title: C-102/18. sz. ügy: A Bíróság (hatodik tanács) 2019. január 17-i ítélete (az Oberlandesgericht Köln [Németország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) –Klaus Manuel Maria Brisch által indított eljárás (Előzetes döntéshozatal – Polgári ügyekben folytatott igazságügyi együttműködés – 650/2012/EU rendelet – A 65. cikk (2) bekezdése – Európai öröklési bizonyítvány – Bizonyítvány iránti kérelem – 1329/2014/EU végrehajtási rendelet – Az 1329/2014 végrehajtási rendelet 1. cikkének (4) bekezdése szerint meghatározott formanyomtatvány kötelező vagy fakultatív jellege)

text:
               2019.3.11.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 93/18

      A Bíróság (hatodik tanács) 2019. január 17-i ítélete (az Oberlandesgericht Köln [Németország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) –Klaus Manuel Maria Brisch által indított eljárás
      (C-102/18. sz. ügy) (1)

      ((Előzetes döntéshozatal - Polgári ügyekben folytatott igazságügyi együttműködés - 650/2012/EU rendelet - A 65. cikk (2) bekezdése - Európai öröklési bizonyítvány - Bizonyítvány iránti kérelem - 1329/2014/EU végrehajtási rendelet - Az 1329/2014 végrehajtási rendelet 1. cikkének (4) bekezdése szerint meghatározott formanyomtatvány kötelező vagy fakultatív jellege))
      (2019/C 93/23)
      Az eljárás nyelve: német

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Oberlandesgericht Köln

         Az alapeljárás résztvevője

         Felperes: Klaus Manuel Maria Brisch

         Rendelkező rész

      Az öröklési ügyekre irányadó joghatóságról, az alkalmazandó jogról, az öröklési ügyekben hozott határozatok elismeréséről és végrehajtásáról, valamint az öröklési ügyekben kiállított közokiratok elfogadásáról és végrehajtásáról, valamint az európai öröklési bizonyítvány bevezetéséről szóló, 2012. július 4-i 650/2012/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet 65. cikkének (2) bekezdését és a 650/2012 rendeletben említett formanyomtatványok meghatározásáról szóló, 2014. december 9-i 1329/2014/EU bizottsági végrehajtási rendelet 1. cikkének (4) bekezdését úgy kell értelmezni, hogy az európai öröklési bizonyítványnak a 650/2012 rendelet 65. cikkének (2) bekezdése értelmében vett kérelmezése keretében az 1329/2014 végrehajtási rendelet 4. mellékletében szereplő IV. formanyomtatvány használata fakultatív jellegű.

         (1)  HL C 142., 2018.4.23.


title: C-8/19. sz. ügy: A Spetsializiran nakazatelen sad (Bulgária) által 2019. január 7-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – RH elleni büntetőeljárás

text:
               2019.3.11.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 93/35

      A Spetsializiran nakazatelen sad (Bulgária) által 2019. január 7-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – RH elleni büntetőeljárás
      (C-8/19. sz. ügy)
      (2019/C 93/46)
      Az eljárás nyelve: bolgár

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Spetsializiran nakazatelen sad

         Az alap-büntetőeljárás résztvevői

      RH

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1)

                  Összhangban van-e az EUMSZ 267. cikkel és az Európai Unió Alapjogi Chartája 47. cikkének második bekezdésével a nemzeti jognak, nevezetesen az NPK (büntetőeljárási törvénykönyv) 489. cikke (2) bekezdésének olyan értelmezése, amely arra kötelezi a kérdést előterjesztő bíróságot, hogy egy büntetőeljárás keretében az előzetes letartóztatás törvényességéről közvetlenül határozzon, ahelyett, hogy megvárná a Bíróság válaszát, jóllehet e bíróság előzetes döntéshozatal iránti kérelmet terjesztett elő e letartóztatás törvényességét illetően?

            Amennyiben az első kérdésre nemleges válasz adandó:

                  2.1)

                  Tekintettel a 2016/343 irányelv (1) (16) preambulumbekezdésének utolsó mondatára, a nemzeti bíróság köteles-e úgy értelmezni a nemzeti jogát, hogy az előzetes letartóztatás meghosszabbításáról szóló határozat meghozatala előtt „meg kell győződnie arról, hogy elegendő terhelő bizonyíték áll-e rendelkezésre […] az említett határozat meghozatalának megindokolására”?

                  2.2)

                  Abban az esetben, ha a vád alá helyezett személy védője érvekkel alátámasztva, komolyan vitatja éppen azt, hogy „elegendő terhelő bizonyíték [áll] rendelkezésre”, az előzetes letartóztatás meghosszabbítása bírósági felülvizsgálatának keretében a nemzeti bíróság köteles-e erre választ adni a hatékony jogorvoslat Charta 47. cikkének első bekezdésében előírt követelményével összhangban?

                  2.3)

                  A nemzeti bíróság megsérti-e ezen irányelv 3. cikkével összefüggésben ezen irányelvnek a Milev ítéletben (C-310/18) értelmezett 4. cikkét, amennyiben az előzetes letartóztatás meghosszabbítására vonatkozó határozatát az Emberi Jogok Európai Bíróságának az EJEE 5. cikke (1) bekezdésének c) pontjára vonatkozó ítélkezési gyakorlatával összhangban indokolja, és éppen azt állapítja meg, hogy a vádat olyan bizonyítékok támasztják alá, amelyek természetüknél fogva „képesek meggyőzni egy független és objektív szemlélőt annak valószínűségéről, hogy az érintett személy elkövette a bűncselekményt”, és az EJEE 5. cikkének (4) bekezdésére vonatkozó ítélkezési gyakorlattal összhangban ténylegesen és valóban választ nyújt a vád alá helyezett személy védője által az előzetes letartóztatás törvényességével kapcsolatban felhozott kifogásokra?

         (1)  A büntetőeljárás során az ártatlanság vélelme egyes vonatkozásainak és a tárgyaláson való jelenlét jogának megerősítéséről szóló, 2016. március 9-i (EU) 2016/343 európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL 2016. L 65., 1. o.).


title: C-560/18. sz. ügy: A Törvényszék (ötödik tanács) T-514/15. sz., Izba Gospodarcza Producentów i Operatorów Urządzeń Rozrywkowych kontra Bizottság ügyben 2018. július 10-én hozott végzése ellen az Izba Gospodarcza Producentów i Operatorów Urządzeń Rozrywkowych által 2018. szeptember 3-án benyújtott fellebbezés

text:
               25.3.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 112/10

      A Törvényszék (ötödik tanács) T-514/15. sz., Izba Gospodarcza Producentów i Operatorów Urządzeń Rozrywkowych kontra Bizottság ügyben 2018. július 10-én hozott végzése ellen az Izba Gospodarcza Producentów i Operatorów Urządzeń Rozrywkowych által 2018. szeptember 3-án benyújtott fellebbezés
      (C-560/18. sz. ügy)
      (2019/C 112/15)
      Az eljárás nyelve: angol

         Felek

         Fellebbező: Izba Gospodarcza Producentów i Operatorów Urządzeń Rozrywkowych (képviselő: P. Hoffman adwokat)

         A másik fél az eljárásban: Európai Bizottság, Svéd Királyság, Lengyel Köztársaság

         A fellebbező kérelmei

      Fellebbező azt kéri, hogy a Bíróság:

                  —

                  helyezze hatályon kívül az Európai Unió Törvényszékének 2018. július 10-i Izba Gospodarcza Producentów i Operatorów Urządzeń Rozrywkowych kontra Bizottság végzését;

                  —

                  semmisítse meg az Európai Bizottság 2015. június 12-i GESTDEM 2015/1291 határozatát, amely megtagadta a fellebbező hozzáférését az Európai Bizottság által a 2014/537/PL értesítési eljárás keretében kibocsátott részletes véleményhez és a 2015. július 17-i GESTDEM 2015/1291 határozatát, amely megtagadta a felperes hozzáférését a Máltai Köztársaság által a 2014/537/PL értesítési eljárás keretében kibocsátott részletes véleményhez, valamint a Bizottságot kötelezze a saját költségeinek, valamint a fellebbező költségeinek a viselésére; vagy

                  —

                  másodlagosan, ha az Európai Bíróság úgy ítéli meg, hogy az ügy állása nem teszi lehetővé a döntéshozatalt, az ügyet utalja vissza a Törvényszék elé a költségekről való határozathozatal nélkül.

         Jogalapok és fontosabb érvek

      A fellebbezés az alábbi jogalapokon nyugszik.

                  —

                  A Törvényszék tévesen alkalmazta a jogot, 1) amikor a megtámadott végzés 30. és 32. pontjában megállapította, hogy nem valószínű, hogy a fellebbező által hivatkozott jogsértésre a jövőben ismét sor kerül, és a fellebbezőnek nem fűződik érdeke az eljárás folytatásához; és 2) amikor ugyanezen pontokban úgy ítélte meg, hogy ezzel kapcsolatban a releváns kérdés az, hogy valószínűsíthető-e, hogy a jövőben előfordul olyan helyzet, amelyben olyan jogszabálytervezetről tájékoztatják a Bizottságot, amely választ ad ez utóbbinak az értesítést küldő és kötelezettségszegés megállapítása iránti eljárás alá vont tagállamban hatályos jogi szabályozással kapcsolatos aggályaira, és amely helyzetben a Bizottság megtagadja a 98/34 irányelv (1) keretében kibocsátott, az említett jogszabálytervezetre vonatkozó részletes véleményhez való hozzáférést, e megatagadást az említett kötelezettségszegési eljárás célja védelmének szükségességéből eredő, a hozzáférés megtagadására vonatkozó általános vélelemmel igazolja, a releváns kérdés nem az, hogy ilyen sajátos helyzet valószínűsíthetően előfordul-e, hanem az 1049/2001 rendelet (2) Bizottság által hivatkozott és a fellebbező által keresetében kifogásolt értelmezését a Bizottság a jövőben is alkalmazhatja-e.

                  —

                  A Törvényszék tévesen alkalmazta a jogot, amikor a megtámadott végzés 33. pontjában megállapította, hogy a dokumentumokhoz való hozzáférés Bizottság általi megtagadására vonatkozó ügy elbírálásának szükségessége nem következik az egyrészt az e dokumentumok, másrészt a folyamatban lévő – a szóbeli szakasz lezárását követő szakaszban lévő – kötelezettségszegési eljárás közötti állítólagos „szerves kapcsolat” alapján a felperes számára hatékony bírói jogvédelem biztosításának szükségességéből és abból a tényből, hogy ítélethozatal hiányában a Bíróság mentesülhetne a határozatának bírósági felülvizsgálata alól, mivel másképpen bármely felperes, akinek dokumentumokhoz való hozzáférés iránti kérelmét eredetileg elutasították, kérhetné a jogvita eldöntését, még akkor is, ha kérelmének a keresetindítást követően helyt adtak.

                  —

                  A Törvényszék tévesen alkalmazta a jogot, amikor a megtámadott végzés 34. pontjában kimondta, hogy noha a fellebbező által a vitatott határozatokkal szemben indított kereset három éve tart és az eljárásban számos beadványváltásra és egy tárgyalásra is sor került, nem ró túlzott terhet a fellebbezőre vagy annak tagjaira az eljárás lezárása és a fellebbező felhívása arra, hogy ezúttal a Bizottsággal szembeni kártérítési kereset keretében ismét érveljenek a vitatott határozatok jogsértő jellege mellett.

                  —

                  A Törvényszék tévesen alkalmazta a jogot, amikor a megtámadott végzés 34. pontjában arra a következtetésre jutott, hogy nem szükséges határozni a vitatott határozat által a fellebbezőnek vagy annak tagjainak okozott károk megtérítése iránti kérelmekről, egyszerűen azért, mert i) a fellebbező nem pontosította, hogy neki vagy a tagjainak „valóban” szándékában áll ilyen kérelmet előterjeszteni; ii) nincs arra vonatkozó pontos, konkrét és ellenőrizhető bizonyíték, hogy a vitatott határozatok milyen hatással jártak; iii) a fellebbező nem pontosította, hogy milyen következményekkel járt a dokumentumokhoz való hozzáférés megtagadása, noha iv) a Törvényszék ezzel egyidejűleg a saját költségei viselésére kötelezte a fellebbezőt, amely költségek így a vitatott határozatok által a fellebbezőnek okozott meghatározott és konkrét kárnak minősülnek;

                  —

                  A Törvényszék tévesen alkalmazta a jogot, amikor a megtámadott végzés 34. pontjában megállapította, hogy a fellebbezőnek nem fűződik érdeke az eljáráshoz, noha a vitatott határozatok megsemmisítésére szükség van a fellebbezőnek mint szakmai szervezetnek okozott nem vagyoni kár jóvátételére, és nincs más mód e kár jóvátételére.

         (1)  A műszaki szabványok és szabályok terén történő információszolgáltatási eljárás megállapításáról szóló, 1998. június 22-i 98/34/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL 1998. L 204., 37. o.; magyar nyelvű különkiadás 13. fejezet, 20. kötet, 337. o.).

         (2)  Az Európai Parlament, a Tanács és a Bizottság dokumentumaihoz való nyilvános hozzáférésről szóló, 2001. május 30-i 1049/2001/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet (HL 2001. L 145., 43. o.).


title: C-789/18. sz. ügy: A Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Olaszország) által 2018. december 12-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – AQ és társai kontra Corte dei Conti és társai

text:
               25.3.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 112/24

      A Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Olaszország) által 2018. december 12-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – AQ és társai kontra Corte dei Conti és társai
      (C-789/18. sz. ügy)
      (2019/C 112/30)
      Az eljárás nyelve: olasz

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

         Az alapeljárás felei

         Felperesek: AQ és társai

         Alperesek: Corte dei Conti, Presidenza del Consiglio dei Ministri, Ministero dell’Economia e delle Finanze, Inps-Gestione

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1)

                  Ellentétes-e az EUSZ 3. cikk (2) és (3) bekezdésével, az EUMSZ 9., 45., 126., 145., 146., 147. cikkel, az EUMSZ 151. cikk (1) bekezdésével, az Európai Unió Alapjogi Chartája 15. cikkének (2) bekezdésével, valamint a szociális jogok európai pillérének 3. és 5. cikkével a 147/2013. sz. törvény 1. cikkének 489. bekezdéséhez hasonló nemzeti rendelkezés, amennyiben ez a rendelkezés arra ösztönzi az olasz közigazgatási szerveket, hogy az álláshelyek betöltésekor vagy a feladatkörök elosztásakor kizárólag azokat a munkavállalókat részesítsék előnyben, akik már részesülnek az olasz állami társadalombiztosítási szervek által nyújtott nyugdíjban?

                  2)

                  Ellentétes-e az EUMSZ 106. cikk (1) bekezdésével és az EUMSZ 107. cikkel a 147/2013. sz. törvény 1. cikkének 489. bekezdéséhez hasonló nemzeti rendelkezés, amely lehetővé teszi az EUMSZ 101. cikk és azt követő cikkek hatálya alá tartozó gazdasági tevékenységet végző olasz közigazgatási szervek számára, hogy olyan személyek munkáját használja fel, akik hozzájárultak ahhoz, hogy teljes egészében vagy részben lemondanak a megfelelő díjazásról, aminek következtében az e közigazgatási szerveket más gazdasági szereplőkhöz képest esetlegesen versenyelőnyhöz juttató költségmegtakarítás keletkezik?

                  3)

                  Ellentétes-e az EUSZ 2., 3. és 6. cikkel, az EUMSZ 126. cikkel és az EUMSZ 151. cikk (1) bekezdésével, az Európai Unió Alapjogi Chartája 15. cikkének (2) bekezdésével, valamint a szociális jogok európai pillérének 3. cikkével és 7. cikkének a) pontjával a 147/2013. sz. törvény 1. cikkének 489. bekezdéséhez hasonló nemzeti rendelkezés, amely – az ott meghatározott feltételek mellett – megengedi, hogy egy munkavállaló még akkor is érvényesen lemondjon teljes egészében vagy részben a díjazásról, ha e lemondás célja kizárólag a foglalkoztatás megszűnésének elkerülése?

                  4)

                  Ellentétes-e az EUSZ 2., 3. és 6. cikkel, az EUMSZ 14. cikkel, az EUMSZ 15. cikk (1) bekezdésével, az EUMSZ 126. cikkel, az EUMSZ 151. cikk (1) bekezdésével, az Európai Unió Alapjogi Chartája 31. cikkének (2) bekezdésével, valamint a szociális jogok európai pillérének 5., 6. és 10. cikkével a 147/2013. sz. törvény 1. cikkének 489. bekezdéséhez hasonló nemzeti rendelkezés, amely – az ott meghatározott feltételek mellett – lehetővé teszi a munkavállaló számára, hogy olasz közigazgatási szerv részére szakmai tevékenységet végezzen oly módon, hogy teljes mértékben vagy részben lemond a megfelelő díjazásról, annak ellenére, hogy a díjazásról való lemondásra figyelemmel semmiféle változás nem következik be a munkaszervezésben, a munkaidőben, a megkövetelt munka, valamint az abból eredő felelősség mennyiségében és minőségében, azaz annak ellenére, hogy a díjazásról való részleges lemondás a munkaviszony szinallagmatikus jellegének jelentős változását vonja maga után, mind a díjazás, valamint az elvégzett munka minősége és mennyisége arányosságának szempontjából, mind pedig azért, mert a munkavállaló végső soron ily módon arra kényszerül, hogy nem optimális munkafeltételek mellett végezze tevékenységét, ami a munka iránt alacsonyabb fokú elkötelezettséget, a közigazgatási szerv részéről pedig alacsonyabb hatékonyságot eredményez?

                  5)

                  Ellentétes-e az EUSZ 2., 3. és 6. cikkel, az EUMSZ 126. cikkel, az EUMSZ 151. cikk (1) bekezdésével, az Európai Unió Alapjogi Chartája 15. cikkének (2) bekezdésével, valamint a szociális jogok európai pillérének 6. cikkével a 214/2011. sz. törvénnyé alakított 201/2011. sz. rendkívüli törvényerejű rendelet 23ter. cikkének a 147/2013. sz. törvény 1. cikkének 489. bekezdésével összefüggésben értelmezett 1. bekezdése, amely rendelkezések lehetővé teszik az olasz közigazgatási szervek számára, illetve kötelezik azokat arra, hogy a munkaviszony vagy a munkaviszony jellegű viszony fennállásának ideje alatt is csökkentse a munkavállalónak járó díjazást a díjazásnak az említett 214/2011. sz. törvénnyé alakított 201/2011. sz. rendkívüli törvényerejű rendelet 23ter. cikkének 1. bekezdésében hivatkozott maximális összege, azaz egy kiszámíthatatlan esemény, és mindenesetre egy olyan mechanizmus alapján, amely azonnal nem érthető, továbbá a munkaviszony létesítésekor a munkavállaló számára nyújtott információktól függetlenül?

                  6)

                  Ellentétes-e az EUSZ 2., 3. és 6. cikkel, az EUMSZ 8. és 126. cikkel, az Európai Unió Alapjogi Chartája 20. és 21. cikkével, valamint a szociális jogok európai pillérének 10. és 15. cikkével a 147/2013. sz. törvény 1. cikkének 489. bekezdéséhez hasonló nemzeti rendelkezés, amely – az ott meghatározott feltételek mellett – arra kötelezi az olasz közigazgatási szerveket, hogy csökkentsék az olyan munkavállalóiknak járó díjazást, akik állami társadalombiztosítási szervek által nyújtott nyugdíjban részesülnek, ezáltal pedig más jövedelemforrás rendelkezésre állásával összefüggő okok miatt szankcionálják ezeket a munkavállalókat, eltántorítva őket a munkavállalási időszak meghosszabbításától, a vállalkozási tevékenységtől, valamint a magánbevételek létrehozásától és növelésétől, noha ezek az egész nemzet számára értéket és forrást jelentenek?


title: C-577/17. sz. ügy: A Bíróság elnökének 2019. január 11-i végzése (a Verwaltungsgerichtshof [Ausztria] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Bundesamt für Fremdenwesen und Asyl, Clinton Osas Alake alias Klenti Solim és társai részvételével

text:
               25.3.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 112/39

      A Bíróság elnökének 2019. január 11-i végzése (a Verwaltungsgerichtshof [Ausztria] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Bundesamt für Fremdenwesen und Asyl, Clinton Osas Alake alias Klenti Solim és társai részvételével
      (C-577/17. sz. ügy) (1)

      (2019/C 112/45)
      Az eljárás nyelve: német
      A Bíróság elnöke elrendelte az ügy törlését.

         (1)  HL C 22., 2018.1.22.


title: T-67/19. sz. ügy: 2019. február 5-én benyújtott kereset – Sixsigma Networks Mexico kontra EUIPO – Dokkio (DOKKIO)

text:
               25.3.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 112/46

      2019. február 5-én benyújtott kereset – Sixsigma Networks Mexico kontra EUIPO – Dokkio (DOKKIO)
      (T-67/19. sz. ügy)
      (2019/C 112/56)
      A keresetlevél nyelve: angol

         Felek

         Felperes: Sixsigma Networks Mexico, SA de CV (Mexikóváros, Mexikó) (képviselő: C. Casas Feu ügyvéd)

         Alperes: az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala (EUIPO)

         A másik fél a fellebbezési tanács előtti eljárásban: Dokkio, Inc. (San Mateo, Kalifornia, Egyesült Államok)

         Az EUIPO előtti eljárás adatai

         A vitatott védjegy jogosultja: a fellebbezési tanács előtti eljárásban részt vevő másik fél

         A vitatott védjegy: DOKKIO, az Európai Uniót megjelölő nemzetközi szóvédjegy – 1 308 971. sz., az Európai Uniót megjelölő nemzetközi lajstromozás

         Az EUIPO előtti eljárás: felszólalási eljárás

         A megtámadott határozat: az EUIPO második fellebbezési tanácsának 2018. november 21-én hozott határozata (R 1187/2018-2. sz. ügy)

         Kereseti kérelmek

      A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:

                  —

                  helyezze hatályon kívül a megtámadott határozatot annyiban, amennyiben az elutasítja a B 2800087. sz. felszólalást;

                  —

                  az EUIPO-t kötelezze a Sixsigma Networks Mexico, SA de CV-nél felmerült költségek viselésére;

                  —

                  a Dokkio, Inc.-t kötelezze a Sixsigma Networks Mexico, SA de CV-nél felmerült költségek viselésére.

         Jogalap

                  —

                  Az (EU) 2017/1001 európai parlamenti és tanácsi rendelet 8. cikke (1) bekezdése b) pontjának megsértése.


title: C-349/17. sz. ügy: A Bíróság (nagytanács) 2019. március 5-i ítélete (a Tallinna Ringkonnakohus [Észtország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) — Eesti Pagar AS kontra Ettevõtluse Arendamise Sihtasutus, Majandus- ja Kommunikatsiooniministeerium (Előzetes döntéshozatal — Állami támogatások — 800/2008/EK rendelet (általános csoportmentességi rendelet) — A 8. cikk (2) bekezdése — Ösztönző hatású támogatások — A „projekt megkezdésének” fogalma — A nemzeti hatóságok hatásköre — Jogellenes támogatás — Az Európai Bizottság vagy valamely nemzeti bíróság határozatának hiánya — A nemzeti hatóságoknak a jogellenes támogatás saját kezdeményezésükre való visszatéríttetésére vonatkozó kötelezettsége — Jogalap — Az EUMSZ 108. cikk (3) bekezdése — A bizalomvédelem általános uniós jogi elve — A 800/2008 rendelet alapján támogatást nyújtó illetékes nemzeti hatóság határozata — A támogatás iránti kérelem támogathatóságát kizáró körülmények ismerete — Jogos bizalom keltése — Hiány — Elévülés — Strukturális alapból társfinanszírozott támogatások — Alkalmazandó szabályozás — 2988/95/EK, Euratom rendelet — Nemzeti szabályozás — Kamatok — Kamatok követelésére vonatkozó kötelezettség — Jogalap — Az EUMSZ 108. cikk (3) bekezdése — Alkalmazandó szabályozás — Nemzeti szabályozás — A tényleges érvényesülés elve)

text:
               29.4.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 148/3

      A Bíróság (nagytanács) 2019. március 5-i ítélete (a Tallinna Ringkonnakohus [Észtország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) — Eesti Pagar AS kontra Ettevõtluse Arendamise Sihtasutus, Majandus- ja Kommunikatsiooniministeerium
      (C-349/17. sz. ügy) (1)

      (Előzetes döntéshozatal - Állami támogatások - 800/2008/EK rendelet (általános csoportmentességi rendelet) - A 8. cikk (2) bekezdése - Ösztönző hatású támogatások - A „projekt megkezdésének” fogalma - A nemzeti hatóságok hatásköre - Jogellenes támogatás - Az Európai Bizottság vagy valamely nemzeti bíróság határozatának hiánya - A nemzeti hatóságoknak a jogellenes támogatás saját kezdeményezésükre való visszatéríttetésére vonatkozó kötelezettsége - Jogalap - Az EUMSZ 108. cikk (3) bekezdése - A bizalomvédelem általános uniós jogi elve - A 800/2008 rendelet alapján támogatást nyújtó illetékes nemzeti hatóság határozata - A támogatás iránti kérelem támogathatóságát kizáró körülmények ismerete - Jogos bizalom keltése - Hiány - Elévülés - Strukturális alapból társfinanszírozott támogatások - Alkalmazandó szabályozás - 2988/95/EK, Euratom rendelet - Nemzeti szabályozás - Kamatok - Kamatok követelésére vonatkozó kötelezettség - Jogalap - Az EUMSZ 108. cikk (3) bekezdése - Alkalmazandó szabályozás - Nemzeti szabályozás - A tényleges érvényesülés elve)
      (2019/C 148/03)
      Az eljárás nyelve: észt

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Tallinna Ringkonnakohus

         Az alapeljárás felei

         Felperes: Eesti Pagar AS

         Alperesek: Ettevõtluse Arendamise Sihtasutus, Majandus- ja Kommunikatsiooniministeerium

         Rendelkező rész

                  1)

                  A[z EUMSZ 107.] és [EUMSZ 108. cikk] alkalmazásában a támogatások bizonyos fajtáinak a közös piaccal összeegyeztethetőnek nyilvánításáról szóló, 2008. augusztus 6-i 800/2008/EK bizottsági rendelet (általános csoportmentességi rendelet) 8. cikkének (2) bekezdését úgy kell értelmezni, hogy az e rendelkezés értelmében vett, „a projekttel kapcsolatos munkálatok vagy tevékenységek” végrehajtása megkezdődött, ha a támogatás iránti kérelem benyújtását megelőzően az e projekthez vagy e tevékenységhez szükséges eszközök első megrendelése érdekében feltétel nélküli és jogilag kötelező kötelezettségvállalást tettek, az e kötelezettségvállalástól való elállás esetleges költségeitől függetlenül.

                  2)

                  Az EUMSZ 108. cikk (3) bekezdését úgy kell értelmezni, hogy e rendelkezés megköveteli, hogy a nemzeti hatóság saját kezdeményezésére téríttesse vissza a 800/2008 rendelet alapján általa nyújtott támogatást akkor, ha utóbb megállapítja, hogy az e rendeletben előírt feltételek nem teljesültek.

                  3)

                  Az uniós jogot úgy kell értelmezni, hogy a nemzeti hatóság, amennyiben a 800/2008 rendeletet tévesen alkalmazva nyújt támogatást, e támogatás szabályszerűségét illetően nem kelt jogos bizalmat a támogatás kedvezményezettjében.

                  4)

                  Az uniós jogot úgy kell értelmezni, hogy amennyiben a nemzeti hatóság a 800/2008 rendeletet tévesen alkalmazva nyújtott támogatást valamely strukturális alapból, a jogellenes támogatás visszatéríttetésére alkalmazandó elévülési idő — amennyiben az Európai Közösségek pénzügyi érdekeinek védelméről szóló, 1995. december 18-i 2988/95/EK, Euratom tanácsi rendelet alkalmazási feltételei teljesülnek — az e rendelet 3. cikkének (1) bekezdésében megállapított négy év, illetve ennek hiányában az alkalmazandó nemzeti jogban előírt határidő.

                  5)

                  Az uniós jogot úgy kell értelmezni, hogy a nemzeti hatóság, amikor a 800/2008 rendelet alapján általa tévesen nyújtott támogatást saját kezdeményezésére visszatérítteti, az alkalmazandó nemzeti jogi szabályoknak megfelelően köteles e támogatás kedvezményezettjétől kamatokat követelni. E tekintetben az EUMSZ 108. cikk (3) bekezdése megköveteli, hogy e szabályok lehetővé tegyék a jogellenes támogatás teljes visszatéríttetésének biztosítását, és hogy ennélfogva a támogatás kedvezményezettjét kötelezzék különösen arra, hogy azon időszak egészére vonatkozóan fizessen kamatot, amelynek során e támogatásban részesült, éspedig olyan kamatlábat figyelembe véve, amely megfelel annak a kamatlábnak, amelyet akkor alkalmaztak volna, ha a kedvezményezettnek a szóban forgó támogatás összegét a piacon kölcsön formájában kellett volna felvennie az említett időszakban.

         (1)  HL C 269., 2017.8.14.


title: C-620/16. sz. ügy: A Bíróság (negyedik tanács) 2019. március 27-i ítélete — Európai Bizottság kontra Németországi Szövetségi Köztársaság (Tagállami kötelezettségszegés — EUMSZ 258. cikk — 2014/699/EU határozat — A lojális együttműködés elve — Az EUSZ 4. cikk (3) bekezdése — Elfogadhatóság — A felrótt magatartásnak az indokolással ellátott véleményben megállapított határidő lejártakor fennálló hatásai — Az Európai Unió nemzetközi fellépésének egységességét és koherenciáját érintő folyamatos hatások — Az érintett tagállam által az indokolással ellátott véleménynek való megfelelés érdekében hozott intézkedések elegendősége — A Németországi Szövetségi Köztársaság által a Nemzetközi Vasúti Fuvarozásügyi Államközi Szervezet (OTIF) felülvizsgálati bizottságának 25. ülésén a 2014/699/EU határozatban megfogalmazott uniós állásponttal ellentétesen leadott szavazat, valamint az ezen álláspont és a szavazati jogok gyakorlásának e határozatban megállapított szabályai ellen az említett tagállam által kifejezett ellentmondás)

text:
               3.6.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 187/3

      A Bíróság (negyedik tanács) 2019. március 27-i ítélete — Európai Bizottság kontra Németországi Szövetségi Köztársaság
      (C-620/16. sz. ügy) (1)

      (Tagállami kötelezettségszegés - EUMSZ 258. cikk - 2014/699/EU határozat - A lojális együttműködés elve - Az EUSZ 4. cikk (3) bekezdése - Elfogadhatóság - A felrótt magatartásnak az indokolással ellátott véleményben megállapított határidő lejártakor fennálló hatásai - Az Európai Unió nemzetközi fellépésének egységességét és koherenciáját érintő folyamatos hatások - Az érintett tagállam által az indokolással ellátott véleménynek való megfelelés érdekében hozott intézkedések elegendősége - A Németországi Szövetségi Köztársaság által a Nemzetközi Vasúti Fuvarozásügyi Államközi Szervezet (OTIF) felülvizsgálati bizottságának 25. ülésén a 2014/699/EU határozatban megfogalmazott uniós állásponttal ellentétesen leadott szavazat, valamint az ezen álláspont és a szavazati jogok gyakorlásának e határozatban megállapított szabályai ellen az említett tagállam által kifejezett ellentmondás)
      (2019/C 187/04)
      Az eljárás nyelve: német

         Felek

         Felperes: Európai Bizottság (képviselők: W. Mölls, Havas L., J. Hottiaux és J. Norris-Usher meghatalmazottak)

         Alperes: Németországi Szövetségi Köztársaság (képviselők: T. Henze és J. Möller meghatalmazottak)

         A felperest támogató beavatkozó: az Európai Unió Tanácsa (képviselők: R. Liudvinaviciute-Cordeiro és J.-P. Hix meghatalmazottak)

         Rendelkező rész

                  1)

                  A Németországi Szövetségi Köztársaság — mivel az OTIF felülvizsgálati bizottságának 25. ülésén a Nemzetközi Vasúti Fuvarozási Egyezménynek (COTIF) és függelékeinek egyes módosításaira vonatkozóan az Európai Unió nevében képviselendő álláspont meghatározásáról szóló, 2014. június 24-i 2014/699/EU tanácsi határozatban megfogalmazott állásponttal ellentétesen szavazott a Nemzetközi Vasúti Fuvarozásügyi Államközi Szervezet (OTIF) felülvizsgálati bizottságának 25. ülésén, és mivel mind az említett állásponttal szemben, mind pedig a szavazati jogok gyakorlásának az e határozatban előírt szabályaival szemben nyilvánosan ellentmondását fejezte ki — nem teljesítette az e határozatból és az EUSZ 4. cikk (3) bekezdéséből eredő kötelezettségeit.

                  2)

                  A Bíróság a Németországi Szövetségi Köztársaságot kötelezi a költségek viselésére.

                  3)

                  Az Európai Unió Tanácsa maga viseli saját költségeit.

         (1)  HL C 22., 2018.1.22.


title: C-621/16. P. sz. ügy: A Bíróság (nagytanács) 2019. március 26-i ítélete — Európai Bizottság kontra Olasz Köztársaság, Litván Köztársaság (Fellebbezés — Nyelvhasználati szabályok — Tanácsosok felvételére irányuló nyílt versenyvizsgák — Versenyvizsga-felhívás — Tanácsosok (AD 5) — Tanácsosok (AD 6) az adatvédelem területén — Nyelvismeret — A versenyvizsga második nyelve kiválasztásának az angol, a francia és a német nyelvre való korlátozása — Az Európai Személyzeti Felvételi Hivatallal (EPSO) folytatott kommunikáció nyelve — 1. rendelet — A tisztviselők személyzeti szabályzata — Nyelven alapuló hátrányos megkülönböztetés — Igazolás — Szolgálati érdek — Bírósági felülvizsgálat)

text:
               3.6.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 187/4

      A Bíróság (nagytanács) 2019. március 26-i ítélete — Európai Bizottság kontra Olasz Köztársaság, Litván Köztársaság
      (C-621/16. P. sz. ügy) (1)

      (Fellebbezés - Nyelvhasználati szabályok - Tanácsosok felvételére irányuló nyílt versenyvizsgák - Versenyvizsga-felhívás - Tanácsosok (AD 5) - Tanácsosok (AD 6) az adatvédelem területén - Nyelvismeret - A versenyvizsga második nyelve kiválasztásának az angol, a francia és a német nyelvre való korlátozása - Az Európai Személyzeti Felvételi Hivatallal (EPSO) folytatott kommunikáció nyelve - 1. rendelet - A tisztviselők személyzeti szabályzata - Nyelven alapuló hátrányos megkülönböztetés - Igazolás - Szolgálati érdek - Bírósági felülvizsgálat)
      (2019/C 187/05)
      Az eljárás nyelve: olasz

         Felek

         Fellebbező: Európai Bizottság (képviselők: L. Pignataro-Nolin és G. Gattinara meghatalmazottak)

         A másik fél az eljárásban: Olasz Köztársaság (képviselők: G. Palmieri meghatalmazott, segítője: P. Gentili avvocato dello Stato), Litván Köztársaság

         Az alperest támogató beavatkozó fél: Spanyol Királyság (képviselő: M. J. García-Valdecasas Dorrego meghatalmazott)

         Rendelkező rész

                  1)

                  A Bíróság a fellebbezést elutasítja.

                  2)

                  A Bíróság az Európai Bizottságot kötelezi a saját költségein felül az Olasz Köztársaság részéről felmerült költségek viselésére.

                  3)

                  A Spanyol Királyság maga viseli saját költségeit.

         (1)  HL C 46., 2017.2.13


title: C-680/16. P. sz. ügy: A Bíróság (negyedik tanács) 2019. március 27-i ítélete — Dr. August Wolff GmbH & Co. KG Arzneimittel, Remedia d.o.o. kontra Európai Bizottság (Fellebbezés — Emberi felhasználásra szánt gyógyszerek — 2001/83/EK irányelv — A 30. cikk (1) bekezdése — Emberi felhasználásra szánt gyógyszerek bizottsága (CHMP) — A CHMP elé történő, ahhoz a feltételhez kötött utalás, hogy előzetesen ne hozzanak nemzeti határozatot — Ösztradiol hatóanyag — Az Európai Bizottság azon határozata, amelyben elrendeli, hogy a tagállamok vonják vissza és módosítsák a 0,01 tömegszázalékban ösztradiolt tartalmazó, helyi alkalmazásra szánt gyógyszerek nemzeti forgalombahozatali engedélyeit)

text:
               3.6.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 187/5

      A Bíróság (negyedik tanács) 2019. március 27-i ítélete — Dr. August Wolff GmbH & Co. KG Arzneimittel, Remedia d.o.o. kontra Európai Bizottság
      (C-680/16. P. sz. ügy) (1)

      (Fellebbezés - Emberi felhasználásra szánt gyógyszerek - 2001/83/EK irányelv - A 30. cikk (1) bekezdése - Emberi felhasználásra szánt gyógyszerek bizottsága (CHMP) - A CHMP elé történő, ahhoz a feltételhez kötött utalás, hogy előzetesen ne hozzanak nemzeti határozatot - Ösztradiol hatóanyag - Az Európai Bizottság azon határozata, amelyben elrendeli, hogy a tagállamok vonják vissza és módosítsák a 0,01 tömegszázalékban ösztradiolt tartalmazó, helyi alkalmazásra szánt gyógyszerek nemzeti forgalombahozatali engedélyeit)
      (2019/C 187/06)
      Az eljárás nyelve: német

         Felek

         Fellebbezők: Dr. August Wolff GmbH & Co. KG Arzneimittel, Remedia d.o.o. (képviselők: P. Klappich és C. Schmidt Rechtsanwälte)

         A másik fél az eljárásban: Európai Bizottság (képviselők: B.-R. Killmann, A. Sipos és M. Šimerdová meghatalmazottak)

         Az ítélet rendelkező része

                  1)

                  A Bíróság az Európai Unió Törvényszékének 2016. október 20-i August Wolff és Remedia kontra Bizottság ítéletét (T-672/14, nem tették közzé, EU:T:2016:623) hatályon kívül helyezi.

                  2)

                  A Bíróság a nagy koncentrációban ösztradiolt tartalmazó, helyi alkalmazású, emberi felhasználásra szánt gyógyszerek forgalombahozatali engedélyeit érintő, a 2001/83/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv 31. cikkével összefüggésben elfogadott rendelkezésekről szóló, 2014. augusztus 19-i C(2014) 6030 final bizottsági végrehajtási határozatot megsemmisíti azon részében, amelyben az a tagállamokat kötelezi az I. mellékletében felsorolt és fel nem sorolt, 0,01% tömegszázalékban ösztradiolt tartalmazó, helyi alkalmazású azon gyógyszerek tekintetében, amelyeknek a Dr. August Wolff GmbH & Co. KG Arzneimittel és a Remedia d.o.o. a jogosultja, az e határozatban foglalt előírások betartására azon korlátozás kivételével, amelynek értelmében a határozat ugyanezen mellékletében felsorolt, 0,01% tömegszázalékban ösztradiolt tartalmazó, helyi alkalmazású gyógyszereket már csak intravaginálisan lehet alkalmazni.

                  3)

                  A Bíróság az Európai Bizottságot kötelezi mind az elsőfokú eljárással kapcsolatos, mind a fellebbezési eljárással kapcsolatos költségek viselésére, az ideiglenes intézkedés iránti eljárásra vonatkozó költségek kivételével, amelyeket a Dr. August Wolff GmbH & Co. KG Arzneimittelt és a Remedia d.o.o. visel.

         (1)  HL C 78., 2017.3.13


title: C-70/17. és C-179/17. sz. egyesített ügyek: A Bíróság (nagytanács) 2019. március 26-i ítélete (a Tribunal Supremo és a Juzgado de Primera Instancia no 1 de Barcelona [Spanyolország] előzetes döntéshozatal iránti kérelmei) — Abanca Corporación Bancaria SA kontra Alberto García Salamanca Santos (C-70/17), Bankia SA kontra Alfonso Antonio Lau Mendoza, Verónica Yuliana Rodríguez Ramírez (C-179/17) (Előzetes döntéshozatal — Fogyasztóvédelem — 93/13/EGK irányelv — 6. és 7. cikk — A fogyasztókkal kötött szerződésekben alkalmazott tisztességtelen feltételek — Jelzálog-fedezetű kölcsönszerződés lejárat előtti megszüntetésére vonatkozó kikötés — A kikötés részlegesen tisztességtelen jellegének megállapítása — A „tisztességtelennek” minősített feltétellel kapcsolatban a nemzeti bíróságot megillető hatáskör — Valamely tisztességtelen feltétel nemzeti jogi rendelkezéssel történő helyettesítése)

text:
               3.6.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 187/6

      A Bíróság (nagytanács) 2019. március 26-i ítélete (a Tribunal Supremo és a Juzgado de Primera Instancia no 1 de Barcelona [Spanyolország] előzetes döntéshozatal iránti kérelmei) — Abanca Corporación Bancaria SA kontra Alberto García Salamanca Santos (C-70/17), Bankia SA kontra Alfonso Antonio Lau Mendoza, Verónica Yuliana Rodríguez Ramírez (C-179/17)
      (C-70/17. és C-179/17. sz. egyesített ügyek) (1)

      (Előzetes döntéshozatal - Fogyasztóvédelem - 93/13/EGK irányelv - 6. és 7. cikk - A fogyasztókkal kötött szerződésekben alkalmazott tisztességtelen feltételek - Jelzálog-fedezetű kölcsönszerződés lejárat előtti megszüntetésére vonatkozó kikötés - A kikötés részlegesen tisztességtelen jellegének megállapítása - A „tisztességtelennek” minősített feltétellel kapcsolatban a nemzeti bíróságot megillető hatáskör - Valamely tisztességtelen feltétel nemzeti jogi rendelkezéssel történő helyettesítése)
      (2019/C 187/07)
      Az eljárás nyelve: spanyol

         A kérdést előterjesztő bíróságok

      Tribunal Supremo, Juzgado de Primera Instancia no 1 de Barcelona

         Az alapeljárás felei

         Felperesek: Abanca Corporación Bancaria SA (C-70/17), Bankia SA (C-179/17)

         Alperesek: Alberto García Salamanca Santos (C-70/17), Alfonso Antonio Lau Mendoza, Verónica Yuliana Rodríguez Ramírez (C-179/17)

         Rendelkező rész

      A fogyasztókkal kötött szerződésekben alkalmazott tisztességtelen feltételekről szóló, 1993. április 5-i 93/13/EGK tanácsi irányelv 6. és 7. cikkét úgy kell értelmezni, hogy egyrészt azokkal ellentétes az, hogy egy jelzálog-fedezetű kölcsönszerződés lejárat előtti megszüntetésére vonatkozó, tisztességtelennek minősített kikötést az annak tisztességtelenségét megalapozó elemek elhagyásával részlegesen fenntartanak, amennyiben azok elhagyása az említett kikötés tartalmának a lényegét érintő megváltoztatását eredményezi, másrészt ugyanezen cikkekkel nem ellentétes az, hogy a nemzeti bíróság úgy orvosolja az ilyen, tisztességtelen feltétel semmisségét, hogy azt azon jogszabály új, a szerződés feleinek megállapodása esetén alkalmazandó szövegével helyettesíti, amelyen e kikötés alapult, amennyiben a szóban forgó jelzálog-fedezetű kölcsönszerződés az említett tisztességtelen feltétel elhagyása esetén nem maradhat fenn, és a teljes szerződés megsemmisítése esetén a fogyasztót különösen káros következmények érik.

         (1)  HL C 121., 2017.4.18

         HL C 231., 2017.7.17


title: C-163/17. sz. ügy: A Bíróság (nagytanács) 2019. március 19-i ítélete (a Verwaltungsgerichtshof Baden-Württemberg[Németország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) — Abubacarr Jawo kontra Bundesrepublik Deutschland (Előzetes döntéshozatal — A szabadságon, a biztonságon és a jog érvényesülésén alapuló térség — A dublini rendszer — 604/2013/EU rendelet — A menedékkérőnek a nemzetközi védelem iránti kérelem megvizsgálásáért felelős tagállamnak való átadása — A „szökés” fogalma — Az átadási határidő meghosszabbításának szabályai — Az Európai Unió Alapjogi Chartájának 4. cikke — Embertelen vagy megalázó bánásmódnak a menekültügyi eljárást követő komoly veszélye — A nemzetközi védelemben részesülő személyek életkörülményei az említett tagállamban)

text:
               3.6.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 187/7

      A Bíróság (nagytanács) 2019. március 19-i ítélete (a Verwaltungsgerichtshof Baden-Württemberg [Németország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) — Abubacarr Jawo kontra Bundesrepublik Deutschland
      (C-163/17. sz. ügy) (1)

      (Előzetes döntéshozatal - A szabadságon, a biztonságon és a jog érvényesülésén alapuló térség - A dublini rendszer - 604/2013/EU rendelet - A menedékkérőnek a nemzetközi védelem iránti kérelem megvizsgálásáért felelős tagállamnak való átadása - A „szökés” fogalma - Az átadási határidő meghosszabbításának szabályai - Az Európai Unió Alapjogi Chartájának 4. cikke - Embertelen vagy megalázó bánásmódnak a menekültügyi eljárást követő komoly veszélye - A nemzetközi védelemben részesülő személyek életkörülményei az említett tagállamban)
      (2019/C 187/09)
      Az eljárás nyelve: német

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Verwaltungsgerichtshof Baden-Württemberg

         Az alapeljárás felei

         Felperes: Abubacarr Jawo

         Alperes: Bundesrepublik Deutschland

         Rendelkező rész

                  1)

                  Az egy harmadik országbeli állampolgár vagy egy hontalan személy által a tagállamok egyikében benyújtott nemzetközi védelem iránti kérelem megvizsgálásáért felelős tagállam meghatározására vonatkozó feltételek és eljárási szabályok megállapításáról szóló, 2013. június 26-i 604/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet 29. cikke (2) bekezdésének második mondatát úgy kell értelmezni, hogy a kérelmező e rendelkezés értelmében „megszökik”, ha az átadásának lebonyolítására illetékes nemzeti hatóságok elől átadásának meghiúsítása érdekében szándékosan elrejtőzik. Vélelmezhető, hogy ennek az esete áll fenn, ha ez az átadás nem hajtható végre amiatt, hogy a kérelmező elhagyta a számára kijelölt tartózkodási helyet, anélkül hogy az illetékes nemzeti hatóságokat tájékoztatta volna távollétéről, feltéve hogy e tekintetben tájékoztatták kötelezettségeiről, aminek ellenőrzése a kérdést előterjesztő bíróság feladata. Az említett kérelmező továbbra is rendelkezik az annak bizonyítására vonatkozó lehetőséggel, hogy azt a tényt, hogy nem értesítette ezeket a hatóságokat távollétéről, érvényes indokok igazolják, nem pedig az e hatóságok elől való elrejtőzés szándéka.
                  A 604/2013 rendelet 27. cikkének (1) bekezdését úgy kell értelmezni, hogy az átadásra vonatkozó határozattal szemben indított kereset alapján folyamatban lévő eljárás során az érintett személy hivatkozhat e rendelet 29. cikkének (2) bekezdésére azt állítva, hogy mivel nem volt szökésben, lejárt a hat hónapos átadási határidő.

                  2)

                  A 604/2013 rendelet 29. cikke (2) bekezdésének második mondatát úgy kell értelmezni, hogy az átadási határidő legfeljebb tizennyolc hónapra való meghosszabbításához elegendő, ha a megkereső tagállam a hat hónapos átadási határidő lejárta előtt tájékoztatja a felelős tagállamot arról, hogy az érintett személy megszökött, és ezzel egyidejűleg új átadási határidőt jelöl meg.

                  3)

                  Az uniós jogot úgy kell értelmezni, hogy az alkalmazási körébe tartozik az a kérdés, hogy az Európai Unió Alapjogi Chartájának 4. cikkével ellentétes-e, hogy valamely nemzetközi védelmet kérelmező a 604/2013 rendelet 29. cikke alapján olyan tagállamnak kerül átadásra, amely e rendeletnek megfelelően főszabály szerint felelős a nemzetközi védelem iránti kérelmének megvizsgálásáért, ha az ilyen védelemnek az e tagállamban való megadása esetén ez a kérelmező az említett 4. cikk értelmében vett embertelen vagy megalázó bánásmód komoly veszélyének lenne kitéve azon előre látható életkörülmények miatt, amelyekkel nemzetközi védelemben részesülő személyként az említett tagállamban szembesülne.
                  Az Alapjogi Charta 4. cikkét úgy kell értelmezni, hogy azzal nem ellentétes valamely nemzetközi védelmet kérelmező ilyen átadása, kivéve ha az átadásra vonatkozó határozat elleni kereset tárgyában eljáró bíróság objektív, megbízható, pontos és kellően aktuális adatok alapján, valamint az uniós jog által biztosított alapvető jogok védelmi szintjére tekintettel megállapítja a kérelmező esetében e veszély ténylegességét amiatt, hogy átadása esetén — akaratától és személyes választásától függetlenül — súlyos anyagi nélkülözéssel szembesül.

         (1)  HL C 318., 2017.9.25.


title: C-237/17. P. sz. ügy: A Bíróság (negyedik tanács) 2019. március 27-i ítélete — Canadian Solar Emea GmbH, Canadian Solar Manufacturing (Changshu), Inc., Canadian Solar Manufacturing (Luoyang), Inc., Csi Cells Co. Ltd, Csi Solar Power (China), Inc. kontra az Európai Unió Tanácsa, Európai Bizottság (Fellebbezés — Támogatások — Kínából származó vagy ott feladott kristályos szilícium fotovillamos modulok és alapvető részeik (azaz elemek) behozatala — Végleges kiegyenlítő vám — 597/2009/EK rendelet)

text:
               3.6.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 187/9

      A Bíróság (negyedik tanács) 2019. március 27-i ítélete — Canadian Solar Emea GmbH, Canadian Solar Manufacturing (Changshu), Inc., Canadian Solar Manufacturing (Luoyang), Inc., Csi Cells Co. Ltd, Csi Solar Power (China), Inc. kontra az Európai Unió Tanácsa, Európai Bizottság
      (C-237/17. P. sz. ügy) (1)

      (Fellebbezés - Támogatások - Kínából származó vagy ott feladott kristályos szilícium fotovillamos modulok és alapvető részeik (azaz elemek) behozatala - Végleges kiegyenlítő vám - 597/2009/EK rendelet)
      (2019/C 187/11)
      Az eljárás nyelve: angol

         Felek

         Fellebbezők: Canadian Solar Emea GmbH, Canadian Solar Manufacturing (Changshu), Inc., Canadian Solar Manufacturing (Luoyang), Inc., Csi Cells Co. Ltd, Csi Solar Power Group Co. Ltd, korábban Csi Solar Power (China), Inc. (képviselők: J. Bourgeois, A. Willems ügyvédek, S. De Knop és M. Meulenbelt advocaten)

         A többi fél az eljárásban: az Európai Unió Tanácsa (képviselők: H. Marcos Fraile meghatalmazott, segítője: N. Tuominen avocată), Európai Bizottság (képviselők: T. Maxian Rusche, J.-F. Brakeland és N. Kuplewatzky meghatalmazottak)

         Rendelkező rész

                  1)

                  A Bíróság a fellebbezéseket elutasítja.

                  2)

                  A Bíróság a Canadian Solar Emea GmbH-t, a Canadian Solar Manufacturing (Changshu) Inc.-et, a Canadian Solar Manufacturing (Luoyang) Inc.-et, a Csi Cells Co. Ltd-t és a Csi Solar Power Group Co. Ltd-t kötelezi a fellebbezéssel kapcsolatos költségek viselésére.

                  3)

                  Az Európai Bizottság maga viseli a fellebbezéssel kapcsolatos saját költségeit.

                  4)

                  A Bíróság az Európai Bizottságot kötelezi a csatlakozó fellebbezéssel kapcsolatos költségek viselésére.

                  5)

                  Az Európai Unió Tanácsa maga viseli a csatlakozó fellebbezéssel kapcsolatos saját költségeit.

         (1)  HL C 239., 2017.7.24


title: C-266/17. és C-267/17. sz. egyesített ügyek: A Bíróság (negyedik tanács) 2019. március 21-i ítélete (az Oberlandesgericht Düsseldorf [Németország] előzetes döntéshozatal iránti kérelmei) — Rhein-Sieg-Kreis (C-266/17), Rhenus Veniro GmbH & Co. KG (C-267/17) kontra Verkehrsbetrieb Hüttebräucker GmbH, BVR Busverkehr Rheinland GmbH (C-266/17), Kreis Heinsberg (C-267/17) (Előzetes döntéshozatal — Közlekedés — Vasúti és közúti személyszállítási közszolgáltatások — 1370/2007/EK rendelet — Az 5. cikk (1) és (2) bekezdése — Közvetlen odaítélés — Autóbusz és villamos igénybevételével nyújtott személyszállítási közszolgáltatásokra irányuló szerződések — Feltételek — 2004/17/EK irányelv — 2004/18/EK irányelv)

text:
               3.6.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 187/10

      A Bíróság (negyedik tanács) 2019. március 21-i ítélete (az Oberlandesgericht Düsseldorf [Németország] előzetes döntéshozatal iránti kérelmei) — Rhein-Sieg-Kreis (C-266/17), Rhenus Veniro GmbH & Co. KG (C-267/17) kontra Verkehrsbetrieb Hüttebräucker GmbH, BVR Busverkehr Rheinland GmbH (C-266/17), Kreis Heinsberg (C-267/17)
      (C-266/17. és C-267/17. sz. egyesített ügyek) (1)

      (Előzetes döntéshozatal - Közlekedés - Vasúti és közúti személyszállítási közszolgáltatások - 1370/2007/EK rendelet - Az 5. cikk (1) és (2) bekezdése - Közvetlen odaítélés - Autóbusz és villamos igénybevételével nyújtott személyszállítási közszolgáltatásokra irányuló szerződések - Feltételek - 2004/17/EK irányelv - 2004/18/EK irányelv)
      (2019/C 187/12)
      Az eljárás nyelve: német

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Oberlandesgericht Düsseldorf

         Az alapeljárás felei

         (C-266/17. sz. ügy)

         Felperes: Rhein-Sieg-Kreis

         Alperesek: Verkehrsbetrieb Hüttebräucker GmbH, BVR Busverkehr Rheinland GmbH

         Az eljárásban részt vesz: Regionalverkehr Köln GmbH (C-266/17),

         (C-267/17. sz. ügy)

         Felperes: Rhenus Veniro GmbH & Co. KG

         Alperes: Kreis Heinsberg

         Az eljárásban részt vesz: WestVerkehr GmbH (C-267/17)

         Rendelkező rész

      A vasúti és közúti személyszállítási közszolgáltatásról szóló, 2007. október 23-i 1370/2007/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet 5. cikkének (2) bekezdése nem alkalmazandó az olyan, autóbusz igénybevételével nyújtott személyszállítási közszolgáltatásokra vonatkozó szerződések közvetlen odaítélésére, amelyek nem a vízügyi, energiaipari, közlekedési és postai ágazatban működő ajánlatkérők beszerzési eljárásainak összehangolásáról szóló, 2004. március 31-i 2004/17/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv és az építési beruházásra, az árubeszerzésre és a szolgáltatásnyújtásra irányuló közbeszerzési szerződések odaítélési eljárásainak összehangolásáról szóló, 2004. március 31-i 2004/18/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv értelmében vett szolgáltatási koncessziós szerződések formájában jöttek létre.

         (1)  HL C 283., 2017.8.28

         HL C 269., 2017.8.14


title: C-350/17. és C-351/17. sz. egyesített ügyek: A Bíróság (negyedik tanács) 2019. március 21-i ítélete (a Consiglio di Stato [Olaszország] előzetes döntéshozatal iránti kérelmei) — Mobit Soc. cons. arl kontra Regione Toscana (C-350/17), Autolinee Toscane SpA kontra Mobit Soc. cons. arl (C-351/17) (Előzetes döntéshozatal — 1370/2007/EK rendelet — Vasúti és közúti személyszállítási közszolgáltatások — 5. cikk — Közszolgáltatási szerződések odaítélése — Az 5. cikk (2) bekezdése — Közvetlen odaítélés — A „belső szolgáltató” fogalma — Hasonló irányítást gyakorló hatóság — A 8. cikk (2) bekezdése — Átmeneti szabályozás — A közvetlen odaítélés határideje)

text:
               3.6.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 187/13

      A Bíróság (negyedik tanács) 2019. március 21-i ítélete (a Consiglio di Stato [Olaszország] előzetes döntéshozatal iránti kérelmei) — Mobit Soc. cons. arl kontra Regione Toscana (C-350/17), Autolinee Toscane SpA kontra Mobit Soc. cons. arl (C-351/17)
      (C-350/17. és C-351/17. sz. egyesített ügyek) (1)

      (Előzetes döntéshozatal - 1370/2007/EK rendelet - Vasúti és közúti személyszállítási közszolgáltatások - 5. cikk - Közszolgáltatási szerződések odaítélése - Az 5. cikk (2) bekezdése - Közvetlen odaítélés - A „belső szolgáltató” fogalma - Hasonló irányítást gyakorló hatóság - A 8. cikk (2) bekezdése - Átmeneti szabályozás - A közvetlen odaítélés határideje)
      (2019/C 187/14)
      Az eljárás nyelve: olasz

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Consiglio di Stato

         Az alapeljárás felei

      (C-350/17. sz. ügy)

         Felperes: Mobit Soc. cons. arl

         Alperes: Regione Toscana

         Az eljárásban részt vesz: Regione Toscana, Régie Autonome des Transports Parisiens (RATP) (C-350/17)
      (C-351/17. sz. ügy)

         Felperes: Autolinee Toscane SpA

         Alperes: Mobit Soc. cons. arl

         Az eljárásban részt vesz: Regione Toscana, Régie Autonome des Transports Parisiens (RATP) (C-351/17)

         Rendelkező rész

      A vasúti és közúti személyszállítási közszolgáltatásról, valamint az 1191/69/EGK és az 1107/70/EGK tanácsi rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló, 2007. október 23-i 1370/2007/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet 5. cikkét és 8. cikkének (2) bekezdését úgy kell értelmezni, hogy e rendelet 5. cikke nem alkalmazandó valamely 2019. december 3-a előtt lefolytatott odaítélési eljárásra, és ezért az olyan illetékes hatóság, amely egy közbeszerzési eljárást lezáró, a közbeszerzési eljárás eredményének közléséről szóló határozattal a fenti időpontot megelőzően ítél oda egy helyi közúti személyszállítási közszolgáltatások nyújtására vonatkozó koncessziós szerződést, nem köteles a fent említett 5. cikknek megfelelni.

         (1)  HL C 330., 2017.10.2.


title: C-427/17. sz. ügy: A Bíróság (tizedik tanács) 2019. március 28-i ítélete — Európai Bizottság kontra Írország (Tagállami kötelezettségszegés — 91/271/EGK irányelv — A települési szennyvíz összegyűjtése és kezelése — Kivételes körülmények — A legjobb műszaki ismeretek, túlzott költségek okozása nélkül — A költségek arányosságának elve — Bizonyítási teher — Bizonyítékok)

text:
               3.6.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 187/14

      A Bíróság (tizedik tanács) 2019. március 28-i ítélete — Európai Bizottság kontra Írország
      (C-427/17. sz. ügy) (1)

      (Tagállami kötelezettségszegés - 91/271/EGK irányelv - A települési szennyvíz összegyűjtése és kezelése - Kivételes körülmények - A legjobb műszaki ismeretek, túlzott költségek okozása nélkül - A költségek arányosságának elve - Bizonyítási teher - Bizonyítékok)
      (2019/C 187/15)
      Az eljárás nyelve: angol

         Felek

         Felperes: Európai Bizottság (képviselők: K. Mifsud-Bonnici és E. Manhaeve meghatalmazottak)

         Alperes: Írország (képviselők: J. Quaney, M. Browne és M. A. Joyce meghatalmazottak; segítőik: S. Kingston BL, C. Toland SC és B. Murray SC)

         Rendelkező rész

                  1)

                  Írország nem teljesítette az alábbiakból eredő kötelezettségeit:

                              —

                              a 2008. október 22-i 1137/2008/EK európai parlamenti és tanácsi rendelettel módosított, a települési szennyvíz kezeléséről szóló, 1991. május 21-i 91/271/EGK tanácsi irányelv 3. cikkének (1) és (2) bekezdése, valamint e módosított irányelv I. mellékletének A. szakasza és 1. lábjegyzete, mivel Athlone, Cork City, Enniscorthy (Killagoley townland kivételével), Fermoy, Mallow, Midleton, Ringaskiddy és Roscommon Town agglomerációk tekintetében nem biztosította, hogy a települési szennyvizet és az esővizet összegyűjtő kombinált rendszerben összegyűlt vizet az említett módosított irányelv követelményeivel összhangban felfogják és kezelés céljából elvezessék;

                              —

                              az 1137/2008 rendelettel módosított 91/271 irányelv 4. cikkének az e módosított irányelv 10. cikkével és I. mellékletének B. szakaszával összefüggésben értelmezett (1) és (3) bekezdése, mivel Arklow, Athlone, Ballybofey/Stranorlar, Cobh, Cork City, Enfield, Enniscorthy, Fermoy, Killybegs, Mallow, Midleton, Passage/Monkstown, Rathcormac, Ringaskiddy, Ringsend, Roscommon Town, Shannon Town, Tubbercurry és Youghal agglomerációk tekintetében nem biztosította a másodlagos vagy azzal egyenértékű kezelést;

                              —

                              az 1137/2008 rendelettel módosított 91/271 irányelv 5. cikkének az e módosított irányelv 10. cikkével és I. mellékletének B. szakaszával összefüggésben értelmezett (2) és (3) bekezdése, mivel Athlone, Cork City, Dundalk, Enniscorthy (Killagoley townland kivételével), Fermoy, Killarney, Killybegs, Longford, Mallow, Midleton, Navan, Nenagh, Portarlington, Ringsend, Roscrea és Tralee agglomerációk tekintetében nem biztosította, hogy a gyűjtőrendszerbe beérkező települési szennyvizet az érzékeny területekre való elvezetést megelőzően az említett módosított irányelv 4. cikkében leírt eljárásnál szigorúbb kezelésnek vessék alá, az ugyanezen módosított irányelv I. mellékletének B. szakaszában foglalt követelményekkel összhangban; valamint

                              —

                              az 1137/2008 rendelettel módosított 91/271 irányelv 12. cikke, mivel Arklow és Castlebridge agglomerációk tekintetében nem gondoskodott arról, hogy a települési szennyvíztisztító telepekről a szennyvíz vizekbe történő kibocsátására előzetes szabályozás és/vagy egyedi engedélyezés vonatkozzék.

                  2)

                  A Bíróság a keresetet az ezt meghaladó részében elutasítja.

                  3)

                  A Bíróság Írországot kötelezi a költségek viselésére.

         (1)  HL C 293., 2017.9.4.


title: C-443/17. sz. ügy: A Bíróság (negyedik tanács) 2019. március 21-i ítélete (a High Court of Justice (Chancery Division) [Egyesült Királyság] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) — Abraxis Bioscience LLC kontra Comptroller General of Patents (Előzetes döntéshozatal — Emberi felhasználásra szánt gyógyszer — Gyógyszerekre kiadott kiegészítő oltalmi tanúsítvány — 469/2009/EK rendelet — A 3. cikk d) pontja — A megadás feltételei — A termék gyógyszerként történő forgalomba hozatalára vonatkozó első engedély megszerzése — Egy termékre mint már ismert hatóanyag új formuláját képező gyógyszerre vonatkozó engedély)

text:
               3.6.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 187/15

      A Bíróság (negyedik tanács) 2019. március 21-i ítélete (a High Court of Justice (Chancery Division) [Egyesült Királyság] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) — Abraxis Bioscience LLC kontra Comptroller General of Patents
      (C-443/17. sz. ügy) (1)

      (Előzetes döntéshozatal - Emberi felhasználásra szánt gyógyszer - Gyógyszerekre kiadott kiegészítő oltalmi tanúsítvány - 469/2009/EK rendelet - A 3. cikk d) pontja - A megadás feltételei - A termék gyógyszerként történő forgalomba hozatalára vonatkozó első engedély megszerzése - Egy termékre mint már ismert hatóanyag új formuláját képező gyógyszerre vonatkozó engedély)
      (2019/C 187/16)
      Az eljárás nyelve: angol

         A kérdést előterjesztő bíróság

      High Court of Justice (Chancery Division)

         Az alapeljárás felei

         Felperes: Abraxis Bioscience LLC

         Alperes: Comptroller General of Patents

         Rendelkező rész

      A gyógyszerek kiegészítő oltalmi tanúsítványáról szóló, 2009. május 6-i 469/2009/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet 3. cikkének d) pontját e rendelet 1. cikkének b) pontjával összefüggésben akként kell értelmezni, hogy az említett rendelet 3. cikkének b) pontja szerinti forgalombahozatali engedély, amelyre egy régi hatóanyag új formulájára vonatkozó kiegészítő oltalmi tanúsítvány iránti kérelem alátámasztásául hivatkoznak, nem tekinthető az érintett termék gyógyszerként történő forgalomba hozatalára vonatkozó első engedélynek, amennyiben e hatóanyag önmagában már képezte forgalombahozatali engedély tárgyát.

         (1)  HL C 309., 2017.9.18


title: C-444/17. sz. ügy: A Bíróság (nagytanács) 2019. március 19-i ítélete (a Cour de cassation [Franciaország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) — Préfet des Pyrénées-Orientales kontra Abdelaziz Arib, Procureur de la République près le tribunal de grande instance de Montpellier, Procureur général près la cour d’appel de Montpellier (Előzetes döntéshozatal — A szabadságon, a biztonságon és a jog érvényesülésén alapuló térség — Határellenőrzés, menekültügy és bevándorlás — (EU) 2016/399 rendelet — 32. cikk — A belső határokon a határellenőrzés egy tagállam általi ideiglenes visszaállítása — Harmadik országbeli állampolgár jogellenes beutazása — A belső határok külső határokhoz hasonlítása — 2008/115/EK irányelv — Hatály — A 2. cikk (2) bekezdésének a) pontja)

text:
               3.6.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 187/15

      A Bíróság (nagytanács) 2019. március 19-i ítélete (a Cour de cassation [Franciaország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) — Préfet des Pyrénées-Orientales kontra Abdelaziz Arib, Procureur de la République près le tribunal de grande instance de Montpellier, Procureur général près la cour d’appel de Montpellier
      (C-444/17. sz. ügy) (1)

      (Előzetes döntéshozatal - A szabadságon, a biztonságon és a jog érvényesülésén alapuló térség - Határellenőrzés, menekültügy és bevándorlás - (EU) 2016/399 rendelet - 32. cikk - A belső határokon a határellenőrzés egy tagállam általi ideiglenes visszaállítása - Harmadik országbeli állampolgár jogellenes beutazása - A belső határok külső határokhoz hasonlítása - 2008/115/EK irányelv - Hatály - A 2. cikk (2) bekezdésének a) pontja)
      (2019/C 187/17)
      Az eljárás nyelve: francia

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Cour de cassation

         Az alapeljárás felei

         Felperes: Préfet des Pyrénées-Orientales

         Alperesek: Abdelaziz Arib, Procureur de la République près le tribunal de grande instance de Montpellier, Procureur général près la cour d’appel de Montpellier

         Rendelkező rész

      A harmadik országok illegálisan [helyesen: jogellenesen] tartózkodó állampolgárainak visszatérésével kapcsolatban a tagállamokban használt közös normákról és eljárásokról szóló, 2008. december 16-i 2008/115/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv 2. cikke (2) bekezdésének a személyek határátlépésére irányadó szabályok uniós kódexéről szóló, 2016. március 9-i (EU) 2016/399 európai parlamenti és tanácsi rendelet (Schengeni határellenőrzési kódex) 32. cikkével összefüggésben értelmezett a) pontját akként kell értelmezni, hogy az akkor sem alkalmazandó a valamely tagállam belső határának közvetlen közelében elfogott és a tagállam területén jogellenesen tartózkodó harmadik országbeli állampolgár helyzetére, ha ez a tagállam ezen a határon a közrendjét vagy belső biztonságát fenyegető komoly veszély miatt — e rendelet 25. cikke értelmében — visszaállította a határellenőrzést.

         (1)  HL C 330., 2017.10.2


title: C-498/17. sz. ügy: A Bíróság (ötödik tanács) 2019. március 21-i ítélete — Európai Bizottság kontra Olasz Köztársaság (Tagállami kötelezettségszegés — 1999/31/EK irányelv — A 14. cikk b) és c) pontja — Hulladéklerakás — Meglévő hulladéklerakók — Jogsértés)

text:
               3.6.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 187/18

      A Bíróság (ötödik tanács) 2019. március 21-i ítélete — Európai Bizottság kontra Olasz Köztársaság
      (C-498/17. sz. ügy) (1)

      (Tagállami kötelezettségszegés - 1999/31/EK irányelv - A 14. cikk b) és c) pontja - Hulladéklerakás - Meglévő hulladéklerakók - Jogsértés)
      (2019/C 187/20)
      Az eljárás nyelve: olasz

         Felek

         Felperes: Európai Bizottság (képviselők: G. Gattinara,, F. Thiran és E. Sanfrutos Cano meghatalmazottak)

         Alperes: Olasz Köztársaság (képviselők: G. Palmieri meghatalmazott, és G. Palatiello avvocato dello Stato)

         Rendelkező rész

                  1)

                  Az Olasz Köztársaság azáltal, hogy nem tett meg minden szükséges intézkedést annak érdekében, hogy a hulladéklerakókról szóló, 1999. április 26-i 1999/31/EK tanácsi irányelv 7. cikke g) pontjának, valamint 13. cikkének megfelelően a lehető leghamarabb lezárják azon hulladéklerakókat, amelyek az ezen irányelv 8. cikke alapján nem kaptak engedélyt a működés folytatására, illetve azáltal, hogy nem tette meg a szükséges intézkedéseket annak biztosítására, hogy a működés folytatásához szükséges engedélyt megszerző hulladéklerakók megfeleljenek az említett irányelvnek — ide nem értve az irányelv I. mellékletének 1. pontjában megjelölt követelményeket —, nem teljesítette az 1999/31 irányelv 14. cikkének b) és c) pontja alapján fennálló kötelezettségeit a következő hulladéklerakókkal kapcsolatban: Avigliano (Serre Le Brecce település), Ferrandina (Venita település), Genzano di Lucania (Matinella település), Latronico (Torre település), Lauria (Carpineto település), Maratea (Montescuro település), Moliterno (Tempa La Guarella település), Potenza két hulladéklerakója (Montegrosso-Pallareta település), Rapolla (Albero in Piano település), Roccanova (Serre település), Sant’Angelo Le Fratte (Farisi település), Campotosto (Reperduso település), Capistrello (Trasolero település), Francavilla (Valle Anzuca), L’Aquila (Ponte delle Grotte település), Andria (D’Oria G.&C. Snc), Canosa (CO.BE.MA), Bisceglie (CO.GE.SER), Andria (F.lli Acquaviva), Trani (BAT-Igea Srl), Torviscosa (Caffaro gazdasági társaság), Atella (Cafaro település), Corleto Perticara (Tempa Masone település), Marsico Nuovo (Galaino település), Matera (La Martella település), Pescopagano (Domacchia település), Rionero in Volture (Ventaruolo település), Salandra (Piano del Governo település), San Mauro Forte (Priati település), Senise (Palomabara település), Tito (Aia dei Monaci település), Tito (Valle del Forno település), Capestrano (Tirassegno település), Castellalto (Colle Coccu település), Castelvecchio Calvisio (Termine település), Corfinio (Cannucce település), Corfinio (Case querceto település), Mosciano S. Angelo (Santa Assunta település), S. Omero (Ficcadenti település), Montecorvino Pugliano (Parapoti település), San Bartolomeo in Galdo (Serra Pastore település), Trivigano (korábban Cava Zof) és Torviscosa (La Valletta település).

                  2)

                  A Bíróság az Olasz Köztársaságot kötelezi a költségek viselésére.

         (1)  HL C 338., 2017.10.9.


title: C-545/17. sz. ügy: A Bíróság (negyedik tanács) 2019. március 27-i ítélete (a Sąd Najwyższy [Lengyelország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) — Mariusz Pawlak kontra Prezes Kasy Rolniczego Ubezpieczenia Społecznego (Előzetes döntéshozatal — A postai szolgáltatások belső piaca — 97/67/EK irányelv és 2008/6/EK irányelv — A 7. cikk (1) bekezdése — A „postai szolgáltatások bevezetésére és nyújtására vonatkozó kizárólagos vagy különleges jogok” fogalma — 8. cikk — A tagállamok arra vonatkozó joga, hogy megszervezzék a bírósági eljárások során igénybe vett ajánlott postai szolgáltatásokat — Eljárási iratok bíróságokhoz történő benyújtásának határideje — A nemzeti jog uniós jognak megfelelő értelmezése — Korlátok — Kvázi tagállami szerv által hivatkozott közvetlen hatály e tagállam és egy magánszemély közötti jogvitában)

text:
               3.6.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 187/19

      A Bíróság (negyedik tanács) 2019. március 27-i ítélete (a Sąd Najwyższy [Lengyelország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) — Mariusz Pawlak kontra Prezes Kasy Rolniczego Ubezpieczenia Społecznego
      (C-545/17. sz. ügy) (1)

      (Előzetes döntéshozatal - A postai szolgáltatások belső piaca - 97/67/EK irányelv és 2008/6/EK irányelv - A 7. cikk (1) bekezdése - A „postai szolgáltatások bevezetésére és nyújtására vonatkozó kizárólagos vagy különleges jogok” fogalma - 8. cikk - A tagállamok arra vonatkozó joga, hogy megszervezzék a bírósági eljárások során igénybe vett ajánlott postai szolgáltatásokat - Eljárási iratok bíróságokhoz történő benyújtásának határideje - A nemzeti jog uniós jognak megfelelő értelmezése - Korlátok - Kvázi tagállami szerv által hivatkozott közvetlen hatály e tagállam és egy magánszemély közötti jogvitában)
      (2019/C 187/21)
      Az eljárás nyelve: lengyel

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Sąd Najwyższy

         Az alapeljárás felei

         Felperes: Mariusz Pawlak

         Alperes: Prezes Kasy Rolniczego Ubezpieczenia Społecznego

         Rendelkező rész

                  1)

                  A 2008. február 20-i 2008/6/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvvel módosított, a közösségi postai szolgáltatások belső piacának fejlesztésére és a szolgáltatás minőségének javítására vonatkozó közös szabályokról szóló, 1997. december 15-i 97/67/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv 7. cikke (1) bekezdésének első mondatát, annak 8. cikkével összefüggésben, úgy kell értelmezni, hogy azzal ellentétes az olyan nemzeti szabály, amely — közrendi vagy közbiztonsági okokra alapított objektív igazolás nélkül — csak az egyetemes postai szolgáltatás nyújtására kijelölt, egyetlen szolgáltató postahivatalánál történő iratfeladást ismeri el az eljárási irat érintett bírósághoz történő benyújtásával egyenértékűnek.

                  2)

                  Valamely kvázi tagállami szervnek tekintett hatóság magánszeméllyel szemben nem hivatkozhat a 2008/6 irányelvvel módosított 97/67 irányelvre.

         (1)  HL C 13., 2018.1.15


title: C-578/17. sz. ügy: A Bíróság (negyedik tanács) 2019. március 27-i ítélete (a Korkein hallinto-oikeus [Finnország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) — az Oy Hartwall Ab által indított eljárás (Előzetes döntéshozatal — Jogszabályok közelítése — Védjegyek — 2008/95/EK irányelv — 2. cikk és a 3. cikk (1) bekezdésének b) pontja — A lajstromozás megtagadása vagy törlés — A megkülönböztető képesség eseti értékelése — A védjegyek minősítése — Hatás — Színvédjegy vagy ábrás védjegy — Valamely védjegy ábrás formában benyújtott grafikai ábrázolása — A lajstromozás feltételei — Nem kellőképpen világos és pontos grafikai ábrázolás)

text:
               3.6.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 187/20

      A Bíróság (negyedik tanács) 2019. március 27-i ítélete (a Korkein hallinto-oikeus [Finnország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) — az Oy Hartwall Ab által indított eljárás
      (C-578/17. sz. ügy) (1)

      (Előzetes döntéshozatal - Jogszabályok közelítése - Védjegyek - 2008/95/EK irányelv - 2. cikk és a 3. cikk (1) bekezdésének b) pontja - A lajstromozás megtagadása vagy törlés - A megkülönböztető képesség eseti értékelése - A védjegyek minősítése - Hatás - Színvédjegy vagy ábrás védjegy - Valamely védjegy ábrás formában benyújtott grafikai ábrázolása - A lajstromozás feltételei - Nem kellőképpen világos és pontos grafikai ábrázolás)
      (2019/C 187/22)
      Az eljárás nyelve: finn

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Korkein hallinto-oikeus

         Az alapeljárás felei

      Oy Hartwall Ab

         Az eljárásban részt vesz: Patentti- ja rekisterihallitus

         Rendelkező rész

                  1)

                  A védjegyekre vonatkozó tagállami jogszabályok közelítéséről szóló, 2008. október 22-i 2008/95/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv 2. cikkét és 3. cikke (1) bekezdésének b) pontját úgy kell értelmezni, hogy valamely megjelölésnek a bejelentő által a lajstromozási eljárásban „színvédjegynek” vagy „ábrás védjegynek” való minősítése egyéb elemek mellett egyik releváns elemét képezi annak eldöntésének, hogy e megjelölés ezen irányelv 2. cikke értelmében védjegyoltalomban részesíthető-e, illetve hogy adott esetben e védjegy rendelkezik-e az említett irányelv 3. cikke (1) bekezdésének b) pontja értelmében vett megkülönböztető képességgel, azonban nem mentesíti az illetékes védjegyhatóságot azon kötelezettsége alól, hogy elvégezze az adott védjegy megkülönböztető képességének eseti, illetve általános vizsgálatát, ami azt jelenti, hogy e hatóság nem tagadhatja meg a megjelölés védjegyként történő lajstromozását pusztán amiatt, hogy e megjelölés a bejelentett áruk és szolgáltatások tekintetében történő használata révén nem szerezte meg a megkülönböztető képességet.

                  2)

                  A 2008/95 irányelv 2. cikkét úgy kell értelmezni, hogy — olyan körülmények esetén, mint az alapügyben fennálló körülmények — e cikkel ellentétes valamely megjelölés védjegyként történő lajstromozása, amennyiben a védjegybejelentés ellentmondást tartalmaz, aminek vizsgálata a kérdést előterjesztő bíróság feladata.

         (1)  HL C 412., 2017.12.4


title: C-590/17. sz. ügy: A Bíróság (harmadik tanács) 2019. március 21-i ítélete (a Cour de cassation [Franciaország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) — Henri Pouvin, Marie Dijoux, H. Pouvin házastársa kontra Electricité de France (EDF) (Előzetes döntéshozatal — 93/13/EGK irányelv — Hatály — A 2. cikk b) és c) pontja — A „fogyasztó” és az „eladó vagy szolgáltató” fogalma — A lakóhely megvásárlásának finanszírozása — A munkáltató által a munkavállalónak és ez utóbbi egyetemlegesen kötelezett házastársának nyújtott lakáshitel)

text:
               3.6.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 187/21

      A Bíróság (harmadik tanács) 2019. március 21-i ítélete (a Cour de cassation [Franciaország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) — Henri Pouvin, Marie Dijoux, H. Pouvin házastársa kontra Electricité de France (EDF)
      (C-590/17. sz. ügy) (1)

      (Előzetes döntéshozatal - 93/13/EGK irányelv - Hatály - A 2. cikk b) és c) pontja - A „fogyasztó” és az „eladó vagy szolgáltató” fogalma - A lakóhely megvásárlásának finanszírozása - A munkáltató által a munkavállalónak és ez utóbbi egyetemlegesen kötelezett házastársának nyújtott lakáshitel)
      (2019/C 187/23)
      Az eljárás nyelve: francia

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Cour de cassation

         Az alapeljárás felei

         Felperesek: Henri Pouvin, Marie Dijoux, épouse Pouvin

         Alperes: Electricité de France (EDF)

         Rendelkező rész

      A fogyasztókkal kötött szerződésekben alkalmazott tisztességtelen feltételekről szóló, 1993. április 5-i 93/13/EGK tanácsi irányelv 2. cikkének b) pontját úgy kell értelmezni, hogy az e rendelkezés szerinti „fogyasztónak” kell tekinteni valamely társaság azon alkalmazottját és annak házastársát, akik e társasággal magáncélra szolgáló ingatlan megvásárlásának finanszírozása céljából az elsődlegesen az említett társaság személyi állománya számára fenntartott kölcsönszerződést kötnek.
      A 93/13 irányelv 2. cikkének c) pontját úgy kell értelmezni, hogy az e rendelkezés szerinti „eladónak vagy szolgáltatónak” kell tekinteni az említett társaságot, ha az a saját szakmája, üzleti tevékenysége vagy foglalkozása körében ilyen kölcsönszerződést köt, még akkor is, ha a kölcsönnyújtás nem minősül az elsődleges tevékenységének.

         (1)  HL C 437., 2017.12.18


title: C-637/17. sz. ügy: A Bíróság (második tanács) 2019. március 28-i ítélete (a Tribunal Judicial da Comarca de Lisboa [Portugália] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) — Cogeco Communications Inc kontra Sport TV Portugália SA, Controlinveste-SGPS SA, NOS-SGPS SA (Előzetes döntéshozatal — EUMSZ 102. cikk — Az egyenértékűség és a tényleges érvényesülés elve — 2014/104/EU irányelv — A 9. cikk (1) bekezdése — A 10. cikk (2) — (4) bekezdése — 21. és 22. cikk — A tagállamok és az Európai Unió versenyjogi rendelkezéseinek megsértésén alapuló, nemzeti jog szerinti kártérítési keresetek — A nemzeti határozatok joghatásai — Elévülési idők — Átültetés — Időbeli hatály)

text:
               3.6.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 187/21

      A Bíróság (második tanács) 2019. március 28-i ítélete (a Tribunal Judicial da Comarca de Lisboa [Portugália] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) — Cogeco Communications Inc kontra Sport TV Portugália SA, Controlinveste-SGPS SA, NOS-SGPS SA
      (C-637/17. sz. ügy) (1)

      (Előzetes döntéshozatal - EUMSZ 102. cikk - Az egyenértékűség és a tényleges érvényesülés elve - 2014/104/EU irányelv - A 9. cikk (1) bekezdése - A 10. cikk (2) - (4) bekezdése - 21. és 22. cikk - A tagállamok és az Európai Unió versenyjogi rendelkezéseinek megsértésén alapuló, nemzeti jog szerinti kártérítési keresetek - A nemzeti határozatok joghatásai - Elévülési idők - Átültetés - Időbeli hatály)
      (2019/C 187/24)
      Az eljárás nyelve: portugál

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Tribunal Judicial da Comarca de Lisboa

         Az alapeljárás felei

         Felperes: Cogeco Communications Inc

         Alperesek: Sport TV Portugália SA, Controlinveste-SGPS SA, NOS-SGPS SA

         Rendelkező rész

                  1)

                  A tagállamok és az Európai Unió versenyjogi rendelkezéseinek megsértésén alapuló, nemzeti jog szerinti kártérítési keresetekre irányadó egyes szabályokról szóló, 2014. november 26-i 2014/104/EU európai parlamenti és tanácsi irányelv 22. cikkét akként kell értelmezni, hogy ez az irányelv nem alkalmazandó az alapjogvitára.

                  2)

                  Az EUMSZ 102. cikket, valamint a tényleges érvényesülés elvét akként kell értelmezni, hogy azokkal ellentétes az olyan nemzeti szabályozás, amely egyrészt előírja, hogy a kártérítési keresetekkel kapcsolatos elévülési idő három év, és abban az időpontban kezdődik, amikor a károsult személy tudomást szerzett a kártérítéshez való jogáról, még akkor is, ha a jogsértésért felelős személy nem ismert, másrészt pedig nem biztosít semmilyen lehetőséget arra, hogy a nemzeti versenyhatóság előtt folyamatban lévő eljárás során ezen elévülés nyugodjon vagy megszakadjon.

         (1)  HL C 32., 2018.1.29


title: C-681/17. sz. ügy: A Bíróság (hatodik tanács) 2019. március 27-i ítélete (a Bundesgerichtshof [Németország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) — slewo — schlafen leben wohnen GmbH kontra Sascha Ledowski (Előzetes döntéshozatal — Fogyasztóvédelem — 2011/83/EU irányelv — A 6. cikk (1) bekezdésének k) pontja, valamint a 16. cikk e) pontja — Távollevők közötti szerződés — Elállási jog — Kivételek — A „lezárt csomagolású áruk, amelyek egészségvédelmi vagy higiéniai okokból nem küldhetők vissza, és amelynek csomagolását a szállítást követően a fogyasztó felbontotta” fogalma — Olyan matrac, amelynek védőfóliáját a fogyasztó a szállítást követően eltávolította)

text:
               3.6.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 187/22

      A Bíróság (hatodik tanács) 2019. március 27-i ítélete (a Bundesgerichtshof [Németország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) — slewo — schlafen leben wohnen GmbH kontra Sascha Ledowski
      (C-681/17. sz. ügy) (1)

      (Előzetes döntéshozatal - Fogyasztóvédelem - 2011/83/EU irányelv - A 6. cikk (1) bekezdésének k) pontja, valamint a 16. cikk e) pontja - Távollevők közötti szerződés - Elállási jog - Kivételek - A „lezárt csomagolású áruk, amelyek egészségvédelmi vagy higiéniai okokból nem küldhetők vissza, és amelynek csomagolását a szállítást követően a fogyasztó felbontotta” fogalma - Olyan matrac, amelynek védőfóliáját a fogyasztó a szállítást követően eltávolította)
      (2019/C 187/25)
      Az eljárás nyelve: német

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Bundesgerichtshof

         Az alapeljárás felei

         Felperes: slewo — schlafen leben wohnen GmbH

         Alperes: Sascha Ledowski

         Rendelkező rész

      A fogyasztók jogairól, a 93/13/EGK tanácsi irányelv és az 1999/44/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv módosításáról, valamint a 85/577/EGK tanácsi irányelv és a 97/7/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv hatályon kívül helyezéséről szóló, 2011. október 25-i 2011/83/EU európai parlamenti és tanácsi irányelv 16. cikkének e) pontját úgy kell értelmezni, hogy nem tartozik az „olyan lezárt csomagolású áruk […], amelyek egészségvédelmi vagy higiéniai okokból a csomagolás szállítást követő felbontása után nem küldhetők vissza” fogalma alá e rendelkezés értelmében az olyan áru, mint a matrac, amelynek a védőfóliáját a fogyasztó a szállítást követően eltávolította.

         (1)  HL C 112., 2018.3.26


title: C-702/17. sz. ügy: A Bíróság (első tanács) 2019. március 21-i ítélete (a Consiglio di Stato [Olaszország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) — Unareti SpA kontra Ministero dello Sviluppo Economico e. a. (Előzetes döntéshozatal — A földgáz belső piaca — Elosztási közszolgáltatásra irányuló koncesszió — A koncesszióknak átmeneti időszak végén történő, idő előtti megszüntetése — Az új koncessziójogosult által a volt koncessziójogosult számára fizetendő megtérítés — A jogbiztonság elve)

text:
               3.6.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 187/23

      A Bíróság (első tanács) 2019. március 21-i ítélete (a Consiglio di Stato [Olaszország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) — Unareti SpA kontra Ministero dello Sviluppo Economico e. a.
      (C-702/17. sz. ügy) (1)

      (Előzetes döntéshozatal - A földgáz belső piaca - Elosztási közszolgáltatásra irányuló koncesszió - A koncesszióknak átmeneti időszak végén történő, idő előtti megszüntetése - Az új koncessziójogosult által a volt koncessziójogosult számára fizetendő megtérítés - A jogbiztonság elve)
      (2019/C 187/26)
      Az eljárás nyelve: olasz

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Consiglio di Stato

         Az alapeljárás felei

         Felperes: Unareti SpA

         Alperesek: Ministero dello Sviluppo Economico, Presidenza del Consiglio dei Ministri — Dipartimento per gli Affari Regionali, Autorità Garante per l’Energia Elettrica il Gas e il Sistema Idrico — Sede di Milano, Presidenza del Consiglio dei Ministri — Conferenza Stato Regioni ed Unificata, Ministero per gli affari regionali, Dipartimento per gli affari regionali e le autonomie, Conferenza Unificata Stato Regioni e Enti Locali

         Rendelkező rész

      A közszolgáltatási koncessziókra vonatkozó uniós jogot a jogbiztonság elvének vonatkozásában úgy kell értelmezni, hogy azzal nem ellentétes az alapügyben szereplőhöz hasonló olyan nemzeti szabályozás, amely a közbeszerzési eljárás nélkül odaítélt földgázelosztási koncessziók jogosultjait megillető megtérítésre szolgáló referenciaszabályokat az említett koncessziók idő előtti megszüntetése okán azok közbeszerzési eljárásban történő újbóli odaítélése céljából módosítja.

         (1)  HL C 112., 2018.3.26


title: C-60/18. sz. ügy: A Bíróság (második tanács) 2019. március 28-i ítélete (a Tallinna Ringkonnakohus [Észtország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) — AS Tallinna Vesi kontra Keskkonnaamet (Előzetes döntéshozatal — Környezet — Hulladékok — 2008/98/EK irányelv — A hulladék újrahasználata és hasznosítása — A szennyvíziszap hulladékstátuszának a hasznosítási műveletet követően történő megszűnésére vonatkozó konkrét kritériumok — Európai uniós szinten vagy nemzeti szinten meghatározott kritériumok hiánya)

text:
               3.6.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 187/24

      A Bíróság (második tanács) 2019. március 28-i ítélete (a Tallinna Ringkonnakohus [Észtország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) — AS Tallinna Vesi kontra Keskkonnaamet
      (C-60/18. sz. ügy) (1)

      (Előzetes döntéshozatal - Környezet - Hulladékok - 2008/98/EK irányelv - A hulladék újrahasználata és hasznosítása - A szennyvíziszap hulladékstátuszának a hasznosítási műveletet követően történő megszűnésére vonatkozó konkrét kritériumok - Európai uniós szinten vagy nemzeti szinten meghatározott kritériumok hiánya)
      (2019/C 187/27)
      Az eljárás nyelve: észt

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Tallinna Ringkonnakohus

         Az alapeljárás felei

         Felperes: AS Tallinna Vesi

         Alperes: Keskkonnaamet

         Az eljárásban részt vesz: Keskkonnaministeerium

         Rendelkező rész

      A hulladékokról és egyes irányelvek hatályon kívül helyezéséről szóló, 2008. november 19-i 2008/98/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv 6. cikkének (4) bekezdését a következőképpen kell értelmezni:

                  —

                  e rendelkezéssel nem ellentétes az olyan, az alapügy tárgyát képezőhöz hasonló nemzeti szabályozás, amelynek értelmében — amennyiben egy adott hulladéktípus tekintetében európai uniós szinten nem határoztak meg kritériumokat a hulladékstátusz megszűnésének meghatározására — e státusz megszűnése az ilyen hulladéktípusra vonatkozó, általános hatályú nemzeti jogi aktussal meghatározott kritériumok lététől függ, és

                  —

                  az alapügyben szereplőhöz hasonló körülmények esetén e rendelkezés nem teszi lehetővé a hulladékbirtokosnak, hogy a hatáskörrel rendelkező tagállami hatóságtól vagy e tagállam bíróságától a hulladékstátusz megszűnésének megállapítását kérje.

         (1)  HL C 142., 2018.4.23


title: C-101/18. sz. ügy: A Bíróság (tizedik tanács) 2019. március 28-i ítélete (a Consiglio di Stato [Olaszország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) — Idi Srl kontra Arcadis — Agenzia Regionale Campana Difesa Suolo (Előzetes döntéshozatal — Az építési beruházásra, az árubeszerzésre és a szolgáltatásnyújtásra irányuló közbeszerzési szerződések odaítélési eljárásainak összehangolása — 2004/18/EK irányelv — A 45. cikk (2) bekezdése első albekezdésének b) pontja — A részvételre jelentkező, illetve az ajánlattevő személyes helyzete — A tagállamok azon lehetősége, hogy kizárják a közbeszerzési eljárásban való részvételből azon gazdasági szereplőket, amelyek csődegyezség megkötésére irányuló eljárás alatt állnak — Az azon személyek kizárását előíró nemzeti szabályozás, amelyekkel szemben csődegyezség megállapítására irányuló eljárás „van folyamatban”, azon eset kivételével, amikor a csődegyezségi javaslat a tevékenység folytatását írja elő — Csődegyezség iránti kérelmet benyújtó, a tevékenység folytatását előirányzó javaslat benyújtásának lehetőségét fenntartó gazdasági szereplő)

text:
               3.6.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 187/25

      A Bíróság (tizedik tanács) 2019. március 28-i ítélete (a Consiglio di Stato [Olaszország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) — Idi Srl kontra Arcadis — Agenzia Regionale Campana Difesa Suolo
      (C-101/18. sz. ügy) (1)

      (Előzetes döntéshozatal - Az építési beruházásra, az árubeszerzésre és a szolgáltatásnyújtásra irányuló közbeszerzési szerződések odaítélési eljárásainak összehangolása - 2004/18/EK irányelv - A 45. cikk (2) bekezdése első albekezdésének b) pontja - A részvételre jelentkező, illetve az ajánlattevő személyes helyzete - A tagállamok azon lehetősége, hogy kizárják a közbeszerzési eljárásban való részvételből azon gazdasági szereplőket, amelyek csődegyezség megkötésére irányuló eljárás alatt állnak - Az azon személyek kizárását előíró nemzeti szabályozás, amelyekkel szemben csődegyezség megállapítására irányuló eljárás „van folyamatban”, azon eset kivételével, amikor a csődegyezségi javaslat a tevékenység folytatását írja elő - Csődegyezség iránti kérelmet benyújtó, a tevékenység folytatását előirányzó javaslat benyújtásának lehetőségét fenntartó gazdasági szereplő)
      (2019/C 187/28)
      Az eljárás nyelve: olasz

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Consiglio di Stato

         Az alapeljárás felei

         Felperes: Idi Srl

         Alperes: Arcadis — Agenzia Regionale Campana Difesa Suolo

         Az eljárásban részt vesz: Regione Campania

         Rendelkező rész

      Az építési beruházásra, az árubeszerzésre és a szolgáltatásnyújtásra irányuló közbeszerzési szerződések odaítélési eljárásainak összehangolásáról szóló, 2004. március 31-i 2004/18/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv 45. cikke (2) bekezdése első albekezdésének b) pontját úgy kell értelmezni, hogy azzal nem ellentétes az olyan nemzeti szabályozás, mint amely az alapügy tárgyát képezi, amely lehetővé teszi azon gazdasági szereplő kizárását a közbeszerzési szerződés odaítélésére irányuló eljárásból, amely a kizáró határozat időpontjában — a tevékenység folytatását előirányzó javaslat benyújtása lehetőségének fenntartásával — csődegyezség megkötésére irányuló eljárásban való részvétel iránti kérelmet nyújtott be.

         (1)  HL C 166., 2018.5.14


title: C-129/18. sz. ügy: A Bíróság (nagytanács) 2019. március 26-i ítélete (a Supreme Court of the United Kingdom [Egyesült Királyság] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) — SM kontra Entry Clearance Officer, UK Visa Section (Előzetes döntéshozatal — Európai uniós polgárság — Az Unió polgárainak és családtagjaiknak a tagállamok területén történő szabad mozgáshoz és tartózkodáshoz való joga — 2004/38/EK irányelv — Az uniós polgár családtagjai — A 2. cikk 2. pontjának c) alpontja — Az „egyenes ági leszármazott” fogalma — Az algériai kafala (törvényes gondozásba vétel) rendszere keretében állandó törvényes gyámság alatt álló gyermek — A 3. cikk (2) bekezdésének a) pontja — Más családtagok — Az Európai Unió Alapjogi Chartájának 7. cikke és 24. cikkének (2) bekezdése — Családi élet — A gyermek mindenek felett álló érdeke)

text:
               3.6.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 187/26

      A Bíróság (nagytanács) 2019. március 26-i ítélete (a Supreme Court of the United Kingdom [Egyesült Királyság] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) — SM kontra Entry Clearance Officer, UK Visa Section
      (C-129/18. sz. ügy) (1)

      (Előzetes döntéshozatal - Európai uniós polgárság - Az Unió polgárainak és családtagjaiknak a tagállamok területén történő szabad mozgáshoz és tartózkodáshoz való joga - 2004/38/EK irányelv - Az uniós polgár családtagjai - A 2. cikk 2. pontjának c) alpontja - Az „egyenes ági leszármazott” fogalma - Az algériai kafala (törvényes gondozásba vétel) rendszere keretében állandó törvényes gyámság alatt álló gyermek - A 3. cikk (2) bekezdésének a) pontja - Más családtagok - Az Európai Unió Alapjogi Chartájának 7. cikke és 24. cikkének (2) bekezdése - Családi élet - A gyermek mindenek felett álló érdeke)
      (2019/C 187/29)
      Az eljárás nyelve: angol

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Supreme Court of the United Kingdom

         Az alapeljárás felei

         Felperes: SM

         Alperesek: Entry Clearance Officer, UK Visa Section

         Az eljárásban részt vesz: Coram Children’s Legal Centre (CCLC), AIRE Centre

         Rendelkező rész

      Az uniós polgár „egyenes ági leszármazottjának” az Unió polgárainak és családtagjaiknak a tagállamok területén történő szabad mozgáshoz és tartózkodáshoz való jogáról, valamint az 1612/68/EGK rendelet módosításáról, továbbá a 64/221/EGK, a 68/360/EGK, a 72/194/EGK, a 73/148/EGK, a 75/34/EGK, a 75/35/EGK, a 90/364/EGK, a 90/365/EGK és a 93/96/EGK irányelv hatályon kívül helyezéséről szóló, 2004. április 29-i 2004/38/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv 2. cikke 2. pontjának c) alpontjában szereplő fogalmát úgy kell értelmezni, hogy az nem foglalja magában az olyan gyermeket, akit az algériai kafala keretében egy uniós polgár állandó törvényes gyámsága alá helyeztek, mivel e gyámság alá helyezés nem hoz létre közöttük szülő-gyermek kapcsolatot.
      Az illetékes nemzeti hatóságoknak azonban az ilyen gyermek mint az uniós polgár más családtagja tekintetében a fent említett irányelv 3. cikke (2) bekezdésének az Európai Unió Alapjogi Chartája 7. cikkével és 24. cikkének (2) bekezdésével összefüggésben értelmezett a) pontja értelmében meg kell könnyíteniük a beutazást és a tartózkodást az adott ügy összes fennálló és releváns körülményének a kiegyensúlyozott és észszerű értékelése alapján, valamennyi érintett érdeket, és különösen az érintett gyermek mindenek felett álló érdekét figyelembe véve. Abban az esetben, ha ezen értékelés alapján bizonyított, hogy a gyermek és az uniós polgársággal rendelkező gyámja tényleges családi életet kívánnak élni, és e gyermek a gyámjával szemben függőségi viszonyban van, a családi élet tiszteletben tartásához fűződő alapvető joghoz kapcsolódó követelmények a gyermek mindenek felett álló érdekének a figyelembevételére vonatkozó kötelezettséggel összefüggésben főszabály szerint megkövetelik azt, hogy az említett gyermek számára biztosítsák a beutazás és a tartózkodás jogát annak lehetővé tétele érdekében, hogy a gyámjával az utóbbi fogadó tagállamában együtt éljen.

         (1)  HL C 134., 2018.4.16


title: C-144/18. P. sz. ügy: A Bíróság (nyolcadik tanács) 2019. március 28-i ítélete — River Kwai International Food Industry Co. Ltd kontra Association européenne des transformateurs de maïs doux (AETMD), az Európai Unió Tanácsa, Európai Bizottság (Fellebbezés — Dömping — A Thaiföldről származó egyes elkészített vagy tartósított morzsolt csemegekukorica-termékek behozatalára vonatkozó végleges dömpingellenes vám — Az 1225/2009/EK rendelet 11. cikkének (3) bekezdése szerinti időközi felülvizsgálat)

text:
               3.6.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 187/27

      A Bíróság (nyolcadik tanács) 2019. március 28-i ítélete — River Kwai International Food Industry Co. Ltd kontra Association européenne des transformateurs de maïs doux (AETMD), az Európai Unió Tanácsa, Európai Bizottság
      (C-144/18. P. sz. ügy) (1)

      (Fellebbezés - Dömping - A Thaiföldről származó egyes elkészített vagy tartósított morzsolt csemegekukorica-termékek behozatalára vonatkozó végleges dömpingellenes vám - Az 1225/2009/EK rendelet 11. cikkének (3) bekezdése szerinti időközi felülvizsgálat)
      (2019/C 187/30)
      Az eljárás nyelve: angol

         Felek

         Fellebbező: River Kwai International Food Industry Co. Ltd (képviselők: F. Graafsma és J. Cornelis, advocaten)

         A többi fél az eljárásban: Association européenne des transformateurs de maïs doux (AETMD) (képviselők: A. Willems és C. Zimmermann ügyvédek, valamint S. De Knop advocaat), az Európai Unió Tanácsa (képviselő: S. Boelaert meghatalmazott), Európai Bizottság (képviselő: J.-F. Brakeland és A. Demeneix meghatalmazottak)

         Rendelkező rész

                  1)

                  A Bíróság a fellebbezést elutasítja.

                  2)

                  A Bíróság a River Kwai International Food Industry Co. Ltd-t kötelezi a saját költségein felül az Association européenne des transformateurs de maïs doux (AETMD) és az Európai Unió Tanácsa részéről felmerült költségek viselésére.

                  3)

                  Az Európai Bizottság maga viseli saját költségeit.

         (1)  HL C 142., 2018.4.23.


title: C-201/18. sz. ügy: A Bíróság (hetedik tanács) 2019. március 27-i ítélete (a Cour d'appel de Mons [Belgium] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) — Mydibel SA kontra État belge (Előzetes döntéshozatal — Hozzáadottérték-adó (héa) — 2006/112/EK irányelv — Az adójogszabályok harmonizálása — Az előzetesen felszámított adó levonása — Tárgyi eszközként beszerzett ingatlan — Visszlízing (sale and lease back) — A héalevonások korrekciója — A héasemlegesség elve — Az egyenlő bánásmód elve)

text:
               3.6.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 187/27

      A Bíróság (hetedik tanács) 2019. március 27-i ítélete (a Cour d'appel de Mons [Belgium] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) — Mydibel SA kontra État belge
      (C-201/18. sz. ügy) (1)

      (Előzetes döntéshozatal - Hozzáadottérték-adó (héa) - 2006/112/EK irányelv - Az adójogszabályok harmonizálása - Az előzetesen felszámított adó levonása - Tárgyi eszközként beszerzett ingatlan - Visszlízing (sale and lease back) - A héalevonások korrekciója - A héasemlegesség elve - Az egyenlő bánásmód elve)
      (2019/C 187/31)
      Az eljárás nyelve: francia

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Cour d'appel de Mons

         Az alapeljárás felei

         Felperes: Mydibel SA

         Alperes: État belge

         Rendelkező rész

                  1)

                  A 2009. december 22-i 2009/162/EU tanácsi irányelvvel módosított, a közös hozzáadottértékadó-rendszerről szóló, 2006. november 28-i 2006/112/EK tanácsi irányelv 184., 185., 187. és 188. cikkét úgy kell értelmezni — fenntartva, hogy a kérdést előterjesztő bíróságnak meg kell vizsgálnia a releváns tényeket és nemzeti jogszabályokat —, hogy azok nem írnak elő az ingatlanra kivetett, eredetileg helyesen levont hozzáadottérték-adó (héa) korrekciójára vonatkozó kötelezettséget abban az esetben, ha ezen ingatlanra vonatkozóan az alapügyben szóban forgóhoz hasonló körülmények között héamentes sale and lease back (visszlízing) ügyletet kötöttek.

                  2)

                  A 2009/162 irányelvvel módosított 2006/112 irányelv 184., 185., 187. és 188. cikkének olyan értelmezése, amely szerint azok az alapügyben szóban forgóhoz hasonló körülmények között az eredetileg levont hozzáadottérték-adó (héa) korrekciójára vonatkozó kötelezettséget írnak elő, összeegyeztethető a héasemlegesség és az egyenlő bánásmód elvével.

         (1)  HL C 182., 2018.5.28