title: T-198/12. sz. ügy: 2012. május 14-én benyújtott kereset — Németország kontra Bizottság

text:
               7.7.2012

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 200/19

         2012. május 14-én benyújtott kereset — Németország kontra Bizottság
   (T-198/12. sz. ügy)
   2012/C 200/39
   Az eljárás nyelve: német

      Felek

      Felperes: Németországi Szövetségi Köztársaság (képviselők: T. Henze és A. Wiedmann)

      Alperes: Európai Bizottság

      Kérelmek

   A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:

               —

               semmisítse meg a Németországi Szövetségi Köztársaság Kormánya által bejelentett, a játékokban található ólom, bárium, arzén, antimon, higany, nitrózaminók és nitrozálható anyagok tekintetében meghatározott határértékeknek, a játékok biztonságáról szóló 2009/48/EK irányelv hatályba lépésének időpontját meghaladó fenntartására vonatkozó tagállami rendelkezésekről szóló, 2012. március 1-jei, 2012. március 2-án közölt C(2012) 1348 végleges bizottsági határozatot annyiban,
               amennyiben az antimon, az arzén és a higany tekintetében meghatározott határértékeket fenntartó, közölt nemzeti rendelkezések nem kerültek jóváhagyásra (1. cikk (1) bekezdése) és
               amennyiben a közölt nemzeti rendelkezések az ólom és a bárium tekintetében olyan határértékeket tartanak fenn, amelyeket csak 2013. július 21-ig kerültek jóváhagyásra (1. cikk (2) és (3) bekezdése);

               —

               a Bizottságot kötelezze a költségek viselésére.

      Jogalapok és fontosabb érvek

   Keresete alátámasztása érdekében a felperes lényegében az alábbi jogalapokra hivatkozik:

               1.

               Az első, a Szerződéseknek az EUMSZ 14. cikkel összefüggésben értelmezett, az EUMSZ 263. cikk második bekezdése harmadik feltevésének értelmében vett megsértésére alapított jogalap, az ólom és a bárium tekintetében történő jóváhagyás időbeli korlátozásának elfogadhatatlansága okán.
               A felperes arra hivatkozik, hogy mivel a Bizottság az ólom és a bárium tekintetében meghatározott határértékeket fenntartó, közölt nemzeti rendelkezéseket csak 2013. július 21-ig hagyta jóvá, a megtámadott határozat az EUMSZ második bekezdése harmadik feltételének értelmében sérti a Szerződéseket, mivel az időbeli korlátozás figyelmen kívül hagyja az EUMSZ-nek a határidőkre és a jóváhagyási eljárásra vonatkozó szabályozásról szóló 114. cikkét.

               2.

               A második, az EUMSZ 263. cikk második bekezdése második feltevésének értelmében vett lényeges eljárási szabályok megsértésére alapított jogalap az ólom és a bárium tekintetében nyújtott jóváhagyás időbeli korlátozása által az EUMSZ 296. cikk (2) bekezdése szerinti indokolási kötelezettség megsértése okán.
               A felperes előadja, hogy a Bizottság sérti az EUMSZ 296. cikk (2) bekezdése szerinti indokolási kötelezettséget, és ezáltal az EUMSZ 263. cikk második bekezdése második feltevésének értelmében vett lényeges eljárási szabályt sért, mivel az ólom és a bárium tekintetében meghatározott határértékeket fenntartó, közölt nemzeti rendelkezéseket csak 2013. július 21-ig hagyta jóvá.

               3.

               Az EUMSZ 263. cikk második bekezdése negyedik feltevésének értelmében vett hatáskörrel való visszaélésre alapított jogalap az ólom és a bárium jóváhagyására előírt időbeli korlát okán

               4.

               A Szerződéseknek az EUMSZ 263. cikk második bekezdése harmadik feltevésének értelmében vett megsértésére alapított jogalap, az antimón, az arzén, és a higany tekintetében az EUMSZ 114. cikk (4) bekezdés szerinti vizsgálati feltételek figyelmen kívül hagyása okán.
               A felperes azzal érvel, hogy mivel a Bizottság álláspontja szerint a szövetségi kormány nem bizonyította, hogy a 2009/48/EK irányelv (1) már nem biztosít megfelelő szintű védelmet, illetve, hogy káros az egészségre, az EUMSZ 263. cikk második bekezdése harmadik feltevésének értelmében megsértette a Szerződéseket, mivel a Bizottság nem vette figyelembe az EUMSZ 114. cikk (4) és (6) bekezdés szerinti vizsgálati feltételeket, annak meghatározásánál, hogy jóvá kell-e hagyni, és ha igen, mennyiben kell jóváhagyni a nemzeti rendelkezéseknek az összehangolásra irányuló intézkedés elfogadását követő, az EUMSZ 36. cikk szerinti lényeges okok miatt történő fenntartását.
               A felperesnek — a Bíróság C-3/00. sz. Dánia kontra Bizottság ügyben hozott ítéletében foglalt ítélkezési gyakorlattal összhangban lévő — álláspontja szerint azt kell figyelembe venni, hogy a kérelmet benyújtó tagállam bizonyította-e a nemzeti rendelkezések a közegészségnek a közösségi harmonizációs intézkedésnél magasabb szintű védelmét biztosítják, és hogy nem lépik túl a cél eléréséhez szükséges mértéket.

               5.

               A Szerződéseknek az EUMSZ 263. cikk második bekezdése harmadik feltevésének értelmében vett megsértésére alapított jogalap az EUMSZ 114. cikk (4) és (6) bekezdésének az antimón, az arzén, és a higany tekintetében ténylegesen és jogilag történő téves alkalmazása okán.
               A felperes úgy érvel, hogy mivel a Bizottság álláspontja szerint a szövetségi kormány nem bizonyította, hogy a nemzeti rendelkezések a védelemnek a 2009/48/EK irányelvnél magasabb szintjét biztosítják, a megtámadott határozat sérti az EUMSZ114. cikk (4) és (6) bekezdését is, és ezáltal az EUMSZ 263. cikk második bekezdése harmadik feltevésének értelmében sérti a Szerződéseket is, mivel a nemzeti rendelkezések az arzén, az antimón, és a higany tekintetében a játékokra vonatkozóan meghatározott határértékek révén a gyermekek egészségének a 2009/48/EK irányelvnél ténylegesen magasabb szintű védelmét biztosítják, illetve nem lépik túl a cél eléréséhez szükséges mértéket, és a szövetségi kormány ezt a Bíróság ítélkezési gyakorlata értelmében bizonyította is.

      (1)  A játékok biztonságáról szóló, 2009. június 18-i 2009/48/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL L 170., 1. o.).


title: C-163/08. sz. ügy: A Monomeles Protodikeio Rethimnis (Görögország) által 2008. április 17-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Dimitrios G. Ladakis, Andreas M. Birtas, Konstantinos G. Kyriakopoulos, Emmanouil V. Klamponis, Sofokis E. Mastorakis kontra Dimos Geropotamou

text:
               5.7.2008

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 171/20

         A Monomeles Protodikeio Rethimnis (Görögország) által 2008. április 17-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Dimitrios G. Ladakis, Andreas M. Birtas, Konstantinos G. Kyriakopoulos, Emmanouil V. Klamponis, Sofokis E. Mastorakis kontra Dimos Geropotamou
   (C-163/08. sz. ügy)
   (2008/C 171/33)
   Az eljárás nyelve: görög
   A kérdést előterjesztő bíróság
   Monomeles Protodikeio Rethimnis
   Az alapeljárás felei

      Felperes: Dimitrios G. Ladakis, Andreas M. Birtas, Konstantinos G. Kyriakopoulos, Emmanouil V. Klamponis, Sofokis E. Mastorakis

      Alperes: Dimos Geropotamou
   Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

               1)

               Az 1999/70/EK tanácsi irányelv (HL L 175., 1999.7.28., 42. o.; magyar nyelvű különkiadás 5. fejezet 3. kötet 368. o.) szerves részét képező, az ESZSZ, az UNICE és a CEEP által a határozott ideig tartó munkaviszonyról kötött keretmegállapodás 5. szakaszát és 8. szakaszának 1. és 3. pontját úgy kell-e értelmezni, hogy a közösségi jog nem teszi lehetővé a tagállamok számára, az e keretmegállapodás alkalmazására történő hivatkozással való indokolással, hogy intézkedéseket fogadjanak el, amikor: a) a nemzeti jogrendben már az irányelv hatálybalépését megelőzően léteznek a keretmegállapodás 5. szakaszának 1. pontja szerinti egyenértékű jogszabályok, és b) amikor a keretmegállapodás végrehajtásaként elfogadott intézkedésekkel csökken a határozott idejű szerződéssel rendelkező munkavállalók védelmének általános szintje a nemzeti jogrendben.

               2)

               Az első kérdésre adott igenlő válasz esetén, amennyiben a nemzeti jogrendben már az 1999/70/EK irányelv hatálybalépését megelőzően léteznek a keretmegállapodás 5. szakaszának 1. pontja szerinti egyenértékű jogszabályok, mint a szóban forgó 2112/1920. sz. törvény 8. §-ának (3) bekezdése, a határozott idejű szerződéssel rendelkező munkavállalók védelme általános szintjének megengedett csökkentésének minősül-e a nemzeti jogban, a keretmegállapodás 8. szakaszának 1. és 3. pontja értelmében egy olyan jogszabályi intézkedés elfogadása, a keretmegállapodás alkalmazására történő hivatkozással való indokolással, mint a szóban forgó 164/2004. sz. elnöki rendelet 11. §-a:

                           a)

                           amennyiben, a hivatkozott, a keretmegállapodás végrehajtására irányuló jogszabályi intézkedést az 1999/71/EK irányelv átültetésére előírt határidő lejárta után fogadták el, de időbeli hatályába csak azok a határozott idejű munkaszerződések és –viszonyok tartoznak, amelyek végrehajtása az irányelv hatálybalépésekor folyamatban volt, vagy amelyek az irányelv hatálybalépése előtt, meghatározott időtartamban jártak le, de az irányelv átültetésére előírt határidő lejárta után, míg a korábban hatályos egyenrangú jogszabályok időbeli hatálya nem korlátozott, és alkalmazási körükbe tartozik valamennyi olyan határozott idejű munkaszerződés, amelyet az 1999/70/EK irányelv hatálybalépésének, illetve az átültetésére előírt határidő lejáratának időpontjában kötöttek, illetve végrehajtásuk folyamatban volt, vagy ekkor jártak le.;

                           b)

                           amennyiben ezen, a keretmegállapodás végrehajtására irányuló jogszabályi intézkedés hatályába csak olyan határozott idejű munkaszerződések és –viszonyok tartoznak, amelyeknek, hogy a hivatkozott intézkedés értelmében egymást követőknek minősüljenek, a következő együttesen teljesítendő feltételeknek kell megfelelniük:

                                       i)

                                       az egyes szerződések között legfeljebb három hónap telt el, és

                                       ii)

                                       ezen intézkedés hatálybalépésének időpontjában összes időtartamuk érje el a huszonnégy hónapot, függetlenül attól, hányszor újították meg a szerződéseket, illetve hogy ezek alapján történt-e legalább tizennyolc hónapot elérő foglalkoztatás az eredeti szerződést követő összesen huszonnégy hónapos időszakban, amennyiben az eredeti szerződésen kívül a szerződést legalább háromszor újították meg, míg a korábban hatályos egyenrangú jogszabályok nem írják elő e feltételeket, ellenben ezek alkalmazási körébe tartozik valamennyi (egymást követő) határozott idejű munkaszerződés, függetlenül a foglalkoztatási időszak minimális időtartamától és a szerződések megújításának minimális számától;

                           c)

                           amennyiben a szóban forgó, a keretmegállapodás végrehajtására irányuló jogszabályi intézkedés a határozott idejű munkaszerződéssel rendelkező munkavállalók védelme és a keretmegállapodás szerinti viaszélések megelőzése céljából, jogkövetkezményként előírja a határozott idejű munkaszerződések határozatlan idejű szerződésekké történő minősítését, beálló hatállyal (ex nunc), míg a korábban hatályos egyenrangú jogszabályok a határozott idejű munkaszerződések határozatlan idejűvé történő minősítését az eredeti szerződések megkötésének időpontjától irják elő (ex tunc).

               3)

               Az első kérdésre adott igenlő válasz esetén, amennyiben a nemzeti jogban az 1999/70/EK irányelv hatálybalépésének időpontjában hatályban vannak az ezen irányelv szerves részét képező, a határozott idejű munkavégzésről szóló keretmegállapodás 5. szakaszának 1. pontja szerinti olyan egyenrangú jogszabályok, mint a szóban forgó 2112/1920. sz. törvény 8. §-ának (3) bekezdése, a határozott idejű szerződéssel rendelkező munkavállalók védelme általános szintje csökkentésének minősül-e, a keretmegállapodás 8. szakasza 1. és 3. pontjai értelmében, a nemzeti jogban a keretmegállapodásra történő hivatkozással való indokolással elfogadott olyan jogszabályi intézkedés, mint az alapügyben szóban forgó, a 164/2004. sz. elnöki rendelet 7. §-a, amennyiben ez a határozott idejű szerződéssel rendelkező munkavállalóknak a visszaélésekkel szembeni védelme egyetlen eszközeként a munkavállaló azon kötelezettségét írja elő, hogy ez utóbb köteles a munkadíjat és a végkielégítést megfizetni az egymást követő határozott idejű munkaszerződésekkel történ visszaélésszerű alkalmazás esetén, figyelemmel arra a tényre, hogy:

                           a)

                           a munkadíj és a végkielégítés kifizetésének kötelezettségét a nemzeti jog bármely munkaviszony esetében előírja, és nem kifejezetten a keretmegállapodás szerinti visszaélések ellen irányul, és

                           b)

                           a korábban hatályos egyenrangú jogszabályok alkalmazásának jogkövetkezménye az egymást követő határozott idejű munkaszerződések határozatlan idejű szerződésekként történő elismerése.

               4)

               Az előző kérdésekre adott igenlő válasz esetén, a nemzeti bíróság a nemzeti jognak az 1999/70/EK irányelv fényében történő értelmezése során köteles-e mellőzni az ezen irányelvvel összeegyeztethetetlen, a keretmegállapodásra történő hivatkozással való indokolással elfogadott jogszabályi intézkedésekben szereplő olyan rendelkezéseket, ami azonban a határozott idejű szerződéssel rendelkező munkavállalók általános védelme szintjének csökkentését okozza a nemzeti jogban, mint a 164/2004. sz. elnöki rendelet 7. §-a és 11. §-a, és e rendelkezések helyett az irányelv hatálybalépését megelőzően hatályos egyenrangú nemzeti intézkedésben szereplő rendelkezéseket – mint például a 2112/1920. sz. törvény 8. §-ának (3) bekezdésében szereplőket – kell-e alkalmaznia.

               5)

               Amennyiben a nemzeti bíróság valamely határozott idejű munkavégzésről szóló ügyben alkalmazhatónak minősítene egy olyan rendelkezést (a jelen esetben a 2112/1920. sz. törvény 8. §-ának (3) bekezdését), amely az 1999/70/EK irányelv szerves részét képező, a határozott idejű munkavégzésről szóló keretmegállapodás 5. szakaszának 1. pontja szerinti egyenrangú jogszabálynak minősül, és az e rendelkezés alapján történt azon megállapítás, hogy valamely munkaszerződés megkötése – legyen ez akár csak egyetlen – határozott időre történt, a nyújtott szolgáltatás természetével, fajtájával és jellemzőivel kapcsolatos objektív indokok nélkül annak elismerését jelenti, hogy e szerződés határozatlan idejű szerződés:

                           a)

                           összeegyeztethető-e a közösségi joggal a nemzeti jognak a nemzeti bíróság általi olyan értelmezése és alkalmazása, miszerint minden esetben a határozott idejű szerződés megkötése objektív indokának minősül az a tény, hogy megkötésének jogi alapjául idényjellegű, időszakos, átmeneti vagy kiegészítő jellegű szociális szükségletek kielégítésére irányuló határozott idejű munkaszerződéssel történő foglalkoztatásról szóló rendelkezést (a jelen esetben a 2527/1997. sz. törvény rendelkezéseit), akkor is, ha a kielégített szükségletek állandóak és tartósak;

                           b)

                           összeegyeztethető-e a közösségi joggal a nemzeti jognak a nemzeti bíróság általi olyan értelmezése és alkalmazása, miszerint egy olyan rendelkezést, amely tiltja a közszektorban a határozott idejű munkaszerződések határozatlan idejű munkaszerződésekké történő átalakítását, úgy kell értelmezni, hogy a közszektorban minden esetben feltétlenül tiltott a határozott idejű munkaszerződés határozatlan idejű munkaszerződéssé történő átalakítása, akkor is, ha e szerződést visszaélésszerűen kötötték határozott időre, mivel a kielégített szükségletek állandóak és tartósak, és a nemzeti bíróságnak nincs lehetősége ilyen esetben arra, hogy megállapítsa a vitatott munkaviszony valódi jellegét és ezt helyesen határozatlan idejű szerződésnek minősítse; vagy pedig ez a tilalom csak azon határozott idejű munkaszerződésekre vonatkozik, amelyeket ténylegesen átmeneti, előre nem látott, sürgős vagy hasonló szükségletek kielégítése céljából kötöttek, és nem azon esetekre is, amikor e szerződéseket valójában „állandó és tartós” szükségletek kielégítése céljából kötötték.


title: C-177/13. P. sz. ügy: A Törvényszék (első tanács) T-159/11. sz., Marszałkowski kontra Belső Piaci Harmonizációs Hivatal (védjegyek és formatervezési minták) — Mar-Ko Fleischwaren GmbH & Co. KG ügyben 2013. február 4-én hozott ítélete ellen Marek Marszałkowski által 2013. április 9-én benyújtott fellebbezés

text:
               20.7.2013

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 207/4

         A Törvényszék (első tanács) T-159/11. sz., Marszałkowski kontra Belső Piaci Harmonizációs Hivatal (védjegyek és formatervezési minták) — Mar-Ko Fleischwaren GmbH & Co. KG ügyben 2013. február 4-én hozott ítélete ellen Marek Marszałkowski által 2013. április 9-én benyújtott fellebbezés
   (C-177/13. P. sz. ügy)
   2013/C 207/06
   Az eljárás nyelve: lengyel

      Felek

      Fellebbező: Marek Marszałkowski (képviselő: C. Sadkowski ügyvéd (radca prawny))

      A többi fél az eljárásban: Belső Piaci Harmonizációs Hivatal (védjegyek és formatervezési minták), Mar-Ko Fleischwaren GmbH & Co. KG.

      A fellebbező kérelmei

               —

               A Bíróság teljes egészében helyezze hatályon kívül a Törvényszék megtámadott ítéletét, helyezze hatályon kívül a Belső Piaci Harmonizációs Hivatal (OHIM) negyedik fellebbezési tanácsának az R 760/2010-4. sz. ügyben 2011. január 1-jén hozott határozatát, kötelezze az OHIM-ot, hogy a fellebbező nevében bejelentett „Marko Walichnowy” megjelölést a keresetlevélben megnevezett áruk vonatkozásában lajstromozza, és az eljárásban részt vevő többi felet kötelezze a jelen eljárás és a Törvényszék előtti eljárás költségeinek viselésére;

               —

               másodlagosan, teljes egészében helyezze hatályon kívül a Törvényszék megtámadott ítéletét, és az ügyet a Bíróság alapokmánya 61. cikke (1) bekezdésének második mondata szerint újbóli határozathozatalra utalja vissza a Törvényszék elé.

      Jogalapok és fontosabb érvek

   A fellebbező azt kifogásolja, hogy a Törvényszék megsértette a 207/2009 rendelet 8. cikke (1) bekezdésének b) pontját és a Törvényszék eljárási szabályzata 48. §-ának (2) bekezdését.
   A 207/2009 rendelet 8. cikke (1) bekezdése b) pontjának megsértését illetően a fellebbező előadja, hogy a Törvényszék

               —

               tévesen alkalmazta a jogot, mivel nem vizsgálta meg szabályszerűen azt a kérdést, hogy az ütköző védjegyekkel jelölt áruk hasonlóak-e egymáshoz;

               —

               tévesen alkalmazta a 8. cikk (1) bekezdésének b) pontját azáltal, hogy hasonlóságot állapított meg az ütköző megjelölések között;

               —

               tévesen alkalmazta a jogot azáltal, hogy azt állapította meg, hogy a MARKO szó a „Walichnowy Marko” védjegy domináns alkotóelemének minősül;

               —

               tévesen alkalmazta a jogot azáltal, hogy nem határozta meg az összetéveszthetőség szempontjából érintett vásárlóközönséget, valamint hogy arra utalt, hogy a lengyel átlagfogyasztó szempontjából fennáll az összetéveszthetőség;

               —

               tévesen alkalmazta a jogot azáltal, hogy figyelmen kívül hagyta „Walichnowy Marko” védjegy értékelését és azt a tényt, hogy Lengyelországban 1995 óta elsőbbséget élvez;

               —

               tévesen alkalmazta a jogot azáltal, hogy figyelmen kívül hagyta a vitatott védjegyekkel jelölt áruk átlagos fogyasztói figyelmének szintjét, valamint azt a kérdést, hogy a figyelem ezen szintje csökkentheti az összetévesztés veszélyét.

         A Törvényszék eljárási szabályzata 48. §-a (2) bekezdésének megsértését illetően a fellebbező előadja, hogy a Törvényszék a megtámadott ítélet 26. pontjában tévesen feltételezte azt, hogy a fellebbező csak a tárgyaláson hivatkozott arra, hogy a bejelentett védjegy 1995 óta lajstromozva van Lengyelországban.


title: F-91/10. sz. ügy: 2010. szeptember 30-án benyújtott kereset — AK kontra Bizottság

text:
               15.1.2011

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 13/40

         2010. szeptember 30-án benyújtott kereset — AK kontra Bizottság
   (F-91/10. sz. ügy)
   ()
   2011/C 13/79
   Az eljárás nyelve: francia

      Felek

      Felperes: AK (képviselők: S. Orlandi., A. Coolen., J.-N. Louis és E. Marchal ügyvédek)

      Alperes: Európai Bizottság

      A jogvita tárgya és leírása

   A felperes azon kérelmét elutasító határozat megsemmisítése, hogy térítsék meg a szakmai előmeneteli jelentések elkészítésének elmaradása miatt elszenvedett kárát, illetve indítsanak igazgatási vizsgálatot az őt ért zaklatással kapcsolatos tények megállapítására, valamint a felperest ért kár megtérítése iránti kérelem.

      Kereseti kérelmek

               —

               A Közszolgálati Törvényszék semmisítse meg a felperes által 2009. november 24-én benyújtott, arra irányuló kérelmet elutasító határozatot, hogy térítsék meg a 2001–2002-re, 2004-re, 2005-re és 2008-ra vonatkozó szakmai előmeneteli jelentése elkészítésének elmaradása miatt elszenvedett kárát, valamint indítsanak igazgatási vizsgálatot az őt ért zaklatással kapcsolatos tények megállapítása érdekében;

               —

               A Közszolgálati Törvényszék kötelezze a Bizottságot, hogy a felperes nyugdíjának a megfelelő járulékok megfizetésével való rendezésén felül fizessen a felperesnek egyrészt 53 000 eurót amiatt, hogy elvesztette a 2003. évi előléptetési időszakban A5 besorolási fokozatba való előléptetés esélyét, másrészt havonta 400 eurót (amely megfelel az általa jelenleg kapott, illetve azon rokkantsági támogatás különbözete 70 %-ának, amelyet akkor kapott volna, ha 2003-ban előléptetik), harmadszor 35 000 eurót az őt amiatt ért nem vagyoni kár megtérítésére, hogy különösen a Törvényszék 2005. április 20-i és 2009. október 6-i, illetve a Közszolgálati Törvényszék 2007. december 13-i ítélete ellenére szabálytalan hivatali státuszban tartották;

               —

               A Közszolgálati Törvényszék kötelezze a Bizottságot a költségek viselésére.


title: F-103/09. sz. ügy: A Közszolgálati Törvényszék első tanácsa elnökének 2010. július 13-i végzése — Allen és társai kontra Bizottság (Közszolgálat — A JET közös vállalkozás által foglalkoztatott személyi állomány — Kártérítési kereset — Ésszerű határidő — Elkésettség)

text:
               23.10.2010

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 288/72

      A Közszolgálati Törvényszék első tanácsa elnökének 2010. július 13-i végzése — Allen és társai kontra Bizottság
      (F-103/09. sz. ügy) (1)

      (Közszolgálat - A JET közös vállalkozás által foglalkoztatott személyi állomány - Kártérítési kereset - Ésszerű határidő - Elkésettség)
      (2010/C 288/136)
      Az eljárás nyelve: angol

         Felek

         Felperesek: John Allen (Horspath, Egyesült Királyság) és társai (képviselők: P. Lasok QC, I. Hutton és B. Lask barristers)

         Alperes: Európai Bizottság (képviselők: J. Currall és D. Martin meghatalmazottak)

         Az ügy tárgya

      Azon kár megtérítése iránti kérelem, amely a felpereseket amiatt érte, hogy az alperes őket nem vette fel ideiglenes alkalmazottnak azon időszakra, amely alatt a JET közös vállalkozásnál dolgoztak.

         A végzés rendelkező része

                  1.

                  A Közszolgálati Törvényszék a keresetet mint elfogadhatatlant elutasítja.

                  2.

                  J. Allen és a többi 110 felperes, akiknek nevét a felperesek listája tartalmazza, kötelesek viselni az összes költséget.

         (1)  HL C 37., 2010.2.13., 51. o.


title: C-407/12. sz. ügy: A Bíróság elnökének 2013. március 27-i végzése — Európai Bizottság kontra Szlovén Köztársaság

text:
               3.8.2013

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 225/58

         A Bíróság elnökének 2013. március 27-i végzése — Európai Bizottság kontra Szlovén Köztársaság
   (C-407/12. sz. ügy) (1)

   2013/C 225/121
   Az eljárás nyelve: szlovén
   A Bíróság elnöke elrendelte az ügy törlését.

      (1)  HL C 331., 2012.10.27.


title: C-585/10. sz. ügy: A Vestre Landsret (Dánia) által 2010. december 13-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — Niels Møller kontra Haderslev Kommune

text:
               5.2.2011

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 38/8

         A Vestre Landsret (Dánia) által 2010. december 13-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — Niels Møller kontra Haderslev Kommune
   (C-585/10. sz. ügy)
   2011/C 38/10
   Az eljárás nyelve: dán

      A kérdést előterjesztő bíróság

   Vestre Landsret

      Az alapeljárás felei

      Felperes: Niels Møller

      Alperes: Haderslev Kommune

      Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdés

   Úgy kell-e értelmezni a környezetszennyezés integrált megelőzéséről és csökkentéséről szóló, 1996. szeptember 24-i 96/61/EK tanácsi irányelv (1) I. melléklete 6.6. pontjának c) alpontját, hogy az kiterjed a kocasüldők férőhelyére is?

      (1)  HL L 257., 26. o.; magyar nyelvű különkiadás 15. fejezet, 3. kötet, 80. o.


title: C-84/15. sz. ügy: A Bíróság (tizedik tanács) 2016. március 17-i ítélete (a Hoge Raad der Nederlanden [Hollandia] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Sonos Europe BV kontra Staatssecretaris van Financiën (Előzetes döntéshozatal — 2658/87/EGK rendelet — Vámunió és Közös Vámtarifa — Tarifális besorolás — Kombinált Nómenklatúra — 8517, 8518, 8519, 8527 és 8543 vámtarifaszám — Önálló készülék, amelyet arra terveztek, hogy digitális audiofájlokat lehívjon, fogadjon és felerősített hang formájában „streaming” keretében lejátsszon)

text:
               2.5.2016

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 156/14

         A Bíróság (tizedik tanács) 2016. március 17-i ítélete (a Hoge Raad der Nederlanden [Hollandia] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Sonos Europe BV kontra Staatssecretaris van Financiën
   (C-84/15. sz. ügy) (1)

   ((Előzetes döntéshozatal - 2658/87/EGK rendelet - Vámunió és Közös Vámtarifa - Tarifális besorolás - Kombinált Nómenklatúra - 8517, 8518, 8519, 8527 és 8543 vámtarifaszám - Önálló készülék, amelyet arra terveztek, hogy digitális audiofájlokat lehívjon, fogadjon és felerősített hang formájában „streaming” keretében lejátsszon))
   (2016/C 156/19)
   Az eljárás nyelve: holland

      A kérdést előterjesztő bíróság

   Hoge Raad der Nederlanden

      Az alapeljárás felei

      Felperes: Sonos Europe BV

      Alperes: Staatssecretaris van Financiën

      Rendelkező rész

   A 2008. szeptember 19-i 1031/2008/EK bizottsági rendelettel, majd ezt követően a 2009. szeptember 30-i 948/2009 bizottsági rendelettel módosított, a vám- és a statisztikai nómenklatúráról, valamint a Közös Vámtarifáról szóló, 1987. július 23-i 2658/87/EGK tanácsi rendelet I. mellékletében található Kombinált Nómenklatúrát úgy kell értelmezni, hogy az olyan, az alapügy tárgyát képezőhöz hasonló önálló készüléket, amelyet arra terveztek, hogy digitális audiofájlokat lehívjon, fogadjon és felerősített hang formájában „streaming” keretében lejátsszon, a kérdést előterjesztő bíróság rendelkezésére álló ténybeli elemek összességének az általa való értékelésére is figyelemmel az említett nómenklatúra 8519 vámtarifaszáma alá kell besorolni.

      (1)  HL C 146., 2015.5.4.


title: C-128/09. sz. ügy: A Conseil d’État (Belgium) által 2009. április 6-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — Antoine Boxus és Willy Roua kontra Région wallonne

text:
               4.7.2009

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 153/18

         A Conseil d’État (Belgium) által 2009. április 6-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — Antoine Boxus és Willy Roua kontra Région wallonne
   (C-128/09. sz. ügy)
   2009/C 153/35
   Az eljárás nyelve: francia

      A kérdést előterjesztő bíróság

   Conseil d’État

      Az alapeljárás felei

      Felperes: Antoine Boxus és Willy Roua

      Alperes: Région wallonne

      Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

               1)

               Az egyes köz- és magánprojektek környezetre gyakorolt hatásainak vizsgálatáról szóló, 1985. június 27-i 85/337/EGK irányelv (1) 1. cikkének (5) bekezdését lehet-e akként értelmezni, hogy az kizár a hatálya alól egy olyan jogszabályt, amely — mint a Vallon Régió 2008. július 17-i, az egyes olyan engedélyekről szóló rendelete, amelyek tekintetében közérdeken alapuló kényszerítő okok állnak fenn — annak megállapítására szorítkozik, hogy a benne felsorolt cselekményekre és munkálatokra vonatkozó városfejlesztési engedélyek, környezeti engedélyek és egyedi engedélyek kiadása kapcsán „közérdeken alapuló kényszerítő okok fennállása került megállapításra”, és „megerősíti” azokat az engedélyeket, amelyek kapcsán kimondta, hogy „közérdeken alapuló kényszerítő okok fennállása került megállapításra”?

               2)

                           a)

                           A 97/11/EK tanácsi irányelvvel (2), valamint a 2003/35/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvvel (3) módosított 85/337/EGK irányelv 1., 5., 6., 7., 8. és 10a. cikkével ellentétes-e az olyan jogi szabályozás, amelynek értelmében a hatásvizsgálat alá tartozó valamely projekt megvalósításához való jogot olyan jogalkotási aktus keletkezteti, amellyel szemben nincs helye bíróság vagy a törvény értelmében létrehozott, más független és pártatlan szerv előtti jogorvoslatnak, amely mind anyagi jogi, mind eljárásjogi tekintetben lehetővé teszi azon határozat jogszerűségének kifogásolását, amely jogot keletkeztet e projekt megvalósítására?

                           b)

                           A környezeti ügyekben az információhoz való hozzáférésről, a nyilvánosságnak a döntéshozatalban történő részvételéről és az igazságszolgáltatáshoz való jog biztosításáról szóló, 1998. június 25-én megkötött és az Európai Közösségek által a 2005. február 17-i 2005/370/EK tanácsi határozattal (4) jóváhagyott Aarhusi Egyezmény 9. cikkét akként kell-e értelmezni, hogy az a tagállamok számára előírja annak biztosítását, hogy a hatásvizsgálat alá tartozó projektek engedélyezésének mind az anyagi jogi szabályaihoz, mind pedig az eljárási szabályaihoz kapcsolódó bármely anyagi jogi vagy eljárásjogi kérdés vonatkozásában bíróság vagy a törvény értelmében létrehozott, más független és pártatlan szerv előtt kifogásolni lehessen azon határozatok, intézkedések vagy mulasztások jogszerűségét, amelyek a 6. cikk rendelkezéseinek hatálya alá tartoznak?

                           c)

                           A környezeti ügyekben az információhoz való hozzáférésről, a nyilvánosságnak a döntéshozatalban történő részvételéről és az igazságszolgáltatáshoz való jog biztosításáról szóló, 1998. június 25-én megkötött és az Európai Közösségek által a 2005. február 17-i 2005/370/EK tanácsi határozattal jóváhagyott Aarhusi Egyezményre tekintettel a 2003/35/EK irányelvvel módosított 85/337/EGK irányelv 10a. cikkét akként kell-e értelmezni, hogy az a tagállamok számára előírja olyan jogorvoslati lehetőség biztosítását, hogy a hatásvizsgálat alá tartozó projektek engedélyezésének mind az anyagi jogi szabályaihoz, mind pedig az eljárási szabályaihoz kapcsolódó bármely anyagi jogi vagy eljárásjogi kérdés vonatkozásában, bíróság vagy a törvény értelmében létrehozott, más független és pártatlan szerv előtt kifogásolni lehessen a határozatok, intézkedések vagy mulasztások jogszerűségét?

      (1)  Az egyes köz- és magánprojektek környezetre gyakorolt hatásainak vizsgálatáról szóló, 1985. június 27-i 85/337/EGK tanácsi irányelv (HL L 175., 40. o.; magyar nyelvű különkiadás 15. fejezet, 1. kötet, 248. o.).

      (2)  Az egyes köz- és magánprojektek környezetre gyakorolt hatásainak vizsgálatáról szóló 85/337/EGK irányelv módosításáról szóló, 1997. március 3-i 97/11/EK tanácsi irányelv (HL L 73., 5. o.; magyar nyelvű különkiadás 15. fejezet, 3. kötet, 151. o.).

      (3)  A környezettel kapcsolatos egyes tervek és programok kidolgozásánál a nyilvánosság részvételéről, valamint a nyilvánosság részvétele és az igazságszolgáltatáshoz való jog tekintetében a 85/337/EGK és a 96/61/EK tanácsi irányelv módosításáról szóló, 2003. május 26-i európai parlamenti és tanácsi irányelv — A Bizottság nyilatkozata (HL L 156., 17. o.; magyar nyelvű különkiadás 15. fejezet, 7. kötet, 466. o.).

      (4)  A környezeti ügyekben az információhoz való hozzáférésről, a nyilvánosságnak a döntéshozatalban történő részvételéről és az igazságszolgáltatáshoz való jog biztosításáról szóló egyezménynek az Európai Közösség nevében való megkötéséről szóló, 2005. február 17-i 2005/370/EK tanácsi határozat (HL L 124., 1. o.).


title: T-275/14. sz. ügy: 2014. április 30-án benyújtott kereset –Drahtwerk St. Ingbert és társai kontra Bizottság

text:
               14.7.2014

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 223/28

         2014. április 30-án benyújtott kereset –Drahtwerk St. Ingbert és társai kontra Bizottság
   (T-275/14. sz. ügy)
   2014/C 223/33
   Az eljárás nyelve: német

      Felek

      Felperesek: Drahtwerk St. Ingbert GmbH (St. Ingbert, Németország), DWK Drahtwerk Köln GmbH (Köln, Németország), Kalksteingrube Auersmacher GmbH (Völklingen, Németország), Rogesa Roheisengesellschaft Saar mbH (Dillingen, Németország), Stahlguss Saar GmbH (St. Ingbert) és Zentralkokerei Saar GmbH (Dillingen) (képviselők: S. Altenschmidt és H. Janssen ügyvédek)

      Alperes: Európai Bizottság

      Kérelmek

   A felperesek azt kérik, hogy a Törvényszék:

               —

               semmisítse meg az Európai Bizottság által a SA.33995 (2013/C) sz. ügyben (állami támogatás – támogatás a megújuló energiaforrásokból előállított villamos energia számára és csökkentett EEG-pótdíj az energiaigényes vállalkozások számára) 2013. december 18-án hozott határozatot;

               —

               az alperest kötelezze a költségek viselésére.

      Jogalapok és fontosabb érvek

   Keresetük alátámasztása érdekében a felperesek három jogalapra hivatkoznak.

               1.

               Első jogalap: az EUMSZ 107. cikk (1) bekezdésének megsértése

                           —

                           A felperesek álláspontja szerint a megtámadott határozat sérti az EUMSZ 107. cikk (1) bekezdését, mivel a megújuló energiák elsőbbségéről szóló törvényben (a továbbiakban: EEG) előírt EEG-pótdíj, valamint a kompenzációs rendszert előíró különös szabályozás nem minősült állami vagy állami ellenőrzés alatt álló forrásnak. Az ezen intézkedések minősítése szempontjából releváns valamennyi tény megállapításra került az előzetes eljárás során, a Bizottság és a Németországi Szövetségi Köztársaság között. Nem álltak fenn többé kételyek, amit a Bizottságnak az EUMSZ 108. cikk (2) bekezdése, és az EK-Szerződés 93. cikkének alkalmazására vonatkozó részletes szabályok megállapításáról szóló 659/1999/EK rendelet (1) 4. cikkének (4) bekezdése szerinti eljárás során meg kellett volna állapítania.

               2.

               Második jogalap: az EUMSZ 108. cikk (1) bekezdésének és a jogbiztonság elvének a megsértése

                           —

                           A felperesek e tekintetben azzal érvelnek, hogy a Bizottság figyelmen kívül hagyta az EUMSZ 108. cikk (1) bekezdését, és a jogbiztonság elvét, mivel az EEG-nek a támogatásként történő ideiglenes értékelésére vonatkozó felülvizsgálat céljából a 659/1999 rendeletnek a létező támogatásokra vonatkozó, 17. és azt követő cikkében előírt eljárás helyett az új támogatásokra vonatkozó, a 659/1999 rendelet 4. cikkének (4) bekezdése szerinti eljárást alkalmazta. E tekintetben a felperesek különösen azzal érvelnek, hogy a Bizottság a 2002. május 22-i határozatában az EEG 2000-t nem minősítette az EUMSZ 107. cikk (1) bekezdésének értelmében vett támogatásnak, mivel nem állt fenn az állami források átruházása. Az EEG 2000 az EEG 2012-höz képest a 2002. május 22-i bizottsági határozat viszonylatában nem módosult jelentős mértékben. A Bizottság ezért a megváltozott jogi álláspontját az EUMSZ 108. cikk (1) bekezdése szerinti eljárásban is kifejezhette volna, a felperesek terhelése nélkül.

               3.

               Harmadik jogalap: Az Alapjogi Charta 41. cikkének, és a meghallgatáshoz való jognak a megsértése

                           —

                           A felperesek állítása szerint ezenfelül az alperes anélkül fogadta el a megtámadott határozatot, hogy a felpereseknek előzetesen lehetőséget biztosított volna arra, hogy álláspontjukat kifejtsék.

      (1)  Az EK-Szerződés 93. cikkének alkalmazására vonatkozó részletes szabályok megállapításáról szóló, 1999. március 22-i 659/1999/EK tanácsi rendelet (HL L 83., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 8. fejezet, 1. kötet, 339. o.).


title: T-435/17. sz. ügy: 2017. március 30-án benyújtott kereset – Grendene kontra EUIPO – Hipanema (HIPANEMA)

text:
               28.8.2017

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 283/54

         2017. március 30-án benyújtott kereset – Grendene kontra EUIPO – Hipanema (HIPANEMA)
   (T-435/17. sz. ügy)
   (2017/C 283/83)
   A keresetlevél nyelve: spanyol

      Felek

      Felperes: Grendene, SA (Sobral, Brazília) (képviselő: J. L. de Castro Hermida ügyvéd)

      Alperes: az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala (EUIPO)

      A másik fél a fellebbezési tanács előtti eljárásban: Hipanema (Párizs, Franciaország)

      Az EUIPO előtti eljárás adatai

      A vitatott védjegy jogosultja: a fellebbezési tanács előtti eljárásban részt vevő másik fél

      A vitatott védjegy: a „HIPANEMA” szóelemet magában foglaló ábrás védjegy tekintetében az Európai Uniót megjelölő nemzetközi lajstromozás – 1 154 586. sz., az Európai Uniót megjelölő nemzetközi lajstromozás

      Az EUIPO előtti eljárás: felszólalási eljárás

      A megtámadott határozat: az EUIPO második fellebbezési tanácsának 2017. január 20-án hozott határozata (R 629/2016-2. sz. ügy)

      Kereseti kérelmek

   A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:

               —

               helyezze hatályon kívül a megtámadott határozatot, és hozzon új határozatot, amely megállapítja a vitatott védjegy árujegyzékében szereplő és a felszólalás tárgyát képező korábbi védjegyek hatálya alá tartozó áruk hasonlóságát, amennyiben az európai védjegyről szóló 207/2009/EU rendelet 8. cikke (1) bekezdésének b) pontja értelmében szükséges az ezen áruk közötti hasonlóság elismerése;

               —

               az áruk közötti ezen hasonlóság elismerése esetén hasonlítsa össze az ütköző megjelöléseket, amire nem került sor a felszólalási eljárás és az igazgatási eljárás keretében sem, állapítsa meg az ütköző megjelölések vizulás és hangzásbeli azonosságát, valamint ábrázolásbeli hasonlóságát, állapítsa meg az ütköző megjelölések békés egymás mellett létezésének lehetetlenségét, és végül utasítsa el az 1 154 586. sz. „HIPANEMA” nemzetközi védjegynek az Európai Unióban a 14. osztály tekintetében történő lajstromozása iránti kérelmet. Amennyiben a Törvényszék úgy ítéli meg, hogy nem rendelkezik hatáskörrel e kérdések tekintetében, utalja vissza az ügyet az EUIPO valamelyik fellebbezési tanácsa elé, kötelezve az ütköző védjegyek hasonlóságának értékelésére.

      Jogalap

               —

               a 207/2009 rendelet 8. cikke (1) bekezdése b) pontjának megsértése.


title: C-490/14. sz. ügy: A Bíróság (második tanács) 2015. október 29-i ítélete (a Bundesgerichtshof [Németország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Freistaat Bayern kontra Verlag Esterbauer GmbH (Előzetes döntéshozatal iránti kérelem — Az adatbázisok jogi védelme — 96/9/EK irányelv — 1. cikk, (2) bekezdés — Hatály — Adatbázisok — Helyrajzi térképek — Az adatbázist alkotó tartalmi elemek önállósága — Az említett tartalmi elemek információs értékük sérelme nélküli elválaszthatósága — A helyrajzi térkép felhasználási céljának figyelembevétele)

text:
               21.12.2015

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 429/5

         A Bíróság (második tanács) 2015. október 29-i ítélete (a Bundesgerichtshof [Németország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Freistaat Bayern kontra Verlag Esterbauer GmbH
   (C-490/14. sz. ügy) (1)

   ((Előzetes döntéshozatal iránti kérelem - Az adatbázisok jogi védelme - 96/9/EK irányelv - 1. cikk, (2) bekezdés - Hatály - Adatbázisok - Helyrajzi térképek - Az adatbázist alkotó tartalmi elemek önállósága - Az említett tartalmi elemek információs értékük sérelme nélküli elválaszthatósága - A helyrajzi térkép felhasználási céljának figyelembevétele))
   (2015/C 429/06)
   Az eljárás nyelve: német

      A kérdést előterjesztő bíróság

   Bundesgerichtshof

      Az alapeljárás felei

      Felperes: Freistaat Bayern

      Alperes: Verlag Esterbauer GmbH

      Rendelkező rész

   Az adatbázisok jogi védelméről szóló, 1996. március 11-i 96/9/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv 1. cikkének (2) bekezdését úgy kell értelmezni, hogy a helyrajzi térképből harmadik személy által egy másik térkép elkészítése és forgalmazása céljából kinyert földrajzi adatoknak kinyerésüket követően elegendő információs értéke marad ahhoz, hogy az említett rendelkezés értelmében „adatbázis”„önálló tartalmi elemeinek” lehessen őket minősíteni.

      (1)  HL C 34., 2015.2.2.


title: C-211/16. sz. ügy: A Commissione Tributaria Provinciale di Torino (Olaszország) által 2016. április 15-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Bimotor SpA kontra Agenzia delle Entrate - Direzione Provinciale II di Torino

text:
               11.7.2016

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 251/7

         A Commissione Tributaria Provinciale di Torino (Olaszország) által 2016. április 15-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Bimotor SpA kontra Agenzia delle Entrate - Direzione Provinciale II di Torino
   (C-211/16. sz. ügy)
   (2016/C 251/10)
   Az eljárás nyelve: olasz

      A kérdést előterjesztő bíróság

   Commissione Tributaria Provinciale di Torino

      Az alapeljárás felei

      Felperes: Bimotor SpA

      Alperes: Agenzia delle Entrate - Direzione Provinciale II di Torino

      Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdés

   Ellentétes-e a héára vonatkozó közösségi szabályozással (a 2002/38/EK irányelvvel (1) módosított 1977. május 17-i 77/388/EGK hatodik tanácsi irányelvvel (2) és a 2006/112/EK irányelvvel (3)) az olyan tagállami szabályozás, mint a 2000. december 23-i 388. sz. törvény 34. cikkének (1) bekezdése, amely egy adott adóév vonatkozásában nem teljes mértékben, hanem csak egy előre meghatározott értékhatáron belül teszi lehetővé a héakülönbözet visszatérítését, illetve kiegyenlítését?

      (1)  A rádióműsor- és televízióműsor-terjesztési szolgáltatásokra és egyes elektronikus úton nyújtott szolgáltatásokra alkalmazandó hozzáadottérték-adóval kapcsolatos rendelkezések tekintetében a 77/388/EGK irányelv módosításáról és átmeneti módosításáról szóló, 2002. május 7i 2002/38/EK tanácsi irányelv (HL L 128., 41. o.; magyar nyelvű különkiadás 9. fejezet 1. kötet 358. o.)

      (2)  A tagállamok forgalmi adóra vonatkozó jogszabályainak összehangolásáról – közös hozzáadottértékadó-rendszer: egységes adóalap-megállapításról szóló, 1977. május 17-i 77/388/EGK hatodik tanácsi irányelv (HL L 145., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 9. fejezet 1. kötet 23. o.)

      (3)  A közös hozzáadottértékadó-rendszerről szóló, 2006. november 28-i 2006/112/EK tanácsi irányelv (HL L 347., 1. o.)


title: Az Elsőfokú Bíróság végzése 2005. június 9. a T-265/03. sz., Helm Düngemittel GmbH kontra az Európai Közösségek Bizottsága ügyben (Élelmiszersegély – A szállítási biztosíték részleges lefoglalása – Lefoglalt összeg visszafizetése iránti kérelem – Választottbírósági kikötés – Megsemmisítés iránti kereset – Elfogadhatatlanság)

text:
               17.9.2005

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 229/18

      AZ ELSŐFOKÚ BÍRÓSÁG VÉGZÉSE

   2005. június 9.
   a T-265/03. sz., Helm Düngemittel GmbH kontra az Európai Közösségek Bizottsága ügyben (1)

   (Élelmiszersegély - A szállítási biztosíték részleges lefoglalása - Lefoglalt összeg visszafizetése iránti kérelem - Választottbírósági kikötés - Megsemmisítés iránti kereset - Elfogadhatatlanság)
   (2005/C 229/37)
   Az eljárás nyelve: német
   A T-265/03. sz., Helm Düngemittel GmbH (székhelye: Hamburg [Németország]; képviseli: W. Waschmann ügyvéd) kontra az Európai Közösségek Bizottsága (meghatalmazottak: G. Berscheid és M. Niejahr, kézbesítési cím: Luxembourg) ügyben, a Bizottság 2003. május 23-i levele által állítólag tartalmazott határozat megsemmisítése iránti kérelem tárgyában, amely határozat a felperes által letétbe helyezett szállítási biztosíték egy részének lefoglalására vonatkozott, amelyet a felperes az Észak Korea javára élelmiszersegély akció keretében – az 1292/96/EK tanácsi rendelet alapján közösségi élelmiszersegélyként juttatandó termékek mobilizálására vonatkozó részletes szabályok megállapításáról szóló, 1997. december 16-i 2519/97/EK bizottsági rendelet (HL L 346., 23. o.; magyar nyelvű különkiadás 11. fejezet, 27. kötet, 34. o.) alapján – biztosított trágya szállítása során bekövetkezett késedelem miatt helyezett letétbe, az Elsőfokú Bíróság (harmadik tanács), tagjai: M. Jaeger tanácselnök, J. Azizi és E. Cremona bírák, hivatalvezető: H. Jung, 2005. június 9-én meghozta végzését, amelynek rendelkező része a következő:

               1)

               Az Elsőfokú Bíróság a keresetet, mint elfogadhatatlant elutasítja.

               2)

               Az Elsőfokú Bíróság a felperest kötelezi a költségek viselésére.

      (1)  HL C 239., 2003.10.4.


title: C-214/08. P. sz. ügy: A T-301/05. sz., Guigard kontra Bizottság ügyben 2008. március 11-én hozott ítélet ellen Philippe Guigard által 2008. május 22-én benyújtott fellebbezés

text:
               30.8.2008

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 223/19

         A T-301/05. sz., Guigard kontra Bizottság ügyben 2008. március 11-én hozott ítélet ellen Philippe Guigard által 2008. május 22-én benyújtott fellebbezés
   (C-214/08. P. sz. ügy)
   (2008/C 223/31)
   Az eljárás nyelve: francia
   Felek

      Fellebbező: Philippe Guigard (képviselők: S. Rodrigues és C. Bernard-Glanz ügyvédek)

      A másik fél az eljárásban: az Európai Közösségek Bizottsága
   A fellebbező kérelmei

               —

               A Bíróság állapítsa meg, hogy a kereset elfogadható;

               —

               a Bíróság helyezze hatályon kívül az Európai Közösségek Elsőfokú Bíróságának a T-301/05. sz. ügyben 2008. március 11-én hozott ítéletét;

               —

               a Bíróság adjon helyt a fellebbező által első fokon előterjesztett, megsemmisítés és kártérítés iránti kérelmeknek;

               —

               a Bíróság kötelezze az első fokú eljárás alperesét a megsemmisítés iránti kereset elbírálása és a fellebbezési eljárás során felmerült összes költség viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek
   Fellebbezésének alátámasztására a fellebbező lényegében három jogalapra hivatkozik.
   Első, két részből álló jogalapjának alátámasztására a felperes először is előadja, hogy az Elsőfokú Bíróság tévesen értelmezte a negyedik loméi egyezményt (1).
   A téves jogalkalmazás egyrészt abban áll, hogy az Elsőfokú Bíróság a fellebbező előadása szerint kimondta, hogy a loméi egyezmény 313. cikke (2) bekezdése k) pontjának értelmében a nemzeti programengedélyező jogosult a technikai segítségnyújtással megbízott tanácsadók és szakértők felvételéről dönteni anélkül, hogy figyelembe venné a Bizottságot az említett egyezmény szerint illető költségvetési hatósági és pénzgazdálkodási hatáskört és azt – a Bizottságot terhelő – kötelezettséget, hogy ez utóbbi intézménynek a nemzeti programengedélyező részére a szerződésekre vonatkozó tárgyalások során technikai segítséget kell nyújtania.
   A fellebbező álláspontja szerint a téves jogalkalmazás másrészt abban áll, hogy az Elsőfokú Bíróság kimondta: a nemzeti programengedélyező által a felperes munkaszerződése megújításának jóváhagyása iránt a Bizottsághoz előterjesztett kérelemnek kifejezett hivatkozást kell tartalmaznia a loméi egyezmény 314. cikkére ahhoz, hogy az ebben a rendelkezésben írt 30 napos határidő folyása elkezdődjék, noha egy ilyen követelmény egyáltalán nem következik e cikkből. A felperes azt állítja, hogy ezért az Elsőfokú Bíróságnak, amennyiben az előbb hivatkozott határidőt helyesen értelmezte volna, meg kellett volna állapítania, hogy a Bizottság nem tartotta be az említett határidőt.
   Második jogalapjával a felperes azt állítja, hogy a megtámadott ítélet az indokolásában nyilvánvaló ellentmondást tartalmaz, mert az Elsőfokú Bíróság a loméi egyezmény 317. cikke a) pontjának megsértésére alapított jogalap vonatkozásában kimondta egyrészt, hogy e jogalap elkésett, másrészt pedig, hogy lényegében megegyezik az ugyanezen egyezmény 313. cikke (2) bekezdése k) pontjának megsértésére alapított jogalappal. A felperes szerint ugyanazon jogalap nem utasítható el egyszerre elfogadhatatlanként és alaptalanként.
   Harmadik jogalapjával a felperes végül előadja, hogy az Elsőfokú Bíróság megsértette a védelemhez való jogát azzal, hogy egyrészt nem vette figyelembe a tárgyaláson előterjesztett összes érvelését, másrészt pedig eltorzította a gondoskodási kötelezettség, a gondos ügyintézés és a bizalomvédelem elveinek megsértésére alapított jogalapjának terjedelmét.

      (1)  A Mauritiuson, 1995. november 4-én aláírt megállapodással (HL 1998. L 156., 3. o.) felülvizsgált, az afrikai, karibi és csendes-óceáni államok (AKCS) és az Európai Gazdasági Közösség között kötött, Loméban, 1989. december 15-én aláírt negyedik egyezmény (amelyet a negyedik AKCS–EGK egyezmény megkötéséről szóló, 1991. február 25-i 91/400/ESZAK, EGK tanácsi és bizottsági határozat [HL L 229., 1. o.] hagyott jóvá).


title: T-42/13. sz. ügy: 2013. január 28-án benyújtott kereset — l. garantovaná a.s. kontra Bizottság

text:
               16.3.2013

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 79/30

         2013. január 28-án benyújtott kereset — l. garantovaná a.s. kontra Bizottság
   (T-42/13. sz. ügy)
   2013/C 79/51
   Az eljárás nyelve: angol

      Felek

      Felperes: az 1. garantovaná a.s. (Pozsony, Szlovákia) (képviselők: M. Powell Solicitor, G. Forwood Barrister, M. Staroň és P. Hodál ügyvédek)

      Alperes: az Európai Bizottság

      Kérelmek

   A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:

               —

               semmisítse meg a Bizottság COMP/F/39.396 — kálciumkarbid ügyben 2012. december 21-én kelt levelét, amennyiben az:

                           —

                           4,5 %-os kamatot alkalmaz azon időszakokra, melyek tekintetében a Törvényszék i) felfüggesztette a 2009. július 22-én hozott C(2009) 5791 végleges bizottsági határozat (COMP/F/39.396 — „kálciumkarbid és magnézium alapú reagensek az acél- és a földgázágazatban” ügy) 2. cikkének alkalmazását a felperes tekintetében, és ii) felfüggesztette a felperest terhelő, a határozat 2. cikkében kiszabott bírság azonnali behajtásának elkerülése érdekében nyújtandó bankgaranciával kapcsolatos kötelezettséget;

                           —

                           a 2013. január 25-én még fennmaradó — a bírságot és a késedelmi kamatot fedező — összeget 20 293 586,60 euróban határozza meg;

                           —

                           felszólítja a felperest, hogy legkésőbb 2013. január 25-ig vagy 20 293 586,60 euró összegű ideiglenes kifizetést hajt végre, vagy ezen összeget fedező elfogadható pénzügyi biztosítékot nyújt.

               —

               az alperest kötelezze az eljárás költségeinek viselésére.

      Jogalapok és fontosabb érvek

   Keresete alátámasztása érdekében a felperes négy jogalapra hivatkozik.

               1.

               Az első jogalap, mely szerint a Bizottságnak egyáltalán nem volt jogalapja késedelmi kamatot állapítani meg az ex parte ideiglenes intézkedésre vonatkozó végzés által érintett időszak vonatkozásában, mivel a 2009. október 20-i ex parte ideiglenes intézkedésre vonatkozó végzés felfüggesztette a C(2009) 5791 bizottsági határozat 2. cikkének alkalmazását a felperes tekintetében. Ekképpen a bírság nem vált „esedékessé” a végrehajtási szabályok (1) 79. cikkének c) pontja értelmében. Az accessorium sequitur principale elvével összhangban a bírsággal kapcsolatos kamatok csak a bírság esedékessé válásának napjától számíthatók.

               2.

               A második jogalap, mely szerint az ideiglenes intézkedésre vonatkozó végzés által érintett időszak tekintetében alkalmazott 4,5 %-os büntetőkamat megsértette a felperes jogos elvárásait, mivel a 2011. március 2-i ideiglenes intézkedésre vonatkozó végzés felfüggesztette a felperest terhelő, a C(2009) 5791 határozat 2. cikkében kiszabott bírság azonnali behajtásának elkerülése érdekében nyújtandó bankgaranciával kapcsolatos kötelezettséget. Ez ugyanolyan helyzetbe hozta a felperest, mintha bankgaranciát nyújtott volna. A felperes tehát jogosan bízhatott a Bizottság 2009. július 24-i, a C(2009) 5791 határozatról értesítő levele alapján abban, hogy a bírságra vonatkozó kamatot a végrehajtási szabályok 86. cikkének (5) bekezdésében meghatározott kamatláb alapján kell fizetni.

               3.

               A harmadik jogalap, mely szerint az ideiglenes intézkedésekre vonatkozó végzések által érintett időszakok tekintetében alkalmazott 4,5 %-os büntetőkamat megfosztja az ideiglenes intézkedéseket a gyakorlati hatásuktól, mivel a végrehajtási szabályok 86. cikke (2) bekezdésének b) pontjában és 86. cikkének (5) bekezdésében meghatározott két kamatmérték értelme, hogy bankgarancia nyújtására ösztönözze a vállalkozásokat, és fordítva, szankcionálja azon vállalkozásokat, melyek nem hajlandóak kifizetni a bírságot annak esedékessé válásakor, illetve nem hajlandóak megfelelő bankgaranciát nyújtani. A felperest nem lehet szankcionálni a büntető kamatmérték alkalmazásával azért, mert nem nyújtott bankgaranciát olyan körülmények között, amikor a Törvényszék i) felfüggesztette a bírság végrehajtását, és ii) kimondta, hogy a felperes objektíve nem képes bankgaranciát nyújtani.

               4.

               A negyedik jogalap, mely szerint az ideiglenes intézkedésekre vonatkozó végzések által érintett időszakok tekintetében a 4,5 %-os büntetőkamat alkalmazása megsérti az arányosság elvét. Aránytalan lenne a felperest a végrehajtási szabályok 86. cikke (2) bekezdésének b) pontjában előírt kamatmértékkel szankcionálni olyan körülmények között, amikor i) a bírság nem végrehajtható, és ii) az uniós bíróság kimondta, hogy a felperes nem képes sem kifizetni a bírságot, sem megfelelő bankgaranciát nyújtani.

      (1)  Az Európai Közösségek általános költségvetésére alkalmazandó költségvetési rendeletről szóló 1605/2002/EK, Euratom tanácsi rendelet végrehajtására vonatkozó részletes szabályok megállapításáról szóló, mdosított, 2002. december 23-i 2342/2002/EK, Euratom rendelet (HL 2002. L 357., 1. o.).


title: T-102/08 P. sz. ügy: A Közszolgálati Törvényszék F-27/07 sz., Sundholm kontra Bizottság ügyben 2007. december 13-án hozott ítélete ellen Asa Sundholm által 2008. február 25-én benyújtott fellebbezés

text:
               26.4.2008

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 107/38

         A Közszolgálati Törvényszék F-27/07 sz., Sundholm kontra Bizottság ügyben 2007. december 13-án hozott ítélete ellen Asa Sundholm által 2008. február 25-én benyújtott fellebbezés
   (T-102/08 P. sz. ügy)
   (2008/C 107/64)
   Az eljárás nyelve: francia
   Felek

      Fellebbező: Asa Sundholm (Brüsszel, Belgium) (képviselők: S. Orlandi, A. Coolen, J. N. Louis és É. Marchal ügyvédek)

      A másik fél az eljárásban: az Európai Közösségek Bizottsága
   A fellebbező kérelmei

               —

               Az Elsőfokú Bíróság helyezze hatályon kívül a Közszolgálati Törvényszék (második tanács) F-27/07 sz. ügyben 2007. december 13-án hozott ítéletét;

               —

               az Elsőfokú Bíróság hozzon újabb határozatot, amint azt az ügyben először eljáró bírónak kellett volna tennie: semmisítse meg Elsőfokú Bíróság 2005. április 20-án hozott ítéletének végrehajtásaként hozott, a felperes 2001. július 1-je és 2002. december 31-e közötti időszakra vonatkozó szakmai előmeneteli jelentéséről szóló, 2006. június 2-i határozatot;

               —

               az Elsőfokú Bíróság kötelezze az alperest mindkét eljárás költségeinek viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek
   Fellebbezésében a fellebbező a Közszolgálati Törvényszék ítéletének hatályon kívül helyezését kéri, amellyel az elutasította a felperes 2001. július 1-je és 2002. december 31-e közötti időszakra vonatkozó szakmai előmeneteli jelentéséről szóló 2006. június 2-i határozat megsemmisítése iránti keresetet, miután az említett időszakra vonatkozó első előmeneteli jelentést az Elsőfokú Bíróság 2005. április 20-án megsemmisítette (1).
   Keresete alátámasztása érdekében a fellebbező téves jogalkalmazásra, az EK 233. cikk megsértésére, és a különös indokolási kötelezettségre vonatkozó közösségi jogszabályok megsértésére alapított egységes jogalapra hivatkozik.
   Előadja, hogy a Közszolgálati Törvényszék tévesen alkalmazta a jogot azzal, hogy nem vette figyelembe az Elsőfokú Bíróság 2005. április 20-i ítéletének hatályát, illetve hogy figyelmen kívül hagyta az EK 233. cikket, amikor úgy ítélte meg, hogy az ítélet végrehajtása címén, és annak indokaira, valamint a megsemmisített határozat és az említett ítélet végrehajtásaként hozott határozat között eltelt időre tekintettel, a kinevezésre jogosult hatóság nem volt köteles részletesebb indokolást nyújtani, eleget téve az adminisztrációt terhelő azon kötelezettségnek, hogy az Elsőfokú Bíróság ítéletének végrehajtásaként – és a felperes szerint késedelmesen – készített előmeneteli jelentést különleges indokolással támassza alá.
   A felperes előadja továbbá, hogy a Közszolgálati Törvényszék figyelmen kívül hagyta az Elsőfokú Bíróság ítéletének teljes jogerejét azáltal, hogy a felperes értékelésének megfelelő helyesbítéseként elfogadta a jogellenesen figyelembe vett megjegyzések egyszerű törlését.

      (1)  Az Elsőfokú Bíróság T-86/04 sz., Sundholm kontra Bizottság ügyben hozott ítélete (az EBHT-ban nem tették közzé).


               3.10.2013

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 287/14

         Az EFTA Felügyeleti Hatóság 2013. június 28-án benyújtott keresete Izland ellen
   (E-10/13. sz. ügy)
   2013/C 287/10
   Az EFTA Felügyeleti Hatóság 2013. június 28-án keresetet nyújtott be az EFTA-Bíróságon Izland ellen. Az EFTA Felügyeleti Hatóságot (35, Rue Belliard, 1040 Brüsszel, Belgium) meghatalmazotti minőségben Xavier Lewis és Maria Moustakali képviseli.
   Az EFTA Felügyeleti Hatóság a következőket kéri az EFTA-Bíróságtól:

               1.

               Mondja ki, hogy Izland nem tett eleget az Európai Gazdasági Térségről szóló megállapodás 1. jegyzőkönyvével a megállapodáshoz igazított, a megállapodás XVIII. mellékletének 21b. pontjában említett jogi aktusban (az Európai Parlament és a Tanács 2006. július 5-i 2006/54/EK irányelve a férfiak és nők közötti esélyegyenlőség és egyenlő bánásmód elvének a foglalkoztatás és munkavégzés területén történő megvalósításáról [átdolgozás]) foglalt kötelezettségeinek azáltal, hogy az előírt határidőn belül nem hajtotta végre megfelelően az említett jogi aktus 2. cikke (1) bekezdésének a)–d) pontját és 2. cikke (2) bekezdésének a)–b) pontját.

               2.

               Kötelezze Izlandot ezen eljárás költségeinek viselésére.

      Jogi és ténybeli háttér, valamint hivatkozott jogalapok:

               —

               A kereset szerint Izland 2012. augusztus 20-ig nem tett eleget az EFTA Felügyeleti Hatóság 2012. június 20-i indokolással ellátott véleményének, amely kimondta, hogy Izland nem hajtotta végre megfelelően az Európai Gazdasági Térségről szóló megállapodás XVIII. mellékletének 21b. pontjában említett jogi aktus (az Európai Parlament és a Tanács 2006. július 5-i 2006/54/EK irányelve a férfiak és nők közötti esélyegyenlőség és egyenlő bánásmód elvének a foglalkoztatás és munkavégzés területén történő megvalósításáról [átdolgozás]) (a továbbiakban: az irányelv) 2. cikke (1) bekezdésének a)–d) pontját és 2. cikke (2) bekezdésének a)–b) pontját.

               —

               Az EFTA Felügyeleti Hatóság álláspontja szerint Izland nem tett eleget az irányelv 2. cikke (1) bekezdésének a)–d) pontjában és 2. cikke (2) bekezdésének a)–b) pontjában foglalt kötelezettségeinek azáltal, hogy az előírt határidőn belül nem hozta meg az irányelv végrehajtásához szükséges intézkedéseket.


title: T-43/05. sz. ügy: A Camper, S.L. által a Belső Piaci Harmonizációs Hivatal (védjegyek és formatervezési minták) (OHIM) ellen 2005. január 31-én benyújtott kereset

text:
               30.4.2005

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 106/26

         A Camper, S.L. által a Belső Piaci Harmonizációs Hivatal (védjegyek és formatervezési minták) (OHIM) ellen 2005. január 31-én benyújtott kereset
   (T-43/05. sz. ügy)
   (2005/C 106/58)
   A keresetlevél nyelve: angol
   A Camper, S.L., székhely: Inca, Mallorca (Spanyolország), képviseli: I. Temiño Ceniceros, 2005. január 31-én keresetet nyújtott be az Európai Közösségek Elsőfokú Bíróságához a Belső Piaci Harmonizációs Hivatal (védjegyek és formatervezési minták) (a továbbiakban: OHIM) ellen.
   A JC AB, székhely: Mölnlycke (Svédország) szintén félként vett részt a fellebbezési tanács előtti eljárásban.
   A felperes keresetében azt kéri, hogy az Elsőfokú Bíróság:

               —

               adjon helyt a Belső Piaci Harmonizációs Hivatal (védjegyek és formatervezési minták) első fellebbezési tanácsának az R 170/2004-1. sz. ügyben hozott azon határozata elleni fellebbezésnek, amelyben a fellebbezési tanács elutasította a 25. áruosztályba tartozó árukra vonatkozó 1.954.601 sz. közösségi védjegybejelentés elutasítása ellen benyújtott fellebbezést;

               —

               állapítsa meg az 1.954.601 sz. „BROTHERS BY CAMPER” közösségi védjegybejelentés lajstromozhatóságát a 25. áruosztályba tartozó összes áru tekintetében;

               —

               rendelkezzen úgy, hogy mindegyik fél viselje saját költségeit, a közös költségeket pedig megfelezve.

         Jogalapok és fontosabb érvek:

               A közösségi védjegy bejelentője:

               A felperes

               Az érintett közösségi védjegy:

               A „BROTHERS by CAMPER” ábrás védjegy a 18., 25. és 39. osztályba tartozó áruk és szolgáltatások (bőr, ruházati cikkek, cipők, kalapáruk, szállítás …) tekintetében – 1 954 601 sz. védjegybejelentési kérelem

               A felszólalási eljárásban hivatkozott védjegy vagy megjelölés jogosultja:

               JC AB

               A felszólalási eljárásban hivatkozott védjegy vagy megjelölés:

               A svéd, finn és dán „Brothers” ábrás védjegy a 25. áruosztályba tartozó áruk (ruházati cikkek, cipők és kalapáruk) tekintetében

               A felszólalási osztály határozata:

               A felszólalás elutasítása, annak a korábbi svéd lajstromozáson alapuló részét illetően. A felszólalásnak helyt ad a megtámadott áruk egy része, nevezetesen a 25. áruosztályba tartozó „ruházati cikkek, cipők, kalapáruk” tekintetében, annak a korábbi dán és finn lajstromozáson alapuló részét illetően.

               A fellebbezési tanács határozata:

               A felperes fellebbezésének elutasítása

               Jogalapok:

               Az ütköző védjegyek nem hasonlóak olyan mértékben, hogy fennállna a 40/94/EK tanácsi rendelet 8. cikke (1) bekezdése b) pontjának értelmében vett összetéveszthetőség.


title: C-260/06 és C-261/06. sz. ügy: A Bíróság (negyedik tanács) 2007. november 8-i ítélete (Cour d'appel de Montpellier – Franciaország előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Daniel Escalier (C-260/06), Jean Bonnarel (C-261/06) elleni büntetőeljárás (Növényvédő szerek – Párhuzamos behozatal – Forgalomba hozatali engedélyezési eljárás – Megengedhetőség – Feltételek – Az arányosság elvének tiszteletben tartása)

text:
               22.12.2007

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 315/18

         A Bíróság (negyedik tanács) 2007. november 8-i ítélete (Cour d'appel de Montpellier – Franciaország előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Daniel Escalier (C-260/06), Jean Bonnarel (C-261/06) elleni büntetőeljárás
   (C-260/06 és C-261/06. sz. ügy) (1)

   (Növényvédő szerek - Párhuzamos behozatal - Forgalomba hozatali engedélyezési eljárás - Megengedhetőség - Feltételek - Az arányosság elvének tiszteletben tartása)
   (2007/C 315/29)
   Az eljárás nyelve: francia
   A kérdést előterjesztő bíróság
   Cour d'appel de Montpellier – Franciaország
   Az alap-büntetőeljárás résztvevője
   Daniel Escalier (C-260/06), Jean Bonnarel (C-261/06).
   Tárgy
   Előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Cour d'appel de Montpellier – Az EK-Szerződés 28. és 30. cikkének, és a növényvédő szerek forgalomba hozataláról szóló, 1991. július 15-i 91/414/EGK tanácsi irányelv (HL L 230., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 3. fejezet, 11. kötet, 332. o.) értelmezése – Egy másik tagállamból származó, és e tagállamban a 91/414/EGK irányelvnek megfelelően kibocsátott forgalomba hozatali engedéllyel már rendelkező növényvédő szert csak a gazdasága szükségletei érdekében importáló mezőgazdasági termelőt a termék azonosítási feltételeinek ellenőrzése céljából, és 800 euró adó megfizetésére kötelezés mellett, egyszerűsített forgalomba hozatali engedélyezési eljárásra kötelező nemzeti jogszabály.
   Rendelkező rész
   A tagállam egyszerűsített forgalomba hozatali engedélyezési eljárásnak vetheti alá a másik tagállamból származó, és ott ilyen engedéllyel már rendelkező növényvédő szer párhuzamos behozatalát, amikor a behozatal kizárólag a mezőgazdasági termelő gazdasága szükségletei érdekében történik, lévén az így kiadott forgalomba hozatali engedély minden egyes gazdasági szereplő sajátja. Az ilyen engedély kiadásának nem lehet feltétele, hogy az importált készítményt az érintett gazdasági szereplő a saját márkanevén nevezze, ha ez a gazdasági szereplő olyan mezőgazdasági termelő, aki kizárólag a saját gazdasága szükségletei érdekében végzi a párhuzamos behozatalt. Az említett engedély kiadását nem lehet olyan adó megfizetésének alávetni, amely nem felel meg az engedély iránti kérelem megvizsgálásához szükséges ellenőrzés vagy adminisztratív lépések során felmerülő költségeknek. E költségek átalány-értékelése ugyanakkor az arányosság elvének betartása mellett megengedett.

      (1)  HL C 212., 2006.9.2.


title: C-208/13. sz. ügy: A Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Olaszország) által 2013. április 15-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato kontra Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti, Ministero dello Sviluppo Economico

text:
               20.7.2013

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 207/10

         A Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Olaszország) által 2013. április 15-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato kontra Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti, Ministero dello Sviluppo Economico
   (C-208/13. sz. ügy)
   2013/C 207/18
   Az eljárás nyelve: olasz

      A kérdést előterjesztő bíróság

   Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

      Az alapeljárás felei

      Felperes: Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato

      Alperesek: Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti, Ministero dello Sviluppo Economico

      Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

               1.

               Összeegyeztethetőek-e a verseny szabadságának és a vállalkozások szabad mozgásának, a letelepedés és a szolgáltatásnyújtás szabadságának védelmével (EUSZ 4. cikk (3) bekezdése, EUMSZ 101. cikk, EUMSZ 49., EUMSZ 56. és EUMSZ 96. cikk), és ha igen, mennyiben, az Unió tagállamai által elfogadott azon nemzeti jogi rendelkezések, amelyek a közúti fuvarozás ágazatában olyan minimális működési költségeket írnak elő, amelyek a szolgáltatás ellenértéke, tehát a szerződéses ár egyik elemének az állam általi rögzítésének minősül;

               2.

               igazolható-e, és ha igen, milyen feltételek mellett a hivatkozott elvek korlátozása a közúti közlekedés biztonságához fűződő közérdek védelmének szükségességével, és e funkcionális megközelítéssel összeegyeztethető-e a minimális működési költségek rögzítése, amint azt a többször módosított és kiegészített 112/2008. sz. törvényrendelet 83a. cikkében foglalt szabályozás előírja;

               3.

               a minimális működési költségek meghatározása, az említett megközelítés szerint, az érdekelt gazdasági szereplők egyes ágazatai által kötött önkéntes megállapodásokra, másodlagosan pedig az olyan szervezetekre utalható-e, amelyek összetételét az ágazati magánszereplőket képviselő személyek erős jelenléte jellemez, jogalkotói szinten előre meghatározott kritériumok hiányában?


title: C-154/07. sz. ügy: A Bundesverwaltungsgerichts (Németország) által 2007. március 20-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Firma 01051 Telekom GmbH kontra Németországi Szövetségi Köztársaság

text:
               23.6.2007

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 140/8

         A Bundesverwaltungsgerichts (Németország) által 2007. március 20-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Firma 01051 Telekom GmbH kontra Németországi Szövetségi Köztársaság
   (C-154/07. sz. ügy)
   (2007/C 140/14)
   Az eljárás nyelve: német
   A kérdést előterjesztő bíróság
   Bundesverwaltungsgericht
   Az alapeljárás felei

      Felperes: Firma 01051 Telekom GmbH

      Alperes: Bundesrepublik Deutschland

      Beavatkozó: Deutsche Telekom AG
   Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések
   Úgy kell-e értelmezni a távközlési szolgáltatások piacain belüli versenyről szóló, 1990. június 28-i 90/388/EGK bizottsági irányelvet (1) – versenyirányelv – és az egyetemes szolgáltatásnak és az együttműködési képességnek a nyílt hálózatellátás (ONP) elvei alkalmazása révén történő biztosítását szolgáló távközlési összekapcsolásról szóló, 1997. június 30-i 97/33/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvet (2) – összekapcsolási irányelv –, hogy a nemzeti szabályozó hatóság 2003-ban nem kötelezheti a nyilvános helyi hálózattal összekapcsolt hálózat üzemeltetőjét, hogy a helyi hálózat piaci erőfölénnyel rendelkező üzemeltetőjének hozzájárulást fizessen az előfizetői hurok átengedése miatt a helyi hálózat üzemeltetőjénél keletkező veszteség rendezésére?
   Az 1. kérdésre adott igenlő válasz esetén:
   Figyelembe kell-e venni az ilyen – nemzeti jogszabályi előírásban szereplő – kötelezettségnek a közösségi joggal való összeegyeztethetetlenségét a nemzeti bíróságnak a helyi hálózat üzemeltetőjének engedélyezésére vonatkozó eljárásban?

      (1)  HL L 192., 10. o.

      (2)  HL L 199., 32. o.


title: C-377/13. sz. ügy: A Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa — CAAD) (Portugália) által 2013. július 3-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — Ascendi Beiras Litoral e Alta, Auto Estradas das Beiras Litoral e Alta, S. A. kontra Autoridade Tributária e Aduaneira

text:
               21.9.2013

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 274/8

         A Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa — CAAD) (Portugália) által 2013. július 3-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — Ascendi Beiras Litoral e Alta, Auto Estradas das Beiras Litoral e Alta, S. A. kontra Autoridade Tributária e Aduaneira
   (C-377/13. sz. ügy)
   2013/C 274/13
   Az eljárás nyelve: portugál

      A kérdést előterjesztő bíróság

   Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa — CAAD)

      Az alapeljárás felei

      Felperes: Ascendi Beiras Litoral e Alta, Auto Estradas das Beiras Litoral e Alta, S. A.

      Alperes: Autoridade Tributária e Aduaneira

      Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

   Ellentétes-e az (1985. június 10-i 85/303/EGK tanácsi irányelvvel (1) módosított) 1969. július 17-i 69/335/EGK tanácsi irányelv (2) 4. cikke (1) bekezdésének c) pontjával és (2) bekezdésének a) pontjával, 7. cikkének (1) bekezdésével, valamint 10. cikkének a) pontjával az olyan nemzeti szabályozás mint a 2001. december 14-i 322-B/2001. sz. törvényerejű rendelet, amely megállapította, hogy a tőketársaságok javára korábban teljesített járulékos szolgáltatásokból eredő részvényesi követelések alaptőkévé átalakítása útján végrehajtott tőkeemeléseket akkor is bélyegilleték terheli, ha az említett járulékos szolgáltatások pénzbeliek, tekintettel arra, hogy 1984. július 1-jén a tagállami jogalkotás 2 %-os mértékű bélyegilletékkel terhelte az ilyen jellegű tőkeemeléseket, és ugyanezen a napon a pénzben történő tőkeemelések mentesek voltak ezen illeték alól?

      (1)  A tőkeemelést [helyesen: tőkefelhalmozást] terhelő közvetett adókról szóló 69/335/EGK irányelv módosításáról szóló, 1985. június 10-i 85/303/EGK tanácsi irányelv (HL L 156., 23. o.; magyar nyelvű különkiadás 9. fejezet, 1. kötet, 122. o.).

      (2)  A tőkeemelést [helyesen: tőkefelhalmozást] terhelő közvetett adókról szóló, 1969. július 17-i 69/335/EGK tanácsi irányelv (HL L 249., 25. o.; magyar nyelvű különkiadás 9. fejezet, 1. kötet, 11. o.).


title: T-271/15. P. sz. ügy: A Közszolgálati Törvényszék F-24/14. sz., Rajala kontra OHIM ügyben 2015. március 18-án hozott ítélete ellen Tuula Rajala által 2015. május 28-án benyújtott fellebbezés

text:
               10.8.2015

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 262/32

         A Közszolgálati Törvényszék F-24/14. sz., Rajala kontra OHIM ügyben 2015. március 18-án hozott ítélete ellen Tuula Rajala által 2015. május 28-án benyújtott fellebbezés
   (T-271/15. P. sz. ügy)
   (2015/C 262/43)
   Az eljárás nyelve: angol

      Felek

      Fellebbező: Tuula Rajala (El Campello, Spanyolország) (képviselő: H. Tettenborn ügyvéd)

      A másik fél az eljárásban: Belső Piaci Harmonizációs Hivatal (védjegyek és formatervezési minták)

      Kérelmek

   A fellebbező azt kéri, hogy a Törvényszék:

               —

               helyezze hatályon kívül a Közszolgálati Törvényszék F-24/14. sz. ügyben 2015. március 18-án hozott ítéletét;

               —

               semmisítse meg a fellebbezőről a 2011. október 1-jétől2012. december 31-ig terjedő időszakra vonatkozóan készített értékelő jelentést;

               —

               kötelezze az OHIM-ot arra, hogy az említett értékelő jelentés következtében a fellebbezőt ért vagyoni és nem vagyoni kár megtérítése címén fizessen a fellebbezőnek a Törvényszék által méltányosan megállapítandó – 500 eurónál nem alacsonyabb összegű – megfelelő kártérítést;

               —

               kötelezze az OHIM-ot a Közszolgálati Törvényszék és a Törvényszék előtti eljárás költségeinek viselésére.

      Jogalapok és fontosabb érvek

   Fellebbezése alátámasztása érdekében a fellebbező négy jogalapra hivatkozik.

               1.

               Az első jogalap azon alapul, hogy a Közszolgálati Törvényszék jelentős tényeket ferdített el, és elferdített tényekre alapította az ítéletet. A fellebbező a következő elferdítésekre hivatkozik:

                           —

                           azzal a ténnyel kapcsolatos elferdítés, hogy a fellebbező egészségügyi problémái érintették a határidők betartását;

                           —

                           azzal a ténnyel kapcsolatos elferdítés, hogy a határidő betartását negatívan érintette az, hogy az értékelési időszak egy része alatt a fellebbező volt az egyetlen, finn nyelven dolgozó elbíráló, az értékelési időszak többi része alatt pedig ő volt a csupán két finn elbíráló egyike;

                           —

                           azzal a ténnyel kapcsolatos elferdítés, hogy a fellebbező rendkívül nagyszámú, különösen nehéz és időigényes ügyet bírált el;

                           —

                           az IP Translator ítélet végrehajtásának a fellebbező mennyiségi teljesítményére és határozatainak határidőben történő meghozatalára gyakorolt negatív hatásával kapcsolatos tények elferdítése;

                           —

                           más elbírálókkal összehasonlítva a határidők fellebbező általi betartására vonatkozó adatokkal kapcsolatos tényeknek az elferdítése.

               2.

               A második jogalap azon alapul, hogy a Közszolgálati Törvényszék tévesen alkalmazta a jogot, amikor megállapította, hogy nem állapítható meg a teljesítmény értékelése során elkövetett nyilvánvaló hiba abból eredően, hogy az értékelt hét kompetencia közül öt vonatkozásában úgy ítélték meg, azok legalábbis megfelelnek a betöltött álláshelyhez megkövetelt szintnek.

               3.

               A harmadik jogalap azon alapul, hogy a Közszolgálati Törvényszék tévesen alkalmazta a jogot, amikor elutasította azt az állítást, hogy az OHIM megsértette a bizalmi viszonyból eredő kötelezettségét.

               4.

               A negyedik jogalap azon alapul, hogy a Közszolgálati Törvényszék tévesen alkalmazta a jogot, amikor elutasította azt az állítást, hogy az OHIM megsértette a fellebbező jogos bizalmát.


title: T-460/08. sz. ügy: 2008. október 10-én benyújtott kereset – Bizottság kontra Acentro Turismo

text:
               6.12.2008

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 313/53

         2008. október 10-én benyújtott kereset – Bizottság kontra Acentro Turismo
   (T-460/08. sz. ügy)
   (2008/C 313/94)
   Az eljárás nyelve: olasz
   Felek

      Felperes: az Európai Közösségek Bizottsága (képviselők: A. Aresu meghatalmazott, A. Caeiros meghatalmazott)

      Alperes: Acentro Turismo SpA (Milánó, Olaszország)
   Kereseti kérelmek
   A Bizottság azt kéri, hogy az Elsőfokú Bíróság:

               —

               kötelezze az Acentro Turismo S.p.A-t 13 497,46 euró tőke megfizetésére;

               —

               kötelezze az említett társaságot 2 278,55 euró késedelmi kamat címén történő megfizetésére, amely jelen keresetlevél benyújtásának időpontjában esedékes, valamint azon késedelmi kamatok megfizetésére, amelyek jelen keresetlevél benyújtását követően, a tőke tényleges kifizetéséig válnak esedékessé, és amelyeket utólag, az olasz jog által megállapított kamatmérték alapján kell számszerűsíteni;

               —

               kötelezze az említett társaságot a fenti, jelen keresetlevél benyújtásakor esedékes késedelmi kamatokra fizetendő késedelmi kamatok megfizetésére, amelyeket utólag, az előbbi kamatok megfizetésének időpontjában az olasz jog által megállapított kamatmérték alapján kell számszerűsíteni;

               —

               kötelezze az említett társaságot az eljárási költségek viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek
   Jelen keresetével az Európai Közösségek Bizottsága mint az Európai Atomenergia-közösség (Euratom) képviselője azt kéri, hogy az Elsőfokú Bíróság kötelezze az olasz Acentro Turismo S.p.A-t 13 497,46 euró késedelmi kamattal növelt összegének megfizetésére az 1990-ben az említett társaságnak az Ispra helyiségeiben ellátandó utazási irodai feladatokat odaítélő 349-90-04 TL ISP I. sz. szolgáltatási szerződésben rögzített végrehajtási szabályok alapján.
   A Bizottság e tekintetben azt állítja, hogy az Acentro társaság nem egyenlített ki két, a Bizottság által a vitatott szerződés 8. cikke alapján kiállított számlát, és e követelés fennállása kellően bizonyított, tekintettel e szerződés tartalmára, így a szóban forgó követelés nem vitatott, határozott összegű és esedékes.


title: C-361/12. sz. ügy: A Tribunale di Napoli (Olaszország) által 2012. július 31-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — Carratù kontra Poste Italiane SpA

text:
               29.9.2012

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 295/23

         A Tribunale di Napoli (Olaszország) által 2012. július 31-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — Carratù kontra Poste Italiane SpA
   (C-361/12. sz. ügy)
   2012/C 295/42
   Az eljárás nyelve: olasz

      A kérdést előterjesztő bíróság

   Tribunale di Napoli

      Az alapeljárás felei

      Felperes: Carmela Carratù

      Alperes: Poste Italiane SpA

      Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

               1.

               Ellentétes-e az egyenértékűség elvével a belső jog olyan rendelkezése, amely az 1999/70/EK irányelv (1) alkalmazása kapcsán a határozott időre vonatkozó semmis kikötést tartalmazó munkaszerződés teljesítésének jogellenes felfüggesztése esetére eltérő és jelentősen alacsonyabb gazdasági következményeket ír elő, mint a határozott időre vonatkozó semmis kikötést tartalmazó polgári jogi szerződés teljesítésének jogellenes felfüggesztése esetére;

               2.

               Összeegyeztethető-e az európai jogrenddel az, hogy ennek alkalmazási körében, egy szankció érvényesülése a visszaélést tanúsító munkáltatónak kedvez a visszaélést elszenvedő munkavállaló kárára oly módon, hogy az eljárás időtartama közvetlenül károsítja a munkavállalót a munkáltató javára, és hogy a helyreállítás hatékonysága az eljárás időtartamának növekedésével arányosan csökken, míg csaknem megszűnik;

               3.

               Az európai jogrendnek a Nizzai Charta 51. cikke szerinti alkalmazási körében összeegyeztethető-e a Charta 47. cikkével és az EJEE 6. cikkével az, hogy az eljárás időtartama közvetlenül károsítja a munkavállalót a munkáltató javára, és hogy a helyreállítás hatékonysága az eljárás időtartamának növekedésével arányosan csökken, míg csaknem megszűnik;

               4.

               Tekintettel a 2000/78/EK irányelv (2) 3. cikke (1) bekezdésének c) pontjában és a 2006/54/EK irányelv (3) 14. cikke (1) bekezdésének c) pontjában foglalt magyarázatokra, beleértendőek-e az 1999/70/EK irányelv 4. szakasza szerinti foglalkoztatási feltételek fogalmába a munkaviszony jogellenes megszüntetésének következményei;

               5.

               Az előző kérdésre adandó igenlő válasz esetén, igazolható-e a 4. szakasz alapján a belső jogrendben a határozatlan idejű munkaviszony, illetve a határozott idejű munkaviszony jogellenes megszüntetésére rendszerint előírt jogkövetkezmények közötti eltérés;

               6.

               Úgy kell-e értelmezni — a Lisszaboni Szerződés által átvett, Rómában, 1950. november 4-én aláírt, az emberi jogok és alapvető szabadságok védelméről szóló európai egyezmény 6. cikkével, és a Nizzában, 2000. december 7-én kihirdetett Európai Unió Alapjogi Chartája 46., 47. cikkével és 52. cikkének (3) bekezdésével összefüggésben értelmezett — hatályos közösségi jognak a jogbiztonságra, a jogos bizalom védelmére, az eljárási fegyveregyenlőségre, a hatékony bírói jogvédelemre, a független bírósághoz való jogra és nagyobb általánosságban a méltányos eljáráshoz való jogra vonatkozó, az Európai Unióról szóló szerződés 6. cikkének (2) bekezdése (amint azt a Lisszaboni Szerződés 1.8. cikke módosította, és amelyre az Unióról szóló szerződés 46. cikke utal) által biztosított általános elveit, hogy azokkal ellentétes egy olyan jogszabályi rendelkezésnek az olasz állam által jelentős idő (9 év) elteltével történő elfogadása, mint a 183/10. sz. törvény 32. cikkének (7) bekezdése, amely úgy változtatja meg a folyamatban lévő eljárások következményeit, hogy közvetlenül károsítja a munkavállalót a munkáltató javára, és hogy a helyreállítás hatékonysága az eljárás időtartamának növekedésével arányosan csökken, míg csaknem megszűnik;

               7.

               Amennyiben a Bíróságnak nem azt kellene elismernie, hogy a hivatkozott elvek az Európai Unió jogrendjének alapvető elveinek értékével bírnak, azok általános és horizontális alkalmazása tekintetében, hanem csak azt, hogy egy olyan rendelkezés, mint a 183/10. sz. törvény 32. cikke (5)-(7) bekezdése kizárólag az 1999/70/EK irányelv és a Nizzai Charta szerinti kötelezettségekkel ellentétes, állami szervezetnek tekintendő-e az uniós jog és különösen az 1999/70/EK irányelv 4. szakasza, továbbá a Nizzai Charta közvetlen, felfelé történő vertikális alkalmazása szempontjából az olyan társaság, mint az alperes.

      (1)  HL L 175., 43. o.; magyar nyelvű különkiadás 5. fejezet 3. kötet 368. o.

      (2)  HL L 303., 16. o.; magyar nyelvű különkiadás 5. fejezet 4. kötet 79. o.

      (3)  HL L 204., 23. o.


title: C-203/08. sz. ügy: A Raad van State (Hollandia) által 2008. május 16-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – A Betfair cégnév alatt eljáró The Sporting Exchange Ltd kontra Minister van Justitie, Stichting de Nationale Sporttotalisator, Scientific Games Racing B.V.

text:
               2.8.2008

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 197/11

         A Raad van State (Hollandia) által 2008. május 16-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – A Betfair cégnév alatt eljáró The Sporting Exchange Ltd kontra Minister van Justitie, Stichting de Nationale Sporttotalisator, Scientific Games Racing B.V.
   (C-203/08. sz. ügy)
   (2008/C 197/17)
   Az eljárás nyelve: holland
   A kérdést előterjesztő bíróság
   Raad van State (Hollandia)
   Az alapeljárás felei

      Fellebbező: a Betfair cégnév alatt eljáró The Sporting Exchange Ltd

      Többi fél: Minister van Justitie, Stichting de Nationale Sporttotalisator, Scientific Games Racing B.V.
   Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

               1)

               Úgy kell-e értelmezni az EK 49. cikket, hogy e rendelkezés alkalmazása ahhoz vezet, hogy valamely tagállam illetékes hatósága a szerencsejátékkal összefüggő szolgáltatások kínálása terén az e tagállamban érvényülő zárt engedélyezési rendszer alapján nem tilthatja meg, hogy az olyan szolgáltató, amely más tagállamban már rendelkezik e szolgáltatások interneten keresztül történő nyújtására szóló engedéllyel, e szolgáltatásokat az interneten keresztül az előbbi tagállamban is kínálja?

               2)

               Átvihető-e az EK 49. cikknek, és különösen az egyenlőség elvének és az abból következő átláthatósági követelménynek a Bíróság által koncessziókra vonatkozó ügyekben kifejtett értelmezése olyan eljárásra, amely törvénnyel szabályozott egy-engedélyes-rendszerben szerencsejáték-szolgáltatások kínálására szóló engedély megadására irányul?

               3)

                           a)

                           Jogilag rögzített egy-engedélyes-rendszerben az engedélynek a jelenlegi engedélyes részére anélkül történő meghosszabbítása, hogy a lehetséges érdekeltek esélyt kapnának arra, hogy az engedélyért versengjenek, azon közérdeken alapuló kényszerítő indokok megvalósításának alkalmas és arányos eszközét jelentheti-e, amely okokat a Bíróság szerencsejátékok estén a szolgáltatások szabad mozgása korlátozásának igazolásként felsorolt? Ha igen, mely feltételekkel?

                           b)

                           Jelentőséggel bír-e a 3. kérdés a) pontjának megválaszolása szempontjából, hogy a második kérdésre igenlő vagy nemleges választ kell adni?


title: C-361/11. sz. ügy: A Bíróság (első tanács) 2013. január 17-i ítélete (a Rechtbank Haarlem (Hollandia) előzetes döntéshozatal iránti kérelme) — Hewlett-Packard Packard Europe BV kontra Inspecteur van de Belastingdienst/Douane West, kantoor Hoofddorp (Közös Vámtarifa — Kombinált Nómenklatúra — Tarifális besorolás — Lézernyomtató és szkennermodul összekapcsolásával előállított, másoló funkcióval rendelkező többfunkciós nyomtatók — 84433191 vámtarifaalszám — A 1031/2008/EK rendelet érvényessége)

text:
               2.3.2013

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 63/5

         A Bíróság (első tanács) 2013. január 17-i ítélete (a Rechtbank Haarlem (Hollandia) előzetes döntéshozatal iránti kérelme) — Hewlett-Packard Packard Europe BV kontra Inspecteur van de Belastingdienst/Douane West, kantoor Hoofddorp
   (C-361/11. sz. ügy) (1)

   (Közös Vámtarifa - Kombinált Nómenklatúra - Tarifális besorolás - Lézernyomtató és szkennermodul összekapcsolásával előállított, másoló funkcióval rendelkező többfunkciós nyomtatók - 8443 31 91 vámtarifaalszám - A 1031/2008/EK rendelet érvényessége)
   2013/C 63/06
   Az eljárás nyelve: holland

      A kérdést előterjesztő bíróság

   Rechtbank Haarlem

      Az alapeljárás felei

      Felperes: Hewlett-Packard Packard Europe BV

      Alperes: Inspecteur van de Belastingdienst/Douane West, kantoor Hoofddorp

      Tárgy

   Előzetes döntéshozatal iránti kérelem — Rechtbank Haarlem — Közös Vámtarifa — A három modulból (nyomtató, szkenner, fénymásoló) álló többfunkciós nyomtatók tarifális besorolása — 2007. január 1-jét megelőzően a Bíróság C-362/07. és C-363/07. sz., Kip Europe egyesített ügyekben 2008. december 11-én hozott ítélete (EBHT 2008., I-9489. o.) alkalmazásával a kombinált nómenklatúra 8471 60 20 vámtarifaalszáma alá történő besorolás, amely alapján azok vámmentesek lehettek — A vám- és a statisztikai nómenklatúráról, valamint a Közös Vámtarifáról szóló 2658/87/EGK tanácsi rendelet I. mellékletének módosításáról szóló, 2008. szeptember 19-i 1031/2008/EK bizottsági rendelet (HL L 291., 1. o.) érvényessége.

      Rendelkező rész

   Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések vizsgálata során nem merült fel olyan tényező, amely befolyásolja a vám- és a statisztikai nómenklatúráról, valamint a Közös Vámtarifáról szóló, 1987. július 23-i 2658/87/EGK tanácsi rendelet I. mellékletének módosításáról szóló, 2008. szeptember 19-i 1031/2008/EK bizottsági rendelet érvényességét, annyiban, amennyiben az a 2000. január 31-i 254/2000/EK tanácsi rendelettel módosított 2658/87 rendelet I. mellékletében található Kombinált Nómenklatúra 8443 31 91 vámtarifaalszáma alá sorolja az alapügy tárgyát képezőhöz hasonló, lézernyomtató és szkennermodul összekapcsolásával előállított, másoló funkcióval rendelkező, 2009. áprilisban szabad forgalomba helyezett többfunkciós nyomtatókat.

      (1)  HL C 282., 2011.9.24.


title: C-88/13. sz. ügy: Cour de cassation (Belgium) által 2013. február 22-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — Philippe Gruslin kontra Citibank Belgium SA

text:
               25.5.2013

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 147/10

         Cour de cassation (Belgium) által 2013. február 22-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — Philippe Gruslin kontra Citibank Belgium SA
   (C-88/13. sz. ügy)
   2013/C 147/17
   Az eljárás nyelve: francia

      A kérdést előterjesztő bíróság

   Cour de cassation

      Az alapeljárás felei

      Felülvizsgálati kérelmet előterjesztő fél: Philippe Gruslin

      Ellenérdekű fél a felülvizsgálati eljárásban: Citibank Belgium SA

      Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

   Úgy kell-e értelmezni az átruházható értékpapírokkal foglalkozó kollektív befektetési vállalkozásokra (ÁÉKBV) vonatkozó törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezések összehangolásáról szóló, 1985. december 20-i 85/611/EGK tanácsi irányelv (1) 45. cikkét, hogy a „befektetők részére történő kifizetések” fordulat a névre szóló befektetési jegyek befektetők részére történő kiadására is vonatkozik?

      (1)  HL L 375., 3. o.; magyar nyelvű különkiadás 6. fejezet, 1. kötet, 139. o.


title: C-43/14. sz. ügy: A Nejvyšší správní soud (Cseh Köztársaság) által 2014. január 27-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – ŠKO ENERGO, s.r. o. kontra Odvolací finanční ředitelství

text:
               12.5.2014

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 142/9

         A Nejvyšší správní soud (Cseh Köztársaság) által 2014. január 27-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – ŠKO ENERGO, s.r. o. kontra Odvolací finanční ředitelství
   (C-43/14. sz. ügy)
   2014/C 142/11
   Az eljárás nyelve: cseh

      A kérdést előterjesztő bíróság

   Nejvyšší správní soud

      Az alapeljárás felei

      Felperes: ŠKO ENERGO, s.r. o.

      Alperes: Odvolací finanční ředitelství

      Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

   Úgy kell-e értelmezni az üvegházhatást okozó gázok kibocsátási egységei Közösségen belüli kereskedelmi rendszerének létrehozásáról és a 96/61/EK tanácsi irányelv módosításáról szóló, 2003. október 13-i 2003/87/EK európai parlamenti és tanácsi (1) irányelv 10. cikkét, hogy azzal ellentétes az olyan nemzeti jogi rendelkezések alkalmazása, amelyek a kibocsátási egységek térítésmentes kiosztását a releváns időszakban ajándékozási illetéknek vetik alá?

      (1)  HL L 275., 32. o.; magyar nyelvű különkiadás 15. fejezet, 7. kötet, 631. o.


title: C-328/05. P. sz. ügy: A Bíróság (negyedik tanács) 2007. május 10-i ítélete – SGL Carbon AG kontra Európai Közösségek Bizottsága (Fellebbezés – Verseny – Kartell – Bírságkiszabási iránymutatás – Engedékenységi közlemény – A ne bis in idem elve)

text:
               23.6.2007

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 140/4

         A Bíróság (negyedik tanács) 2007. május 10-i ítélete – SGL Carbon AG kontra Európai Közösségek Bizottsága
   (C-328/05. P. sz. ügy) (1)

   (Fellebbezés - Verseny - Kartell - Bírságkiszabási iránymutatás - Engedékenységi közlemény - A ne bis in idem elve)
   (2007/C 140/06)
   Az eljárás nyelve: német
   Felek

      Fellebbező: SGL Carbon AG (képviselők: M. Klusmann és F. Wiemer Rechtsanwälte)

      A másik fél az eljárásban: az Európai Közösségek Bizottsága (képviselők: F. Castillo de la Torre, M. Schneider, W. Mölls és H. Gading meghatalmazottak)
   Tárgy
   Az Elsőfokú Bíróság (második tanács) T-71/03., T-74/03., T-87/03. és T-91/03. sz., SGL Carbon kontra Bizottság egyesített ügyben 2005. június 15-én hozott ítélete ellen benyújtott fellebbezés, amely ítéletben az Elsőfokú Bíróság az EK-Szerződés 81. cikkének alkalmazására vonatkozó eljárásban 2002. december 17-én hozott C(2002) 5083 végleges bizottsági határozat részleges megsemmisítését mondta ki – A speciális grafitok piacát érintő megállapodás
   Rendelkező rész

               1)

               A Bíróság a fellebbezést elutasítja.

               2)

               Az SGL Carbon AG-t kötelezi a költségek viselésére.

      (1)  HL C 281., 2005.11.12.


title: T-333/15. sz. ügy: A Törvényszék 2017. június 28-i ítélete – Josel kontra EUIPO – Nationale-Nederlanden Nederland (NN) („Európai uniós védjegy — Felszólalási eljárás — Az Európai Uniót megjelölő nemzetközi védjegy — Az NN szóvédjegy — A korábbi NN nemzeti szóvédjegy — Viszonylagos kizáró ok — A korábbi védjegy tényleges használatának hiánya — A 207/2009/EK rendelet 15. cikke (1) bekezdése második franciabekezdésének a) pontja és 42. cikkének (2) bekezdése — A megkülönbözető képességet érintő elemekben eltérő forma”)

text:
               21.8.2017

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 277/35

         A Törvényszék 2017. június 28-i ítélete – Josel kontra EUIPO – Nationale-Nederlanden Nederland (NN)
   (T-333/15. sz. ügy) (1)

   ((„Európai uniós védjegy - Felszólalási eljárás - Az Európai Uniót megjelölő nemzetközi védjegy - Az NN szóvédjegy - A korábbi NN nemzeti szóvédjegy - Viszonylagos kizáró ok - A korábbi védjegy tényleges használatának hiánya - A 207/2009/EK rendelet 15. cikke (1) bekezdése második franciabekezdésének a) pontja és 42. cikkének (2) bekezdése - A megkülönbözető képességet érintő elemekben eltérő forma”))
   (2017/C 277/51)
   Az eljárás nyelve: angol

      Felek

      Felperes: Josel, SL (Barcelona, Spanyolország) (képviselők: kezdetben J. L. Rivas Zurdo, később J. Güell Serra ügyvédek)

      Alperes: Az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala (EUIPO) (képviselő: D. Gája meghatalmazott)

      A másik fél az EUIPO fellebbezési tanácsa előtti eljárásban, beavatkozó fél a Törvényszék előtti eljárásban: Nationale-Nederlanden Nederland BV ('s-Gravenhage, Hollandia) (képviselők: kezdetben E. Morée és A. Janssen, később A. Janssen, R. Sjoerdsma és C. Jehoram ügyvédek)

      Az ügy tárgya

   Az EUIPO negyedik fellebbezési tanácsának a Josel és a Nationale-Nederlanden Nederland közötti felszólalási eljárással kapcsolatban 2015. április 14-én hozott határozata (R 1531/2014-4. sz. ügy) ellen benyújtott kereset.

      Az ítélet rendelkező része

               1)

               A Törvényszék a keresetet elutasítja.

               2)

               A Josel, SL-t kötelezi a költségek viselésére.

      (1)  HL C 262., 2015.8.10.