title: T-662/19. sz. ügy: 2019. szeptember 27-én benyújtott kereset – BP International kontra Bizottság

text:
               16.12.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 423/59

      2019. szeptember 27-én benyújtott kereset – BP International kontra Bizottság
      (T-662/19. sz. ügy)
      (2019/C 423/76)
      Az eljárás nyelve: angol

         Felek

         Felperes: BP International Ltd (Middlesex, Egyesült Királyság) (képviselő: M. Anderson solicitor)

         Alperes: Európai Bizottság

         Kérelmek

      A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:

                  —

                  a felperest érintő részében teljes egészében semmisítse meg az EKT csoportfinanszírozási mentességgel kapcsolatban az Egyesült Királyság által végrehajtott SA.44896 állami támogatásról szóló, 2019. április 2-i alperesi határozatot;

                  —

                  amennyiben nem semmisíti meg teljes egészében a megtámadott határozatot, állapítsa meg, hogy a visszatéríttetendő támogatás összegének meghatározásakor figyelembe kell venni azon veszteséglevonásokat, kedvezményeket, illetve mentességeket, amelyeket a kérelmező igénybe vehetett akkor, amikor a csoportfinanszírozási mentességet kérelmezte, vagy amelyeket a kérelmező akkor vehetett volna igénybe, ha nem kérelmezte volna a csoportfinanszírozási mentességet, éspedig mindkét esetben akkor is, ha az e veszteséglevonások, kedvezmények, illetve mentességek igénybevételéhez való jog az Egyesült Királyság joga értelmében már elévült, és függetlenül attól, hogy azok automatikusan járnak-e, vagy sem;

                  —

                  az alperest kötelezze a költségek viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek

      Keresete alátámasztása érdekében a felperes kilenc jogalapra hivatkozik.

                  1.

                  Az első jogalap azon alapul, hogy az alperes nem bizonyította, hogy a csoportfinanszírozási mentesség előnynek minősül.

                              —

                              A felperes azzal érvel, hogy az alperes nem bizonyította, hogy fennáll az előny minden olyan esetben, amikor a csoportfinanszírozási mentességet kérelmezték. Továbbá a felperes azzal érvel, hogy amikor a csoportfinanszírozási mentességet kérelmezte, nem vette figyelembe azt, hogy adófizetési kötelezettsége alacsonyabb lehetett volna-e, ha elvégezte volna a (nemzetközi és egyéb rendelkezésekről szóló) 2010. évi adótörvény 9A. része 5. fejezetének 371EB. szakasza szerinti, a jelentős személyi funkciók kritériumán alapuló elemzést.

                  2.

                  A második jogalap azon alapul, hogy nem történt állami vagy állami források révén történő beavatkozás.

                              —

                              A felperes azzal érvel, hogy az alperes nem bizonyította, hogy a csoportfinanszírozási mentesség kérelmezése ténylegesen az egyesült királysági társaságiadó-fizetési kötelezettség csökkenését eredményezte.

                  3.

                  A harmadik jogalap azon alapul, hogy a csoportfinanszírozási mentesség nem részesít előnyben bizonyos vállalkozásokat vagy bizonyos áruk termelését.

                              —

                              A felperes azzal érvel, hogy az alperes hibát követett el, mivel i. a referenciarendszert túlságosan szűken úgy határozta meg, hogy azt a (nemzetközi és egyéb rendelkezésekről szóló) 2010. évi adótörvény 9A. részében foglalt szabályok alkotják, nem pedig az Egyesült Királyság tágabb társaságiadó-rendszere; ii. nem értelmezte úgy, hogy a (nemzetközi és egyéb rendelkezésekről szóló) 2010. évi adótörvény 9A. részének 9. fejezete nem jelent ugyanezen rész 5. fejezetétől való eltérést; és iii. nem ismerte el, hogy még ha az említett 9. fejezet az 5. fejezettől való eltérést is jelent, azt igazolja az említett 9A. rész jellege, illetve általános rendszere.

                  4.

                  A negyedik jogalap azon alapul, hogy a csoportfinanszírozási mentesség nem érinti a tagállamok közötti kereskedelmet.

                              —

                              A felperes azzal érvel, hogy az alperes tévesen állapította meg, hogy a csoportfinanszírozási mentesség alkalmas arra, hogy befolyásolja a multinacionális csoportok azzal kapcsolatos döntéseit, hogy az Európai Unióban hol helyezzék el a csoport pénzügyi funkcióit és székhelyét.

                  5.

                  Az ötödik jogalap azon alapul, hogy a csoportfinanszírozási mentesség nem torzítja a versenyt, és nem is fenyeget azzal.

                              —

                              A felperes azzal érvel, hogy az alperes nem bizonyította, hogy a csoportfinanszírozási mentesség kérelmezése ténylegesen az egyesült királysági társaságiadó-fizetési kötelezettség csökkenését eredményezte.

                  6.

                  A hatodik jogalap azon alapul, hogy az állítólagos támogatás visszatéríttetése ellentétes lenne az európai uniós jog általános elveivel.

                              —

                              A felperes azzal érvel, hogy a jelentős személyi funkciók kritériumát jogbizonytalanság jellemzi, továbbá hogy az Egyesült Királyság mérlegelési mozgástérrel rendelkezett e jogbizonytalanság megszüntetését illetően, és hogy az alperes megsértette azon kötelezettségét, hogy valamennyi releváns tényezőt átfogóan elemezze. A támogatás visszatéríttetésének elrendelésével az alperes megsértette az (EU) 2015/1589 tanácsi rendelet (1) 16. cikkének (1) bekezdését, amely tiltja a támogatás visszatéríttetését abban az esetben, ha a visszatéríttetés sértené az európai uniós jog valamely általános elvét.

                  7.

                  A hetedik jogalap azon alapul, hogy a szelektív előnyt kiküszöbölné és a visszatéríttetés nem lenne szükséges abban az esetben, ha az Egyesült Királyság a csoportfinanszírozási mentességet visszamenőlegesen kiterjesztené az upstream hitelezésre és a harmadik feleknek történő hitelezésre.

                              —

                              A felperes azzal érvel, hogy az alperes nem ismerte el, hogy az ilyen kiterjesztés bármilyen szelektív előnyt kiküszöbölne (feltéve, hogy ilyen előny fennáll), és ebben az esetben nem lenne szó az európai uniós jog értelmében visszatéríttetendő jogellenes állami támogatásról.

                  8.

                  A nyolcadik jogalap azon alapul, hogy a visszatéríttetendő támogatás összegének meghatározásakor figyelembe kell venni azon veszteséglevonásokat, kedvezményeket, illetve mentességeket, amelyeket a kérelmező igénybe vehetett (kérelemre, választással vagy automatikusan) akkor, amikor a csoportfinanszírozási mentességet kérelmezte, vagy amelyeket a kérelmező akkor vehetett volna igénybe, ha nem kérelmezte volna a csoportfinanszírozási mentességet, éspedig akkor is, ha az e veszteséglevonások, kedvezmények, illetve mentességek igénybevételéhez való jog az Egyesült Királyság joga értelmében már elévült.

                              —

                              A felperes azzal érvel, hogy a megtámadott határozat (203) preambulumbekezdésének ez a helyes értelmezése, azonban amennyiben azt mégsem így kellene értelmezni, e határozat hibás, mivel e veszteséglevonások, kedvezmények, illetve mentességek figyelmen kívül hagyása a támogatás összegének túlértékeléséhez vezetne, ami a belső piacon a verseny torzítását eredményezné.

                  9.

                  A kilencedik jogalap azon alapul, hogy az alperes nem fejtette ki a minősített forrásokkal kapcsolatos mentességgel és a kamatmegfelelési adómentességgel kapcsolatos indokait, és nem elemezte átfogóan valamennyi releváns tényezőt.

                              —

                              A felperes azzal érvel, hogy az alperes nem tett különbséget a (nemzetközi és egyéb rendelkezésekről szóló) 2010. évi adótörvény 9A. részének 9. fejezetében foglalt három elkülönülő mentesség között, amelyek egymástól függetlenül alkalmazandók, és nem értelmezte úgy, hogy a minősített forrásokkal kapcsolatos mentesség és a kamatmegfelelési adómentesség nem jelent referenciát a jelentős személyi funkciók kritériumához. Továbbá a kamatmegfelelési adómentességnek az említett 9. fejezetben való léte azt bizonyítja, hogy az alperes tévesen túlságosan szűken határozta meg a referenciarendszert úgy, hogy azt a (nemzetközi és egyéb rendelkezésekről szóló) 2010. évi adótörvény 9A. részében foglalt szabályok alkotják, nem pedig az Egyesült Királyság tágabb társaságiadó-rendszere.

         (1)  Az Európai Unió működéséről szóló szerződés 108. cikkének alkalmazására vonatkozó részletes szabályok megállapításáról szóló, 2015. július 13-i (EU) 2015/1589 tanácsi rendelet (HL 2015. L 248., 9. o.).


title: T-372/18. sz. ügy: A Törvényszék 2019. október 10-i ítélete – Colombani kontra EKSZ („Közszolgálat – Tisztviselők – Előléptetés – 2017. évi előléptetési időszak – A felperesnek az AD 14 besorolási fokozatba való előléptetését mellőző határozat – A személyzeti szabályzat 43. cikke és 45. cikkének (1) bekezdése – Az érdemek összehasonlító vizsgálata – Az értékelő jelentéseknek az előmenetelre tekintettel való figyelembevétele – Kizárólag szöveges értékelések – Az értékelő jelentéseknek az előmenetelre tekintettel való figyelembevételét lehetővé tévő módszer hiánya”)

text:
               16.12.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 423/38

      A Törvényszék 2019. október 10-i ítélete – Colombani kontra EKSZ
      (T-372/18. sz. ügy) (1)

      („Közszolgálat - Tisztviselők - Előléptetés - 2017. évi előléptetési időszak - A felperesnek az AD 14 besorolási fokozatba való előléptetését mellőző határozat - A személyzeti szabályzat 43. cikke és 45. cikkének (1) bekezdése - Az érdemek összehasonlító vizsgálata - Az értékelő jelentéseknek az előmenetelre tekintettel való figyelembevétele - Kizárólag szöveges értékelések - Az értékelő jelentéseknek az előmenetelre tekintettel való figyelembevételét lehetővé tévő módszer hiánya”)
      (2019/C 423/46)
      Az eljárás nyelve: francia

         Felek

         Felperes: Jean-Marc Colombani (Brüsszel, Belgium) (képviselők: N. de Montigny ügyvéd)

         Alperes: Európai Külügyi Szolgálat (képviselők: S. Marquardt és R. Spac meghatalmazottak, segítőik: M. Troncoso Ferrer, F.-M. Hislaire és S. Moya Izquierdo ügyvédek)

         Az ügy tárgya

      Az EKSZ 2017. november 9-i ADMIN(2017) 21 sz., a felperest a 2017. évi előléptetési időszakban AD 14 besorolási fokozatba elő nem léptető határozat megsemmisítése iránt az EUMSZ 270. cikk alapján benyújtott kérelem.

         Az ítélet rendelkező része

                  1)

                     A Törvényszék az EKSZ 2017. november 9-i ADMIN(2017) 21 sz., a Jean-Marc Colombanit a 2017. évi előléptetési időszakban AD 14 besorolási fokozatba elő nem léptető határozatot megsemmisíti.

                  2)

                     A Törvényszék az EKSZ-t kötelezi a költségek viselésére.

         (1)  HL C 319., 2018.9.10.


title: T-680/19. sz. ügy: 2019. szeptember 30-án benyújtott kereset – Irish Wind Farmers’ Association és társai kontra Bizottság

text:
               16.12.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 423/62

      2019. szeptember 30-án benyújtott kereset – Irish Wind Farmers’ Association és társai kontra Bizottság
      (T-680/19. sz. ügy)
      (2019/C 423/77)
      Az eljárás nyelve: angol

         Felek

         Felperesek: Irish Wind Farmers’ Association Clg (Kilkenny, Írország), Carrons Windfarm Ltd (Shanagolden, Írország), Foyle Windfarm Ltd (Dublin, Írország), Greenoge Windfarm Ltd (Bunclody, Írország) (képviselők: M. Segura Catalán és M. Clayton ügyvédek)

         Alperes: Európai Bizottság

         Kérelmek

      A felperesek azt kérik, hogy a Törvényszék:

                  —

                  semmisítse meg az SA.44671 (2019/NN) – az Írország által a fosszilis tüzelőanyagok ágazatában csökkentett iparűzésiadó-mérték formájában nyújtott állítólagos jogellenes állami támogatás ügyben 2019. július 9-én hozott C(2019) 5257 final bizottsági határozatot;

                  —

                  kötelezze a Bizottságot a költségek viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek

      Keresetük alátámasztása érdekében a felperesek egyetlen jogalapra hivatkoznak, azaz arra, hogy a Bizottság nem indította meg az EUMSZ 108. cikk (2) bekezdése és az eljárási rendelet (1) 4. cikke (4) bekezdése szerinti hivatalos vizsgálati eljárást annak ellenére, hogy az állami támogatás fennállásával kapcsolatban kétségek álltak fenn, ezáltal pedig megfosztotta a felpereseket eljárási jogaiktól.

         (1)  Az Európai Unió működéséről szóló szerződés 108. cikkének alkalmazására vonatkozó részletes szabályok megállapításáról szóló, 2015. július 13-i (EU) 2015/1589 tanácsi rendelet (HL 2015. L 248., 9. o.).


title: T-404/18. sz. ügy: A Törvényszék 2019. szeptember 24-i ítélete – Zhadanov kontra EUIPO (PDF Expert) („Európai uniós védjegy – A PDF Expert európai uniós szóvédjegy bejelentése – Feltétlen kizáró ok – Használat révén megszerzett megkülönböztető képesség hiánya – Az (EU) 2017/1001 rendelet 7. cikkének (3) bekezdése”)

text:
               16.12.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 423/38

      A Törvényszék 2019. szeptember 24-i ítélete – Zhadanov kontra EUIPO (PDF Expert)
      (T-404/18. sz. ügy) (1)

      („Európai uniós védjegy - A PDF Expert európai uniós szóvédjegy bejelentése - Feltétlen kizáró ok - Használat révén megszerzett megkülönböztető képesség hiánya - Az (EU) 2017/1001 rendelet 7. cikkének (3) bekezdése”)
      (2019/C 423/47)
      Az eljárás nyelve: angol

         Felek

         Felperes: Igor Zhadanov (Odessza, Ukrajna) (képviselő: P. Olson ügyvéd)

         Alperes: az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala (EUIPO) (képviselők: S. Bonne és H. O’Neill meghatalmazottak)

         Az ügy tárgya

      Az EUIPO második fellebbezési tanácsának a PDF Expert szómegjelölés európai uniós védjegyként történő lajstromozása iránti kérelemmel kapcsolatban 2018. április 18-án hozott határozata (R 1813/2017-2. sz. ügy) ellen benyújtott kereset.

         Az ítélet rendelkező része

                  1)

                     A Törvényszék a keresetet elutasítja.

                  2)

                     A Törvényszék Igor Zhadanovot kötelezi a költségek viselésére.

         (1)  HL C 294., 2018.8.20.


title: T-689/19. sz. ügy: 2019. október 8-án benyújtott kereset – ZU kontra EKSZ

text:
               16.12.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 423/62

      2019. október 8-án benyújtott kereset – ZU kontra EKSZ
      (T-689/19. sz. ügy)
      (2019/C 423/78)
      Az eljárás nyelve: angol

         Felek

         Felperes: ZU (képviselő: C. Bernard-Glanz ügyvéd)

         Alperes: Európai Külügyi Szolgálat

         Kérelmek

      A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:

                  —

                  semmisítse meg a kinevezésre jogosult hatóság 2018. november 30-i határozatát, amelyben elutasította a felperes 2018. július 27-i, (i) kiküldetési költségek visszatérítése és (ii) segítségnyújtás iránti kérelmét;

                  —

                  kötelezze az alperest, hogy az elszenvedett nem vagyoni kár megtérítéseként fizessen meg 70 000 eurót, valamint annak törvényes kamatait az összeg teljes megfizetéséig;

                  —

                  az alperest kötelezze a költségek megfizetésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek

      Keresete alátámasztása érdekében a felperes két jogalapra hivatkozik.

                  1.

                  Az első, a kiküldetési költségek visszatérítése iránti kérelem elutasításával kapcsolatos jogalap a következőkön alapul: nyilvánvaló mérlegelési hiba, a megfelelő ügyintézés elvének megsértése, az arányosság elvének megsértése, a személyzeti szabályzat 71. cikkének és az ebből a cikkből eredő, a személyzeti szabályzat VII. mellékletében szereplő rendelkezések, valamint a kiküldetési útmutató (2008) megsértése, továbbá azon állítás, hogy a beszállókártyák benyújtására vonatkozó követelmény a kérelmező kiküldetési költségei visszatérítésének irreleváns előfeltétele.

                  2.

                  A második, a segítségnyújtás iránti kérelem elutasításával kapcsolatos jogalap a következőkön alapul: mérlegelési hiba, a személyzeti szabályzat 12a. cikkének és 24. cikkének megsértése, az Európai Unió Alapjogi Chartája 1. cikkének, 31. cikke (2) bekezdésének, 41. és 48. cikkének megsértése és hatáskörrel való visszaélés.


title: C-31/18. sz. ügy: A Bíróság (ötödik tanács) 2019. október 17-i ítélete (az Administrativen sad Sofia-grad [Bulgária] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – „Elektrorazpredelenie Yug” EAD kontra Komisia za energiyno i vodno regulirane (KEVR) (Előzetes döntéshozatal – 2009/72/EK irányelv – A villamos energia belső piaca – A 2. cikk 3 – 6. pontja – A villamosenergia-átviteli rendszer és a villamosenergiaelosztó-rendszer fogalma – Elhatárolási kritériumok – Feszültségi szint – A létesítmények feletti tulajdonjog – A 17. cikk (1) bekezdésének a) pontja – Független átvitelirendszer-üzemeltető – 24. és 26. cikk – Elosztórendszer-üzemeltető – A 32. cikk (1) bekezdése – Harmadik felek szabad hozzáférése – Középfeszültségű villamos energiához való hozzáférés – Az átviteli rendszer és az elosztórendszer közötti összekötő pontok – A tagállamok mérlegelési mozgástere)

text:
               16.12.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 423/5

      A Bíróság (ötödik tanács) 2019. október 17-i ítélete (az Administrativen sad Sofia-grad [Bulgária] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – „Elektrorazpredelenie Yug” EAD kontra Komisia za energiyno i vodno regulirane (KEVR)
      (C-31/18. sz. ügy) (1)

      (Előzetes döntéshozatal - 2009/72/EK irányelv - A villamos energia belső piaca - A 2. cikk 3 - 6. pontja - A villamosenergia-átviteli rendszer és a villamosenergiaelosztó-rendszer fogalma - Elhatárolási kritériumok - Feszültségi szint - A létesítmények feletti tulajdonjog - A 17. cikk (1) bekezdésének a) pontja - Független átvitelirendszer-üzemeltető - 24. és 26. cikk - Elosztórendszer-üzemeltető - A 32. cikk (1) bekezdése - Harmadik felek szabad hozzáférése - Középfeszültségű villamos energiához való hozzáférés - Az átviteli rendszer és az elosztórendszer közötti összekötő pontok - A tagállamok mérlegelési mozgástere)
      (2019/C 423/06)
      Az eljárás nyelve: bolgár

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Administrativen sad Sofia-grad

         Az alapeljárás felei

         Felperes:„Elektrorazpredelenie Yug” EAD

         Alperes: Komisia za energiyno i vodno regulirane (KEVR)

         Az eljárásban részt vesz:„BMF Port Burgas” EAD

         Rendelkező rész

                  1)

                  A villamos energia belső piacára vonatkozó közös szabályokról és a 2003/54/EK irányelv hatályon kívül helyezéséről szóló, 2009. július 13-i 2009/72/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv 2. cikkének 3. és 5. pontját úgy kell értelmezni, hogy:

                              —

                              azzal nem ellentétes az olyan nemzeti szabályozás, mint amelyről az alapügyben szó van, amely előírja, hogy a nagyfeszültségről középfeszültségre való áttérés lehetővé tétele érdekében a villamosenergia-feszültség átalakítása a villamosenergia-átviteli rendszerrel kapcsolatos tevékenység körébe tartozik,

                              —

                              ellenben azzal ellentétes az olyan szabályozás, amely a villamosenergia-átviteli rendszer és a villamosenergiaelosztó-rendszer fogalmának meghatározásakor nem kizárólag a feszültségi szintre vonatkozó kritériumot, hanem az átviteli, illetve elosztási tevékenységek gyakorlásához használt eszközök feletti tulajdonjog kritériumát is alapul veszi.
                              Ezen értelmezés azonban nem érinti egyrészt az említett irányelv 17. cikke (1) bekezdése a) pontjának alkalmazását, amely rendelkezés szerint a független átvitelirendszer-üzemeltetőnek e rendszer tulajdonosának kell lennie, másrészt pedig a tagállamok azon lehetőségét, hogy az elosztórendszer-üzemeltetővel szemben olyan kötelezettséget írjanak elő, miszerint e rendszer tulajdonosának kell lennie, feltéve hogy – amit a kérdést előterjesztő bíróságnak kell megvizsgálnia – e feltétel nem sérti az ugyanezen irányelv által követett célkitűzések megvalósítását többek között azáltal, hogy az ilyen rendszert kivonja az irányelv értelmében e rendszerre alkalmazandó szabályoknak való megfelelésre vonatkozó kötelezettség alól.

                  2)

                  A 2009/72 irányelvet, és különösen a 2. cikkének 3–6. pontját és 32. cikkének (1) bekezdését úgy kell értelmezni, hogy a villamosenergia-hálózathoz középfeszültségű berendezésen keresztül csatlakozó felhasználót nem kell szükségszerűen az adott területen a villamos energia elosztására kizárólagos engedéllyel rendelkező elosztórendszer-üzemeltető fogyasztójának tekinteni, függetlenül attól, hogy e felhasználó és a villamosenergia-átviteli rendszer üzemeltetője között milyen szerződéses jogviszony áll fenn, mivel e felhasználó a villamosenergia-átviteli rendszer fogyasztójának tekinthető akkor, ha egy olyan villamosenergia-alállomás részét képező középfeszültségű berendezéshez kapcsolódik – amit a kérdést előterjesztő bíróságnak kell megvizsgálnia –, amelynek a tevékenysége, azaz a nagyfeszültségről középfeszültségre való áttérés érdekében a villamosenergia-feszültség átalakítása, az e rendszerrel kapcsolatos tevékenység körébe tartozik.

         (1)  HL C 123., 2018.4.9.


title: T-721/19. sz. ügy: 2019. október 18-án benyújtott kereset – Rübig kontra Parlament

text:
               16.12.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 423/63

      2019. október 18-án benyújtott kereset – Rübig kontra Parlament
      (T-721/19. sz. ügy)
      (2019/C 423/79)
      Az eljárás nyelve: francia

         Felek

         Felperes: Paul Rübig (Wels, Ausztria) (képviselők: A. Schmitt és A. Waisse ügyvédek)

         Alperes: Európai Parlament

         Kérelmek

      A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:
      a következőképpen határozzon,

                  —

                  nyilvánítsa a jelen keresetet elfogadhatónak

                  —

                  szükség esetén pervezető intézkedések vagy a jelen ügyben lefolytatandó bizonyításfelvétel keretében kötelezze az Európai Parlamentet az Európai Parlament jogi szolgálata által elkészített azon vélemények benyújtására, amelyeket – a pontos időpont meghatározása lehetőségének a fenntartása mellett – 2018. július 16-án, valamint 2018. december 3-án, mindenesetre a Parlament Elnöksége által elfogadott, az európai parlamenti képviselők statútuma alkalmazási szabályainak módosításáról szóló, 2018. december 10-i határozat (HL 2018. C 466., 8. o.; a Hivatalos Lap 2018. december 28-i száma, C 466/8) meghozatalát megelőzően kellett volna kibocsátani

                  —

                  az EUMSZ 263. cikk alapján semmisítse meg a felperes (önkéntes) kiegészítő nyugdíjára vonatkozó jogosultságok vonatkozásában hozott, megtámadott egyedi határozatot, amelyet az Európai Parlament Pénzügyi főigazgatósága „Képviselők díjazásával és szociális jogaival” foglalkozó osztálya 2019 szeptemberében közölt a felperessel, amennyiben e határozat a Parlament Elnökségének a fent hivatkozott 2018. december 10-i határozatával bevezetett 5 %-os mértékű különleges illetéket vetett ki a felperesnek járó (önkéntes) kiegészítő nyugdíj névértéke tekintetében;

                  —

                  az EUMSZ 277. cikk alapján nyilvánítsa alkalmazhatatlannak a fent hivatkozott, a Parlament Elnöksége által elfogadott 2018. december 10-i határozatot, amennyiben az módosítja az európai parlamenti képviselők statútuma végrehajtási szabályainak a 76. cikkét, közelebbről pedig amennyiben az 5 %-os mértékű különleges illetéket vezet be a 2019. január 1-je után esedékes (önkéntes) kiegészítő nyugdíj névértéke tekintetében;

                  —

                  a Parlamentet kötelezze a költségek viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek

      Keresete alátámasztása érdekében a felperes öt jogalapra hivatkozik.

                  1.

                  Az első, az Elnökség ratione materiae hatáskörének hiányára alapított jogalap.

                              —

                              egyrészt az Elnökség 2018. december 10-i határozatának (a továbbiakban: az Elnökség határozata) meghozatalára az európai parlamenti képviselők statútumának megsértésével került sor, amelyet a 2005. szeptember 28-i 2005/684/EK Euratom európai parlamenti határozottal (HL 2005. L 262., 1. o.; a továbbiakban: statútum) fogadtak el. Az Elnökség határozata ellentétes különösen a statútum 27. cikkével, amely a „szerzett jogok” és a „várományok” fennmaradását írja elő.

                              —

                              másrészt a megtámadott jogi aktus a nyugdíjösszeg névértéke 5 %-ának megfelelő különleges illeték bevezetésével adót hoz létre, jóllehet az adók bevezetése az EUMSZ 223. cikk (2) bekezdése alapján nem tartozik az Elnökség hatáskörébe.

                  2.

                  A második, a lényeges eljárási szabályok megsértésére alapított jogalap

                              —

                              egyrészt az Elnökséggel szemben felróható, hogy a határozatát az EUMSZ 223. cikkben előírt szabályok figyelmen kívül hagyásával fogadta el.

                              —

                              másrészt az Elnökség határozata nincs kellően megindokolva, és ily módon sérti az EUMSZ 296. cikk második bekezdése és az Európai Unió Alapjogi Chartája 41. cikke (2) bekezdésének c) pontja szerinti indokolási kötelezettséget.

                  3.

                  A harmadik, a szerzett jogok és várományok, valamint a bizalomvédelem elvének a megsértésére alapított jogalap.

                              —

                              egyrészt az Elnökség határozata sérti mind a jog, mind pedig azon statútum általános elveiből fakadó szerzett jogokat és várományokat, amely előírja, hogy ezen jogok és várományok „teljeskörűen” fennmaradnak (27. cikk).

                              —

                              másrészt az Elnökség határozata sérti a bizalomvédelem elvét.

                  4.

                  A negyedik, az arányosság, az egyenlő bánásmód és a hátrányos megkülönböztetés tilalma elvének a megsértésére alapította jogalap.

                              —

                              egyrészt a felperesek jogait ért sérelmek nem állnak arányban az Elnökség határozatával elérni kívánt célokkal.

                              —

                              másrészt az egyenlő bánásmód és a hátrányos megkülönböztetés tilalma elveinek megsértése miatt a megtámadott jogi aktust alkalmazhatatlannak kell nyilvánítani.

                  5.

                  Az ötödik, a jogbiztonság elvének megsértésére és az átmeneti intézkedések hiányára alapított jogalap.

                              —

                              egyrészt az Elnökség határozata sérti a jogbiztonság elvét, amennyiben jogellenesen visszaható hatállyal ruházták fel.

                              —

                              másrészt az Elnökség határozata sérti a jogbiztonság elvét, amennyiben az nem írt elő átmeneti rendelkezéseket.


title: T-686/18. sz. ügy: A Törvényszék 2019. október 3-i ítélete – LegalCareers kontra EUIPO (LEGALCAREERS) („Európai uniós védjegy – A LEGALCAREERS európai uniós szóvédjegy bejelentése – Feltétlen kizáró ok – Leíró jelleg – Az (EU) 2017/1001 rendelet 7. cikke (1) bekezdésének c) pontja – A 2017/1001 rendelet 7. cikke (1) bekezdésének b) pontja – Indokolási kötelezettség”)

text:
               16.12.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 423/47

      A Törvényszék 2019. október 3-i ítélete – LegalCareers kontra EUIPO (LEGALCAREERS)
      (T-686/18. sz. ügy) (1)

      („Európai uniós védjegy - A LEGALCAREERS európai uniós szóvédjegy bejelentése - Feltétlen kizáró ok - Leíró jelleg - Az (EU) 2017/1001 rendelet 7. cikke (1) bekezdésének c) pontja - A 2017/1001 rendelet 7. cikke (1) bekezdésének b) pontja - Indokolási kötelezettség”)
      (2019/C 423/59)
      Az eljárás nyelve: német

         Felek

         Felperes: LegalCareers GmbH (Köln, Németország) (képviselő: M. Nielen ügyvéd)

         Alperes: az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala (EUIPO) (képviselők: G. Schneider és A. Söder meghatalmazottak)

         Az ügy tárgya

      Az EUIPO negyedik fellebbezési tanácsának a LEGALCAREERS ábrás megjelölés európai uniós védjegyként történő lajstromozása iránti kérelemmel kapcsolatban 2018. szeptember 17-én hozott határozata (R 234/2018-4. sz. ügy) ellen benyújtott kereset.

         Az ítélet rendelkező része

                  1)

                     A Törvényszék a keresetet elutasítja.

                  2)

                     A Törvényszék a LegalCareers GmbH-t kötelezi a költségek viselésére.

         (1)  HL C 25., 2019.1.21.


title: T-722/19. sz. ügy: 2019. október 18-án benyújtott kereset – Grossetete kontra Parlament

text:
               16.12.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 423/65

      2019. október 18-án benyújtott kereset – Grossetete kontra Parlament
      (T-722/19. sz. ügy)
      (2019/C 423/80)
      Az eljárás nyelve: francia

         Felek

         Felperes: Françoise Grossetete (Saint-Étioenne, Franciaország) (képviselők: A. Schmitt és A. Waisse ügyvédek)

         Alperes: Európai Parlament

         Kérelmek

      A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:
      a következőképpen határozzon,

                  —

                  nyilvánítsa a jelen keresetet elfogadhatónak

                  —

                  szükség esetén pervezető intézkedések vagy a jelen ügyben lefolytatandó bizonyításfelvétel keretében kötelezze az Európai Parlamentet az Európai Parlament jogi szolgálata által elkészített azon vélemények benyújtására, amelyeket – a pontos időpont meghatározása lehetőségének a fenntartása mellett – 2018. július 16-án, valamint 2018. december 3-án, mindenesetre a Parlament Elnöksége által elfogadott, az európai parlamenti képviselők statútuma alkalmazási szabályainak módosításáról szóló, 2018. december 10-i határozat (HL 2018. C 466., 8. o.; a Hivatalos Lap 2018. december 28-i száma, C 466/8) meghozatalát megelőzően kellett volna kibocsátani

                  —

                  az EUMSZ 263. cikk alapján semmisítse meg a felperes (önkéntes) kiegészítő nyugdíjára vonatkozó jogosultságok vonatkozásában hozott, megtámadott egyedi határozatot, amelyet az Európai Parlament Pénzügyi főigazgatósága „Képviselők díjazásával és szociális jogaival” foglalkozó osztálya 2019 szeptemberében közölt a felperessel, amennyiben e határozat a Parlament Elnökségének a fent hivatkozott 2018. december 10-i határozatával bevezetett 5 %-os mértékű különleges illetéket vetett ki a felperesnek járó (önkéntes) kiegészítő nyugdíj névértéke tekintetében;

                  —

                  az EUMSZ 277. cikk alapján nyilvánítsa alkalmazhatatlannak a fent hivatkozott, a Parlament Elnöksége által elfogadott 2018. december 10-i határozatot, amennyiben az módosítja az európai parlamenti képviselők statútuma végrehajtási szabályainak a 76. cikkét, közelebbről pedig amennyiben az 5 %-os mértékű különleges illetéket vezet be a 2019. január 1-je után esedékes (önkéntes) kiegészítő nyugdíj névértéke tekintetében;

                  —

                  a Parlamentet kötelezze a költségek viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek

      Keresete alátámasztása érdekében a felperes öt jogalapra hivatkozik.

                  1.

                  Az első, az Elnökség ratione materiae hatáskörének hiányára alapított jogalap.

                              —

                              egyrészt az Elnökség 2018. december 10-i határozatának (a továbbiakban: az Elnökség határozata) meghozatalára az európai parlamenti képviselők statútumának megsértésével került sor, amelyet a 2005. szeptember 28-i 2005/684/EK Euratom európai parlamenti határozottal (HL 2005. L 262., 1. o.; a továbbiakban: statútum) fogadtak el. Az Elnökség határozata ellentétes különösen a statútum 27. cikkével, amely a „szerzett jogok” és a „várományok” fennmaradását írja elő.

                              —

                              másrészt a megtámadott jogi aktus a nyugdíjösszeg névértéke 5 %-ának megfelelő különleges illeték bevezetésével adót hoz létre, jóllehet az adók bevezetése az EUMSZ 223. cikk (2) bekezdése alapján nem tartozik az Elnökség hatáskörébe.

                  2.

                  A második, a lényeges eljárási szabályok megsértésére alapított jogalap

                              —

                              egyrészt az Elnökséggel szemben felróható, hogy a határozatát az EUMSZ 223. cikkben előírt szabályok figyelmen kívül hagyásával fogadta el.

                              —

                              másrészt az Elnökség határozata nincs kellően megindokolva, és ily módon sérti az EUMSZ 296. cikk második bekezdése és az Európai Unió Alapjogi Chartája 41. cikke (2) bekezdésének c) pontja szerinti indokolási kötelezettséget.

                  3.

                  A harmadik, a szerzett jogok és várományok, valamint a bizalomvédelem elvének a megsértésére alapított jogalap.

                              —

                              egyrészt az Elnökség határozata sérti mind a jog, mind pedig azon statútum általános elveiből fakadó szerzett jogokat és várományokat, amely előírja, hogy ezen jogok és várományok „teljeskörűen” fennmaradnak (27. cikk).

                              —

                              másrészt az Elnökség határozata sérti a bizalomvédelem elvét.

                  4.

                  A negyedik, az arányosság, az egyenlő bánásmód és a hátrányos megkülönböztetés tilalma elvének a megsértésére alapította jogalap.

                              —

                              egyrészt a felperesek jogait ért sérelmek nem állnak arányban az Elnökség határozatával elérni kívánt célokkal.

                              —

                              másrészt az egyenlő bánásmód és a hátrányos megkülönböztetés tilalma elveinek megsértése miatt a megtámadott jogi aktust alkalmazhatatlannak kell nyilvánítani.

                  5.

                  Az ötödik, a jogbiztonság elvének megsértésére és az átmeneti intézkedések hiányára alapított jogalap.

                              —

                              egyrészt az Elnökség határozata sérti a jogbiztonság elvét, amennyiben jogellenesen visszaható hatállyal ruházták fel.

                              —

                              másrészt az Elnökség határozata sérti a jogbiztonság elvét, amennyiben az nem írt elő átmeneti rendelkezéseket.


title: C-128/18. sz. ügy: A Bíróság (nagytanács) 2019. október 15-i ítélete (a Hanseatisches Oberlandesgericht Hamburg [Németország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) –A Dumitru-Tudor Dorobantuval szemben kibocsátott európai elfogatóparancs végrehajtása (Előzetes döntéshozatal – Büntetőügyekben folytatott rendőrségi és igazságügyi együttműködés – 2002/584/IB kerethatározat – Európai elfogatóparancs – A végrehajtás megtagadásának okai – Az Európai Unió Alapjogi Chartájának 4. cikke – Az embertelen vagy megalázó bánásmód tilalma – A kibocsátó tagállamban fennálló fogvatartási körülmények – A végrehajtó igazságügyi hatóság általi értékelés – Szempontok)

text:
               16.12.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 423/6

      A Bíróság (nagytanács) 2019. október 15-i ítélete (a Hanseatisches Oberlandesgericht Hamburg [Németország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) –A Dumitru-Tudor Dorobantuval szemben kibocsátott európai elfogatóparancs végrehajtása
      (C-128/18. sz. ügy) (1)

      (Előzetes döntéshozatal - Büntetőügyekben folytatott rendőrségi és igazságügyi együttműködés - 2002/584/IB kerethatározat - Európai elfogatóparancs - A végrehajtás megtagadásának okai - Az Európai Unió Alapjogi Chartájának 4. cikke - Az embertelen vagy megalázó bánásmód tilalma - A kibocsátó tagállamban fennálló fogvatartási körülmények - A végrehajtó igazságügyi hatóság általi értékelés - Szempontok)
      (2019/C 423/07)
      Az eljárás nyelve: német

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Hanseatisches Oberlandesgericht Hamburg

         Az alapeljárás résztvevője

      Dumitru-Tudor Dorobantu

         Rendelkező rész

      A 2009. február 26-i 2009/299/IB tanácsi kerethatározattal módosított, az európai elfogatóparancsról és a tagállamok közötti átadási eljárásokról szóló, 2002. június 13-i 2002/584/IB tanácsi kerethatározat 1. cikkének a Charta 4. cikkével összefüggésben értelmezett (3) bekezdését úgy kell értelmezni, hogy amennyiben a végrehajtó igazságügyi hatóság olyan objektív, megbízható, pontos és kellően aktuális információkkal rendelkezik, amelyek tanúsítják, hogy a kibocsátó tagállam büntetés-végrehajtási intézeteiben a fogvatartási körülményeket érintően rendszerszintű vagy általánossá vált hiányosságok állnak fenn, e hatóságnak, annak értékelése érdekében, hogy fennállnak-e olyan komoly és bizonyítékokkal alátámasztott okok, amelyek alapján feltételezhető, hogy az e tagállamnak való átadását követően az európai elfogatóparanccsal érintett személy ténylegesen ki lenne téve az e 4. cikk értelmében vett embertelen vagy megalázó bánásmód veszélyének, figyelembe kell vennie a fogva tartás abban a büntetés-végrehajtási intézetben uralkodó releváns fizikai körülményeinek összességét, amelyben az érintett fogva tartását konkrétan végrehajtani tervezik, mint amilyen az ezen intézet egy zárkájában rendelkezésre álló személyes tér, a higiéniai körülmények, valamint a fogvatartott említett intézetben való szabad mozgásának mértéke. Ez az értékelés nem korlátozódik a nyilvánvaló hiányosságok vizsgálatára. Ezen értékelés céljából a végrehajtó igazságügyi hatóságnak kérnie kell az általa szükségesnek talált információkat a kibocsátó igazságügyi hatóságtól, és főszabály szerint bíznia kell az e hatóság által nyújtott biztosítékokban olyan konkrét tényezők hiányában, amelyek arra engednek következtetni, hogy a fogvatartási körülmények sértik az Alapjogi Charta 4. cikkét.
      Ami közelebbről a fogvatartottak rendelkezésére álló személyes teret illeti, a végrehajtó igazságügyi hatóságnak jelenleg az uniós jogban e tekintetben előírt minimális szabályok hiányában az emberi jogok és alapvető szabadságok védelméről szóló, 1950. november 4-én Rómában aláírt európai egyezménynek az Emberi Jogok Európai Bírósága által értelmezett 3. cikkéből eredő minimális követelményeket kell figyelembe vennie. E rendelkezésre álló tér számításából ki kell hagyni a higiéniai létesítményeket, de bele kell számítani a bútorok által elfoglalt teret. A fogvatartottaknak azonban lehetőséggel kell rendelkezniük arra, hogy a zárkában normálisan mozogjanak.
      A végrehajtó igazságügyi hatóság nem tekintheti kizártnak az embertelen vagy megalázó bánásmód tényleges veszélyének fennállását önmagában amiatt, hogy az érintett személy a kibocsátó tagállamban a fogvatartási körülményeinek a vitatását lehetővé tévő jogorvoslati lehetőséggel rendelkezik, vagy hogy e tagállamban olyan jogszabályi vagy strukturális intézkedéseket hoztak, amelyek a fogvatartási körülmények vizsgálatának fokozására irányulnak.
      Az említett hatóság részéről annak megállapítása, hogy komoly és bizonyítékokkal alátámasztott okokból vélelmezhető, hogy az érintett személy a kibocsátó tagállamnak való átadását követően ténylegesen ki lenne téve az ilyen veszélynek az abban a büntetés-végrehajtási intézetben uralkodó körülmények miatt, amelyben a fogva tartását konkrétan végrehajtani tervezik, az ilyen átadásról való határozathozatal céljából nem mérhető össze a büntetőügyekben folytatott igazságügyi együttműködés hatékonyságával, valamint a kölcsönös bizalom és elismerés elveivel kapcsolatos megfontolásokkal.

         (1)  HL C 268., 2018.7.30


title: T-428/18. sz. ügy: A Törvényszék 2019. október 10-i ítélete – McDreams Hotel kontra EUIPO – McDonald’s International Property (mc dreams hotels Träumen zum kleinen Preis!) („Európai uniós védjegy – Felszólalási eljárás – A mc dreams hotels Träumen zum kleinen Preis! európai uniós ábrás védjegy bejelentése – McDONALD’S korábbi európai uniós szóvédjegy – Az (EU) 2017/1001 rendelet 8. cikkének (5) bekezdése – Védjegycsalád – A korábbi védjegy megkülönböztető képességének vagy jóhírnevének tisztességtelen kihasználása”)

text:
               16.12.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 423/39

      A Törvényszék 2019. október 10-i ítélete – McDreams Hotel kontra EUIPO – McDonald’s International Property (mc dreams hotels Träumen zum kleinen Preis!)
      (T-428/18. sz. ügy) (1)

      („Európai uniós védjegy - Felszólalási eljárás - A mc dreams hotels Träumen zum kleinen Preis! európai uniós ábrás védjegy bejelentése - McDONALD’S korábbi európai uniós szóvédjegy - Az (EU) 2017/1001 rendelet 8. cikkének (5) bekezdése - Védjegycsalád - A korábbi védjegy megkülönböztető képességének vagy jóhírnevének tisztességtelen kihasználása”)
      (2019/C 423/48)
      Az eljárás nyelve: angol

         Felek

         Felperes: McDreams Hotel GmbH (Feldkirchen, Németország) (képviselők: S. Schenk és S. Kleinmanns ügyvédek)

         Alperes: az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala (EUIPO) (képviselők: V. Ruzek és H. O’Neill meghatalmazottak)

         A másik fél az EUIPO fellebbezési tanácsa előtti eljárásban, beavatkozó fél a Törvényszék előtti eljárásban: McDonald’s International Property Co. Ltd (Wilmington, Delaware, Egyesült Államok) (képviselők: C. Eckhartt és K. Thanbichler-Brandl ügyvédek)

         Az ügy tárgya

      Az EUIPO második fellebbezési tanácsának a McDonald’s International Property és a McDreams Hotel közötti felszólalási eljárással kapcsolatban 2018. április 18-án hozott határozata (R 972/2017-2. sz. ügy) ellen benyújtott kereset.

         Az ítélet rendelkező része

                  1)

                     A Törvényszék a keresetet elutasítja.

                  2)

                     A Törvényszék a McDreams Hotel GmbH-t kötelezi saját költségeinek viselésén felül az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala (EUIPO) és a beavatkozó fél részéről felmerült költségek viselésére is.

         (1)  HL C 319., 2018.9.10.


title: C-171/18. sz. ügy: A Bíróság (nagytanács) 2019. október 7-i ítélete (a Court of Appeal [Egyesült Királyság] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Safeway Ltd kontra Andrew Richard Newton, Safeway Pension Trustees Ltd (Előzetes döntéshozatal – Szociálpolitika – Az EK-Szerződés 119. cikke (később, módosítást követően EK 141. cikk) – Férfi és női munkavállalók – Egyenlő díjazás – Magán foglalkoztatási nyugdíjrendszer – Nemek szerint eltérő rendes nyugdíjkorhatár – Az egyenlő bánásmódot helyreállító intézkedések elfogadásának időpontja – Ezen életkornak a korábban hátrányos helyzetbe hozott személyek életkorának szintjén történő, visszamenőleges hatályú egységesítése)

text:
               16.12.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 423/7

      A Bíróság (nagytanács) 2019. október 7-i ítélete (a Court of Appeal [Egyesült Királyság] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Safeway Ltd kontra Andrew Richard Newton, Safeway Pension Trustees Ltd
      (C-171/18. sz. ügy) (1)

      (Előzetes döntéshozatal - Szociálpolitika - Az EK-Szerződés 119. cikke (később, módosítást követően EK 141. cikk) - Férfi és női munkavállalók - Egyenlő díjazás - Magán foglalkoztatási nyugdíjrendszer - Nemek szerint eltérő rendes nyugdíjkorhatár - Az egyenlő bánásmódot helyreállító intézkedések elfogadásának időpontja - Ezen életkornak a korábban hátrányos helyzetbe hozott személyek életkorának szintjén történő, visszamenőleges hatályú egységesítése)
      (2019/C 423/08)
      Az eljárás nyelve: angol

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Court of Appeal

         Az alapeljárás felei

         Felperes: Safeway Ltd

         Alperes: Andrew Richard Newton, Safeway Pension Trustees Ltd

         Rendelkező rész

      Az EK-Szerződés 119. cikkét (később, módosítást követően EK 141. cikk) úgy kell értelmezni, hogy objektív igazolás hiányában azzal ellentétes az, ha valamely nyugdíjrendszer a nemek szerint eltérő rendes nyugdíjkorhatár meghatározásából eredő, e rendelkezéssel ellentétes hátrányos megkülönböztetés megszüntetése érdekében olyan intézkedést fogad el, amely visszamenőleges hatállyal a korábban hátrányos helyzetbe hozott kategóriába tartozó személyek rendes nyugdíjkorhatárának szintjén egységesíti e rendszer tagjainak rendes nyugdíjkorhatárát az ezen intézkedés bejelentése, illetve elfogadása közötti időszakra nézve, még akkor is, ha a nemzeti jog és az e nyugdíjrendszert létrehozó jogi aktus lehetővé teszi ilyen intézkedés elfogadását.

         (1)  HL C 190., 2018.6.4.


title: T-453/18. sz. ügy: A Törvényszék 2019. október 10-i ítélete – Biasotto kontra EUIPO – Oofos (OOF) („Európai uniós védjegy – Felszólalási eljárás – Az OOF európai uniós ábrás védjegy bejelentése – OOFOS korábbi európai uniós szóvédjegy – Az (EU) 2017/1001 rendelet 8. cikkének (5) bekezdése – Védjegycsalád – A korábbi védjegy megkülönböztető képességének vagy jóhírnevének tisztességtelen kihasználása”)

text:
               16.12.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 423/40

      A Törvényszék 2019. október 10-i ítélete – Biasotto kontra EUIPO – Oofos (OOF)
      (T-453/18. sz. ügy) (1)

      („Európai uniós védjegy - Felszólalási eljárás - Az OOF európai uniós ábrás védjegy bejelentése - OOFOS korábbi európai uniós szóvédjegy - Az (EU) 2017/1001 rendelet 8. cikkének (5) bekezdése - Védjegycsalád - A korábbi védjegy megkülönböztető képességének vagy jóhírnevének tisztességtelen kihasználása”)
      (2019/C 423/49)
      Az eljárás nyelve: angol

         Felek

         Felperes: Alessandro Biasotto (Treviso, Olaszország) (képviselők: F. Le Divelec Lemmi, R. Castiglioni és E. Cammareri ügyvédek)

         Alperes: az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala (EUIPO) (képviselők: E. Markakis és H. O’Neill meghatalmazottak)

         A másik fél az EUIPO fellebbezési tanácsa előtti eljárásban, beavatkozó fél a Törvényszék előtti eljárásban: Oofos, Inc. (Reno, Nevada, Egyesült Államok) (képviselő: J. Klink ügyvéd)

         Az ügy tárgya

      Az EUIPO második fellebbezési tanácsának az Oofos és A. Biasotto közötti felszólalási eljárással kapcsolatban 2018. május 10-én hozott határozata (R 1270/2017-2. sz. ügy) ellen benyújtott kereset.

         Az ítélet rendelkező része

                  1)

                     A Törvényszék a keresetet elutasítja.

                  2)

                     A Törvényszék a Alessandro Biasottot kötelezi a költségek viselésére.

         (1)  HL C 352., 2018.10.1.


title: C-189/18. sz. ügy: A Bíróság (ötödik tanács) 2019. október 16-i ítélete (a Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság [Magyarország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Glencore Agriculture Hungary Kft. kontra Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága (Előzetes döntéshozatal – Hozzáadottérték-adó (héa) – 2006/112/EK irányelv – 167. és 168. cikk – A héa levonásához való jog – Megtagadás – Csalás – Bizonyításfelvétel – A védelemhez való jog tiszteletben tartásának elve – A meghallgatáshoz való jog – Iratbetekintés – Az Európai Unió Alapjogi Chartájának 47. cikke – Hatékony bírósági felülvizsgálat – A fegyveregyenlőség elve – A kontradiktórius eljárás elve – Olyan nemzeti szabályozás vagy gyakorlat, amely alapján az adóhatóság a héa levonásához való jog adóalany által való gyakorlásának vizsgálata során kötve van a más adóalanyokkal szemben indult olyan kapcsolódó közigazgatási eljárások keretében általa tett ténymegállapításokhoz és jogi minősítésekhez, amelyekben ezen adóalany félként nem vett részt)

text:
               16.12.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 423/8

      A Bíróság (ötödik tanács) 2019. október 16-i ítélete (a Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság [Magyarország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Glencore Agriculture Hungary Kft. kontra Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága
      (C-189/18. sz. ügy) (1)

      (Előzetes döntéshozatal - Hozzáadottérték-adó (héa) - 2006/112/EK irányelv - 167. és 168. cikk - A héa levonásához való jog - Megtagadás - Csalás - Bizonyításfelvétel - A védelemhez való jog tiszteletben tartásának elve - A meghallgatáshoz való jog - Iratbetekintés - Az Európai Unió Alapjogi Chartájának 47. cikke - Hatékony bírósági felülvizsgálat - A fegyveregyenlőség elve - A kontradiktórius eljárás elve - Olyan nemzeti szabályozás vagy gyakorlat, amely alapján az adóhatóság a héa levonásához való jog adóalany által való gyakorlásának vizsgálata során kötve van a más adóalanyokkal szemben indult olyan kapcsolódó közigazgatási eljárások keretében általa tett ténymegállapításokhoz és jogi minősítésekhez, amelyekben ezen adóalany félként nem vett részt)
      (2019/C 423/09)
      Az eljárás nyelve: magyar

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

         Az alapeljárás felei

         Felperes: Glencore Agriculture Hungary Kft.

         Alperes: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

         Rendelkező rész

      A közös hozzáadottértékadó rendszerről szóló, 2006. november 28-i 2006/112/EK tanácsi irányelvet, a védelemhez való jog tiszteletben tartásának elvét és az Európai Unió Alapjogi Chartájának 47. cikkét úgy kell értelmezni, hogy azokkal főszabály szerint nem ellentétes az olyan tagállami szabályozás vagy gyakorlat, amely alapján az adóhatóság a hozzáadottérték-adó (héa) levonásához való jog adóalany által való gyakorlásának vizsgálata során kötve van az ezen adóalany beszállítóival szemben lefolytatott kapcsolódó közigazgatási eljárások keretében általa korábban tett azon ténymegállapításokhoz és jogi minősítésekhez, amelyeken az e beszállítók által elkövetett héacsalás fennállását megállapító, jogerőre emelkedett határozatok alapulnak, feltéve, először is, hogy az nem mentesíti az adóhatóságot az alól, hogy tájékoztassa az adóalanyt a bizonyítékokról, ideértve az ezen kapcsolódó közigazgatási eljárásokból származó olyan bizonyítékokat, amelyek alapján valamely határozatot meg kíván hozni, és hogy nem fosztja meg ezen adóalanyt attól a jogától, hogy a vele szemben indult eljárás keretében megfelelően vitassa e ténymegállapításokat és jogi minősítéseket, másodszor, hogy az említett adóalany ezen eljárás során betekinthet az ezen kapcsolódó közigazgatási eljárások vagy bármely más eljárás során beszerzett valamennyi olyan bizonyítékba, amelyre az említett közigazgatási szerv a határozatát alapozni kívánja, vagy amely hasznos lehet a védelemhez való jog gyakorlása szempontjából, kivéve ha közérdekű célkitűzések igazolják e betekintés korlátozását, harmadszor pedig, hogy az e határozattal szemben benyújtott jogorvoslati kérelem tárgyában eljáró bíróság vizsgálhatja e bizonyítékokat, valamint az említett beszállítókkal szemben hozott közigazgatási határozatokban tett azon megállapításokat, amelyek a kereset kimenetele szempontjából meghatározóak.

         (1)  HL C 221., 2018.6.25


title: T-723/19. sz. ügy: 2019. október 18-án benyújtott kereset – Díaz de Mera García Consuegra kontra Parlament

text:
               16.12.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 423/66

      2019. október 18-án benyújtott kereset – Díaz de Mera García Consuegra kontra Parlament
      (T-723/19. sz. ügy)
      (2019/C 423/81)
      Az eljárás nyelve: francia

         Felek

         Felperes: Agustin Díaz de Mera García Consuegra (Ávila, Spanyolország) (képviselő: A. Schmitt et A. Waisse ügyvédek)

         Alperes: Európai Parlament

         Kérelmek

      A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:
      a következőképpen határozzon,

                  —

                  nyilvánítsa a jelen keresetet elfogadhatónak

                  —

                  szükség esetén pervezető intézkedések vagy a jelen ügyben lefolytatandó bizonyításfelvétel keretében kötelezze az Európai Parlamentet az Európai Parlament jogi szolgálata által elkészített azon vélemények benyújtására, amelyeket – a pontos időpont meghatározása lehetőségének a fenntartása mellett – 2018. július 16-án, valamint 2018. december 3-án, mindenesetre a Parlament Elnöksége által elfogadott, az európai parlamenti képviselők statútuma alkalmazási szabályainak módosításáról szóló, 2018. december 10-i határozat (HL 2018. C 466., 8. o.; a Hivatalos Lap 2018. december 28-i száma, C 466/8) meghozatalát megelőzően kellett volna kibocsátani

                  —

                  az EUMSZ 263. cikk alapján semmisítse meg a felperes (önkéntes) kiegészítő nyugdíjára vonatkozó jogosultságok vonatkozásában hozott, megtámadott egyedi határozatot, amelyet az Európai Parlament Pénzügyi főigazgatósága „Képviselők díjazásával és szociális jogaival” foglalkozó osztálya 2019 szeptemberében közölt a felperessel, amennyiben e határozat a Parlament Elnökségének a fent hivatkozott 2018. december 10-i határozatával bevezetett 5 %-os mértékű különleges illetéket vetett ki a felperesnek járó (önkéntes) kiegészítő nyugdíj névértéke tekintetében;

                  —

                  az EUMSZ 277. cikk alapján nyilvánítsa alkalmazhatatlannak a fent hivatkozott, a Parlament Elnöksége által elfogadott 2018. december 10-i határozatot, amennyiben az módosítja az európai parlamenti képviselők statútuma végrehajtási szabályainak a 76. cikkét, közelebbről pedig amennyiben az 5 %-os mértékű különleges illetéket vezet be a 2019. január 1-je után esedékes (önkéntes) kiegészítő nyugdíj névértéke tekintetében;

                  —

                  a Parlamentet kötelezze a költségek viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek

      Keresete alátámasztása érdekében a felperes öt jogalapra hivatkozik.

                  1.

                  Az első, az Elnökség ratione materiae hatáskörének hiányára alapított jogalap.

                              —

                              egyrészt az Elnökség 2018. december 10-i határozatának (a továbbiakban: az Elnökség határozata) meghozatalára az európai parlamenti képviselők statútumának megsértésével került sor, amelyet a 2005. szeptember 28-i 2005/684/EK Euratom európai parlamenti határozottal (HL 2005. L 262., 1. o.; a továbbiakban: statútum) fogadtak el. Az Elnökség határozata ellentétes különösen a statútum 27. cikkével, amely a „szerzett jogok” és a „várományok” fennmaradását írja elő.

                              —

                              másrészt a megtámadott jogi aktus a nyugdíjösszeg névértéke 5 %-ának megfelelő különleges illeték bevezetésével adót hoz létre, jóllehet az adók bevezetése az EUMSZ 223. cikk (2) bekezdése alapján nem tartozik az Elnökség hatáskörébe.

                  2.

                  A második, a lényeges eljárási szabályok megsértésére alapított jogalap

                              —

                              egyrészt az Elnökséggel szemben felróható, hogy a határozatát az EUMSZ 223. cikkben előírt szabályok figyelmen kívül hagyásával fogadta el.

                              —

                              másrészt az Elnökség határozata nincs kellően megindokolva, és ily módon sérti az EUMSZ 296. cikk második bekezdése és az Európai Unió Alapjogi Chartája 41. cikke (2) bekezdésének c) pontja szerinti indokolási kötelezettséget.

                  3.

                  A harmadik, a szerzett jogok és várományok, valamint a bizalomvédelem elvének a megsértésére alapított jogalap.

                              —

                              egyrészt az Elnökség határozata sérti mind a jog, mind pedig azon statútum általános elveiből fakadó szerzett jogokat és várományokat, amely előírja, hogy ezen jogok és várományok „teljeskörűen” fennmaradnak (27. cikk).

                              —

                              másrészt az Elnökség határozata sérti a bizalomvédelem elvét.

                  4.

                  A negyedik, az arányosság, az egyenlő bánásmód és a hátrányos megkülönböztetés tilalma elvének a megsértésére alapította jogalap.

                              —

                              egyrészt a felperesek jogait ért sérelmek nem állnak arányban az Elnökség határozatával elérni kívánt célokkal.

                              —

                              másrészt az egyenlő bánásmód és a hátrányos megkülönböztetés tilalma elveinek megsértése miatt a megtámadott jogi aktust alkalmazhatatlannak kell nyilvánítani.

                  5.

                  Az ötödik, a jogbiztonság elvének megsértésére és az átmeneti intézkedések hiányára alapított jogalap.

                              —

                              egyrészt az Elnökség határozata sérti a jogbiztonság elvét, amennyiben jogellenesen visszaható hatállyal ruházták fel.

                              —

                              másrészt az Elnökség határozata sérti a jogbiztonság elvét, amennyiben az nem írt elő átmeneti rendelkezéseket.


title: T-491/18. sz. ügy: A Törvényszék 2019. október 3-i ítélete – Vafo Praha kontra EUIPO – Rutzinger-Kurpas (Meatlove) („Európai uniós védjegy – Felszólalási eljárás – A Meatlove európai uniós szóvédjegy bejelentése – carnilove korábbi európai uniós szóvédjegy – Viszonylagos kizáró ok – Összetéveszthetőség – A 207/2009/EK rendelet 8. cikke (1) bekezdésének b) pontja [jelenleg az (EU) 2017/1001 rendelet 8. cikke (1) bekezdésének b) pontja]”)

text:
               16.12.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 423/40

      A Törvényszék 2019. október 3-i ítélete – Vafo Praha kontra EUIPO – Rutzinger-Kurpas (Meatlove)
      (T-491/18. sz. ügy) (1)

      („Európai uniós védjegy - Felszólalási eljárás - A Meatlove európai uniós szóvédjegy bejelentése - carnilove korábbi európai uniós szóvédjegy - Viszonylagos kizáró ok - Összetéveszthetőség - A 207/2009/EK rendelet 8. cikke (1) bekezdésének b) pontja [jelenleg az (EU) 2017/1001 rendelet 8. cikke (1) bekezdésének b) pontja]”)
      (2019/C 423/50)
      Az eljárás nyelve: angol

         Felek

         Felperes: Vafo Praha s.r.o. (Chrášt’any, Cseh Köztársaság) (képviselő: M. Vojáček, ügyvéd)

         Alperes: az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala (EUIPO) (képviselő: S. Bonne és H. O’Neill meghatalmazottak)

         A másik fél az EUIPO fellebbezési tanácsa előtti eljárásban, beavatkozó fél a Törvényszék előtti eljárásban: Susanne Rutzinger-Kurpas (Spiegelau, Németország) (képviselő: F. Lichtnecker ügyvéd)

         Az ügy tárgya

      Az EUIPO negyedik fellebbezési tanácsának a Vafo Praha és S. Rutzinger-Kurpas közötti felszólalási eljárással kapcsolatban 2018. június 12-én hozott határozata (R 264/2018-4. sz. ügy) ellen benyújtott kereset.

         Az ítélet rendelkező része

                  1)

                     A Törvényszék az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala (EUIPO) negyedik fellebbezési tanácsának 2018. június 12-i határozatát (R 264/2018-4. sz. ügy) hatályon kívül helyezi.

                  2)

                     A Törvényszék az EUIPO-t kötelezi saját költségei, valamint a Vafo Praha s.r.o. részéről felmerült költségek viselésére.

                  3)

                     Susanne Rutzinger-Kurpas maga viseli a saját költségeit.

         (1)  HL C 352., 2018.10.1.


title: T-724/19. sz. ügy: 2019. október 18-án benyújtott kereset – Ayuso kontra Parlament

text:
               16.12.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 423/68

      2019. október 18-án benyújtott kereset – Ayuso kontra Parlament
      (T-724/19. sz. ügy)
      (2019/C 423/82)
      Az eljárás nyelve: francia

         Felek

         Felperes: Pilar Ayuso (Madrid, Spanyolország) (képviselők: A. Schmitt és A. Waisse ügyvédek)

         Alperes: Európai Parlament

         Kérelmek

      A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:
      a következőképpen határozzon,

                  —

                  nyilvánítsa a jelen keresetet elfogadhatónak

                  —

                  szükség esetén pervezető intézkedések vagy a jelen ügyben lefolytatandó bizonyításfelvétel keretében kötelezze az Európai Parlamentet az Európai Parlament jogi szolgálata által elkészített azon vélemények benyújtására, amelyeket – a pontos időpont meghatározása lehetőségének a fenntartása mellett – 2018. július 16-án, valamint 2018. december 3-án, mindenesetre a Parlament Elnöksége által elfogadott, az európai parlamenti képviselők statútuma alkalmazási szabályainak módosításáról szóló, 2018. december 10-i határozat (HL 2018. C 466., 8. o.; a Hivatalos Lap 2018. december 28-i száma, C 466/8) meghozatalát megelőzően kellett volna kibocsátani

                  —

                  az EUMSZ 263. cikk alapján semmisítse meg a felperes (önkéntes) kiegészítő nyugdíjára vonatkozó jogosultságok vonatkozásában hozott, megtámadott egyedi határozatot, amelyet az Európai Parlament Pénzügyi főigazgatósága „Képviselők díjazásával és szociális jogaival” foglalkozó osztálya 2019 szeptemberében közölt a felperessel, amennyiben e határozat a Parlament Elnökségének a fent hivatkozott 2018. december 10-i határozatával bevezetett 5 %-os mértékű különleges illetéket vetett ki a felperesnek járó (önkéntes) kiegészítő nyugdíj névértéke tekintetében;

                  —

                  az EUMSZ 277. cikk alapján nyilvánítsa alkalmazhatatlannak a fent hivatkozott, a Parlament Elnöksége által elfogadott 2018. december 10-i határozatot, amennyiben az módosítja az európai parlamenti képviselők statútuma végrehajtási szabályainak a 76. cikkét, közelebbről pedig amennyiben az 5 %-os mértékű különleges illetéket vezet be a 2019. január 1-je után esedékes (önkéntes) kiegészítő nyugdíj névértéke tekintetében;

                  —

                  a Parlamentet kötelezze a költségek viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek

      Keresete alátámasztása érdekében a felperes öt jogalapra hivatkozik.

                  1.

                  Az első, az Elnökség ratione materiae hatáskörének hiányára alapított jogalap.

                              —

                              egyrészt az Elnökség 2018. december 10-i határozatának (a továbbiakban: az Elnökség határozata) meghozatalára az európai parlamenti képviselők statútumának megsértésével került sor, amelyet a 2005. szeptember 28-i 2005/684/EK Euratom európai parlamenti határozottal (HL 2005. L 262., 1. o.; a továbbiakban: statútum) fogadtak el. Az Elnökség határozata ellentétes különösen a statútum 27. cikkével, amely a „szerzett jogok” és a „várományok” fennmaradását írja elő.

                              —

                              másrészt a megtámadott jogi aktus a nyugdíjösszeg névértéke 5 %-ának megfelelő különleges illeték bevezetésével adót hoz létre, jóllehet az adók bevezetése az EUMSZ 223. cikk (2) bekezdése alapján nem tartozik az Elnökség hatáskörébe.

                  2.

                  A második, a lényeges eljárási szabályok megsértésére alapított jogalap

                              —

                              egyrészt az Elnökséggel szemben felróható, hogy a határozatát az EUMSZ 223. cikkben előírt szabályok figyelmen kívül hagyásával fogadta el.

                              —

                              másrészt az Elnökség határozata nincs kellően megindokolva, és ily módon sérti az EUMSZ 296. cikk második bekezdése és az Európai Unió Alapjogi Chartája 41. cikke (2) bekezdésének c) pontja szerinti indokolási kötelezettséget.

                  3.

                  A harmadik, a szerzett jogok és várományok, valamint a bizalomvédelem elvének a megsértésére alapított jogalap.

                              —

                              egyrészt az Elnökség határozata sérti mind a jog, mind pedig azon statútum általános elveiből fakadó szerzett jogokat és várományokat, amely előírja, hogy ezen jogok és várományok „teljeskörűen” fennmaradnak (27. cikk).

                              —

                              másrészt az Elnökség határozata sérti a bizalomvédelem elvét.

                  4.

                  A negyedik, az arányosság, az egyenlő bánásmód és a hátrányos megkülönböztetés tilalma elvének a megsértésére alapította jogalap.

                              —

                              egyrészt a felperesek jogait ért sérelmek nem állnak arányban az Elnökség határozatával elérni kívánt célokkal.

                              —

                              másrészt az egyenlő bánásmód és a hátrányos megkülönböztetés tilalma elveinek megsértése miatt a megtámadott jogi aktust alkalmazhatatlannak kell nyilvánítani.

                  5.

                  Az ötödik, a jogbiztonság elvének megsértésére és az átmeneti intézkedések hiányára alapított jogalap.

                              —

                              egyrészt az Elnökség határozata sérti a jogbiztonság elvét, amennyiben jogellenesen visszaható hatállyal ruházták fel.

                              —

                              másrészt az Elnökség határozata sérti a jogbiztonság elvét, amennyiben az nem írt elő átmeneti rendelkezéseket.


title: T-497/18. sz. ügy: A Törvényszék 2019. szeptember 24-i ítélete – IAK – Forum International kontra EUIPO – Schwalb (IAK) („Európai uniós védjegy – Törlési eljárás – IAK európai uniós ábrás védjegy – A korábbi IAK nemzeti szóvédjegy – Institut für angewandte Kreativität – Viszonylagos kizáró ok – Összetéveszthetőség – Az (EU) 2017/1001 rendelet 8. cikke (1) bekezdésének b) pontja és 60. cikke (1) bekezdésének a) pontja – A korábbi védjegy tényleges használata”)

text:
               16.12.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 423/41

      A Törvényszék 2019. szeptember 24-i ítélete – IAK – Forum International kontra EUIPO – Schwalb (IAK)
      (T-497/18. sz. ügy) (1)

      („Európai uniós védjegy - Törlési eljárás - IAK európai uniós ábrás védjegy - A korábbi IAK nemzeti szóvédjegy - Institut für angewandte Kreativität - Viszonylagos kizáró ok - Összetéveszthetőség - Az (EU) 2017/1001 rendelet 8. cikke (1) bekezdésének b) pontja és 60. cikke (1) bekezdésének a) pontja - A korábbi védjegy tényleges használata”)
      (2019/C 423/51)
      Az eljárás nyelve: német

         Felek

         Felperes: IAK – GmbH Forum International (Kirchzarten, Németország) (képviselő: G. Wilke ügyvéd)

         Alperes: az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala (EUIPO) (képviselő: M. Fischer meghatalmazott)

         A másik fél az EUIPO fellebbezési tanácsa előtti eljárásban: Ulrich Schwalb (Köln, Németország)

         Az ügy tárgya

      Az EUIPO negyedik fellebbezési tanácsának az M. Schwalb és az IAK – Forum International közötti törlési eljárással kapcsolatban 2018. június 11-én hozott határozata (R 1511/2017-4. sz. ügy) ellen benyújtott kereset.

         Az ítélet rendelkező része

                  1)

                     A Törvényszék a keresetet elutasítja.

                  2)

                     A Törvényszék az IAK GmbH – Forum Internationalt kötelezi a költségek viselésére.

         (1)  HL C 352., 2018.10.1.


title: T-725/19. sz. ügy: 2019. október 18-án benyújtott kereset – de Grandes Pascual kontra Parlament

text:
               16.12.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 423/70

      2019. október 18-án benyújtott kereset – de Grandes Pascual kontra Parlament
      (T-725/19. sz. ügy)
      (2019/C 423/83)
      Az eljárás nyelve: francia

         Felek

         Felperes: Luis de Grandes Pascual (Guadalajara, Spanyolország) (képviselők: A. Schmitt et A. Waisse)

         Alperes: Európai Parlament

         Kérelmek

      A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:
      a következőképpen határozzon,

                  —

                  nyilvánítsa a jelen keresetet elfogadhatónak

                  —

                  szükség esetén pervezető intézkedések vagy a jelen ügyben lefolytatandó bizonyításfelvétel keretében kötelezze az Európai Parlamentet az Európai Parlament jogi szolgálata által elkészített azon vélemények benyújtására, amelyeket – a pontos időpont meghatározása lehetőségének a fenntartása mellett – 2018. július 16-án, valamint 2018. december 3-án, mindenesetre a Parlament Elnöksége által elfogadott, az európai parlamenti képviselők statútuma alkalmazási szabályainak módosításáról szóló, 2018. december 10-i határozat (HL 2018. C 466., 8. o.; a Hivatalos Lap 2018. december 28-i száma, C 466/8) meghozatalát megelőzően kellett volna kibocsátani

                  —

                  az EUMSZ 263. cikk alapján semmisítse meg a felperes (önkéntes) kiegészítő nyugdíjára vonatkozó jogosultságok vonatkozásában hozott, megtámadott egyedi határozatot, amelyet az Európai Parlament Pénzügyi főigazgatósága „Képviselők díjazásával és szociális jogaival” foglalkozó osztálya 2019 szeptemberében közölt a felperessel, amennyiben e határozat a Parlament Elnökségének a fent hivatkozott 2018. december 10-i határozatával bevezetett 5 %-os mértékű különleges illetéket vetett ki a felperesnek járó (önkéntes) kiegészítő nyugdíj névértéke tekintetében;

                  —

                  az EUMSZ 277. cikk alapján nyilvánítsa alkalmazhatatlannak a fent hivatkozott, a Parlament Elnöksége által elfogadott 2018. december 10-i határozatot, amennyiben az módosítja az európai parlamenti képviselők statútuma végrehajtási szabályainak a 76. cikkét, közelebbről pedig amennyiben az 5 %-os mértékű különleges illetéket vezet be a 2019. január 1-je után esedékes (önkéntes) kiegészítő nyugdíj névértéke tekintetében;

                  —

                  a Parlamentet kötelezze a költségek viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek

      Keresete alátámasztása érdekében a felperes öt jogalapra hivatkozik.

                  1.

                  Az első, az Elnökség ratione materiae hatáskörének hiányára alapított jogalap.

                              —

                              egyrészt az Elnökség 2018. december 10-i határozatának (a továbbiakban: az Elnökség határozata) meghozatalára az európai parlamenti képviselők statútumának megsértésével került sor, amelyet a 2005. szeptember 28-i 2005/684/EK Euratom európai parlamenti határozottal (HL 2005. L 262., 1. o.; a továbbiakban: statútum) fogadtak el. Az Elnökség határozata ellentétes különösen a statútum 27. cikkével, amely a „szerzett jogok” és a „várományok” fennmaradását írja elő.

                              —

                              másrészt a megtámadott jogi aktus a nyugdíjösszeg névértéke 5 %-ának megfelelő különleges illeték bevezetésével adót hoz létre, jóllehet az adók bevezetése az EUMSZ 223. cikk (2) bekezdése alapján nem tartozik az Elnökség hatáskörébe.

                  2.

                  A második, a lényeges eljárási szabályok megsértésére alapított jogalap

                              —

                              egyrészt az Elnökséggel szemben felróható, hogy a határozatát az EUMSZ 223. cikkben előírt szabályok figyelmen kívül hagyásával fogadta el.

                              —

                              másrészt az Elnökség határozata nincs kellően megindokolva, és ily módon sérti az EUMSZ 296. cikk második bekezdése és az Európai Unió Alapjogi Chartája 41. cikke (2) bekezdésének c) pontja szerinti indokolási kötelezettséget.

                  3.

                  A harmadik, a szerzett jogok és várományok, valamint a bizalomvédelem elvének a megsértésére alapított jogalap.

                              —

                              egyrészt az Elnökség határozata sérti mind a jog, mind pedig azon statútum általános elveiből fakadó szerzett jogokat és várományokat, amely előírja, hogy ezen jogok és várományok „teljeskörűen” fennmaradnak (27. cikk).

                              —

                              másrészt az Elnökség határozata sérti a bizalomvédelem elvét.

                  4.

                  A negyedik, az arányosság, az egyenlő bánásmód és a hátrányos megkülönböztetés tilalma elvének a megsértésére alapította jogalap.

                              —

                              egyrészt a felperesek jogait ért sérelmek nem állnak arányban az Elnökség határozatával elérni kívánt célokkal.

                              —

                              másrészt az egyenlő bánásmód és a hátrányos megkülönböztetés tilalma elveinek megsértése miatt a megtámadott jogi aktust alkalmazhatatlannak kell nyilvánítani.

                  5.

                  Az ötödik, a jogbiztonság elvének megsértésére és az átmeneti intézkedések hiányára alapított jogalap.

                              —

                              egyrészt az Elnökség határozata sérti a jogbiztonság elvét, amennyiben jogellenesen visszaható hatállyal ruházták fel.

                              —

                              másrészt az Elnökség határozata sérti a jogbiztonság elvét, amennyiben az nem írt elő átmeneti rendelkezéseket.


title: C-239/18. sz. ügy: A Bíróság (ötödik tanács) 2019. október 17-i ítélete (a Thüringer Oberlandesgericht [Németország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Saatgut-Treuhandverwaltungs GmbH kontra Freistaat Thüringen (Előzetes döntéshozatal – A növényfajták oltalma – 2100/94/EK rendelet – A 14. cikkben biztosított eltérés – 1768/95/EK rendelet – A 11. cikk (1) és (2) bekezdése – Adatszolgáltatás iránti kérelem – A hivatalos szervek részéről történő adatszolgáltatás – Bizonyos fajok vagy fajták anyagának tényleges felhasználásával kapcsolatos adatszolgáltatás iránti kérelem – A kérelem tartalma)

text:
               16.12.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 423/9

      A Bíróság (ötödik tanács) 2019. október 17-i ítélete (a Thüringer Oberlandesgericht [Németország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Saatgut-Treuhandverwaltungs GmbH kontra Freistaat Thüringen
      (C-239/18. sz. ügy) (1)

      (Előzetes döntéshozatal - A növényfajták oltalma - 2100/94/EK rendelet - A 14. cikkben biztosított eltérés - 1768/95/EK rendelet - A 11. cikk (1) és (2) bekezdése - Adatszolgáltatás iránti kérelem - A hivatalos szervek részéről történő adatszolgáltatás - Bizonyos fajok vagy fajták anyagának tényleges felhasználásával kapcsolatos adatszolgáltatás iránti kérelem - A kérelem tartalma)
      (2019/C 423/10)
      Az eljárás nyelve: német

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Thüringer Oberlandesgericht

         Az alapeljárás felei

         Felperes: Saatgut-Treuhandverwaltungs GmbH

         Alperes: Freistaat Thüringen

         Rendelkező rész

      A közösségi növényfajta-oltalomról szóló 2100/94/EK tanácsi rendelet 14. cikkének (3) bekezdésében biztosított mezőgazdasági mentesség érvényesítésének végrehajtási szabályairól szóló, 1995. július 24-i 1768/95/EK bizottsági rendelet 11. cikkének (1) bekezdését úgy kell értelmezni, hogy az nem biztosít lehetőséget a közösségi növényfajta-oltalom jogosultja számára arra, hogy bizonyos növényfajok anyagának felhasználásáról úgy kérjen adatszolgáltatást a hivatalos szervtől, hogy a kérelemben nem jelöli meg azt az oltalom alatt álló konkrét növényfajtát, amelyről adatokat kér.

         (1)  HL C 249., 2018.7.16


title: C-569/18. sz. ügy: A Bíróság (kilencedik tanács) 2019. október 17-i ítélete (a Consiglio di Stato [Olaszország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Caseificio Cirigliana Srl, Mail Srl, Sorì Italia Srl kontra Ministero delle Politiche agricole, alimentari e forestali, Presidenza del Consiglio dei Ministri, Ministero della Salute (Előzetes döntéshozatal – 1151/2012/EU rendelet – A 4. cikk c) pontja és a 7. cikk (1) bekezdésének e) pontja – A mezőgazdasági termékek és az élelmiszerek minőségrendszerei – Tisztességes verseny – Mozzarella di bufala Campana OEM – A Mozzarella di bufala Campana OEM gyártóhelyiségeinek elkülönítésére vonatkozó kötelezettség)

text:
               16.12.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 423/15

      A Bíróság (kilencedik tanács) 2019. október 17-i ítélete (a Consiglio di Stato [Olaszország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Caseificio Cirigliana Srl, Mail Srl, Sorì Italia Srl kontra Ministero delle Politiche agricole, alimentari e forestali, Presidenza del Consiglio dei Ministri, Ministero della Salute
      (C-569/18. sz. ügy) (1)

      (Előzetes döntéshozatal - 1151/2012/EU rendelet - A 4. cikk c) pontja és a 7. cikk (1) bekezdésének e) pontja - A mezőgazdasági termékek és az élelmiszerek minőségrendszerei - Tisztességes verseny - Mozzarella di bufala Campana OEM - A Mozzarella di bufala Campana OEM gyártóhelyiségeinek elkülönítésére vonatkozó kötelezettség)
      (2019/C 423/18)
      Az eljárás nyelve: olasz

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Consiglio di Stato

         Az alapeljárás felei

         Felperesek: Caseificio Cirigliana Srl, Mail Srl, Sorì Italia Srl

         Alperesek: Ministero delle Politiche agricole, alimentari e forestali, Presidenza del Consiglio dei Ministri, Ministero della Salute

         Az eljárásban részt vesz: Consorzio di Tutela del Formaggio Mozzarella di Bufala Campana

         Rendelkező rész

      A mezőgazdasági termékek és az élelmiszerek minőségrendszereiről szóló, 2012. november 21-i 1151/2012/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet 1. cikkének c) pontját és 7. cikke (1) bekezdésének e) pontját, valamint a Mozzarella di bufala Campana OEM termékleírását úgy kell értelmezni, hogy azokkal nem ellentétes az alapügy tárgyát képezőhöz hasonló olyan nemzeti szabályozás, amely előírja, hogy a Mozzarella di bufala Campana OEM előállítása kizárólag az arra szolgáló – akár egyazon létesítményben található – helyiségekben folyhat, amelyekben tilos a Mozzarella di bufala oltalom alatt álló eredetmegjelölés (OEM) ellenőrzési rendszerébe nem tartozó állattenyészetekből származó tej tartása és tárolása, amennyiben e szabályozás szükséges és arányos eszköznek minősül az ilyen termék minőségének megőrzéséhez, illetve ezen OEM termékleírásának ellenőrzéséhez, amit a kérdést előterjesztő bíróságnak kell megvizsgálnia.

         (1)  HL C 436., 2018.11.3


title: C-270/18. sz. ügy: A Bíróság (ötödik tanács) 2019. október 16-i ítélete (a Conseil d'État [Franciaország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – UPM France kontra Premier ministre, Ministre de l’Action et des Comptes publics (Előzetes döntéshozatal – 2003/96/EK irányelv – Az energiatermékek és a villamos energia adóztatása – A 21. cikk (5) bekezdésének harmadik albekezdése – A kis villamosenergia-termelőknek a megtermelt villamos energia adóztatásától függő adómentessége – A végső villamosenergia-fogyasztást terhelő belföldi adó hiánya a megállapított átmeneti időszak alatt – A 14. cikk (1) bekezdésének a) pontja – A villamos energia előállításához felhasznált energiatermékekre és villamos energiára vonatkozó mentesítési kötelezettség)

text:
               16.12.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 423/10

      A Bíróság (ötödik tanács) 2019. október 16-i ítélete (a Conseil d'État [Franciaország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – UPM France kontra Premier ministre, Ministre de l’Action et des Comptes publics
      (C-270/18. sz. ügy) (1)

      (Előzetes döntéshozatal - 2003/96/EK irányelv - Az energiatermékek és a villamos energia adóztatása - A 21. cikk (5) bekezdésének harmadik albekezdése - A kis villamosenergia-termelőknek a megtermelt villamos energia adóztatásától függő adómentessége - A végső villamosenergia-fogyasztást terhelő belföldi adó hiánya a megállapított átmeneti időszak alatt - A 14. cikk (1) bekezdésének a) pontja - A villamos energia előállításához felhasznált energiatermékekre és villamos energiára vonatkozó mentesítési kötelezettség)
      (2019/C 423/11)
      Az eljárás nyelve: francia

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Conseil d'État

         Az alapeljárás felei

         Felperes: UPM France

         Alperesek: Premier ministre, Ministre de l’Action et des Comptes publics

         Rendelkező rész

      Az energiatermékek és a villamos energia közösségi adóztatási keretének átszervezéséről szóló, 2003. október 27-i 2003/96/EK tanácsi irányelv 21. cikke (5) bekezdése harmadik albekezdésének második mondatát úgy kell értelmezni, hogy a Francia Köztársaság azon átmeneti időszakban, amelyet a részére ezen irányelv 18. cikke (10) bekezdése második albekezdésének megfelelően 2009. január 1-jéig biztosítottak, és amely időszak alatt e tagállam nem hozta létre a villamos energia említett irányelv szerinti adóztatására vonatkozó rendszerét, nem alkalmazhatta az e rendelkezéssel a kis villamosenergia-termelőkre vonatkozóan előírt adómentességet, amennyiben az ugyanezen irányelv 14. cikke (1) bekezdésének a) pontjától eltérve az e villamos energia előállításához felhasznált energiatermékek után adót vetettek ki.

         (1)  HL C 211., 2018.6.18


title: T-729/19. sz. ügy: 2019. október 30-án benyújtott kereset – Dinamo kontra EUIPO (Favorit)

text:
               16.12.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 423/71

      2019. október 30-án benyújtott kereset – Dinamo kontra EUIPO (Favorit)
      (T-729/19. sz. ügy)
      (2019/C 423/84)
      Az eljárás nyelve: német

         Felek

         Felperes: Dinamo GmbH (Bázel, Svájc) (képviselő: C. Weil ügyvéd)

         Alperes: az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala (EUIPO)

         Az EUIPO előtti eljárás adatai

         A vitatott védjegy: a Favorit európai uniós szóvédjegy bejelentése – 17 924 051. sz. védjegybejelentés

         A megtámadott határozat: az EUIPO második fellebbezési tanácsának 2019. szeptember 18-án hozott határozata (R 985/2019-2. sz. ügy)

         Kereseti kérelmek

      A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:

                  —

                  helyezze hatályon kívül a megtámadott határozatot;

                  —

                  adjon helyt a fellebbezésnek;

                  —

                  az EUIPO-t kötelezze a költségek viselésére.

         Jogalap

                  —

                  Az (EU) 2017/1001 európai parlamenti és tanácsi rendelet 7. cikke (1) bekezdése b) és c) pontjának megsértése.


title: T-700/18. sz. ügy: A Törvényszék 2019. október 10-i ítélete – Kalypso Media Group kontra EUIPO – Wizards of the Coast (DUNGEONS) („Európai uniós védjegy – Felszólalási eljárás – A DUNGEONS európai uniós szóvédjegy bejelentése – A korábbi DUNGEONS & DRAGONS európai uniós szóvédjegy – Viszonylagos kizáró ok – Összetéveszthetőség – Az (EU) 2017/1001 rendelet 8. cikke (1) bekezdésének b) pontja”)

text:
               16.12.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 423/48

      A Törvényszék 2019. október 10-i ítélete – Kalypso Media Group kontra EUIPO – Wizards of the Coast (DUNGEONS)
      (T-700/18. sz. ügy) (1)

      („Európai uniós védjegy - Felszólalási eljárás - A DUNGEONS európai uniós szóvédjegy bejelentése - A korábbi DUNGEONS & DRAGONS európai uniós szóvédjegy - Viszonylagos kizáró ok - Összetéveszthetőség - Az (EU) 2017/1001 rendelet 8. cikke (1) bekezdésének b) pontja”)
      (2019/C 423/60)
      Az eljárás nyelve: angol

         Felek

         Felperes: Kalypso Media Group GmbH (Worms, Németország) (képviselő: T. Boddien ügyvéd)

         Alperes: az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala (EUIPO) (képviselők: G. Sakalieté-Orlovskiené, A. Folliard-Mongurial és H. O’Neill meghatalmazottak)

         A másik fél az EUIPO fellebbezési tanácsa előtti eljárásban: Wizards of the Coast LLC (Pawtucket, Rhode Island, Amerikai Egyesült Államok)

         Az ügy tárgya

      Az EUIPO negyedik fellebbezési tanácsának a Wizards of the Coast és a Kalypso Media Group közötti felszólalási eljárással kapcsolatban 2018. szeptember 21-én hozott határozata (R 599/2018-4. sz. ügy) ellen benyújtott kereset.

         Az ítélet rendelkező része

                  1)

                     A Törvényszék a keresetet elutasítja.

                  2)

                     Mindegyik fél maga viseli saját költségeit.

         (1)  HL C 25., 2019.1.21.


title: C-403/18. P. sz. ügy: A Bíróság (nyolcadik tanács) 2019. október 17-i ítélete – Alcogroup SA, Alcodis SA kontra Európai Bizottság, Orde van Vlaamse Balies, Ordre des barreaux francophones et germanophone, Ordre français des avocats du barreau de Bruxelles (Fellebbezés – Verseny – Kartellek – Az etanol piaca – 1/2003/EK rendelet – A 20. cikk (4) bekezdése – Helyszíni vizsgálatot elrendelő határozat – A helyszíni vizsgálat lefolytatása – Az ügyvéd és az ügyfele közötti levelezések bizalmas jellege – A vizsgálati intézkedések felfüggesztésének megtagadása – Megsemmisítés iránti kereset – Elfogadhatóság – Előkészítő határozat)

text:
               16.12.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 423/10

      A Bíróság (nyolcadik tanács) 2019. október 17-i ítélete – Alcogroup SA, Alcodis SA kontra Európai Bizottság, Orde van Vlaamse Balies, Ordre des barreaux francophones et germanophone, Ordre français des avocats du barreau de Bruxelles
      (C-403/18. P. sz. ügy) (1)

      (Fellebbezés - Verseny - Kartellek - Az etanol piaca - 1/2003/EK rendelet - A 20. cikk (4) bekezdése - Helyszíni vizsgálatot elrendelő határozat - A helyszíni vizsgálat lefolytatása - Az ügyvéd és az ügyfele közötti levelezések bizalmas jellege - A vizsgálati intézkedések felfüggesztésének megtagadása - Megsemmisítés iránti kereset - Elfogadhatóság - Előkészítő határozat)
      (2019/C 423/12)
      Az eljárás nyelve: francia

         Felek

         Fellebbezők: Alcogroup SA, Alcodis SA (képviselők: P. de Bandt, J. Dewispelaere és J. Probst ügyvédek)

         A többi fél az eljárásban: Európai Bizottság (képviselők: T. Christoforou, Bottka V., C. Giolito és F. Jimeno Fernández meghatalmazottak), Orde van Vlaamse Balies (képviselők: F. Wijckmans és S. De Keer advocaten és S. Engelen ügyvéd), Ordre des barreaux francophones et germanophone, Ordre français des avocats du barreau de Bruxelles (képviselők: T. Bontinck, A. Guillerme és P. Goffinet ügyvédek)

         Rendelkező rész

                  1)

                  A Bíróság a fellebbezést elutasítja.

                  2)

                  A Bíróság az Alcogroup SA-t és az Alcodis SA-t kötelezi a költségek viselésére.

         (1)  HL C 294., 2018.8.20


title: T-730/18. sz. ügy: A Törvényszék 2019. október 3-i ítélete – DQ és társai kontra Parlament („Közszolgálat – Tisztviselők – A személyzeti szabályzat 24. cikke – Segítségnyújtás iránti kérelem – A személyzeti szabályzat 12a. cikke – Lelki zaklatás – A segítségnyújtási kötelezettség terjedelme – Távoltartási intézkedés – Az igazgatási eljárás időtartama – Felelősség – Nem vagyoni kár”)

text:
               16.12.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 423/48

      A Törvényszék 2019. október 3-i ítélete – DQ és társai kontra Parlament
      (T-730/18. sz. ügy) (1)

      („Közszolgálat - Tisztviselők - A személyzeti szabályzat 24. cikke - Segítségnyújtás iránti kérelem - A személyzeti szabályzat 12a. cikke - Lelki zaklatás - A segítségnyújtási kötelezettség terjedelme - Távoltartási intézkedés - Az igazgatási eljárás időtartama - Felelősség - Nem vagyoni kár”)
      (2019/C 423/61)
      Az eljárás nyelve: francia

         Felek

         Felperesek: DQ és az ítélet mellékletében megnevezett 11 többi felperes (képviselő: M. Casado García-Hirschfeld ügyvéd)

         Alperes: Európai Parlament (képviselők: E. Taneva és T. Lazian meghatalmazottak)

         Az ügy tárgya

      A felperesek által lényegében a felettesüknek felrótt lelki zaklatásra vonatkozó segítségnyújtás iránti kérelem nem megfelelő elbírálása miatt állítólagosan elszenvedett kár megtérítése iránt az EUMSZ 270. cikk alapján benyújtott kérelem.

         Az ítélet rendelkező része

                  1)

                     A Törvényszék kötelezi az Európai Parlamentet, hogy fizessen DQ és a mellékletben megnevezett többi felperes részére az őket ért nem vagyoni kár címén összesen 36 000 euró, közöttük felosztandó, és az Európai Központi Bank (EKB) által a fő refinanszírozási műveletekre vonatkozóan megállapított kamatláb három és fél százalékponttal növelt mértékével 2017. december 13. napjától a Parlament általi tényleges meg fizetés napjáig terjedő időszakra számított kamattal növelt összeget.

                  2)

                     A Törvényszék a keresetet ezt meghaladó részében elutasítja.

                  3)

                     A Parlament a saját költségein felül viseli a DQ és a mellékletben megnevezett többi felperes részéről felmerült költségek felét is.

                  4)

                     DQ és a mellékletben megnevezett többi felperes maga viseli saját költségei felét.

         (1)  HL C 54., 2019.2.11.


title: C-423/18. sz. ügy: A Bíróság (nyolcadik tanács) 2019. október 17-i ítélete (a Finanzgericht Baden-Württemberg [Németország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Südzucker AG kontra Hauptzollamt Karlsruhe (Előzetes döntéshozatal – Mezőgazdaság – Közös piacszervezés – 967/2006/EK rendelet – A 3. cikk (2) bekezdése – Cukor – Többletösszeg – A teljes fizetendő többletösszeg közlésére vonatkozó határidő – Az utólagos helyesbítés határideje – Az arányosság, a jogbiztonság és a bizalomvédelem elve)

text:
               16.12.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 423/11

      A Bíróság (nyolcadik tanács) 2019. október 17-i ítélete (a Finanzgericht Baden-Württemberg [Németország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Südzucker AG kontra Hauptzollamt Karlsruhe
      (C-423/18. sz. ügy) (1)

      (Előzetes döntéshozatal - Mezőgazdaság - Közös piacszervezés - 967/2006/EK rendelet - A 3. cikk (2) bekezdése - Cukor - Többletösszeg - A teljes fizetendő többletösszeg közlésére vonatkozó határidő - Az utólagos helyesbítés határideje - Az arányosság, a jogbiztonság és a bizalomvédelem elve)
      (2019/C 423/13)
      Az eljárás nyelve: német

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Finanzgericht Baden-Württemberg

         Az alapeljárás felei

         Felperes: Südzucker AG

         Alperes: Hauptzollamt Karlsruhe

         Rendelkező rész

                  1)

                  A kvótán felüli cukortermelésre vonatkozóan a 318/2006/EK tanácsi rendelet végrehajtása részletes szabályainak megállapításáról szóló, 2006. június 29-i 967/2006/EK bizottsági rendelet 3. cikke (2) bekezdésének első mondatát úgy kell értelmezni, hogy amennyiben valamely tagállam illetékes hatósága az érintett cukortermelővel az e rendelkezésben előírt határidőben közli a cukrot érintő többletösszeget, e határidő főszabály szerint az ilyen közlésnek a 2008. július 24-i 707/2008/EK bizottsági rendelettel módosított, a cukor belső piaca és a kvótarendszer irányítása tekintetében a 318/2006/EK tanácsi rendelet alkalmazásának részletes szabályairól szóló, 2006. június 29-i 952/2006/EK bizottsági rendelet 10. cikke szerint elvégzett ellenőrzés alapján történő helyesbítésére is alkalmazandó. E határidő túllépése azonban megengedhető, ha az illetékes nemzeti hatóság a saját hanyagságán kívül álló okból nem ismerte az érintett vállalkozás cukortermelésének részleteit, és az ismeretek e hiánya észszerűen betudható az említett vállalkozásnak, mivel ezen utóbbi nem jóhiszeműen járt el, és nem tartotta be az összes releváns rendelkezést. A kérdést előterjesztő bíróságnak kell megvizsgálnia, hogy az alapügyben annak összes körülményére figyelemmel ez fennáll-e.

                  2)

                  Mivel az uniós jogi rendelkezések nem határoznak meg olyan határidőt, amelyen belül a tagállamok a 967/2006 rendelet 3. cikke (2) bekezdésének első mondatában megállapított határidő lejártát követően a megtermelt cukortöbbletet érintő többletösszeget helyesbítő értesítést küldhetnek a cukortermelőknek, a nemzeti bíróságnak kell minden egyes konkrét esetben és az alapügy valamennyi körülményére tekintettel megvizsgálnia, hogy e határidő megfelel-e az egyenértékűség és a tényleges érvényesülés elvének, valamint a jogbiztonság elvének.

         (1)  HL C 373., 2018.10.15


title: T-749/18. sz. ügy: A Törvényszék 2019. szeptember 24-i ítélete – Daimler kontra EUIPO (ROAD EFFICIENCY) („Európai uniós védjegy – A ROAD EFFICIENCY európai uniós szóvédjegy bejelentése – Feltétlen kizáró ok – Megkülönböztető képesség hiánya – Az (EU) 2017/1001 rendelet 7. cikke (1) bekezdésének b) pontja”)

text:
               16.12.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 423/49

      A Törvényszék 2019. szeptember 24-i ítélete – Daimler kontra EUIPO (ROAD EFFICIENCY)
      (T-749/18. sz. ügy) (1)

      („Európai uniós védjegy - A ROAD EFFICIENCY európai uniós szóvédjegy bejelentése - Feltétlen kizáró ok - Megkülönböztető képesség hiánya - Az (EU) 2017/1001 rendelet 7. cikke (1) bekezdésének b) pontja”)
      (2019/C 423/62)
      Az eljárás nyelve: német

         Felek

         Felperes: Daimler AG (Stuttgart, Németország) (képviselő: P. Kohl ügyvéd)

         Alperes: az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala (EUIPO) (képviselő: W. Schramek és A. Söder meghatalmazottak)

         Az ügy tárgya

      Az EUIPO ötödik fellebbezési tanácsának a ROAD EFFICIENCY szómegjelölés európai uniós védjegyként történő lajstromozása iránti kérelemmel kapcsolatban 2018. október 23-án hozott határozata (R 2701/2017-5. sz. ügy) ellen benyújtott kereset.

         Az ítélet rendelkező része

                  1)

                     A Törvényszék a keresetet elutasítja.

                  2)

                     A Törvényszék a Daimler AG-t kötelezi a költségek viselésére.

         (1)  HL C 65., 2019.2.18.


title: C-573/18. és C-574/18. sz. egyesített ügyek: A Bíróság (tizedik tanács) 2019. október 9-i ítélete (a Bundesfinanzhof [Németország] előzetes döntéshozatal iránti kérelmei) – C GmbH & Co. KG (C-573/18), C-eG (C-574/18) kontra Finanzamt Z (Előzetes döntéshozatal – 77/388/EGK hatodik irányelv – A 11. cikk A. része (1) bekezdésének a) pontja – Adóalap – Az árral közvetlenül összefüggő támogatás – 2200/96/EK rendelet – A 11. cikk (1) bekezdése és 15. cikk – Olyan termelői szervezetek, amelyek működési alapot hoztak létre – A termelői szervezet által tagjai számára olyan fizetések ellenében teljesített értékesítések, amelyek nem fedezik a teljes vételárat – A működési alapból fizetett kiegészítő finanszírozás)

text:
               16.12.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 423/16

      A Bíróság (tizedik tanács) 2019. október 9-i ítélete (a Bundesfinanzhof [Németország] előzetes döntéshozatal iránti kérelmei) – C GmbH & Co. KG (C-573/18), C-eG (C-574/18) kontra Finanzamt Z
      (C-573/18. és C-574/18. sz. egyesített ügyek) (1)

      (Előzetes döntéshozatal - 77/388/EGK hatodik irányelv - A 11. cikk A. része (1) bekezdésének a) pontja - Adóalap - Az árral közvetlenül összefüggő támogatás - 2200/96/EK rendelet - A 11. cikk (1) bekezdése és 15. cikk - Olyan termelői szervezetek, amelyek működési alapot hoztak létre - A termelői szervezet által tagjai számára olyan fizetések ellenében teljesített értékesítések, amelyek nem fedezik a teljes vételárat - A működési alapból fizetett kiegészítő finanszírozás)
      (2019/C 423/19)
      Az eljárás nyelve: német

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Bundesfinanzhof

         Az alapeljárás felei

         Felperesek: C GmbH & Co. KG (C-573/18), C-eG (C-574/18)

         Alperes: Finanzamt Z

         Rendelkező rész

      A tagállamok forgalmi adóra vonatkozó jogszabályainak összehangolásáról – közös hozzáadottértékadó-rendszer: egységes adóalap-megállapításról szóló, 1977. május 17-i 77/388/EGK hatodik tanácsi irányelv 11. cikke A. része (1) bekezdése a) pontját úgy kell értelmezni, hogy az alapügyben szereplőkhöz hasonló körülmények között, amikor valamely, a gyümölcs- és zöldségpiac közös szervezéséről szóló, 1996. október 28-i 2200/96/EK tanácsi rendelet 11. cikke értelmében vett „termelői szervezet” előzetesen termékeket vásárol beszállítóktól, e termékeket tagjai számára értékesíti, és azoktól számára olyan fizetés érkezik, amely nem fedezi a vételárat, az az összeg, amelyet az e rendelet 15. cikkében előírthoz hasonló működési alap fizet ki e termelői szervezetnek e termékeknek a termelők számára történő értékesítéséért, ezen értékesítés ellenértékét egészíti ki, és azt ezen ügylet árával közvetlenül összefüggő, harmadik személy által nyújtott támogatásnak kell tekinteni.

         (1)  HL C 427., 2018.11.26


title: T-562/18. sz. ügy: A Törvényszék 2019. szeptember 26-i végzése – YP kontra Bizottság

text:
               16.12.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 423/72

      A Törvényszék 2019. szeptember 26-i végzése – YP kontra Bizottság
      (T-562/18. sz. ügy) (1)

      (2019/C 423/86)
      Az eljárás nyelve: francia
      A harmadik tanács elnöke elrendelte az ügy törlését.

         (1)  HL C 399., 2018.11.5.