bánásmód elvét, a hátrányos megkülönböztetés tilalmának elvét, illetve az átláthatóság kötelezettségét úgy kell értelmezni, hogy azok alkalmazhatók egy közjogi szervezet munkáltató és egy foglalkoztatói előtakarékossági pénztár közötti olyan tagsági megállapodás megkötésére, amely az e munkáltató munkavállalói számára fizetendő végkielégítés finanszírozására szolgáló járulékok kezelésére és befektetésére irányul, akkor is, ha egy ilyen megállapodás megkötése nem kizárólag a munkáltató akaratától függ, hanem mind a személyzet, mind pedig az üzemi tanács egyetértését megköveteli.

         (1)  JO C 104 du 19.03.2018


title: C-29/18., C-30/18. és C-44/18. sz. egyesített ügyek: A Bíróság (második tanács) 2019. április 11-i ítélete (a Tribunal Superior de Justicia de Galicia [Spanyolország] előzetes döntéshozatal iránti kérelmei) — Cobra Servicios Auxiliares SA kontra José David Sánchez Iglesias (C-29/18), José Ramón Fiuza Asorey (C-30/18), Jesús Valiño Lopez (C-44/18), FOGASA (C-29/18 és C-44/18), Incatema SL (Előzetes döntéshozatal — Szociálpolitika — 1999/70/EK irányelv — Az ESZSZ, az UNICE és a CEEP által a határozott ideig tartó munkaviszonyról kötött keretmegállapodás — 4. szakasz — A hátrányos megkülönböztetés tilalmának elve — A „foglalkoztatási feltételek” fogalma — A helyzetek összehasonlíthatósága — Igazolás — A „objektív okok” fogalma — A határozatlan időre szóló munkaszerződés objektív okból történő megszüntetése esetén járó végkielégítés — Az „alkalmi feladatra” vonatkozó munkaszerződés lejártakor fizetett alacsonyabb végkielégítés)

text:
               17.6.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 206/12

      A Bíróság (második tanács) 2019. április 11-i ítélete (a Tribunal Superior de Justicia de Galicia [Spanyolország] előzetes döntéshozatal iránti kérelmei) — Cobra Servicios Auxiliares SA kontra José David Sánchez Iglesias (C-29/18), José Ramón Fiuza Asorey (C-30/18), Jesús Valiño Lopez (C-44/18), FOGASA (C-29/18 és C-44/18), Incatema SL
      (C-29/18., C-30/18. és C-44/18. sz. egyesített ügyek) (1)

      (Előzetes döntéshozatal - Szociálpolitika - 1999/70/EK irányelv - Az ESZSZ, az UNICE és a CEEP által a határozott ideig tartó munkaviszonyról kötött keretmegállapodás - 4. szakasz - A hátrányos megkülönböztetés tilalmának elve - A „foglalkoztatási feltételek” fogalma - A helyzetek összehasonlíthatósága - Igazolás - A „objektív okok” fogalma - A határozatlan időre szóló munkaszerződés objektív okból történő megszüntetése esetén járó végkielégítés - Az „alkalmi feladatra” vonatkozó munkaszerződés lejártakor fizetett alacsonyabb végkielégítés)
      (2019/C 206/13)
      Az eljárás nyelve: spanyol

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Tribunal Superior de Justicia de Galicia

         Az alapeljárás felei

         Felperes: Cobra Servicios Auxiliares SA

         Alperesek: José David Sánchez Iglesias (C-29/18), José Ramón Fiuza Asorey (C-30/18), Jesús Valiño Lopez (C-44/18), FOGASA (C -29/18 és C-44/18), Incatema SL

         Rendelkező rész

      Az ESZSZ, az UNICE és a CEEP által a határozott ideig tartó munkaviszonyról kötött keretmegállapodásról szóló, 1999. június 28-i 1999/70/EK tanácsi irányelv mellékletét képező, a határozott ideig tartó munkaviszonyról szóló, 1999. március 18-án megkötött keretmegállapodás 4. szakaszának 1. pontját úgy kell értelmezni, hogy azzal nem ellentétes az olyan nemzeti szabályozás, amely szerint olyan helyzetben, mint amely az alapügy tárgyát képezi, és amelyben a munkáltató és az egyik ügyfele közötti szolgáltatásnyújtási szerződés megszüntetésének következménye egyrészt az alkalmi feladatra vonatkozó, e munkáltató és egyes munkavállalók közötti munkaszerződések megszüntetése, másrészt pedig az említett munkáltató által határozatlan időre alkalmazott munkavállalók objektív okra alapozott csoportos létszámcsökkentése, a munkaviszony megszüntetéséért az első munkavállalói kategóriának fizetett végkielégítés alacsonyabb, mint a határozatlan időre alkalmazott munkavállalóknak fizetett végkielégítés.

         (1)  HL C 142., 2018.4.23.


title: C-139/18. sz. ügy: A Bíróság (első tanács) 2019. április 3-i ítélete — CJ kontra Európai Betegségmegelőzési és Járványvédelmi Központ (Fellebbezés — Közszolgálat — Szerződéses alkalmazott — Európai Betegségmegelőzési és Járványvédelmi Központ (ECDC) — Értékelő jelentés — 2011. évi értékelési időszak — Az értékelő jelentést lezáró határozat megsemmisítése iránti kérelem)

text:
               17.6.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 206/12

      A Bíróság (első tanács) 2019. április 3-i ítélete — CJ kontra Európai Betegségmegelőzési és Járványvédelmi Központ
      (C-139/18. sz. ügy) (1)

      (Fellebbezés - Közszolgálat - Szerződéses alkalmazott - Európai Betegségmegelőzési és Járványvédelmi Központ (ECDC) - Értékelő jelentés - 2011. évi értékelési időszak - Az értékelő jelentést lezáró határozat megsemmisítése iránti kérelem)
      (2019/C 206/14)
      Az eljárás nyelve: angol

         Felek

         Fellebbező: CJ (képviselő: V. Kolias dikigoros)

         A másik fél az eljárásban: Európai Betegségmegelőzési és Járványvédelmi Központ (képviselők: J. Mannheim, A. Daume meghatalamazottak, D. Waelbroeck és A. Duron ügyvédek)

         Rendelkező rész

                  1)

                  A Bíróság hatályon kívül helyezi az Európai Unió Törvényszékének 2017. december 13-i CJ kontra ECDC ügyben hozott ítéletét (T-602/16, nem tették közzé, EU:T:2017:893).

                  2)

                  A Bíróság megsemmisíti az Európai Betegségmegelőzési és Járványvédelmi Központ fellebbviteli értékelőjének 2015. szeptember 21-i, a CJ 2011. évi értékelő jelentését véglegesítő határozatát.

                  3)

                  Az Európai Betegségmegelőzési és Járványvédelmi Központ a saját költségein felül köteles viselni a CJ-nél mind az elsőfokú eljárásban, mind a fellebbviteli eljárásban felmerült költségeket.

         (1)  HL C 211., 2018.6.18.


title: C-254/18. sz. ügy: A Bíróság (második tanács) 2019. április 11-i ítélete (a Conseil d'État [Franciaország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) — Syndicat des cadres de la sécurité intérieure kontra Premier ministre, Ministre de l'Intérieur, Ministre de l'Action et des Comptes publics (Előzetes döntéshozatal — 2003/88/EK irányelv — Munkaidő-szervezés — A munkavállalók biztonságának és egészségének védelme — Maximális heti munkaidő — Referencia-időszak — Görgetett vagy rögzített jelleg — Eltérés — Rendőrségi tisztviselők)

text:
               17.6.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 206/14

      A Bíróság (második tanács) 2019. április 11-i ítélete (a Conseil d'État [Franciaország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) — Syndicat des cadres de la sécurité intérieure kontra Premier ministre, Ministre de l'Intérieur, Ministre de l'Action et des Comptes publics
      (C-254/18. sz. ügy) (1)

      (Előzetes döntéshozatal - 2003/88/EK irányelv - Munkaidő-szervezés - A munkavállalók biztonságának és egészségének védelme - Maximális heti munkaidő - Referencia-időszak - Görgetett vagy rögzített jelleg - Eltérés - Rendőrségi tisztviselők)
      (2019/C 206/16)
      Az eljárás nyelve: francia

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Conseil d'État

         Az alapeljárás felei

         Fellebbező: Syndicat des cadres de la sécurité intérieure

         Alperesek: Premier ministre, Ministre de l'Intérieur, Ministre de l'Action et des Comptes publics

         Rendelkező rész

      A munkaidő-szervezés egyes szempontjairól szóló, 2003. november 4-i 2003/88/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv 6. cikkének b) pontját, 16. cikkének b) pontját és 19. cikkének első bekezdését úgy kell értelmezni, hogy azokkal nem ellentétes az a nemzeti szabályozás, amely az átlagos heti munkaidő számítása szempontjából meghatározott naptári napokon kezdődő és végződő referencia-időszakokat ír elő, feltéve hogy e szabályozás olyan mechanizmusokat is tartalmaz, amelyek lehetővé teszik annak biztosítását, hogy a 48 órás átlagos maximális heti munkaidőt minden olyan hat hónapos időszak során betartják, amely részben két egymást követő rögzített referencia-időszakba is beletartozik.

         (1)  HL C 211., 2018.6.18.


title: C-266/18. sz. ügy: A Bíróság (első tanács) 2019. április 3-i ítélete (a Sąd Okręgowy w Poznaniu [Lengyelország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) — Aqua Med sp. z o.o. kontra Irena Skóra (Előzetes döntéshozatal — Fogyasztóvédelem — 93/13/EGK irányelv — A fogyasztókkal kötött szerződésekben alkalmazott tisztességtelen feltételek — Az 1. cikk (2) bekezdése — Az irányelv hatálya — Az általános szabályok alapján meghatározott bíróság illetékességét kijelölő kikötés — A 6. cikk (1) bekezdése — A tisztességtelen feltétel hivatalból történő vizsgálata — A 7. cikk (1) bekezdése — A nemzeti bíróság kötelezettségei és hatásköre)

text:
               17.6.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 206/14

      A Bíróság (első tanács) 2019. április 3-i ítélete (a Sąd Okręgowy w Poznaniu [Lengyelország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) — Aqua Med sp. z o.o. kontra Irena Skóra
      (C-266/18. sz. ügy) (1)

      (Előzetes döntéshozatal - Fogyasztóvédelem - 93/13/EGK irányelv - A fogyasztókkal kötött szerződésekben alkalmazott tisztességtelen feltételek - Az 1. cikk (2) bekezdése - Az irányelv hatálya - Az általános szabályok alapján meghatározott bíróság illetékességét kijelölő kikötés - A 6. cikk (1) bekezdése - A tisztességtelen feltétel hivatalból történő vizsgálata - A 7. cikk (1) bekezdése - A nemzeti bíróság kötelezettségei és hatásköre)
      (2019/C 206/17)
      Az eljárás nyelve: lengyel

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Sąd Okręgowy w Poznaniu

         Az alapeljárás felei

         Felperes: Aqua Med sp. z o.o.

         Alperes: Irena Skóra

         Rendelkező rész

                  1)

                  A fogyasztókkal kötött szerződésekben alkalmazott tisztességtelen feltételekről szóló, 1993. április 5-i 93/13/EGK tanácsi irányelv 1. cikkének (2) bekezdését úgy kell értelmezni, hogy nem kizárt ezen irányelv hatálya alól az olyan szerződési feltétel, amilyen az alapügyben szerepel, amely a bíróságoknak a szerződő felek közötti jogviták eldöntésére vonatkozó illetékességének meghatározását illetően általánosságban az alkalmazandó nemzeti jogra utal.

                  2)

                  A 93/13 irányelv 7. cikkének (1) bekezdését úgy kell értelmezni, hogy azzal nem ellentétesek azok az eljárási szabályok, amelyekre olyan szerződési feltétel utal, amely lehetővé teszi az eladó vagy szolgáltató számára, hogy a szerződésnek a fogyasztó általi állítólagos nemteljesítése miatti kereset esetén válasszon az alperes lakóhelye és a szerződés teljesítésének helye szerint illetékes bíróság közül, amennyiben a szerződés teljesítése helyének választása nem teremt a fogyasztó számára olyan eljárási feltételeket, amelyek túlzottan korlátozhatják az uniós jogrendben számára biztosított hatékony jogorvoslathoz való jogot, amit a kérdést előterjesztő bíróságnak kell vizsgálnia.

         (1)  HL C 249., 2018.7.16


title: C-288/18. sz. ügy: A Bíróság (tizedik tanács) 2019. április 11-i ítélete (a Hoge Raad der Nederlanden [Hollandia] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) — X BV kontra Staatssecretaris van Financiën (Előzetes döntéshozatal — Közös Vámtarifa — Az áruk besorolása — Kombinált Nómenklatúra — 85285100 és 85285940 vámtarifaalszám — Automatikus adatfeldolgozó rendszerekből származó jelek megjelenítésére képes folyadékkristályos síkpanel képernyős monitorok — Az információtechnológiai termékek kereskedelméről szóló megállapodás)

text:
               17.6.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 206/16

      A Bíróság (tizedik tanács) 2019. április 11-i ítélete (a Hoge Raad der Nederlanden [Hollandia] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) — X BV kontra Staatssecretaris van Financiën
      (C-288/18. sz. ügy) (1)

      (Előzetes döntéshozatal - Közös Vámtarifa - Az áruk besorolása - Kombinált Nómenklatúra - 85285100 és 85285940 vámtarifaalszám - Automatikus adatfeldolgozó rendszerekből származó jelek megjelenítésére képes folyadékkristályos síkpanel képernyős monitorok - Az információtechnológiai termékek kereskedelméről szóló megállapodás)
      (2019/C 206/19)
      Az eljárás nyelve: holland

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Hoge Raad der Nederlanden

         Az alapeljárás felei

         Felperes: X BV

         Alperes: Staatssecretaris van Financiën

         Rendelkező rész

      A vám- és statisztikai nómenklatúráról, valamint a Közös Vámtarifáról szóló, 1987. július 23-i 2658/87/EGK tanácsi rendeletnek a 2012. október 9-i 927/2012/EU bizottsági végrehajtási rendelettel módosított I. mellékletében szereplő Kombinált Nómenklatúrát úgy kell értelmezni, hogy annak meghatározása céljából, hogy a mind az automatikus adatfeldolgozó gépből származó adatok megjelenítésére, mind pedig a más forrásokból származó kompozit videojelek megjelenítésére tervezett és gyártott folyadékkristályos (LCD) síkpanel képernyőket a KN 85285100 vámtarifaalszám vagy e nómenklatúra 85285940 vámtarifaalszáma alá kell-e sorolni, jellemzőiket és objektív tulajdonságaikat megvizsgálva azt kell értékelni, hogy milyen szinten képesek több funkciót ellátni, illetve teljesítményük azon szintjét, amelyet e feladatok ellátása során érnek el, annak meghatározása céljából, hogy az-e az elsődleges funkciójuk, hogy automatikus adatfeldolgozó rendszerben használják fel őket. Ennek keretében különös figyelmet kell fordítani arra a kérdésre, hogy azokat kis távolságban történő munkavégzésre tervezték-e. A képernyő használója és az automatikus adatkezelő rendszerben az adatokat kezelő és/vagy azokat oda bevivő személy közötti azonosság nem releváns feltétel e meghatározás során.

         (1)  HL C 276., 2018.8.6


title: C-295/18. sz. ügy: A Bíróság (tizedik tanács) 2019. április 11-i ítélete (a Tribunal da Relação do Porto [Portugália] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) — Mediterranean Shipping Company (Portugália) — Agentes de Navegação S. A. kontra Banco Comercial Português SA, Caixa Geral de Depósitos, SA (Előzetes döntéshozatal — Belső piaci pénzforgalmi szolgáltatások — A 2007/64/EK irányelv — 2. és 58. cikk — Hatály — Pénzforgalmi szolgáltatás igénybe vevője — Fogalom — Valamely harmadik személy által adott, olyan számlára vonatkozó beszedési megbízás teljesítése, amelynek e harmadik személy nem tulajdonosa — A megterhelt számla tulajdonosa engedélyének hiánya — Nem engedélyezett fizetési művelet)

text:
               17.6.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 206/16

      A Bíróság (tizedik tanács) 2019. április 11-i ítélete (a Tribunal da Relação do Porto [Portugália] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) — Mediterranean Shipping Company (Portugália) — Agentes de Navegação S. A. kontra Banco Comercial Português SA, Caixa Geral de Depósitos, SA
      (C-295/18. sz. ügy) (1)

      (Előzetes döntéshozatal - Belső piaci pénzforgalmi szolgáltatások - A 2007/64/EK irányelv - 2. és 58. cikk - Hatály - Pénzforgalmi szolgáltatás igénybe vevője - Fogalom - Valamely harmadik személy által adott, olyan számlára vonatkozó beszedési megbízás teljesítése, amelynek e harmadik személy nem tulajdonosa - A megterhelt számla tulajdonosa engedélyének hiánya - Nem engedélyezett fizetési művelet)
      (2019/C 206/20)
      Az eljárás nyelve: portugál

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Tribunal da Relação do Porto

         Az alapeljárás felei

         Felperes: Mediterranean Shipping Company (Portugália) — Agentes de Navegação S. A.

         Alperesek: Banco Comercial Português SA, Caixa Geral de Depósitos, SA

         Rendelkező rész

                  1)

                  A belső piaci pénzforgalmi szolgáltatásokról és a 97/7/EK, a 2002/65/EK, a 2005/60/EK és a 2006/48/EK irányelv módosításáról és a 97/5/EK irányelv hatályon kívül helyezéséről szóló, 2007. november 13-i 2007/64/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv 2. cikkének (1) bekezdését akként kell értelmezni, hogy az e rendelkezés értelmében vett „pénzforgalmi szolgáltatások” fogalma alá tartozik a kedvezményezett által olyan fizetési számláról kezdeményezett beszedések teljesítése, amelynek nem tulajdonosa, és amely beszedésekhez az így megterhelt számla tulajdonosa nem járult hozzá.

                  2)

                  A 2007/64 irányelv 58. cikkét akként kell értelmezni, hogy az e cikk értelmében vett „pénzforgalmi szolgáltatás igénybe vevője” fogalom alá tartozik az olyan fizetési számla tulajdonosa, amelyről a hozzájárulása nélkül teljesítettek beszedéseket.

         (1)  HL C 259., 2018.7.23.


title: C-464/18. sz. ügy: A Bíróság (hatodik tanács) 2019. április 11-i ítélete (a Juzgado de lo Mercantil no 1 de Gerona [Spanyolország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) — ZX kontra Ryanair DAC (Előzetes döntéshozatal — Polgári ügyekben folytatott igazságügyi együttműködés — 1215/2012/EU rendelet — A légi járat késése miatti kártalanítási kérelem elbírálására joghatósággal rendelkező bíróság meghatározása — A 7. cikk 5. pontja — Fióktelep működése — 26. cikk — Hallgatólagos megállapodás — Az alperes perbe bocsátkozásának szükségessége)

text:
               17.6.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 206/17

      A Bíróság (hatodik tanács) 2019. április 11-i ítélete (a Juzgado de lo Mercantil no 1 de Gerona [Spanyolország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) — ZX kontra Ryanair DAC
      (C-464/18. sz. ügy) (1)

      (Előzetes döntéshozatal - Polgári ügyekben folytatott igazságügyi együttműködés - 1215/2012/EU rendelet - A légi járat késése miatti kártalanítási kérelem elbírálására joghatósággal rendelkező bíróság meghatározása - A 7. cikk 5. pontja - Fióktelep működése - 26. cikk - Hallgatólagos megállapodás - Az alperes perbe bocsátkozásának szükségessége)
      (2019/C 206/21)
      Az eljárás nyelve: spanyol

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Juzgado de lo Mercantil no 1 de Gerona

         Az alapeljárás felei

         Felperes: ZX

         Alperes: Ryanair DAC

         Rendelkező rész

                  1)

                  A polgári és kereskedelmi ügyekben a joghatóságról, valamint a határozatok elismeréséről és végrehajtásáról szóló, 2012. december 12-i 1215/2012/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet 7. cikkének 5. pontját úgy kell értelmezni, hogy amiatt, hogy egy másik tagállam területén letelepedett légitársaság az eljáró bíróság illetékességi területén fiókteleppel rendelkezik, valamely tagállam bírósága nem rendelkezik joghatósággal a visszautasított beszállás és légi járatok törlése vagy hosszú [helyesen: jelentős] késése esetén az utasoknak nyújtandó kártalanítás és segítség közös szabályainak megállapításáról, és a 295/91/EGK rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló, 2004. február 11-i 261/2004/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet 7. cikke alapján előterjesztett és e légitársaság elleni kártalanítási keresetre vonatkozó jogvita elbírálására, hacsak e fióktelep részt nem vett a társaság és az érintett utas közötti jogviszonyban.

                  2)

                  Az 1215/2012 rendelet 26. cikkének (1) bekezdését úgy kell értelmezni, hogy e rendelkezés nem alkalmazható olyan esetben, mint amely az alapügy tárgyát képezi, és amelyben az alperes nem terjesztett elő észrevételeket, vagy nem jelent meg.

         (1)  HL C 392., 2018.10.29.


title: C-155/19. sz. ügy: A Consiglio di Stato (Olaszország) által 2019. február 22-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — Federazione Italiana Giuoco Calcio (FIGC), Consorzio Ge.Se.Av. S. c. arl kontra De Vellis Servizi Globali Srl

text:
               17.6.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 206/18

      A Consiglio di Stato (Olaszország) által 2019. február 22-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — Federazione Italiana Giuoco Calcio (FIGC), Consorzio Ge.Se.Av. S. c. arl kontra De Vellis Servizi Globali Srl
      (C-155/19. sz. ügy)
      (2019/C 206/22)
      Az eljárás nyelve: olasz

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Consiglio di Stato

         Az alapeljárás felei

         Fellebbezők: Federazione Italiana Giuoco Calcio (FIGC), Consorzio Ge.Se.Av. S. c. arl

         Ellenérdekű fél: De Vellis Servizi Globali Srl

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1)

                  Első kérdés

                              —

                              a sport szervezeti rendszerére vonatkozó nemzeti szabályozás jellemzői alapján közjogi intézménnyé minősíthető-e a Federazione calcistica italiana, mivel az kifejezetten olyan közérdekű célra jött létre, amely nem ipari vagy kereskedelmi jellegű?

                              —

                              különösképpen, teljesül-e a szövetség esetében a szervezet céljára vonatkozó követelmény annak ellenére, hogy hiányzik a közigazgatási szervet létrehozó formális aktus és egyesületi alapon szerveződött, azon okból, mert beilleszkedik a közjogi jellegű modellek szerint szervezett ágazati (sportra vonatkozó) szervezeti rendszerbe, valamint azért, mert köteles tiszteletben tartani a Comitato olimpico nazionale italiano (olasz nemzeti olimpiai bizottság) és a nemzetközi sportszervezetek által kidolgozott elveket és szabályokat, mivel azt a sport tekintetében nemzeti közjogi intézménynek ismerik el?

                              —

                              teljesülhet-e továbbá e követelmény a Federazione Italiana Giuoco Calcióhoz hasonló, önfinanszírozó képességgel rendelkező sportszövetség esetében a jelen ügy tárgyát képezőhöz hasonló, nem közjogi jelentőséggel bíró tevékenység tekintetében, vagy ezzel szemben elsődlegesnek kell tekinteni annak követelményét, hogy minden esetben biztosítani kell a közbeszerzési szabályok alkalmazását az ezen intézmény bármely típusú szerződésének harmadik személyek részére történő odaítélése során?

                  2)

                  Második kérdés

                              —

                              a C. O. N. I. és az F. I. G. C. — Federazione Italiana Giuoco Calcio közötti jogviszonyok alapján az első meghatározó befolyást gyakorol-e a második felett a társaság sport tekintetében való elismerésére, az éves költségvetés jóváhagyására, az intézmény szervei irányításának és megfelelő működésének felügyeletére, valamint a biztosnak az intézmény élére történő kinevezésére irányuló hatáskörök fényében?

                              —

                              ezzel szemben e hatáskörök nem elegendőek-e a közjogi intézmény saját meghatározó állami befolyása követelményének teljesüléséhez a sportszövetségek elnökeinek és képviselőinek az Olimpiai Bizottság alapvető szerveiben való minősített részvétele miatt?


title: C-156/19. sz. ügy: A Consiglio di Stato (Olaszország) által 2019. február 22-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — Federazione Italiana Giuoco Calcio (FIGC), Consorzio Ge.Se.Av. S. c. arl kontra De Vellis Servizi Globali Srl

text:
               17.6.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 206/19

      A Consiglio di Stato (Olaszország) által 2019. február 22-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — Federazione Italiana Giuoco Calcio (FIGC), Consorzio Ge.Se.Av. S. c. arl kontra De Vellis Servizi Globali Srl
      (C-156/19. sz. ügy)
      (2019/C 206/23)
      Az eljárás nyelve: olasz

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Consiglio di Stato

         Az alapeljárás felei

         Fellebbezők: Federazione Italiana Giuoco Calcio (FIGC), Consorzio Ge.Se.Av. S. c. arl

         Ellenérdekű fél: De Vellis Servizi Globali Srl

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1)

                  Első kérdés

                              —

                              a sport szervezeti rendszerére vonatkozó nemzeti szabályozás jellemzői alapján közjogi intézménnyé minősíthető-e a Federazione calcistica italiana, mivel az kifejezetten olyan közérdekű célra jött létre, amely nem ipari vagy kereskedelmi jellegű?

                              —

                              különösképpen, teljesül-e a szövetség esetében a szervezet céljára vonatkozó követelmény annak ellenére, hogy hiányzik a közigazgatási szervet létrehozó formális aktus és egyesületi alapon szerveződött, azon okból, mert beilleszkedik a közjogi jellegű modellek szerint szervezett ágazati (sportra vonatkozó) szervezeti rendszerbe, valamint azért, mert köteles tiszteletben tartani a Comitato olimpico nazionale italiano (olasz nemzeti olimpiai bizottság) és a nemzetközi sportszervezetek által kidolgozott elveket és szabályokat, mivel azt a sport tekintetében nemzeti közjogi intézménynek ismerik el?

                              —

                              teljesülhet-e továbbá e követelmény a Federazione Italiana Giuoco Calcióhoz hasonló, önfinanszírozó képességgel rendelkező sportszövetség esetében a jelen ügy tárgyát képezőhöz hasonló, nem közjogi jelentőséggel bíró tevékenység tekintetében, vagy ezzel szemben elsődlegesnek kell tekinteni annak követelményét, hogy minden esetben biztosítani kell a közbeszerzési szabályok alkalmazását az ezen intézmény bármely típusú szerződésének harmadik személyek részére történő odaítélése során?

                  2)

                  Második kérdés

                              —

                              a C. O. N. I. és az F. I. G. C. — Federazione Italiana Giuoco Calcio közötti jogviszonyok alapján az első meghatározó befolyást gyakorol-e a második felett a társaság sport tekintetében való elismerésére, az éves költségvetés jóváhagyására, az intézmény szervei irányításának és megfelelő működésének felügyeletére, valamint a biztosnak az intézmény élére történő kinevezésére irányuló hatáskörök fényében?

                              —

                              ezzel szemben e hatáskörök nem elegendőek-e a közjogi intézmény saját meghatározó állami befolyása követelményének teljesüléséhez a sportszövetségek elnökeinek és képviselőinek az Olimpiai Bizottság alapvető szerveiben való minősített részvétele miatt.


title: C-191/19. sz. ügy: A Landgericht Frankfurt am Main (Németország) által 2019. február 27-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — OI kontra Air Nostrum Lineas Aereas del Mediterraneo SA

text:
               17.6.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 206/22

      A Landgericht Frankfurt am Main (Németország) által 2019. február 27-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — OI kontra Air Nostrum Lineas Aereas del Mediterraneo SA
      (C-191/19. sz. ügy)
      (2019/C 206/26)
      Az eljárás nyelve: német

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Landgericht Frankfurt am Main

         Az alapeljárás felei

         Felperes: OI

         Alperes: Air Nostrum Lineas Aereas del Mediterraneo SA

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1)

                  A repülőtéren utasfelvételre jelentkező, egy bizonyos légi járatra megerősített helyfoglalással rendelkező utasnak egy későbbi légi járatra akarata ellenére történő átirányítása a beszállásnak az utasok jogairól szóló rendelet (1) 4. cikkének (3) bekezdése értelmében vett visszautasítását jelenti-e, amennyiben továbbra is üzemeltetik azt a légi járatot, amelyre az utas megerősített helyfoglalása vonatkozik?

                  2)

                  Az 1. kérdésre adandó igenlő válasz esetén: Alkalmazandó-e analóg módon az utasok jogairól szóló rendelet 5. cikke (1) bekezdése c) pontjának iii. alpontja szerinti rendelkezés az utasok jogairól szóló rendelet 4. cikkének (3) bekezdése értelmében vett visszautasított beszállás eseteire?

         (1)  A visszautasított beszállás és légi járatok törlése vagy hosszú késése [helyesen: jelentős késése] esetén az utasoknak nyújtandó kártalanítás és segítség közös szabályainak megállapításáról és a 295/91/EGK rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló, 2004. február 11-i 261/2004/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet (HL 2004. L 46., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 7. fejezet, 8. kötet, 10. o.).


title: C-209/19. sz. ügy: A Landgericht Saarbrücken (Németország) által 2019. március 5-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — SM kontra Sparkasse Saarbrücken

text:
               17.6.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 206/22

      A Landgericht Saarbrücken (Németország) által 2019. március 5-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — SM kontra Sparkasse Saarbrücken
      (C-209/19. sz. ügy)
      (2019/C 206/27)
      Az eljárás nyelve: német

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Landgericht Saarbrücken

         Az alapeljárás felei

         Felperes: SM

         Alperes: Sparkasse Saarbrücken

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1.

                  Úgy kell-e értelmezni a fogyasztói hitelmegállapodásokról és a 87/102/EGK tanácsi irányelv hatályon kívül helyezéséről szóló, 2008. április 23-i 2008/48/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (1) 10. cikke (2) bekezdésének p) pontját, hogy az „azon időszakra, amelyen belül az elállási jog gyakorolható”, vagy „az elállási jog gyakorlásának egyéb feltételeire” vonatkozó szükséges tájékoztatásnak az elállásra nyitva álló időszak megkezdődésének feltételeire is ki kell terjednie?

                  2.

                  Amennyiben az 1) kérdésre a válasz igenlő:
                  Ellentétes e a 2008/48 irányelv 10. cikke (2) bekezdésének p) pontjával azon értelmezés, amely szerint az elállásra vonatkozó tájékoztatás „világos” és „egyértelmű”, ha e tájékoztatás az elállásra nyitva álló időszak kezdetét illetően nem sorolja fel teljeskörűen az említett időszak megkezdődéséhez kötelezően közlendő információkat, hanem e tekintetben egy nemzeti jogszabályi rendelkezésre — jelen esetben a Bürgerliches Gesetzbuch (polgári törvénykönyv, a továbbiakban: BGB) 492. §-a 2014. június 12-ig hatályos változatának (2) bekezdésére — hivatkozik, mely további nemzeti rendelkezésekre — jelen esetben az Einführungsgesetz zum Bürgerlichen Gesetzbuche (a polgári törvénykönyv bevezető törvénye, a továbbiakban: EGBGB) 247. cikke 2014. június 12-ig hatályos változatának 3–13. §-ára — hivatkozik tovább, és a fogyasztónak ezért több különböző jogszabály számos rendelkezését el kell olvasnia ahhoz, hogy világossá váljon számára, hogy milyen információkat kell kötelezően közölni ahhoz, hogy kölcsönszerződése esetében megkezdődjön az elállásra nyitva álló időszak?

                  3.

                  Amennyiben a b) kérdésre a válasz nemleges (és a nemzeti jogi előírásra való hivatkozással szemben nem merül fel alapvető kifogás):
                  Ellentétes-e a 2008/48 irányelv 10. cikke (2) bekezdésének p) pontjával az olyan értelmezés, amely szerint az elállásra vonatkozó tájékoztatás „világos” és „egyértelmű”, ha a valamely nemzeti jogszabályi rendelkezésre — jelen esetben a BGB 492. §-a 2010. július 30-tól2014. június 12-ig hatályos változatának (2) bekezdésére — való hivatkozás és az e nemzeti jogszabályi rendelkezés általi– jelen esetben az EGBGB 247. cikke 2011. augusztus 4-től2014. június 12-ig hatályos változatának 3–13. §-ára való — továbbhivatkozás szükségszerűen azzal jár, hogy a fogyasztónak a rendelkezések puszta átolvasásán túlmenően jogi minősítést is el kell végeznie — például azt illetően, hogy a jelzáloggal biztosított szerződésekre és az azokkal kapcsolatban nyújtott áthidaló hitelre vonatkozó szokásos feltételek mellett kapta-e a hitelt, vagy kapcsolt szerződésekről van-e szó — ahhoz, hogy világossá váljon számára, hogy milyen információkat kell kötelezően közölni ahhoz, hogy kölcsönszerződése esetében megkezdődjön az elállásra nyitva álló időszak?

         (1)  HL 2008. L 133., 66. o.


title: C-216/19. sz. ügy: A Verwaltungsgericht Berlin (Németország) által 2019. március 11-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — WQ kontra Land Berlin

text:
               17.6.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 206/24

      A Verwaltungsgericht Berlin (Németország) által 2019. március 11-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — WQ kontra Land Berlin
      (C-216/19. sz. ügy)
      (2019/C 206/28)
      Az eljárás nyelve: német

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Verwaltungsgericht Berlin

         Az alapeljárás felei

         Felperes: WQ

         Alperes: Land Berlin

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1)

                  Valamely támogatható hektárterület tulajdonosának rendelkezésére áll-e ezen hektárterület az 1307/2013 rendelet (1) 24. cikke (2) bekezdésének első mondata értelmében, ha harmadik személyt nem illet meg a támogatható hektárterületre vonatkozó — különösen a tulajdonostól származtatott — használati jog, vagy a terület harmadik személy rendelkezésére áll vagy nem áll senkinek rendelkezésére, ha azt a harmadik személy használati jog nélkül ténylegesen mezőgazdasági célra használja?

                  2)

                  Úgy kell-e értelmezni az 1307/2013 rendelet 32. cikke (2) bekezdésének b) pontjában szereplő „bármely olyan földterület, amely támogatásra jogosított 2008-ban az 1782/2003/EK rendelet (2) III. címe, illetve IVA. címe szerinti egységes támogatási rendszer, illetve egységes területalapú támogatási rendszer keretében” megfogalmazást, hogy a földterületnek 2008-ban teljesítenie kellett azokat a feltételeket, amelyeket az 1782/2003/EK rendelet III. címe, illetve IVA. címe megkövetelt a támogatási jogosultsághoz az egységes támogatási rendszer vagy az egységes területalapú támogatási rendszer keretében?

                  3)

                  A második kérdésre adandó nemleges válasz esetén: Úgy kell-e értelmezni az 1307/2013 rendelet 32. cikke (2) bekezdésének b) pontjában szereplő „bármely olyan földterület, amely támogatásra jogosított 2008-ban az 1782/2003/EK rendelet III. címe, illetve IVA. címe szerinti egységes támogatási rendszer, illetve egységes területalapú támogatási rendszer keretében” megfogalmazást, hogy az 1257/1999/EK rendelet (3) 31. cikke szerint erdősített területnek az 1307/2013/[EU] rendelet 32. cikke (2) bekezdése b) pontjának ii. alpontja értelmében vett támogatható hektárkénti minősítéséhez az szükséges, hogy a területtel az 1782/2003/EK rendelet 44. cikkének (1) bekezdése vagy 54. cikkének (1) bekezdése értelmében vett területpihentetési vagy más támogatás iránti jogosultságot használtak fel?

                  4)

                  A harmadik kérdésre adandó nemleges válasz esetén: Úgy kell-e értelmezni az 1307/2013 rendelet 32. cikke (2) bekezdésének b) pontjában szereplő „bármely olyan földterület, amely támogatásra jogosított 2008-ban az 1782/2003/EK rendelet III. címe, illetve IVA. címe szerinti egységes támogatási rendszer, illetve egységes területalapú támogatási rendszer keretében” megfogalmazást, hogy az 1257/1999/EK rendelet 31. cikke szerint erdősített területnek az 1307/2013/[EU] rendelet 32. cikke (2) bekezdése b) pontjának ii. alpontja értelmében vett támogatható hektárkénti minősítéséhez az szükséges, hogy a mezőgazdasági termelő 2008-ban az 1782/2003/EK rendelet 22. cikkének (1) bekezdése és/vagy 34. cikkének (1) bekezdése szerinti kérelmet terjesztett elő, és a III. cím vagy a IVA. cím szerinti közvetlen kifizetés feltételeit teljesítette?

         (1)  A közös agrárpolitika keretébe tartozó támogatási rendszerek alapján a mezőgazdasági termelők részére nyújtott közvetlen kifizetésekre vonatkozó szabályok megállapításáról, valamint a 637/2008/EK és a 73/2009/EK tanácsi rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló, 2013. december 17-i 1307/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (HL 2013. L 347., 608. o.).

         (2)  A közös agrárpolitika keretébe tartozó közvetlen támogatási rendszerek közös szabályainak megállapításáról és a mezőgazdasági termelők részére meghatározott támogatási rendszerek létrehozásáról, továbbá a 2019/93/EGK, 1452/2001/EK, 1453/2001/EK, 1454/2001/EK, 1868/94/EK, 1251/1999/EK, 1254/1999/EK, 1673/2000/EK, 2358/71/EGK és a 2529/2001/EK rendelet módosításáról szóló, 2003. szeptember 29-i 1782/2003/EK tanácsi rendelet (HL 2003. L 270., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 3. fejezet, 40. kötet, 269. o.).

         (3)  Az Európai Mezőgazdasági Orientációs és Garanciaalapból (EMOGA) nyújtandó vidékfejlesztési támogatásról, egyes rendeletek módosításáról és hatályon kívül helyezéséről szóló, 1999. május 17-i 1257/1999/EK tanácsi rendelet (HL 1999. L 160., 80. o.; magyar nyelvű különkiadás 3. fejezet, 25. kötet, 391. o.).


title: C-238/19. sz. ügy: A Verwaltungsgericht Hannover (Németország) által 2019. március 20-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — EZ kontra Bundesrepublik Deutschland

text:
               17.6.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 206/25

      A Verwaltungsgericht Hannover (Németország) által 2019. március 20-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — EZ kontra Bundesrepublik Deutschland
      (C-238/19. sz. ügy)
      (2019/C 206/30)
      Az eljárás nyelve: német

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Verwaltungsgericht Hannover

         Az alapeljárás felei

         Felperes: EZ

         Alperes: Bundesrepublik Deutschland

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1.

                  Úgy kell-e értelmezni a 2011/95/EU irányelv (1) 9. cikke (2) bekezdésének e) pontját, hogy a „konfliktushelyzetben történő katonai szolgálatmegtagadás” nem követeli meg, hogy az érintett személy formális megtagadási eljárásban tagadja meg a katonai szolgálatot, ha a származási ország joga nem rendelkezik a katonai szolgálat megtagadásához való jogról?

                  2.

                  Az első kérdésre adandó igenlő válasz esetén:
                  Védelemben részesíti-e a 2011/95/EU irányelv 9. cikke (2) bekezdésének e) pontja a „konfliktushelyzetben történő katonai szolgálatmegtagadással” azokat a személyeket is, akik a katonai szolgálat alóli felmentés lejárta után nem állnak a származási ország katonai közigazgatásának rendelkezésére, és meneküléssel kivonják magukat a kényszerbehívás alól?

                  3.

                  A második kérdésre adandó igenlő válasz esetén:
                  Úgy kell-e értelmezni a 2011/95/EU irányelv 9. cikke (2) bekezdésének e) pontját, hogy az olyan hadköteles személy számára, aki a jövőbeli katonai bevetési területét nem ismeri, a katonai szolgálat teljesítése pusztán azért „járna [közvetlenül vagy közvetve] bűncselekmény vagy a 12. cikk (2) bekezdése szerinti kizáró okok hatálya alá tartozó valamely cselekmény elkövetésével”, mivel a származási országának fegyveres erői hadköteles személyek bevetésével ismételten és rendszeresen követnek el ilyen bűncselekményeket vagy cselekményeket?

                  4.

                  Úgy kell-e értelmezni a 2011/95/EU irányelv 9. cikkének (3) bekezdését, hogy a 2011/95/EU irányelv 9. cikke (2) bekezdésének e) pontja szerinti üldöztetés esetén is — a 2011/95/EU irányelv 2. cikkének d) pontjával összhangban — összefüggésnek kell lennie a 2011/95/EU irányelv 10. cikkében említett okok, valamint a 2011/95/EU irányelv 9. cikkének (1) és (2) bekezdésében üldöztetésnek minősített cselekmények, illetve az ilyen cselekményekkel szembeni védelem hiánya között?

                  5.

                  A negyedik kérdésre adandó igenlő válasz esetén: a 2011/95/EU irányelv 9. cikkének a 2. cikke d) pontjával összefüggésben értelmezett (3) bekezdése értelmében vett azon összefüggés, amely a katonai szolgálatmegtagadás miatti büntetőeljárás vagy büntetés formájában történő üldöztetés és az üldöztetési ok között áll fenn, már akkor adott, ha a büntetőeljárás vagy a büntetés a megtagadáshoz kapcsolódik?

         (1)  A harmadik országbeli állampolgárok és hontalan személyek nemzetközi védelemre jogosultként való elismerésére, az egységes menekült- vagy kiegészítő védelmet biztosító jogállásra, valamint a nyújtott védelem tartalmára vonatkozó szabályokról szóló, 2011. december 13-i 2011/95/EU európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL 2011. L 337., 9. o.; helyesbítések: HL 2017. L 167., 58. o.; HL 2019. L 19., 20. o.).


title: C-242/19. sz. ügy: A Tribunalul București (Románia) által 2019. március 20-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — CHEP Equipment Pooling NV kontra Agenția Națională de Administrare Fiscală — Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice București — Serviciul Soluționare Contestații, Agenția Națională de Administrare Fiscală — Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice București — Administrația Fiscală pentru Contribuabili Nerezidenți

text:
               17.6.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 206/27

      A Tribunalul București (Románia) által 2019. március 20-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — CHEP Equipment Pooling NV kontra Agenția Națională de Administrare Fiscală — Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice București — Serviciul Soluționare Contestații, Agenția Națională de Administrare Fiscală — Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice București — Administrația Fiscală pentru Contribuabili Nerezidenți
      (C-242/19. sz. ügy)
      (2019/C 206/31)
      Az eljárás nyelve: román

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Tribunalul București

         Az alapeljárás felei

         Felperes: CHEP Equipment Pooling NV

         Alperesek: Agenția Națională de Administrare Fiscală — Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice București — Serviciul Soluționare Contestații, Agenția Națională de Administrare Fiscală — Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice București — Administrația Fiscală pentru Contribuabili Nerezidenți

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1)

                  Raklapoknak egy tagállamból valamely más tagállamba abból a célból történő fuvarozása, hogy azokat ez utóbbi tagállamban valamely, Romániában letelepedett és Romániában héanyilvántartásba vett adóalany részére később bérbeadják, a [2006/112/EK] irányelv (1) 17. cikkének (2) bekezdése értelmében vett nem továbbításnak minősül-e?

                  2)

                  Az első kérdésre adott választól függetlenül, abban az esetben is a 2008/9/EK irányelv (2) 2. cikkének (1) bekezdése értelmében vett adóalanynak minősül-e a 2006/112/EK irányelv 9. cikke (1) bekezdésének értelmében vett olyan adóalany, amely nem a visszatérítés helye szerinti tagállamban, hanem egy másik tagállam területén telepedett le, ha a szóban forgó adóalany a visszatérítés helye szerinti tagállamban szerepel a héanyilvántartásban vagy ott köteles lenne a héanyilvántartásban szerepelni?

                  3)

                  A 2009/8/EK irányelv rendelkezéseinek fényében az a feltétel, hogy az adóalany a visszatérítés helye szerinti tagállamban ne szerepeljen a héanyilvántartásban, a 2008/9/EK irányelv 3. cikkében előírt feltételekhez viszonyítva további feltételt jelent-e a tekintetben, hogy a jelen ügyben vizsgálthoz hasonló tényállás esetén részesülhessen a visszatérítéshez való jogban az az adóalany, amely nem a visszatérítés helye szerinti tagállamban, hanem másik tagállamban telepedett le?

                  4)

                  Úgy kell-e értelmezni a 2008/9/EK irányelv 3. cikkét, hogy azzal ellentétes a nemzeti hatóság azon gyakorlata, hogy az egy, kizárólag a nemzeti szabályozásban előírt feltétel teljesítésének elmaradására hivatkozással tagadja meg a héa visszatérítését?

         (1)  A közös hozzáadottértékadó rendszerről szóló, 2006. november 28-i 2006/112/EK tanácsi irányelv (HL 2006. L 347., 1. o.)

         (2)  A nem a visszatérítés helye szerinti tagállamban, hanem egy másik tagállamban letelepedett adóalanyok részére a 2006/112/EK irányelvben előírt hozzáadottérték-adóvisszatérítés részletes szabályainak megállapításáról szóló, 2008. február 12-i 2008/9/EK tanácsi irányelv (HL 2008. L 44., 23. o.)


title: C-249/19. sz. ügy: A Tribunalul București (Románia) által 2019. március 25-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — JE kontra KF

text:
               17.6.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 206/28

      A Tribunalul București (Románia) által 2019. március 25-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — JE kontra KF
      (C-249/19. sz. ügy)
      (2019/C 206/32)
      Az eljárás nyelve: román

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Tribunalul București

         Az alapeljárás felei

         Felperes: JE

         Alperes: KF

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdés

      Az 1259/2010 rendelet (1) 10. cikke rendelkezéseinek — amelyek szerint „[a]mennyiben az 5. vagy a 8. cikk szerint alkalmazandó jog nem rendelkezik a házasság felbontásáról, vagy az egyik házastársnak neme miatt nem biztosít azonos jogokat a házasság felbontásához vagy a különváláshoz, az eljáró bíróság országa szerinti jogot kell alkalmazni” — értelmezése tárgyában előzetes döntéshozatal iránti kérelmet terjeszt az Európai Unió Bírósága elé annak tisztázása céljából, hogy a „8. cikk szerint alkalmazandó jog nem rendelkezik a házasság felbontásáról” kifejezést:

                  —

                  megszorítóan, szó szerint kell-e értelmezni, vagyis az kizárólag arra az esetre vonatkozik, ha az alkalmazandó jog a házasság felbontásáról egyáltalán nem rendelkezik, vagy azt kiterjesztően, vagyis úgy kell értelmezni, hogy az vonatkozik arra az esetre is, ha az alkalmazandó külföldi jog lehetővé teszi a házasság felbontását, de csak rendkívül korlátozott feltételek között, amely feltételekből következően a házasság felbontását kötelezően a különválás megállapítása iránti olyan eljárásnak kell megelőznie, amely eljárás vonatkozásában az eljáró bíróság országa szerinti jog nem tartalmaz egyenértékű eljárásjogi rendelkezéseket?

         (1)  A házasság felbontására és a különválásra alkalmazandó jog területén létrehozandó megerősített együttműködés végrehajtásáról szóló, 2010. december 20-i 1259/2010/EU tanácsi rendelet (HL 2010. L 343., 10. o.).


title: C-254/19. sz. ügy: A High Court (Írország) által 2019. március 26-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — Friends of the Irish Environment Limited kontra An Bord Pleanála

text:
               17.6.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 206/29

      A High Court (Írország) által 2019. március 26-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — Friends of the Irish Environment Limited kontra An Bord Pleanála
      (C-254/19. sz. ügy)
      (2019/C 206/34)
      Az eljárás nyelve: angol

         A kérdést előterjesztő bíróság

      High Court (Írország)

         Az alapeljárás felei

         Felperes: Friends of the Irish Environment Limited

         Alperes: An Bord Pleanála

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1)

                  A területfejlesztési engedély időtartamának meghosszabbításáról hozott határozat a projekt jóváhagyásának minősül-e, amely miatt alkalmazandó a természetes élőhelyek, valamint a vadon élő állatok és növények védelméről szóló, 1992. május 21-i 92/43/EGK tanácsi irányelv (1) (a továbbiakban: élőhelyvédelmi irányelv) 6. cikkének (3) bekezdése?

                  2)

                  A fenti 1) kérdésre adandó választ befolyásolja-e bármelyik alábbi megfontolás?

                              a)

                              A területfejlesztési engedélyt (amelynek időtartamát meg kívánják hosszabbítani) olyan nemzeti jogi rendelkezés alapján adták meg, amely nem megfelelően hajtotta végre az élőhelyvédelmi irányelvben foglaltakat, mivel a jogszabályok helytelenül egy tekintet alá vették az élőhelyvédelmi irányelv szerinti megfelelő vizsgálatot és a KHV irányelv (2011/92/EU irányelv (2)) szerinti környezeti hatásvizsgálatot.

                              b)

                              Az eredetileg megadott területfejlesztési engedély nem tartalmazza, hogy az engedély iránti kérelmet az élőhelyvédelmi irányelv 6. cikke (3) bekezdésének 1. szakasza vagy 2. szakasza szerint bírálták el, valamint nem tartalmaz „teljes, pontos és végleges megállapításokat és következtetéseket, amelyek minden észszerű tudományos kételyt eloszlatnak az érintett [területen] tervezett munkálatok hatásait illetően”, a C-404/09. sz., Bizottság kontra Spanyolország ügyben (3) előírtak szerint.

                              c)

                              A területfejlesztési engedély eredeti időtartama lejárt, és ennek eredményeképpen az engedély az egész projekt tekintetében hatályát vesztette. A területfejlesztési engedély alapján mindaddig nem lehet építési munkát végezni, amíg az esetleges meghosszabbításáról nem döntenek.

                              d)

                              A területfejlesztési engedély alapján egyáltalán nem végeztek építési munkát.

                  3)

                  Amennyiben az 1) kérdésre igenlő válasz adandó, milyen megfontolásokat kell az illetékes hatóságnak figyelembe vennie az élőhelyvédelmi irányelv 6. cikkének (3) bekezdése alapján lefolytatott vizsgálat 1. szakasza során? Az illetékes hatóságnak például figyelembe kell-e vennie bármelyik vagy az összes alábbi megfontolást: i. vannak-e a javasolt munkákat és használatot érintő változások; ii. történt-e változás a környezeti szabályozási háttérben, vagyis a területfejlesztési engedély megadásáról szóló határozat meghozatalát követően az európai területek kijelölését illetően; iii. történtek-e jelentőséggel bíró változások a tudományos ismeretek terén, például elérhetők-e naprakészebb felmérések az európai területek minősített érdekeit illetően? Vagy, az illetékes hatóságnak a teljes projekt környezeti hatásait értékelnie kell?

                  4)

                  Kell-e bármilyen különbséget tenni i. az olyan területfejlesztési engedély között, amely valamely tevékenység időtartamára vonatkozóan határidőt állapít meg (üzemelési szakasz), és ii. az olyan területfejlesztési engedély között, amely csak arra az időtartamra vonatkozóan állapít meg határidőt, amely alatt építési munkákra sor kerülhet (építési szakasz), ugyanakkor — feltéve, hogy az építési munkákat befejezik a szóban forgó határidőn belül — a tevékenység vagy üzemelés tekintetében nem szab határidőt?

                  5)

                  A nemzeti bíróság azon kötelezettsége, hogy a jogszabályokat, amennyire lehetséges, az élőhelyvédelmi irányelv és az Aarhusi Egyezmény rendelkezéseivel összhangban értelmezze, milyen mértékben függ — amennyiben függ egyáltalán — attól a követelménytől, hogy a jogvitában részes felek ezekre az értelmezési kérdésekre kifejezetten hivatkoztak? Még pontosabban, ha a nemzeti jog két döntéshozatali folyamatról rendelkezik, amelyek közül csak az egyik biztosítja az élőhelyvédelmi irányelvnek való megfelelést, a nemzeti bíróság köteles-e oly módon értelmezni a nemzeti jogszabályokat, hogy kizárólag az összhangban álló döntéshozatali folyamatra lehet hivatkozni, függetlenül attól, hogy az előtte folyó eljárásban részt vevő felek erre a pontos értelmezésre konkrétan nem hivatkoztak?

                  6)

                  Amennyiben a fenti 2) (a) kérdésre adandó válasz alapján vizsgálni szükséges, hogy a területfejlesztési engedélyt (amelynek időtartamát meg kívánják hosszabbítani) a nemzeti jog olyan rendelkezése alapján adták-e meg, amely az élőhelyvédelmi irányelvet nem megfelelően hajtotta végre, a nemzeti bíróság köteles-e mellőzni az olyan nemzeti eljárásjogi szabály alkalmazását, amely kizárja, hogy a kifogást emelő személy megkérdőjelezze egy korábbi (lejárt) területfejlesztési engedély érvényességét egy engedély iránti későbbi kérelemmel összefüggésben? Ellentétes-e egy ilyen nemzeti eljárásjogi szabály a C-348/15. sz. Stadt Wiener ügyben (4) a közelmúltban újból megállapított jogorvoslati kötelezettséggel?

         (1)  HL 1992. L 206., 7. o.; magyar nyelvű különkiadás 15. fejezet, 2. kötet, 102. o.

         (2)  Az egyes köz és magánprojektek környezetre gyakorolt hatásainak vizsgálatáról szóló, 2011. december 13-i 2011/92/EU európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL 2012, L 26, 1. o.).

         (3)  EU:C:2011:768

         (4)  EU:C:2016:882.


title: C-257/19. sz. ügy: 2019. március 26-án benyújtott kereset — Európai Bizottság kontra Írország

text:
               17.6.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 206/31

      2019. március 26-án benyújtott kereset — Európai Bizottság kontra Írország
      (C-257/19. sz. ügy)
      (2019/C 206/36)
      Az eljárás nyelve: angol

         Felek

         Felperes: Európai Bizottság (képviselők: S. L. Kalėda, N. Yerrell meghatalmazottak)

         Alperes: Írország

         Kereseti kérelmek

                  —

                  állapítsa meg, hogy Írország — azzal, hogy nem írt elő olyan vizsgálati szervet, amely szervezetileg, valamint jogi struktúrája és döntéshozatala tekintetében független minden olyan féltől, amelyek érdekeit feladata elvégzése sértheti — nem teljesítette a tengeri szállítási ágazatban bekövetkező balesetek kivizsgálására irányadó alapelvek megállapításáról, valamint az 1999/35/EK tanácsi és a 2002/59/EK Európai Parlamenti és Tanácsi irányelv módosításáról szóló, 2009. április 23-i 2009/18/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (1) 8. cikkének (1) bekezdéséből eredő kötelezettségeit;

                  —

                  Írországot kötelezze a költségek viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek

      A 2009/18/EK irányelv 8. cikkének (1) bekezdése értelmében a tagállamoknak biztosítaniuk kell, hogy a tengeri balesetek biztonsági vizsgálatával független, állandó vizsgálati szervet bízzanak meg. A biztonsági vizsgálat pártatlan módon történő lefolytatása érdekében a 8. cikk (1) bekezdése megköveteli, hogy a vizsgálati szerv szervezetileg, valamint jogi struktúrája és döntéshozatala tekintetében független legyen minden olyan féltől, amelyek érdekeit feladata elvégzése sértheti.
      A Bizottság úgy véli, hogy az Írország által létrehozott Marine Casualty Investigation Board azért nem felel meg ennek a követelménynek, mert öt tagja közül kettő az ír lobogó alatt közlekedő hajók tengeri biztonságával és az ír vizek biztonsági vizsgálatával kapcsolatban általános szabályozási és végrehajtási feladatkörökkel is rendelkezik.

         (1)  HL 2009. L 131., 114. o.


title: C-263/19. sz. ügy: A Fővárosi Törvényszék (Magyarország) által 2019. március 28-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — T-Systems Magyarország Zrt. és társai kontra Közbeszerzési Hatóság Közbeszerzési Döntőbizottság és társai

text:
               17.6.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 206/32

      A Fővárosi Törvényszék (Magyarország) által 2019. március 28-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — T-Systems Magyarország Zrt. és társai kontra Közbeszerzési Hatóság Közbeszerzési Döntőbizottság és társai
      (C-263/19. sz. ügy)
      (2019/C 206/37)
      Az eljárás nyelve: magyar

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Fővárosi Törvényszék

         Az alapeljárás felei

         Felperesek: T-Systems Magyarország Zrt., BKK Budapesti Közlekedési Központ Zrt., Közbeszerzési Hatóság Közbeszerzési Döntőbizottság

         Alperesek: Közbeszerzési Hatóság Közbeszerzési Döntőbizottság, BKK Budapesti Közlekedési Központ Zrt., T-Systems Magyarország Zrt.

         Beavatkozó fél: Közbeszerzési Hatóság Elnöke

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1)

                  Ellentétes-e az Európai Unió Alapjogi Chartája 41. cikkének (1) bekezdésével és 47. cikkével, a közbeszerzésről és a 2004/18/EK irányelv hatályon kívül helyezéséről szóló, 2014. február 26-i 2014/24/EU európai parlamenti és tanácsi irányelv (1) (10), (29), (107), (109) és (111) preambulumbekezdése, 1. cikke (2) bekezdésének, 72. cikkének rendelkezéseivel az olyan nemzeti jogszabály(hely) vagy e jogszabály(hely) olyan értelmezési és alkalmazási gyakorlata, mely a szerződésmódosításra vonatkozó szabályok feltételezett megsértésével elkövetett közbeszerzés jogtalan mellőzése, valamint a szerződésmódosításra vonatkozó rendelkezések megsértése miatt az ajánlatkérő mellett a vele szerződést kötő ajánlattevő terhére is jogsértést állapít meg a szerződő felek között létrejött kötelmi jogviszonyra tekintettel azon az alapon, hogy a szerződések jogsértő módosításához a felek együttes magatartása szükséges?

                  2)

                  Az első kérdésre adandó nemleges válasz esetén, ellentétes-e az Európai Unió Alapjogi Chartája 41. cikkének (1) bekezdésére és 47. cikkére, a közbeszerzésről és a 2004/18/EK irányelv hatályon kívül helyezéséről szóló, 2014. február 26-i 2014/24/EU európai parlamenti és tanácsi irányelv (10), (29), (107), (109) és (111) preambulumbekezdésének, 1. cikke (2) bekezdésének, 72. cikkének rendelkezéseire figyelemmel a 89/665/EGK és a 92/13/EGK tanácsi irányelvnek a közbeszerzési szerződések odaítélésére vonatkozó jogorvoslati eljárások hatékonyságának javítása tekintetében történő módosításáról szóló 2007. december 11-i 2007/66/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (2) (19), (20), (21) preambulumbekezdésével és az árubeszerzésre és az építési beruházásra irányuló közbeszerzési szerződések odaítélésével kapcsolatos jogorvoslati eljárás alkalmazására vonatkozó törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezések összehangolásáról szóló 1989. december 21-i 89/665/EGK tanácsi irányelv (3), valamint a vízügyi, energiaipari, szállítási és távközlési ágazatokban működő vállalkozások beszerzési eljárásairól szóló közösségi szabályok alkalmazására vonatkozó törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezések összehangolásáról szóló 1992. február 25-i 92/13/EGK tanácsi irányelv (4) azonos tartalmú 2e. cikkének (2) bekezdésével az olyan nemzeti jogszabály(hely) vagy e jogszabály(hely) olyan értelmezési és alkalmazási gyakorlata, amely lehetővé teszi a közbeszerzés jogtalan mellőzése, valamint a szerződésmódosításra vonatkozó rendelkezések megsértése miatt az ajánlatkérővel szerződést kötő ajánlattevővel szemben is — a szerződés időbeli hatályának a lerövidítését ide nem értve — szankció (bírság) alkalmazását?

                  3)

                  Amennyiben az első két kérdésre nemleges a válasz, akkor a perbíróság abban a kérdésben is útmutatást vár az Európai Unió Bíróságától, hogy a szankció (bírság) mértékének meghatározáskor elegendő-e a szerződő felek között fennálló szerződéses jogviszony ténye anélkül, hogy a feleknek a szerződés módosításához vezető magatartásának, közrehatásának vizsgálatára sor került volna?

         (1)  HL 2014, L 94., 65. o.

         (2)  HL 2007, L 335., 31. o.

         (3)  HL 1989, L 395., 33. o., magyar nyelvű különkiadás 6. fejezet, 1. kötet, 246. o.

         (4)  HL 1992, L 76., 14. o., magyar nyelvű különkiadás 6. fejezet, 1. kötet, 315. o.


title: C-265/19. sz. ügy: A High Court (Írország) által 2019. március 29-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — Recorded Artists Actors Performers Ltd kontra Phonographic Performance (Ireland) Ltd, Minister for Jobs Enterprise and Innovation, Írország, Attorney General

text:
               17.6.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 206/33

      A High Court (Írország) által 2019. március 29-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — Recorded Artists Actors Performers Ltd kontra Phonographic Performance (Ireland) Ltd, Minister for Jobs Enterprise and Innovation, Írország, Attorney General
      (C-265/19. sz. ügy)
      (2019/C 206/38)
      Az eljárás nyelve: angol

         A kérdést előterjesztő bíróság

      High Court

         Az alapeljárás felei

         Felperes: Recorded Artists Actors Performers Ltd

         Alperesek: Phonographic Performance (Ireland) Ltd, Minister for Jobs Enterprise and Innovation, Írország, Attorney General

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1.

                  A nemzeti bíróság arra vonatkozó kötelezettsége, hogy a bérleti jogról és a haszonkölcsönzési jogról, valamint a szellemi tulajdon területén a szerzői joggal szomszédos bizonyos jogokról [helyesen: a szellemi tulajdon területén a bérleti jogról, a haszonkölcsönzési jogról és a szerzői joggal szomszédos bizonyos jogokról] szóló 2006/115/EK irányelvet (1) a Római Egyezmény (2) és/vagy a WPPT (3) célkitűzéseinek fényében értelmezze, kizárólag olyan fogalmakra korlátozódik-e, amelyekre az irányelv kifejezetten hivatkozik, vagy ettől eltérően olyan fogalmakra is kiterjed, amelyek kizárólag a két említett nemzetközi szerződésben fordulnak elő? Különösen az irányelv 8. cikkét mennyiben kell a WPPT 4. cikke szerinti „nemzeti elbánás” követelményének fényében értelmezni?

                  2.

                  A tagállam rendelkezik-e arra vonatkozó mérlegelési jogkörrel, hogy feltételeket szabjon annak meghatározására, hogy mely előadóművészek minősülnek „érintett előadóművészeknek” az irányelv 8. cikke alapján? Különösképpen, a tagállam a méltányos díjazásból járó részesedéshez való jogot leszűkítheti-e olyan esetekre, amikor vagy i. az Egyesült Gazdasági Térségbe (EGT) tartozó országban kerül sor az előadásra, vagy ii. az előadóművészek EGT-országban rendelkeznek lakó- vagy tartózkodási hellyel?

                  3.

                  Milyen mérlegelési jogkör illeti meg a tagállamot annak eldöntése során, hogy miként reagál a valamely másik Szerződő Fél által a WPPT 15. cikkének (3) bekezdése alapján tett fenntartásra? Különösképpen, a tagállam köteles-e pontosan tükrözni a másik Szerződő Fél által megfogalmazott fenntartás feltételeit? Köteles-e a Szerződő Fél mellőzni a Római Egyezmény 5. cikke szerinti 30 napos szabályt, amennyiben e szabály azzal az eredménnyel járhat, hogy a fenntartással élő félhez tartozó előállító részesül díjazásban a 15. cikk (1) bekezdése alapján, miközben ugyanannak a hangfelvételnek az előadói nem kapnak díjazást? Ettől eltérően, a fenntartásra reagáló fél megteheti-e, hogy a fenntartással élő fél állampolgárainak kedvezőbb jogokat biztosít a fenntartással élő fél által nyújtott jogokhoz képest, vagyis a fenntartásra reagáló fél biztosíthat-e olyan jogokat, amelyeket a fenntartással élő fél nem viszonoz?

                  4.

                  Megengedhető-e bármilyen körülmények között a méltányos díjazáshoz való jog hangfelvétel-előállítókra történő korlátozása, vagyis e jog megtagadható-e azon előadóművészektől, akiknek az előadását a szóban forgó hangfelvételben rögzítették?

         (1)  HL 2006. L 376., 28. o.

         (2)  1961. évi nemzetközi egyezmény az előadóművészek, hangfelvétel-előállítók és a műsorsugárzó szervezetek védelméről (kihirdette: 1998. évi XLIV. törvény).

         (3)  A WIPO előadásokról és hangfelvételekről szóló 1996. évi szerződése (kihirdette: 2004. évi XLIX. törvény).


title: C-276/19. sz. ügy: 2019. április 1-jén benyújtott kereset — Európai Bizottság kontra Nagy-Britannia és Észak-Írország Egyesült Királysága

text:
               17.6.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 206/35

      2019. április 1-jén benyújtott kereset — Európai Bizottság kontra Nagy-Britannia és Észak-Írország Egyesült Királysága
      (C-276/19. sz. ügy)
      (2019/C 206/40)
      Az eljárás nyelve: angol

         Felek

         Felperes: Európai Bizottság (képviselők: A. X. P. Lewis és J. Jokubauskaitė meghatalmazottak)

         Alperes: Nagy-Britannia és Észak-Írország Egyesült Királysága

         Kereseti kérelmek

                  —

                  A Bíróság állapítsa meg, hogy Nagy-Britannia és Észak-Írország Egyesült Királysága — mivel olyan új egyszerűsítő intézkedéseket vezetett be, amelyek kiterjesztik a nulla százalékos adókulcs szerinti adóztatást, valamint az eredeti Terminal Markets Order 1973 által előírt hozzáadottértékadó-nyilvántartás vezetésének általános követelménye alóli kivételt, anélkül hogy a Bizottsághoz fordult volna a Tanács engedélye iránt — nem teljesítette a közös hozzáadottértékadó-rendszerről szóló, 2006. november 28-i 2006/112/EK tanácsi irányelv (1) (héairányelv) 395. cikkének (2) bekezdéséből eredő kötelezettségeit;

                  —

                  Nagy-Britannia és Észak-Írország Egyesült Királyságát kötelezze a költségek viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek

      Az Egyesült Királyság 1977. december 28-án különös intézkedéseket jelentett be, ezek között szerepelt a Value Added Tax (Terminal Markets) Order 1973, amely bizonyos feltételek mellett lehetővé teszi, hogy bizonyos egyesült királysági piacokon a hozzáadottérték-adó és a hozzáadottértékadó-nyilvántartási követelmények alól mentesítve kössenek határidős árutőzsdei ügyleteket.
      A Value Added Tax (Terminal Markets) Order 1973 esetében több módosításra került sor abból a célból, hogy a hatálya alá vonjanak olyan árupiacokat is, amelyek nem voltak feltüntetve az eredeti bejelentésben.
      A Bizottság azt kifogásolja, hogy a Value Added Tax (Terminal Markets) Order 1973 módosításai kiterjesztik az eredeti eltérés hatályát, amelyet az Egyesült Királyság 1977-ben jelentett be. Ezekről tehát értesíteni kellett volna a Bizottságot a héairányelv 395. cikke (2) bekezdésének megfelelően, ez azonban nem történt meg.

         (1)  HL 2006. L 347., 1. o.


title: C-286/19. sz. ügy: A Tribunal d’instance d’Aulnay-Sous-Bois (Franciaország) által 2019. április 5-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — JE, KF kontra XL Airways SA

text:
               17.6.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 206/37

      A Tribunal d’instance d’Aulnay-Sous-Bois (Franciaország) által 2019. április 5-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — JE, KF kontra XL Airways SA
      (C-286/19. sz. ügy)
      (2019/C 206/42)
      Az eljárás nyelve: francia

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Tribunal d’instance d’Aulnay-Sous-Bois

         Az alapeljárás felei

         Felperesek: JE, KF

         Alperes: XL Airways SA

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1)

                  A 3. cikk (2) bekezdése a) pontja két részének alkalmazhatósága járatkésés esetén:

                              a)

                              Figyelemmel arra a tényre, hogy a 2004. február 11-i 261/2004/EK rendelet (1) 7. cikkében a beszállás visszautasítása vagy járattörlés esetére előírt kártalanításhoz való jogot az ítélkezési gyakorlat (2009. november 19-i Sturgeon ítélet, C-402/07 és C-432/07) kiterjesztette a járatkésésre, az a 261/2004/EK rendelet 3. cikke (2) bekezdésének a) pontjában előírt, csupán a beszállás visszautasítása esetére vonatkozó feltétel, amely szerint az utasnak utasfelvételre kell jelentkeznie, alkalmazandó-e olyan kártalanítás esetén, amelyet nem beszállás visszautasításával érintett utas, hanem késéssel érintett járat utasa igényel?

                              b)

                              Az 1) a) kérdésre adott igenlő válasz esetén, figyelemmel a 261/2004/EK rendelet 3. cikke (2) bekezdésének a) pontjában előírt határidő („legalább negyvenöt perccel a közzétett indulási időpont előtt”) céljára, amely a túlfoglalás kérdéséhez és a biztonsági célokhoz kapcsolódik, e határidőt ebben az esetben úgy kell-e értelmezni, hogy annak jelentése „legalább negyvenöt perccel a késéssel érintett járat azon új indulási időpontja előtt, amelyet a repülőtér hirdetőtábláin közzétesznek vagy az utasokkal közölnek”?

                  2)

                  Az „utasfelvételre jelentkezést” érintő bizonyítási teherről
                  Az 1) a) kérdésre adott igenlő válasz esetén, tehát a 2004. február 11-i 261/2004/EK rendelet 3. cikke (2) bekezdése a) pontjának valamely járatkéséssel érintett utas által igényelt kártalanításra történő alkalmazása esetén:

                              a)

                              A 3. cikk (2) bekezdésének a) pontjában előírt feltételek olyan előzetes feltételek, amelyeket a fogyasztónak igazolnia kell a rendelet alkalmazása érdekében, vagy a légitársaságnak egy kimentési ok, amely lehetővé teszi a számára az utasjegyzék benyújtását annak bizonyítékaként, hogy a fogyasztó nem jelentkezett utasfelvételre a 2004. február 11-i 261/2004/EK rendelet 3. cikke (2) bekezdésének a) pontjában előírtak szerint „a légifuvarozó, az utazásszervező vagy egy meghatalmazott utazásközvetítő által előre és írásban (beleértve az elektronikus utat is) meghatározott módon és megjelölt időpontban vagy ha időpontot nem jelöltek meg, legalább 45 perccel a közzétett indulási időpont előtt”, figyelemmel a technológiai fejlődésre, amely már lehetővé teszi a dematerializált beszállókártyák elektronikus kiadását, figyelemmel arra, hogy a papíralapú beszállókártyákat nem látják el időbélyegzővel, hogy nincs olyan kötelezettség, amely szerint valamely utasfelvételi pultnál személyesen meg kell jelenni, és figyelemmel arra, hogy csak a légitársaságok rendelkeznek az utasfelvételre vonatkozó valamennyi információval egészen az utasfelvétel befejezéséig?

                              b)

                              A hatékony érvényesülés elvével, a 2004. február 11-i 261/2004/EK rendelet célkitűzéseivel, és általában az utasok és fogyasztók védelmének a 2004. február 11-i 261/2004/EK rendelet által biztosított magas szintjével, vagy a közösségi jog más rendelkezéseivel vagy szabályaival ellentétes-e, hogy kizárólag az utasra telepítik annak terhét, hogy bizonyítsa azt, hogy a 2004. február 11-i 261/2004/EK rendelet 3. cikke (2) bekezdésének a) pontjában előírtak szerint „a légifuvarozó, az utazásszervező vagy egy meghatalmazott utazásközvetítő által előre és írásban (beleértve az elektronikus utat is) meghatározott módon és megjelölt időpontban, vagy ha időpontot nem jelöltek meg, legalább negyvenöt perccel a közzétett indulási időpont előtt” jelentkeztek az utasfelvételre, figyelemmel a technológiai fejlődésre, amely már lehetővé teszi a dematerializált beszállókártyák elektronikus kiadását, figyelemmel arra, hogy a papíralapú beszállókártyákat nem látják el időbélyegzővel, hogy nincs olyan kötelezettség, amely szerint valamely utasfelvételi pultnál személyesen meg kell jelenni, és figyelemmel arra, hogy csak a légitársaságok rendelkeznek az utasfelvételre vonatkozó valamennyi információval egészen az utasfelvétel befejezéséig?

         (1)  A visszautasított beszállás és légi járatok törlése vagy hosszú késése [helyesen: jelentős késése] esetén az utasoknak nyújtandó kártalanítás és segítség közös szabályainak megállapításáról, és a 295/91/EGK rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló, 2004. február 11-i 261/2004/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet (HL 2004. L 46., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 7. fejezet, 8. kötet, 10. o.).


title: C-288/19. sz. ügy: A Finanzgericht des Saarlandes (Németország) által 2019. április 9-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — QM kontra Finanzamt Saarbrücken

text:
               17.6.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 206/38

      A Finanzgericht des Saarlandes (Németország) által 2019. április 9-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — QM kontra Finanzamt Saarbrücken
      (C-288/19. sz. ügy)
      (2019/C 206/43)
      Az eljárás nyelve: német

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Finanzgericht des Saarlandes

         Az alapeljárás felei

         Felperes: QM

         Alperes: Finanzamt Saarbrücken

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

      Úgy kell-e értelmezni a héairányelv (1) 56. cikkének (2) bekezdését, hogy „közlekedési eszközök nem adóalany részére történő bérbeadásaként” értendő egy adóalany vállalkozásának a vagyonát képező gépjárműnek (vállalati autó) a vállalkozás alkalmazottja számára történő rendelkezésre bocsátása, ha ez utóbbi ezért nem nyújt olyan ellenértéket, amely nem a munkavégzéséből (annak egy részéből) áll, tehát fizetésre nem kerül sor, a készpénzben történő díjazása egy részét sem fordítja erre, és a felek között olyan megállapodás sincs, amely alapján a vállalati autó használata más előnyökről való lemondáshoz kapcsolódik, és az adóalany által felkínált előnyök közötti választást feltételez?

         (1)  A közös hozzáadottértékadó-rendszerről szóló, 2006. november 28-i 2006/112/EK tanácsi irányelv (HL 2006. L 347., 1. o.; helyesbítések: HL 2007. L 335., 60. o.; HL 2015. L 323., 31. o.).


title: T-226/17. sz. ügy: A Törvényszék 2019. április 11-i ítélete — Adapta Color kontra EUIPO — Coatings Foreign IP (Rustproof System ADAPTA) („Európai uniós védjegy — Törlési eljárás — Rustproof system ADAPTA európai uniós szóvédjegy — A részleges törlés fellebbezési tanács általi megállapítása — Feltétlen kizáró ok — Leíró jelleg — A 207/2009/EK rendelet 7. cikke (1) bekezdésének c) pontja [jelenleg az (EU) 2017/1001 rendelet 7. cikke (1) bekezdésének c) pontja] — Használat révén szerzett megkülönböztető képesség hiánya — A 207/2009 rendelet 7. cikkének (3) bekezdése [jelenleg a 2017/1001 rendelet 7. cikkének (3) bekezdése] — A meghallgatáshoz való jog megsértése — Indokolási kötelezettség — A 207/2009 rendelet 75. cikke [jelenleg a 2017/1001 rendelet 94. cikke] — Első alkalommal a Törvényszék előtti eljárásban előterjesztett bizonyítékok”)

text:
               17.6.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 206/40

      A Törvényszék 2019. április 11-i ítélete — Adapta Color kontra EUIPO — Coatings Foreign IP (Rustproof System ADAPTA)
      (T-226/17. sz. ügy) (1)

      („Európai uniós védjegy - Törlési eljárás - Rustproof system ADAPTA európai uniós szóvédjegy - A részleges törlés fellebbezési tanács általi megállapítása - Feltétlen kizáró ok - Leíró jelleg - A 207/2009/EK rendelet 7. cikke (1) bekezdésének c) pontja [jelenleg az (EU) 2017/1001 rendelet 7. cikke (1) bekezdésének c) pontja] - Használat révén szerzett megkülönböztető képesség hiánya - A 207/2009 rendelet 7. cikkének (3) bekezdése [jelenleg a 2017/1001 rendelet 7. cikkének (3) bekezdése] - A meghallgatáshoz való jog megsértése - Indokolási kötelezettség - A 207/2009 rendelet 75. cikke [jelenleg a 2017/1001 rendelet 94. cikke] - Első alkalommal a Törvényszék előtti eljárásban előterjesztett bizonyítékok”)
      (2019/C 206/44)
      Az eljárás nyelve: angol

         Felek

         Felperes: Adapta Color, SL (Peñiscola, Spanyolország) (képviselők: G. Macías Bonilla, G. Marín Raigal és E. Armero Lavie ügyvédek)

         Alperes: az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala (EUIPO) (képviselők: E. Markakis, A. Söder és D. Walicka meghatalmazottak)

         A másik fél az EUIPO fellebbezési tanácsa előtti eljárásban, beavatkozó fél a Törvényszék előtti eljárásban: Coatings Foreign IP Co. LLC (Wilmington, Delaware, Egyesült Államok) (képviselők: A. Rajendra solicitor és S. Malynicz QC)

         Az ügy tárgya

      Az EUIPO ötödik fellebbezési tanácsának a Coatings Foreign IP és az Adapta Color közötti törlési eljárással kapcsolatban 2017. február 6-án hozott határozata (R 2408/2015-5. sz. ügy) ellen benyújtott kereset.

         Az ítélet rendelkező része

                  1.

                     A Törvényszék a keresetet elutasítja.

                  2.

                     A Törvényszék az Adapta Color, SL-t kötelezi a költségek viselésére.

         (1)  HL C 202., 2017.6.26.


title: T-481/18. sz. ügy: A Törvényszék 2019. április 8-i végzése — Electroquimica Onubense kontra ECHA („REACH — A harmadik személy minőséggel nem rendelkező ügyvéd általi képviselet — Nyilvánvaló elfogadhatatlanság”)

text:
               17.6.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 206/41

      A Törvényszék 2019. április 8-i végzése — Electroquimica Onubense kontra ECHA
      (T-481/18. sz. ügy) (1)

      („REACH - A harmadik személy minőséggel nem rendelkező ügyvéd általi képviselet - Nyilvánvaló elfogadhatatlanság”)
      (2019/C 206/45)
      Az eljárás nyelve: spanyol

         Felek

         Felperes: Electroquimica Onubense, SL (Palos de la frontera, Spanyolország) (képviselő: D. González Blanco ügyvéd)

         Alperes: Európai Vegyianyag-ügynökség (képviselők: J.-P. Trnka, C.-M. Bergerat és M. Heikkilä meghatalmazottak, segítőjük: C. García Molyneux ügyvéd)

         Az ügy tárgya

      Az ECHA 2018. május 31-i SME D(2018)2931-DC határozata ellen benyújtott kereset, amely határozat megállapította, hogy a felperes nem felel meg a kisvállalkozások számára előírt díjkedvezményre vonatkozó feltételeknek, és igazgatási díjat szabott ki vele szemben.

         A végzés rendelkező része

                  1)

                     A Törvényszék a keresetet mint nyilvánvalóan elfogadhatatlant elutasítja.

                  2)

                     A Törvényszék az Electroquimica Onubense, SL-t kötelezi a költségek viselésére.

         (1)  HL C 352., 2018.10.1.


title: T-79/19 R. sz. ügy: A Törvényszék elnökének 2019. április 2-i végzése — Lantmännen és Lantmännen Agroetanol kontra Bizottság („Ideiglenes intézkedés — Verseny — Vitarendezési eljárás — A dokumentumokhoz való hozzáférés — A sürgősség hiánya”)

text:
               17.6.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 206/41

      A Törvényszék elnökének 2019. április 2-i végzése — Lantmännen és Lantmännen Agroetanol kontra Bizottság
      (T-79/19 R. sz. ügy)
      („Ideiglenes intézkedés - Verseny - Vitarendezési eljárás - A dokumentumokhoz való hozzáférés - A sürgősség hiánya”)
      (2019/C 206/46)
      Az eljárás nyelve: angol

         Felek

         Felperesek: Lantmännen ek för (Stockholm, Svédország), Lantmännen Agroetanol AB (Norrköping, Svédország) (képviselők: S. Perván Lindeborg, A. Johansson ügyvédek, és R. Bachour solicitor)

         Alperes: Európai Bizottság (képviselők: F. Jimeno Fernández, G. Conte és C. Urraca Caviedes meghatalmazottak)

         Az ügy tárgya

      Az Európai Bizottság 2019. január 28-i C(2019) 743 final határozata végrehajtásának a felfüggesztése iránt az EUMSZ 278. és EUMSZ 279. cikk alapján benyújtott kérelem, amely határozat az információk nyilvánosságra hozatalával szemben a Lantmännen ek för és a Lantmännen Agroetanol AB által az Európai Bizottság elnökének a meghallgatási tisztviselő egyes versenyjogi eljárásokban meglévő feladatáról és megbízatásáról szóló, 2011. október 13-i 2011/695/EU határozat 8. cikke alapján előterjesztett kifogásra vonatkozik (AT.40054. sz. ügy — Ethanol Benchmarks).

         A végzés rendelkező része

                  1)

                     A Törvényszék elnöke az ideiglenes intézkedés iránti kérelmet elutasítja.

                  2)

                     A Törvényszék elnöke a 2019. február 14-i Lantmännen és Lantmännen Agroetanol kontra Bizottság végzést (T 79/19 R) visszavonja.

                  3)

                     A Törvényszék elnöke a költségekről jelenleg nem határoz.


title: T-99/19. sz. ügy: 2019. február 18-án benyújtott kereset — Magnan kontra Bizottság

text:
               17.6.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 206/42

      2019. február 18-án benyújtott kereset — Magnan kontra Bizottság
      (T-99/19. sz. ügy)
      (2019/C 206/47)
      Az eljárás nyelve: francia

         Felek

         Felperes: Nathaniel Magnan (Aix-en-Provence, Franciaország) (képviselő: J. Fayolle ügyvéd)

         Alperes: Európai Bizottság

         Kérelmek

      A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:

                  —

                  nyilvánítsa elfogadhatónak az Európai Bizottság mulasztása ellen indított jelen keresetet és állapítsa meg az EUMSZ 340. cikk alapján a Bizottság szerződésen kívüli felelősségét;

                  —

                  nyilvánítsa elfogadhatónak a 2018. december 20-i levélben szereplő, az Európai Bizottság fellépését megtagadó hallgatólagos határozat megsemmisítése iránti jelen keresetet;

                  —

                  az ügy érdemében először is

                              —

                              határozzon annak pontosításával, hogy a Loi sur l’Assurance-maladie (az egészségbiztosításról szóló törvény, az úgynevezett LAMal) 55. cikkének a) pontja a következőket sérti:

                                          —

                                          az ALCP 2. cikkét (hátrányos megkülönböztetés tilalma), 7. cikkét (az egyenlő bánásmódhoz való jog), valamint a 13. cikkét (standtill kötelezettség);

                                          —

                                          a szakmai képesítések elismeréséről szóló 2005/36/EK irányelv 55. cikkét;

                              —

                              állapítsa meg, hogy Genf kantonnak „Az állami intézményeken és a támogatott szervezeteken belüli felvételi eljárásról” szóló transzverzális irányelve sérti a Svájc és az Európai Unió között létrejött, a személyek szabad mozgásáról szóló megállapodást (ALCP), és hogy a nemzeti preferenciáról szóló többi svájci szövetségi jogszabályi rendelkezés sérti az ALCP-t;

                              —

                              állapítsa meg ugyanakkor, hogy az Európai Unió tagállamai nem hoztak hátrányosan megkülönböztető intézkedéseket a svájci állampolgárságú orvosokkal szemben;

                              —

                              állapítsa meg az Európai Bizottság vétkes tétlenségét, amelynek ügyelnie kell a Szerződések alkalmazására, és ezzel megsértette a bizalomvédelem elvét, valamint Nathaniel Magnan doktor szerzett jogai tekintetében a jogbiztonság elvét;

                              —

                              állapítsa meg az Európai Bizottság vétkes tétlensége és a Nathaniel Magnan doktort ért kár közötti okozati összefüggést;

                              —

                              állapítsa meg az Európai Bizottság tekintetében a mulasztást;

                              —

                              az Európai Bizottságot kötelezze 1 281 444 CHF-nek (egymillió kétszáznyolcvanegyezer négyszáznegyvennégy svájci frank) megfelelő 1 141 198,10 euró (egymillió száznegyvenegyezer százkilencvennyolc euró tíz cent, amely 2019. január 7-én az egyeztetett világidő szerint 11:39-kor érvényes átváltási érték) Magnan Nathaniel doktor részére történő megfizetésére, amely összeg a már 2013 óta amiatt fennálló kárnak felel meg, hogy megállapítható az EUMSZ 340. cikk alapján a Bizottság szerződésen kívüli felelőssége;

                              —

                              az Európai Bizottságot kötelezze a folyamatos, állandó és fennálló gazdasági kár miatt Magnan Nathaniel doktor részére munkanaponként 500 euró (ötszáz euró) bírság megfizetésére, amely annak a gazdasági kárnak felel meg, amely minden nap fennáll mindaddig, amíg a Svájci Államszövetség tiszteletbe nem tartja az ALCP-t, vagy amíg mulasztás miatt az EUMSZ 340. cikk alapján valamelyik fél ki nem lép a megállapodásból;

                  —

                  másodlagosan,

                              —

                              állapítsa meg, hogy az Európai Bizottság 2018. december 20-i válaszlevele elutasító határozatnak minősül;

                              —

                              semmisítse meg ezt a hallgatólagos határozatot, amellyel az Európai Bizottság megtagadta, hogy fellépjen a Svájci Államszövetséggel szemben a Szerződések megsértése miatt, valamint amely alapján a bekövetkezett kárt nem térítették meg.

         Jogalapok és fontosabb érvek

      Keresete alátámasztása érdekében a felperes öt jogalapra hivatkozik.

                  1.

                  Az első jogalap azon alapul, hogy Svájc nem tartotta tiszteletben sem az egyrészről az Európai Közösség és tagállamai, másrészről a Svájci Államszövetség között a személyek szabad mozgásáról szóló megállapodást (HL 2002. L 114., 6. o.), sem pedig a szakmai képesítések elismeréséről szóló, 2005. szeptember 7-i 2005/36/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvet (HL 2005. L 255., 22. o.; helyesbítések: HL 2007. L 271., 18. o.; HL 2008. L 93., 28. o.; HL 2014. L 305., 115. o.). A felperes ugyanis úgy véli, hogy a Svájci Államszövetség 2013. júliusában olyan rendelkezést hozott, amelynek alapján korlátozzák az orvosok olyan területeken való elhelyezkedését, ahol a svájci kötelező egészségbiztosítás terhére létszámfelesleg van, ami állampolgárságon alapuló közvetett hátrányos megkülönböztetésnek minősül, amennyiben ez a korlátozás nem érinti azokat az orvosokat, akiknek a svájci egyetemi kórházakban 3 éves szakmai tapasztalatuk van.

                  2.

                  A második jogalap azon alapul, hogy az Európai Unió a svájci állampolgárságú orvosokkal szemben nem hozott hátrányosan megkülönböztető intézkedéseket a nemzetközi jogi kölcsönösség elve alapján, amelyet a felperes szerint a Törvényszéknek meg kellene állapítania.

                  3.

                  A harmadik jogalap a Bizottság vétkes tétlenségén alapul, amennyiben ez utóbbi köteles fellépni amiatt, hogy az EUSZ 17. cikk (1) bekezdése értelmében a Szerződéseknek és az Európai Unió polgárai alapvető jogainak őre. E tekintetben a felperes az intézmények felé fennálló bizalomvédelem elvére, valamint a szerzett jogokkal kapcsolatban a jogbiztonság elvére hivatkozik.

                  4.

                  A negyedik jogalap az azzal kapcsolatos válasz hiányán alapul, hogy a felperes felkérte a Bizottságot arra, hogy sürgősen járjon el, ami valójában egy hallgatólagos elutasításnak, tehát egy sérelmet okozó határozatnak minősül.

                  5.

                  Az ötödik jogalap mulasztás miatt az EUMSZ 340. cikk alapján a Bizottság szerződésen kívüli felelősségén alapul.