A Bíróság február 6.-i ítélete: 1996. # Kuratorium für Dialyse und Nierentransplantation e.V. kontra Johanna Lewark. # Előzetes döntéshozatal iránti kérelem: Bundesarbeitsgericht - Németország. # C-457/93. sz. ügy


A Bíróság június 16.-i ítélete: 1987. # Az Európai Közösségek Bizottsága kontra Olasz Köztársaság. # # 118/85. sz. ügy


Az Elsőfokú Bíróság (második tanács) 2002. szeptember 11-i ítélete. # Claude Willeme kontra az Európai Közösségek Bizottsága. # Tisztviselők. # T-89/01. sz. ügy


A Bíróság (második tanács) 1982. június 10-i ítélete. # Antonia Camera, férjezett neve Caracciolo, kontra Institut national d'assurance maladie-invalidité és Union nationale des mutualités socialistes. # Előzetes döntéshozatal iránti kérelem: Cour de cassation - Belgium. # Migráns munkavállalók szociális biztonsága. # 92/81. sz. ügy


A Bíróság (ötödik tanács) október 29.-i ítélete: 1998. # Manuel de Castro Freitas (C-193/97. sz. ügy) és Raymond Escallier (C-194/97. sz. ügy) kontra Ministre des Classes moyennes et du Tourisme. # Előzetes döntéshozatal iránti kérelem: Tribunal administratif - Luxemburgi Nagyhercegség. # Letelepedés szabadsága - 64/427/EGK irányelv. # C-193/97. és C-194/97. sz. egyesített ügyek


title: A Törvényszék (első tanács) 2011. július 13-i ítélete. # Unipetrol a.s. kontra Európai Bizottság. # Verseny - Kartellek - A butadién gumi és emulziós butadién-sztirol gumi piaca - Az EK 81. cikk megsértését megállapító határozat - A kartellben való részvétel - A jogsértő magatartás betudhatósága - Bírságok. # T-45/07. sz. ügy

text:
      T‑45/07. sz. ügy
      Unipetrol a.s.
      kontra
      Európai Bizottság
      „Verseny – Kartellek – A butadién gumi és a polimerizációs emulzióval előállított butadién‑sztirol gumi piaca – Az EK 81. cikk megsértését megállapító határozat – Kartellben való részvétel – A jogsértő magatartás betudhatósága – Bírságok”
      Az ítélet összefoglalása
      Verseny – Közigazgatási eljárás – Jogsértést megállapító bizottsági határozat – Összegyűjtendő bizonyítékok
      (EK 81. cikk, (1) bekezdés)
      Az EK 81. cikk (1) bekezdésének megsértésével kapcsolatos bizonyításfelvételt illetően a Bizottság kötelezettsége bizonyítani
         az általa megállapított jogsértést, és olyan bizonyítékokat előterjeszteni, amelyek a jogilag megkövetelt módon igazolják
         a jogsértést megvalósító körülmények fennállását. Így a Bizottságnak pontos és egybevágó bizonyítékokat kell szolgáltatnia
         azon szilárd meggyőződésének alátámasztására, hogy a jogsértés megtörtént.

      A bíróságban felmerülő bárminemű kételynek annak a vállalkozásnak a javát kell szolgálnia, amely a jogsértést megállapító
         határozat címzettje. A bíróság tehát nem állapíthatja meg, hogy a Bizottság jogilag megkövetelt módon bizonyította a kérdéses
         jogsértés fennállását, amennyiben a bíróságnak még bármiféle kételye van e kérdéssel kapcsolatosan.

      Egyébiránt azok a tevékenységek, amelyek a versenyellenes magatartásokkal és megállapodásokkal függenek össze, általában titkosan
         folynak le, a találkozókat titkosan tartják, továbbá az erre vonatkozó dokumentáció a legminimálisabbra szorítkozik. Ebből
         következik, hogy még ha a Bizottság fel is fedez olyan iratokat, amelyek kifejezetten tanúsítják a piaci szereplők közötti
         jogellenes kapcsolatfelvételt, e dokumentumok általában töredékesek és szórványosak, és ezért gyakran következtetésekkel kell
         bizonyos részleteket rekonstruálni. Ezért az esetek nagy részében a versenyellenes magatartás vagy megállapodás létezését
         bizonyos egybeesésekből és ténykörülményekből kell kikövetkeztetni, amelyek együtt figyelembe véve, más összefüggő magyarázat
         hiányában a versenyszabályok megsértésének bizonyítékául szolgálhatnak.

      Amennyiben a Bizottság által felhozott bizonyítékok, még ha van is némi bizonyító erejük, nem elegendőek ahhoz, hogy igazolják
         azt az állítást, hogy az érintett vállalkozás jogsértést követett el, különös tekintettel a kartelltalálkozók vonatkozásában
         a bizottsági határozatban szereplő ellentmondásokra, és arra, hogy a kétely az érintett vállalkozás javára szól, meg kell
         semmisíteni a bizottsági határozatot.

      (vö. 48–49., 66., 68. pont)
A TÖRVÉNYSZÉK ÍTÉLETE (első tanács)
      2011. július 13.(*)

      „Verseny – Kartellek – A butadién gumi és a polimerizációs emulzióval előállított butadién-sztirol gumi piaca – Az EK 81. cikk megsértését megállapító határozat – Kartellben való részvétel – A jogsértő magatartás betudhatósága – Bírságok”
      A T‑45/07. sz. ügyben,
      az Unipetrol a.s. (székhelye: Prága [Cseh Köztársaság], képviselik: J. Matějček és I. Janda ügyvédek)

      felperesnek
      az Európai Bizottság (képviselik kezdetben: M. Kellerbauer, Bottka V. és O. Weber, később: M. Kellerbauer, Bottka V. és V. Di Bucci, meghatalmazotti
         minőségben)

      alperes ellen
      az EK 81. cikk és az EGT‑Megállapodás 53. cikke alkalmazására vonatkozó eljárásban (COMP/F/38.638 – „butadién gumi és polimerizációs
         emulzióval előállított butadién‑sztirol gumi”‑ügy) 2006. november 29‑én hozott C (2006) 5700 végleges bizottsági határozatnak
         az Unipetrol a.s. tekintetében való megsemmisítése, illetve másodlagosan a Törvényszék korlátlan felülvizsgálati jogkörének
         gyakorlása iránti keresete tárgyában,

      A TÖRVÉNYSZÉK (első tanács),
      tagjai: F. Dehousse elnökként eljárva (előadó), I. Wiszniewska‑Białecka és N. Wahl bírák,
      hivatalvezető: K. Pocheć tanácsos,
      tekintettel az írásbeli szakaszra és a 2009. október 20‑i tárgyalásra,
      meghozta a következő
      Ítéletet
       A jogvita előzményei
      1        Az Európai Közösségek Bizottsága a (COMP/F/38.638 – „butadién gumi és polimerizációs emulzióval előállított butadién‑sztirol
         gumi”‑ügy) 2006. november 29‑én hozott C (2006) 5700 végleges határozatban (a továbbiakban: megtámadott határozat) megállapította,
         hogy számos vállalkozás megsértette az EK 81. cikk (1) bekezdését és az Európai Gazdasági Térségről (EGT) szóló megállapodás
         53. cikkét, amikor a fent említett termékek piacán kartellben vett részt.

      2        A megtámadott határozatnak az alábbi vállalkozások a címzettjei:

      –        a Bayer AG, székhelye: Leverkusen (Németország);
      –        a The Dow Chemical Company, székhelye: Midland, Michigan (Egyesült Államok) (a továbbiakban: Dow Chemical);
      –        a Dow Deutschland Inc., székhelye: Schwalbach (Németország);
      –        a Dow Deutschland Anlagengesellschaft mbH (korábban Dow Deutschland GmbH & Co. OHG), székhelye: Schwalbach;
      –        a Dow Europe, székhelye: Horgen (Svájc);
      –        az Eni SpA, székhelye: Róma (Olaszország);
      –        a Polimeri Europa SpA, székhelye: Brindisi (Olaszország) (a továbbiakban: Polimeri);
      –        a Shell Petroleum NV, székhelye: Hága (Hollandia);
      –        a Shell Nederland BV, székhelye: Hága;
      –        a Shell Nederland Chemie BV, székhelye: Rotterdam (Hollandia);
      –        az Unipetrol a.s., székhelye: Prága (Cseh Köztársaság);
      –        a Kaučuk a.s., székhelye: Kralupy nad Vltavou (Cseh Köztársaság);
      –        a Trade‑Stomil sp. z o.o., székhelye: Łódź (Lengyelország) (a továbbiakban: Stomil).
      3        A Dow Deutschland, a Dow Deutschland Anlagengesellschaft és a Dow Europe társaságokat – közvetlenül vagy közvetetten – teljes
         egészében a Dow Chemical irányítja (a továbbiakban együttesen: Dow) (a megtámadott határozat (16)–(21) preambulumbekezdése).

      4        Az Eni tevékenységét az érintett termékek tekintetében kezdetben az Eni által közvetetten, az EniChem SpA leányvállalatán
         keresztül (a továbbiakban: EniChem SpA) irányított EniChem Elastomeri Srl biztosította. 1997. november 1‑jén az EniChem Elastomeri
         egyesült az EniChem SpA‑val. Az Eni 99,97%‑os ellenőrzést gyakorolt az EniChem SpA felett. 2002. január 1‑jén az EniChem SpA
         átruházta a stratégiai vegyipari tevékenységét (beleértve a butadién gumihoz és a polimerizációs emulzióval előállított butadién‑sztirol
         gumihoz kapcsolódó tevékenységet) a 100%‑os tulajdonában álló leányvállalatára, a Polimerire. Az Eni 2002. október 21. óta
         közvetlenül és teljes mértékben ellenőrzi a Polimerit. 2003. május 1‑jén az EniChem SpA a nevét Syndial SpA‑ra változtatta
         (a megtámadott határozat (26)–(32) preambulumbekezdése). A Bizottság a megtámadott határozatban az „EniChem” megnevezést használja
         az Eni tulajdonában álló valamennyi társaság vonatkozásában (a továbbiakban: EniChem) (a megtámadott határozat (36) preambulumbekezdése).

      5        A Shell Nederland Chemie a Shell Nederland leányvállalata, amely utóbbit magát teljes egészében a Shell Petroleum irányítja
         (a megtámadott határozat (38)–(40) preambulumbekezdése).

      6        A Kaučukot 1997‑ben hozták létre, a Kaučuk Group a.s. és a Chemopetrol Group a.s. egyesülését követően. 1997. július 21‑én
         az Unipetrol megszerezte az egyesült vállalkozások valamennyi eszközét, jogát és kötelezettségét. A Kaučuk az Unipetrol 100%‑os
         tulajdonában áll (a megtámadott határozat (45) és (46) preambulumbekezdése). A megtámadott határozat szerint egyébként a Cseh
         Köztársaságban székhellyel rendelkező Tavorex s.r.o. (a továbbiakban: Tavorex) képviselte 1991 és 2003. február 28. között
         az export tekintetében a Kaučukot (és elődjét a Kaučuk Groupot). A megtámadott határozat szerint továbbá a Tavorex 1996 óta
         képviselte a Kaučukot a Szintetikus Gumi Európai Szövetségének találkozói során (a megtámadott határozat (49) preambulumbekezdése).

      7        A megtámadott határozat szerint a Stomil közel 30 éven keresztül, legalább 2001‑ig képviselte a Chemical Company Dwory S.A.
         (a továbbiakban: Dwory) lengyel gyártót az exporttevékenységei során. A megtámadott határozat szerint továbbá a Stomil képviselte
         a Dworyt 1997 és 2000 között a Szintetikus Gumi Európai Szövetségének találkozói során (a megtámadott határozat (51) preambulumbekezdése).

      8        A jogsértés időtartama (a Bayer, az Eni és a Polimeri esetében) 1996. május 20. és 2002. november 28. között, (a Shell Petroleum,
         a Shell Nederland és a Shell Nederland Chemie esetében) 1996. május 20. és 1999. május 31. között, (a Dow Chemical esetében)
         1996. július 1‑je és 2002. november 28. között, (a Dow Deutschland esetében) 1996. július 1‑je és 2001. november 27. között,
         (az Unipetrol és a Kaučuk esetében) 1999. november 16. és 2002. november 28. között, (a Stomil esetében) 1999. november 16.
         és 2000. február 22. között, (a Dow Deutschland Anlagengesellschaft esetében) 2001. február 22. és 2002. február 28. között,
         illetve (a Dow Europe esetében) 2001. november 26. és 2002. november 28. között került megállapításra (a megtámadott határozat
         (476)–(485) preambulumbekezdése és rendelkező részének 1. cikke).

      9        Mind a butadién gumi (a továbbiakban: BR), mind a polimerizációs emulzióból előállított sztirol‑butadién gumi (a továbbiakban:
         ESBR) szintetikus gumi, amelyet elsősorban a gumiabroncsgyártásban használnak. E két termék egymással, más szintetikus gumikkal,
         illetve természetes gumival helyettesíthető (a megtámadott határozat (3)–(6) preambulumbekezdése).

      10      A megtámadott határozat által érintett gyártókon kívül más, ázsiai és kelet‑európai székhelyű gyártók is értékesítettek korlátozott
         mennyiségben BR‑t és ESBR‑t az EGT területén. Egyébként a BR jelentős részét közvetlenül a nagy gumiabroncsgyártók gyártják
         (a megtámadott határozat (54) preambulumbekezdése).

      11      2002. december 20‑án a Bayer kapcsolatba lépett a Bizottság szervezeti egységeivel, és kifejezte a BR‑re és az ESBR‑re vonatkozóan
         az együttműködésre irányuló szándékát a kartellügyek esetében a bírságok alóli mentességről és a bírságok csökkentéséről szóló
         bizottsági közlemény (HL 2002. C 45., 3. o.; magyar nyelvű különkiadás 8. fejezet, 2. kötet, 155. o.; a továbbiakban: engedékenységi
         közlemény) alapján. Az ESBR‑t illetően a Bayer szóbeli nyilatkozatot tett, amelyben ismertette a kartell tevékenységeit. E
         szóbeli nyilatkozatot kazettán rögzítették (a megtámadott határozat (67) preambulumbekezdése).

      12      2003. január 14‑én a Bayer szóbeli nyilatkozatot tett, amelyben kifejtette a kartell BR‑rel kapcsolatos tevékenységeit. E
         szóbeli nyilatkozatot kazettán rögzítették. A Bayer a Szintetikus Gumi Európai Szövetsége BR‑bizottságának ülésein készült
         jegyzőkönyveket is benyújtott (a megtámadott határozat (68) preambulumbekezdése).

      13      2003. február 5‑én a Bizottság azon döntéséről értesítette a Bayert, hogy bírság alóli feltételes mentességet nyújt számára
         (a megtámadott határozat (69) preambulumbekezdése).

      14      2003. március 27‑én a Bizottság az [EK 81. cikk] és [EK 82. cikk] végrehajtásáról szóló első, 1962. február 6‑i 17. tanácsi
         rendelet (HL 1962. 13., 204. o.; magyar nyelvű különkiadás 8. fejezet, 1. kötet, 3 o.) 14. cikkének (3) bekezdése alapján
         vizsgálatot folytatott a Dow Deutschland & Co. helyiségeiben (a megtámadott határozat (70) preambulumbekezdése).

      15      2003 szeptembere és 2006 júliusa között a Bizottság a megtámadott határozat által érintett vállalkozásokhoz számos információkérést
         intézett a 17. rendelet 11. cikke és az [EK] 81. cikkben és [EK] 82. cikkben meghatározott versenyszabályok végrehajtásáról
         szóló, 2002. december 16‑i 1/2003/EK tanácsi rendelet (HL 2003. L 1., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 8. fejezet, 2. kötet,
         205. o.) 18. cikke alapján (a megtámadott határozat (71) preambulumbekezdése).

      16      2003. október 16‑án a Dow Deutschland és a Dow Deutschland & Co. találkozott a Bizottság szervezeti egységeivel, és kifejezte
         az együttműködésre irányuló szándékát az engedékenységi közlemény alapján. E találkozó során sor került a kartell BR‑rel és
         ESBR‑rel kapcsolatos tevékenységének szóbeli bemutatására. E szóbeli előadást rögzítették. Egy, a kartellel kapcsolatos dokumentumokat
         tartalmazó akta is benyújtásra került (a megtámadott határozat (72) preambulumbekezdése).

      17      2005. március 4‑én a Dow Deutschlandot értesítették arról, hogy a Bizottság 30% és 50% közötti bírságcsökkentésben szándékozik
         őt részesíteni (a megtámadott határozat (73) preambulumbekezdése).

      18      2005. június 7‑én a Bizottság eljárást indított, és a megtámadott határozatban címzettként szereplő vállalkozásoknak – az
         Unipetrol kivételével –, valamint a Dworynak megküldte az első kifogásközlést. Az első kifogásközlést a Tavorexszel szemben
         is elfogadták, azonban vele nem közölték, mivel a Tavorex 2004 októbere óta felszámolás alatt áll. Az eljárást a Tavorex tekintetében
         így befejezték (a megtámadott határozat (49) és (74) preambulumbekezdése).

      19      Az érintett vállalkozások írásbeli észrevételeket nyújtottak be ezen első kifogásközléssel kapcsolatban (a megtámadott határozat
         (75) preambulumbekezdése). A Bizottság betekintést biztosított számukra az iratokba CD‑ROM formájában, illetve a szóbeli nyilatkozatokba
         és kapcsolódó iratokba a Bizottság helyiségeiben (a megtámadott határozat (76) preambulumbekezdése).

      20      2005. november 3‑án a Manufacture française des pneumatiques Michelin (a továbbiakban: Michelin) beavatkozási kérelmet terjesztett
         elő. 2006. január 13‑án írásbeli beadványt nyújtott be (a megtámadott határozat (78) preambulumbekezdése).

      21      2006. április 6‑án a Bizottság elfogadta a második kifogásközlést a megtámadott határozat címzett vállalkozásaival szemben.
         Az érintett vállalkozások erre vonatkozóan írásbeli észrevételeket nyújtottak be (a megtámadott határozat (84) preambulumbekezdése).

      22      2006. május 12‑én a Michelin panaszt terjesztett elő az [EK] 81. és [EK] 82. cikk alapján folytatott eljárásokról szóló, 2004.
         április 7‑i 773/2004/EK bizottsági rendelet (HL L 123., 18. o.; magyar nyelvű különkiadás 8. fejezet, 3. kötet, 81. o.) 5. cikke
         alapján (a megtámadott határozat (85) preambulumbekezdése).

      23      2006. június 22‑én a megtámadott határozat címzett vállalkozásai – a Stomil kivételével –, valamint a Michelin részt vettek
         a Bizottság előtti szóbeli meghallgatáson (a megtámadott határozat (86) preambulumbekezdése).

      24      A Dwory kartellben való részvételére vonatkozó megfelelő bizonyítékok hiányában a Bizottság úgy határozott, hogy a Dwory vonatkozásában
         befejezi az eljárást (a megtámadott határozat (88) preambulumbekezdése). A Bizottság úgy határozott továbbá, hogy a Syndial
         vonatkozásában is befejezi az eljárást (a megtámadott határozat (89) preambulumbekezdése).

      25      Egyébként, jóllehet a Bizottság kezdetben két különböző ügyszámot használt (egyet a BR, és egy másikat az ESBR tekintetében)
         (COMP/E‑1/38.637 és COMP/E‑1/38.638), az első kifogásközlést követően már csak egyetlen ügyszámot használt (COMP/F/38.638)
         (a megtámadott határozat (90) és (91) preambulumbekezdése).

      26      A közigazgatási eljárás 2006. november 29‑én a megtámadott határozat Bizottság általi meghozatalával végződött.

      27      A megtámadott határozat rendelkező részének 1. cikke értelmében a következő vállalkozások megsértették az EK 81. cikket és
         az EGT 53. cikket, amikor a lent megjelölt időszakok során egységes és folyamatos megállapodásban vettek részt, amelynek keretében
         a BR és az ESBR ágazatában árcélok rögzítésében, ügyfelek nem agresszív megállapodások alapján történő felosztásában, valamint
         árra, versenytársakra és ügyfelekre vonatkozó érzékeny információk cseréjében állapodtak meg:

      a)      a Bayer 1996. május 20. és 2002. november 28. között;
      b)      a Dow Chemical 1996. július 1‑je és 2002. november 28. között; a Dow Deutschland 1996. július 1‑je és 2001. november 27. között;
         a Dow Deutschland Anlagengesellschaft 2001. február 22. és 2002. február 28. között; a Dow Europe 2001. november 26. és 2002.
         november 28. között;

      c)      az Eni 1996. május 20. és 2002. november 28. között; a Polimeri 1996. május 20. és 2002. november 28. között;
      d)      a Shell Petroleum 1996. május 20. és 1999. május 31. között; a Shell Nederland 1996. május 20. és 1999. május 31. között;
         a Shell Nederland Chemie 1996. május 20. és 1999. május 31. között;

      e)      az Unipetrol 1999. november 16. és 2002. november 28. között; a Kaučuk 1999. november 16. és 2002. november 28. között;
      f)      a Stomil 1999. november 16. és 2000. február 22. között.
      28      A Bizottság a megtámadott határozatban megállapított tények és jogi értékelés alapján bírságot szabott ki az érintett vállalkozásokra,
         melynek összegét a 17. rendelet 15. cikkének (2) bekezdése és az ESZAK‑Szerződés 65. cikkének (5) bekezdése alapján kiszabott
         bírság megállapításának módszeréről szóló iránymutatásban (HL 1998. C 9, 3. o., a továbbiakban: iránymutatás), valamint az
         engedékenységi közleményben foglalt módszernek megfelelően számította ki.

      29      A megtámadott határozat rendelkező részének 2. cikke az alábbi bírságokat állapítja meg:

      a)      a Bayer esetében: 0 euró;
      b)      a Dow Chemical esetében: 64,575 millió euró, amelyből:
      i)      60,27 millió euró tekintetében egyetemlegesen felelős a Dow Deutschlanddal;
      ii)      47,355 millió euró tekintetében egyetemlegesen felelős a Dow Deutschland Anlagengesellschafttal és a Dow Europe‑pal;
      c)      az Eni és a Polimeri esetében egyetemlegesen: 272,25 millió euró;
      d)      a Shell Petroleum, a Shell Nederland és a Shell Nederland Chemie esetében egyetemlegesen: 160,875 millió euró;
      e)      az Unipetrol és a Kaučuk esetében egyetemlegesen: 17,55 millió euró;
      f)      a Stomil esetében: 3,8 millió euró.
      30      A megtámadott határozat rendelkező részének 3. cikke úgy rendelkezik, hogy az 1. cikkben felsorolt vállalkozások haladéktalanul
         szüntessék meg az ugyanebben a cikkben meghatározott jogsértéseket, amennyiben ezt eddig nem tették meg, és ezentúl tartózkodjanak
         az 1. cikkben megállapított jogsértéssel azonos, illetve minden hasonló tárgyú vagy hatású magatartástól vagy gyakorlattól.

       Az eljárás és a felek kérelmei
      31      A Törvényszék Hivatalához 2007. február 16‑án benyújtott keresetlevelével az Unipetrol előterjesztette a jelen keresetet.

      32      A Törvényszék elnöke 2009. április 2‑i határozatában a tanács egyik tagjának akadályoztatása miatt a tanács kiegészítése céljából
         N. Wahlt jelölte ki.

      33      Az előadó bíró jelentése alapján a Törvényszék (első tanács) a szóbeli szakasz megnyitása mellett döntött.

      34      A Törvényszék az eljárási szabályzatának 64. cikkében előírt pervezető intézkedések keretében felhívta a Bizottságot, hogy
         nyújtson be bizonyos iratokat. A Bizottság e felhívásnak a megszabott határidőn belül eleget tett.

      35      A Törvényszék a 2009. október 20‑i tárgyaláson meghallgatta a felek szóbeli előterjesztéseit és a Törvényszék kérdéseire adott
         válaszaikat.

      36      Az Unipetrol azt kéri, hogy a Törvényszék:

      –        semmisítse meg a megtámadott határozat egészét, vagy legalább az őt érintő részét;
      –        másodlagosan gyakorolja korlátlan felülvizsgálati jogkörét;
      –        a Bizottságot kötelezze a költségek viselésére.
      37      A Bizottság azt kéri, hogy a Törvényszék:

      –        utasítsa el a keresetet;
      –        az Unipetrolt kötelezze a költségek viselésére.
       A jogkérdésről
      38      Az Unipetrol keresete hét jogalapon nyugszik. Az első jogalap keretében az Unipetrol előadja, hogy a Bizottság nyilvánvaló
         értékelési hibát követett el annak megítélése kapcsán, hogy az Unipetrol Kaučukban meglévő részesedése tisztán pénzügyi természetű.
         A második jogalap a Kaučuk önálló piaci magatartásával kapcsolatos nyilvánvaló értékelési hibán alapul. A harmadik jogalap
         keretében az Unipetrol előadja, hogy a Bizottság egy és ugyanazon magatartást kétszeresen tudott be tévesen. A negyedik jogalap
         keretében az Unipetrol azt állítja, hogy nincs bizonyíték arra, hogy a Tavorex árrögzítő és piacfelosztó megállapodásokban
         vett részt. Az ötödik jogalap azon alapul, hogy a Bizottság a Dwory tekintetében elfogadott megoldáshoz képest nyilvánvaló
         értékelési hibát követett el a Tavorex kartellben való részvételét illetően. A hatodik jogalap azon alapul, hogy a Bizottság
         tévesen alkalmazta a közösségi versenyjogot a Tavorexszel és az Unipetrollal szemben. A hetedik jogalap azon alapul, hogy
         a Bizottság nem vette figyelembe az Unipetrol gondatlanságát.

      39      Először az Unipetrol által felhozott negyedik jogalapot kell megvizsgálni.

       A negyedik jogalapról, amely azon alapul, hogy nincs bizonyíték arra, hogy a Tavorex árrögzítő és piacfelosztó megállapodásokban
            vett részt
       A felek érvei
      –       Az Unipetrol érvei
      40      Az Unipetrol előzetesen a Bizottságra háruló bizonyítási teherre vonatkozó ítélkezési gyakorlatra hivatkozik. Így különösen
         úgy véli, hogy óvatosan kell kezelni a vállalkozások által az engedékenységi közlemény keretében tett tanúvallomásokat.

      41      Ezt követően az Unipetrol először is lényegében azt állítja, hogy a megtámadott határozat kevés konkrét bizonyítékot tartalmaz
         a Tavorex kartellben való részvételével kapcsolatban. Az Unipetrol különösen a megtámadott határozat (125), (141) és (155)–(159) premabulumbekezdését
         említi, és úgy véli, hogy az ott szereplő állítások pontatlanok. Sőt ténybeli ellentmondásokat tartalmaznak.

      42      Másodszor az Unipetrol vitatja, hogy T. (Tavorex) közvetlenül kartellben vett részt 1999. november 15‑én és 16‑án. Így különösen
         előadja, hogy pontatlanok az N. (Dow) kézzel írott feljegyzésein szereplő, Kaučukra vonatkozó számadatok, valamint a Dow nyilatkozatában
         említett események. Ezzel kapcsolatban az Unipetrol egy táblázatot nyújtott be, amelyben különösen azokat az eltéréseket emeli
         ki, amelyek két társaság, a Bridgestone és a Michelin vonatkozásában 1999‑ben és 2000‑ben ténylegesen megvalósult értékesítésekhez
         képest mutatkoznak. Szerinte más ügyfelek tekintetében is jelentős különbségek vannak. Az Unipetrol ebből arra következtet,
         hogy e feljegyzések valószínűleg N. személyes becsléseit tükrözik. Továbbá az Unipetrol megjegyzi, hogy a Dow állításával
         szemben az ügy iratai között található bizonyítékok azt mutatják, hogy nem került sor félhivatalos találkozóra 1999. november
         16‑án. Egész pontosan azt állítja az Unipetrol, hogy P. (Bayer) 1999. november 16‑án 16 órakor elhagyta Frankfurtot (Németország).
         Az Unipetrol azt feltételezi, hogy ha volt egyáltalán félhivatalos találkozó, arra 1999. november 15‑én este került sor. Nincs
         olyan dokumentum, amely azt igazolná, hogy T. ekkor jelen volt. T. csak az 1999. november 16‑i hivatalos találkozón vett részt.

      43      Harmadszor az Unipetrol előadja, hogy nincs bizonyíték arra, hogy 1999. november 15‑től és 16‑tól egységes és folytatólagos
         jogsértést követett el. Az Unipetrol megjegyzi, hogy a Bizottság három feltehetően 2000‑ben tartott, két 2001‑ben tartott
         és két 2002‑ben tartott találkozóra helyezi a hangsúlyt. Ugyanakkor a 2000. augusztus 31‑én és szeptember 1‑jén Prágában,
         a 2000. november 30‑án és december 1‑jén Frankfurtban, a 2001. augusztus 30‑án és 31‑én Frankfurtban, valamint a 2001. november
         26‑án és 27‑én Hamburgban (Németország) tartott találkozók kapcsán a Bizottság nem említette meg a Tavorexet. A 2002. szeptember
         2‑i és 3‑i prágai találkozót illetően az Unipetrol előadja, hogy annak ellenére, hogy a Dwory e találkozón részt vett, a Bizottság
         nem állapította meg, hogy a Dwory egységes és folytatólagos jogsértésben vett részt (a megtámadott határozat 161. lábjegyzete).
         Az Unipetrol úgy véli, hogy a Bizottságnak vele kapcsolatban is ugyanerre a következtetésre kellett volna jutnia. Továbbá
         a Dow alkalmazottai által adott válaszok homályosak és kétértelműek, sőt ellentmondásosak. Végül, ami a 2002. november 28‑i
         és 29‑i londoni (Egyesült Királyság) találkozót illeti, semmilyen jogellenes megbeszélésre nem került sor. Az Unipetrol ebből
         arra következtet, hogy a Bizottságnak nem sikerült megállapítania, hogy a Tavorex esetében az 1999 novemberétől 2002 novemberéig
         tartó időszakban egységes és folytatólagos jogsértésre került sor. A bizonyítékok minősége túl gyenge ahhoz, hogy alátámasszák
         a Tavorex, és ezáltal a Kaučuk, valamint az Unipetrol felelősségét.

      –       A Bizottság érvei
      44      Előzetesen a Bizottság az ítélkezési gyakorlatra figyelemmel értelmezi a ráháruló bizonyítási terhet, és úgy véli, hogy a
         jelen esetben valamennyi körülmény együttesen és meggyőzően bizonyítja, hogy a Tavorex/Kaučuk, és ennélfogva az Unipetrol
         a megtámadott határozatban említett időszakban kartellben vett részt. Így különösen azt hangsúlyozza a Bizottság, hogy az
         engedékenységi közlemény keretében tett vállalati nyilatkozatok képezik a bizonyítékokat.

      45      Ezt követően a Bizottság először azokat a bizonyítékokat sorolja fel, amelyek szerinte az ügy iratai között hitelt érdemlően
         igazolják, hogy a Tavorex részt vett a szóban forgó jogsértésben. A Bizottság különösen a Kaučukot érintő kartelltalálkozókra,
         valamint az 1999. szeptember 2‑án és 3‑án Richmond‑on‑Thames‑ben (Egyesült Királyság) tartott találkozóra hivatkozik. Azt
         állítja, hogy a puszta cáfolatokon kívül semmi nem bizonyítja, hogy a Kaučuk/Unipetrol nem vett részt a kartellben. Azt sem
         támasztja alá semmi, hogy a Tavorex kilépett volna a kartellből. Az Unipetrol nem tagadja, hogy T. (Tavorex) valamennyi ágazati
         találkozón jelen volt 1999 és 2002 között. A kartelltalálkozók e hivatalos találkozók mellett zajlottak. Pontosabban a Bizottság
         cáfolja azokat az érveket, amelyeket az Unipetrol a megtámadott határozat (125), (141) és (155)–(159) premabulumbekezdésével
         kapcsolatban felhozott.

      46      Másodszor azzal kapcsolatba, hogy T. (Tavorex) közvetlenül részt vett az 1999. november 15‑én és 16‑án tartott félhivatalos
         találkozón, a Bizottság hangsúlyozza, hogy az Unipetrol nem vitatta T. tartózkodási helyét az első és a második kifogásközlésre
         adott válaszaiban. A Bizottság szerint az Unipetrol soha nem állította, hogy T. nem lehetett jelen a megtámadott határozatban
         szereplő találkozón. Ezért elfogadhatatlanok az Unipetrol azon érvei, amelyeket e tekintetben a Törvényszék előtt felhozott
         (lásd ebben az értelemben a Törvényszék T‑339/04. sz., France Télécom kontra Bizottság ügyben 2007. március 8‑án hozott ítéletét
         [EBHT 2007., II‑521. o.]). Az ügy érdemével kapcsolatban a Bizottság elismeri, hogy a Dow nyilatkozatának egyes részei pontatlannak
         tűnnek a félhivatalos találkozó időpontját illetően (amely a Dow szerint 1999. november 16‑án este volt). Ugyanakkor az ügy
         iratai azt igazolják, hogy a félhivatalos találkozóra az 1999. november 15‑éről 16‑ára virradó éjszakán került sor. A Bizottság
         azt is hangsúlyozza, hogy nagyon valószínű, hogy T. Frankfurtban tartózkodott 1999. november 16‑át megelőző este, mivel mindig
         a saját tulajdonú gépkocsiját használta, amikor Prágából jött. A Bizottság előadja továbbá, hogy számos bizonyíték megerősíti
         azt, hogy T. jelen volt a találkozón még akkor is, ha P. (Bayer) költségszámlája nem említi T.‑t a résztvevők között. Továbbá
         a Bizottság kiemeli, hogy a Dow T.‑is megemlíti e találkozó résztvevői között. A Dow, melynek kijelentéseit a Bayer is megerősítette,
         azt is nyilatkozta, hogy valamennyi résztvevő, T.‑t is beleértve, ármegállapodást kötött és számadatokat cserélt. N. (Dow)
         kézzel írott feljegyzéseiben a szóban forgó számadatok (a Kaučuk gyártóhelye, „Kralupy” miatt) a „KRA” rovat alatt voltak
         feltüntetve. N. és a Dow is megerősítette, hogy a „KRA” a „Kaučuk tekintetében Kralupyt” jelentette.

      47      Harmadszor annak kapcsán, hogy az Unipetrol vitatja, hogy egységes és folytatólagos jogsértésről lenne szó, a Bizottság a
         2000. augusztus 31‑i és szeptember 1‑jei prágai találkozót illetően kifejti, hogy ez alkalommal a Bizottság nem tette felelőssé
         a Kaučukot a kartellmegállapodás miatt, hanem a megtámadott határozatban megállapította, hogy a Dow – többek között a Kaučuk
         vonatkozásában – árakkal kapcsolatos információkat cserélt. A 2000. november 30‑i és december 1‑jei frankfurti találkozó kapcsán
         a Bayer nyilatkozata nem említi közvetlenül a Kaučukot mint résztvevőt. Ugyanakkor a kartell folytatódott. A 2001. augusztus
         30‑i és 31‑i Frankfurtban tartott találkozó kapcsán a Bizottság elismeri, hogy a Kaučuk közvetlenül nem érintett, de hangsúlyozza,
         hogy a Dow nyilatkozata megerősíti a vádat, és a Kaučuk vitathatatlanul jelen volt a hivatalos találkozón. A 2001. november
         26‑án és 27‑én Hamburgban tartott találkozót illetően a Bizottság azt állítja, hogy I. (Dow) elektronikus leveleiből kitűnik,
         hogy a kartell általános jelleggel folytatódott. A 2002. szeptember 2‑i és 3‑i prágai találkozó kapcsán a Bizottság megemlíti,
         hogy mindenki, aki a Bayernél az ESBR‑ért volt felelős, közvetlenül és egyöntetűen azzal vádolja T.‑t (Tavorex), hogy ármegállapodásokban
         vett részt. Így különösen a Bayer (P.) tanúvallomása egy belső elektronikus levélen alapul, amely a megtámadott határozatban
         bizonyítékként szerepel. A 2002. november 28‑i és 29‑i londoni találkozót illetően a Bizottság úgy értelmezi P. nyilatkozatát,
         mint amely T.‑re is vonatkozik. Végül semmi nem utal arra, hogy a Kaučuk/Tavorex egyértelműen távol tartotta volna magát a
         kartelltől.

       A Törvényszék álláspontja
      48      Az EK 81. cikk (1) bekezdésének megsértésével kapcsolatos bizonyításfelvételt illetően emlékeztetni kell arra, hogy a Bizottság
         kötelezettsége bizonyítani az általa megállapított jogsértést, és olyan bizonyítékokat előterjeszteni, amelyek a jogilag megkövetelt
         módon igazolják a jogsértést megvalósító körülmények fennállását (a Bíróság C‑185/95. P. sz., Baustahlgewebe kontra Bizottság
         ügyben 1998. december 17‑én hozott ítéletének [EBHT 1998., I‑8417. o.] 58. pontja, valamint a C‑49/92. P. sz., Bizottság kontra
         Anic Partecipazioni ügyben 1999. július 8‑án hozott ítéletének [EBHT 1999., I‑4125. o.] 86. pontja). Így a Bizottságnak pontos
         és egybevágó bizonyítékot kell szolgáltatnia azon szilárd meggyőződésének alátámasztására, hogy az állítólagos jogsértés megtörtént
         (lásd a Törvényszék T‑62/98. sz., Volkswagen kontra Bizottság ügyben 2000. július 6‑án hozott ítélet [EBHT 2000., II‑2707. o.]
         43. pontját és az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlatot). Arra is emlékeztetni kell, hogy az EK 81. cikk (1) bekezdése értelmében
         vett megállapodás létezéséhez elég az, hogy az érintett vállalkozások kifejezzék az arra irányuló közös akaratukat, hogy meghatározott
         piaci magatartást tanúsítanak (a Bíróság 41/69. sz., ACF Chemiefarma kontra Bizottság ügyben 1970. július 15‑én hozott ítéletének
         [EBHT 1970., 661. o.] 112. pontja, a 209/78–215/78. és 218/78. sz., Van Landewyck és társai kontra Bizottság egyesített ügyekben
         1980. október 29‑én hozott ítéletének [EBHT 1980., 3125. o.] 86. pontja, valamint a Törvényszék T‑7/89. sz., Hercules Chemicals
         kontra Bizottság ügyben 1991. december 17‑én hozott ítéletének [EBHT 1991., II‑1711. o.] 256. pontja). A bíróságban felmerülő
         bárminemű kételynek annak a vállalkozásnak a javát kell szolgálnia, amely a jogsértést megállapító határozat címzettje. A
         bíróság tehát nem állapíthatja meg, hogy a Bizottság jogilag megkövetelt módon bizonyította a kérdéses jogsértés fennállását,
         amennyiben a bíróságnak még bármiféle kételye van e kérdéssel kapcsolatosan (a Törvényszék a T‑38/02. sz., Groupe Danone kontra
         Bizottság ügyben 2005. október 25‑én hozott ítéletének [EBHT 2005., II‑4407. o.] 215. pontja).

      49      Továbbá azok a tevékenységek, amelyekre a versenyellenes magatartások és megállapodások irányulnak, általában titkosan folynak
         le, a találkozókat titkosan tartják, továbbá az erre vonatkozó dokumentáció a legminimálisabbra szorítkozik. Ebből következik,
         hogy még ha a Bizottság fel is fedez olyan iratokat, amelyek kifejezetten tanúsítják a piaci szereplők közötti jogellenes
         kapcsolatfelvételt, e dokumentumok általában töredékesek és szórványosak, és ezért gyakran következtetésekkel kell bizonyos
         részleteket rekonstruálni. Ezért az esetek nagy részében a versenyellenes magatartás vagy megállapodás létezését bizonyos
         egybeesésekből és ténykörülményekből kell kikövetkeztetni, amelyek együtt figyelembe véve, más összefüggő magyarázat hiányában
         a versenyszabályok megsértésének bizonyítékául szolgálhatnak (a Bíróság C‑204/00. P., C‑205/00. P., C‑211/00. P., C‑213/00. P.,
         C‑217/00. P. és C‑219/00. P. sz., Aalborg Portland és társai kontra Bizottság egyesített ügyekben 2004. január 7‑én hozott
         ítéletének [EBHT 2004., I‑123. o.] 55–57. pontja, valamint a C‑403/04. P. és C‑405/04. P. sz., Sumitomo Metal Industries és
         Nippon Steel kontra Bizottság egyesített ügyekben 2007. január 25‑én hozott ítéletének [EBHT 2007., I‑729. o.] 51. pontja).

      50      A jelen esetben a kartelltalálkozók kapcsán (a megtámadott határozat 4.3 pontja) az Unipetrol elsősorban azt vitatja, hogy
         T. (Tavorex) 1999. november 15‑én és 16‑án Frankfurtban jogellenes megállapodásban vett részt. Az Unipetrol másodsorban pedig
         azt vitatja, hogy a Bizottság vele szemben felrótta, hogy 1999. november 16. és 2002. november 28. között jogsértésre került
         sor.

      51      Előzetesen el kell utasítani a Bizottság azon érveit, amelyek az 1999. szeptember 2‑án és 3‑án Richmond‑on‑Thames‑ben tartott
         találkozóra (a megtámadott határozat (189)–(193) premabulumbekezdése) vonatkoznak, mivel e találkozó kívül esik azon a jogsértési
         időszakon, amelyet a Bizottság az Unipetrol terhére rótt.

      52      Az 1999. november 15‑én és 16‑án Frankfurtban lezajlott találkozó kapcsán a Bizottság azt állítja, hogy a Szintetikus Gumi
         Európai Szövetségének hivatalos találkozója mellett kartelltalálkozóra került sor „1999. november 16‑án este és éjszaka” (a
         megtámadott határozat (212) preambulumbekezdése). E jogellenes találkozón P. (Bayer), F., N., V. (Dow), L. (Stomil), L. (EniChem)
         és T. (Tavorex) vett részt. Az érintett személyek először egy szálloda bárjában találkoztak, majd egy tárgyalótermet béreltek
         (a megtámadott határozat (202) preambulumbekezdése).

      53      E tekintetben először is az ügy irataihoz csatolt bizonyítékok arra utalnak, amint azt az Unipetrol is állítja, hogy P. (Bayer)
         nem volt jelen 1999. november 16‑án este Frankfurtban. A Bizottság elismeri ezt a tényt.

      54      Másodszor meg kell állapítani, hogy a megtámadott határozat számos ellentmondást tartalmaz a szóban forgó jogellenes találkozó
         pontos időpontjával kapcsolatban. Így a Bizottság a megtámadott határozat (212) preambulumbekezdésében a Dow nyilatkozata
         alapján azt írja, hogy „1999. november 16‑án este és éjszaka”. A Bizottság a megtámadott határozat (297) preambulumbekezdésében
         azt is állítja, hogy a szóban forgó jogellenes találkozót „az 1999. november 15‑ről 16‑ra virradó éjszaka” tartották. Továbbá
         a megtámadott határozat 4.3.8 pontjában 1999. november 15‑e és 16‑a szerepel. Végül a határozat rendelkező része 1999. november
         16‑át határozza meg az Unipetrol jogsértésének kezdő időpontjaként.

      55      Harmadszor több tárgyi bizonyíték is ellentmondást mutat a szóban forgó jogellenes találkozó feltételezett időpontjával és
         a Bizottság által adott egyéb lehetséges magyarázatokkal kapcsolatban. Így többek között 1999. november 15‑e szerepel P. (Bayer)
         költségszámláján, amely a szálloda bárjában kifizetett 84,5 német márka (DEM) összegre vonatkozik. Ellenben a tárgyalóterem
         bérleti díjának kifizetése 436 DEM összegben 1999. november 16‑án lett rögzítve. Továbbá N. (Dow) kézzel írott feljegyzései
         kizárólag 1999. november 16‑át említik. Végül a Dow nyilatkozata, amely a megtámadott határozat (202) preambulumbekezdésében
         szerepel, kimondja, hogy a jogellenes találkozóra a Szintetikus Gumi Európai Szövetségének november 16‑án délelőtt tartott
         hivatalos találkozója után került sor.

      56      Negyedszer a Bizottság nem vitatja, amint arra az Unipetrol is utal a beadványaiban, hogy T. (Tavorex) (az egyesült királysági
         találkozókat kivéve) gépkocsival járt a Szintetikus Gumi Európai Szövetségének találkozóira, és hogy a Prága és Frankfurt
         közötti útszakasz megközelítőleg öt órát vett igénybe. E feltételek mellett lehetséges, még ha esetleg nagy erőfeszítés árán
         is, hogy T. 1999. november 16‑án reggel közvetlenül Frankfurtba ment. Az ügy irataiban szereplő bizonyítékok egyike sem cáfolja
         e feltételezést. A Bizottság azon érvével kapcsolatban, amely szerint elfogadhatatlan az Unipetrol arra vonatkozó kifogása,
         hogy T. november 15‑én este jelen lett volna Frankfurtban, elegendő megállapítani, hogy az Unipetrol nem tesz mást, mint vitatja
         azt – a megtámadott határozat (212) preambulumbekezdéséhez képest új – feltételezést, hogy 1999. november 15‑én este jogellenes
         találkozóra kerülhetett sor. Ezért a Bizottság érveit el kell utasítani.

      57      Ötödször a Dow nyilatkozata, amely a megtámadott határozat (202) preambulumbekezdésében szerepel, azt állítja, hogy P. (Bayer),
         F., N., V. (Dow), L. (Stomil), L. (EniChem) és T. (Tavorex) a szálloda bárjában találkoztak, mielőtt egy tárgyalótermet béreltek.
         Márpedig P.‑nek a kifizetett fogyasztásról szóló költségszámlája nem említi T.‑t a szállodai bárban tartott találkozó résztvevői
         között.

      58      Hatodszor N. (Dow) kézzel írott feljegyzéseit illetően bizonyos, hogy a Bizottság nem állapította meg az Unipetrol felelősségét
         a BR‑re vonatkozó kartell kapcsán. Ezért N. kézzel írott feljegyzéseinek BR‑re vonatkozó része nem lehet bizonyító erejű az
         Unipetrollal szemben. N. kézzel írott feljegyzéseinek azon részét illetően, amely az ESBR‑re vonatkozik, meg kell állapítani,
         hogy ott a kartell résztvevői mellett más, a kartellben nem részes gyártók is említésre kerültek mint egyes ügyfelek beszállítói.
         E sajátos körülmények között, különös tekintettel a szóban forgó jogellenes találkozó feltételezett időpontjával kapcsolatban
         felmerült ellentmondásokra, nem zárható ki, hogy az értékesítésekre vonatkozó becslések csupán egyes gyártók között valósultak
         meg, anélkül hogy pontosan meg lehetne állapítani, hogy (a Tavorex közvetítésével) részt vett‑e ebben az Unipetrol.

      59      A jelen eset valamennyi sajátos körülményének együttes figyelembevételével a Törvényszék úgy ítéli meg, hogy kétely merül
         fel azzal kapcsolatban, hogy T. (Tavorex) részt vett‑e az 1999. november 15‑i és 16‑i jogellenes találkozón Frankfurtban.
         E kétely az Unipetrol javára szól.

      60      Az 1999. november hónapot követő találkozók kapcsán pedig nem lehet bizonyossággal megállapítani, hogy a Tavorex közvetlenül
         részt vett‑e valamely kartelltalálkozón.

      61      Így különösen a Bizottság nem említi a Tavorexet azon vállalkozások között, amelyek a 2000. augusztus 31‑i és szeptember 1‑jei
         prágai találkozó alkalmával megállapodást kötöttek (a megtámadott határozat (221) premabulumbekezdése). A 2000. november 30‑i
         és december 1‑jei frankfurti találkozó (a megtámadott határozat (222)–(225) premabulumbekezdése) kapcsán kétséges, hogy a
         szóban forgó megállapodás a Tavorexszel létrejöhetett W. (Bayer) gépkocsijában, különös tekintettel arra, amit a Bizottság
         sem vitat, hogy T. (Tavorex) a Frankfurtban tartott találkozókra saját tulajdonú gépkocsijával járt. A 2001. augusztus 30‑i
         és 31‑i találkozó kapcsán, amelyet szintén Frankfurtban tartottak (megtámadott határozat (226)–(230) premabulumbekezdése),
         a megtámadott határozatban szereplő vállalati nyilatkozatok nem említik kifejezetten a Tavorexet vagy az Unipetrolt. A 2001.
         november 26‑i és 27‑i találkozó (a megtámadott határozat (231)–(237) premabulumbekezdése) vonatkozásában a Bizottság nem állapította
         meg különmegállapodás létrejöttét, de kijelentette, hogy a szóban forgó megállapodások eddig tartottak.

      62      Ami a 2002. szeptember 2‑i és 3‑i prágai találkozót (a megtámadott határozat (238)–(245) premabulumbekezdése) illeti, a Bizottság
         által felhozott bizonyítékok első ránézésre igazolni látszanak azt, hogy jogellenes megállapodások jöttek létre. Ugyanakkor
         kétely merül fel azzal kapcsolatban, hogy T. (Tavorex) részt vett‑e az említett jogellenes találkozón. A Bizottság következtetése
         ugyanis különösen a Bayer nyilatkozatán alapul, amely a megtámadott határozat (240) premabulumbekezdésében szerepel, és amelynek
         alapja többek között a P. által adott tájékoztatás, amely nyilatkozat szerint T. közvetlenül részt vett a szóban forgó jogellenes
         találkozón. Márpedig a Bayer is jelezte a megtámadott határozat (156) premabulumbekezdésében szereplő nyilatkozatában, amely
         szintén a P. által adott tájékoztatáson alapul, hogy T. 1996 novembere és „1999 vége” között vett részt a hivatalos találkozók
         mellett rendezett félhivatalos találkozókon. Tehát némi ellentmondás van a Bayer két nyilatkozata között. Ez az ellentmondás
         kételyt támaszt azzal kapcsolatban, hogy T. valóban részt vett‑e a 2002. szeptember 2‑án és 3‑án Prágában tartott jogellenes
         találkozón. E kétely az Unipetrol javára szól.

      63      Végül pedig, ami a 2002. november 28‑i és 29‑i londoni találkozót illeti, a Bizottság nem állapította meg, hogy ekkor jogellenes
         megállapodás megkötésére került volna sor az érintett vállalkozások között.

      64      A jelen eset valamennyi körülményének együttes figyelembevételével a Törvényszék úgy ítéli meg, hogy a megtámadott határozat
         kartelltalálkozókra vonatkozó részében szereplő bizonyítékok a Tavorex (és így az Unipetrol) tekintetében nem elegendőek ahhoz,
         hogy azokból arra lehessen következtetni, hogy e vállalkozás részt vett a szóban forgó jogellenes megállapodásokban.

      65      A megtámadott határozatnak a kartell ismertetésére vonatkozó részében (a megtámadott határozat 4.2 pontja) említett bizonyítékok
         sem vonhatják kétségbe e következtetést.

      66      E tekintetben a Törvényszék úgy ítéli meg, hogy még ha van is némi bizonyító erejük a megtámadott határozat 4.2 pontjában
         szereplő egyes bizonyítékoknak, mint például a Bayer általános nyilatkozatának a megtámadott határozat (156) preambulumbekezdésében,
         ezek nem elegendőek ahhoz, hogy – a kartelltalálkozókra vonatkozó előzetesen említett sajátos körülményekre, és arra a kételyre
         tekintettel, amely a felperes javára szól – igazolják azt az állítást, hogy az Unipetrol jogsértést követett el.

      67      E körülmények összességére tekintettel, azok átfogó értékelése alapján a Törvényszék úgy ítéli meg, hogy a Bizottság tévesen
         állapította meg, hogy a Tavorex (és így az Unipetrol) kartellben vett részt.

      68      Következésképpen az Unipetrolra vonatkozó részében meg kell semmisíteni a megtámadott határozatot, anélkül hogy meg kellene
         vizsgálni a kereset alátámasztására felhozott többi jogalapot, különösképpen a versenyszabályok megsértése körében a megbízók
         és közvetítők közötti jogviszony kérdését.

       A költségekről
      69      Az eljárási szabályzat 87. cikkének 2. §‑a alapján a Törvényszék a pervesztes felet kötelezi a költségek viselésére, ha a
         pernyertes fél ezt kérte. Mivel a Bizottság pervesztes lett, az Unipetrol kérelmének megfelelően kötelezni kell a költségek
         viselésére.

      A fenti indokok alapján
      A TÖRVÉNYSZÉK (első tanács)
      a következőképpen határozott:
      1)      A Törvényszék az EK 81. cikk és az EGT‑Megállapodás 53. cikke alkalmazására vonatkozó eljárásban (COMP/F/38.638 – „butadién
            gumi és polimerizációs emulzióval előállított butadién‑sztirol gumi”‑ügy) 2006. november 29‑én hozott C (2006) 5700 végleges
            bizottsági határozatot megsemmisíti abban a részében, amelyben az az Unipetrol a.s.‑t érinti.
      2)      A Törvényszék az Európai Bizottságot kötelezi a költségek viselésére.

               Dehousse

               Wiszniewska‑Białecka

               Wahl

         Kihirdetve Luxembourgban, a 2011. július 13‑i nyilvános ülésen.
      Aláírások
      * Az eljárás nyelve: angol.


title: A Bíróság (negyedik tanács) 2007. november 8-i ítélete.#Firma ING. AUER - Die Bausoftware GmbH kontra Finanzamt Freistadt Rohrbach Urfahr.#Előzetes döntéshozatal iránti kérelem: Unabhängiger Finanzsenat, Außenstelle Linz - Ausztria.#Közvetett adók - Tőkefelhalmozás - Társaság székhelyének áthelyezése - A társaságra kivetett tőkeilleték eltörlése.#C-251/06. sz. ügy.

text:
      C‑251/06. sz. ügy
      Firma ING. AUER – Die Bausoftware GmbH
      kontra
      Finanzamt Freistadt Rohrbach Urfahr
      (az Unabhängiger Finanzsenat, Außenstelle Linz [Ausztria] által benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem)
      „Közvetett adók – Tőkefelhalmozás – Társaság székhelyének áthelyezése – A társaságra kivetett tőkeilleték eltörlése”
      Az ítélet összefoglalása
      Adórendelkezések – Jogszabályok harmonizálása – Tőkefelhalmozást terhelő közvetett adók – A tőketársaságokra kivetett tőkeilleték
      (69/335 tanácsi irányelv, 3. cikk, (1) bekezdés, a) pont, 4. cikk, (1) bekezdés, g) pont és (3) bekezdés, b) pont, valamint
            7. cikk, (2) bekezdés)
      A 85/303 irányelvvel, továbbá az Osztrák Köztársaság, a Finn Köztársaság és a Svéd Királyság csatlakozásának feltételeiről,
         valamint az Európai Unió alapját képező szerződések kiigazításáról szóló okmánnyal módosított, a tőkeemelést [helyesen: tőkefelhalmozást]
         terhelő közvetett adókról szóló 69/335 irányelv 4. cikke (1) bekezdésének g) pontját és 3. cikke b) pontját úgy kell értelmezni,
         hogy amennyiben valamely tagállam lemond a tőkeilleték kivetéséről, az nem zárja ki, hogy a szóban forgó irányelv 3. cikke
         (1) bekezdésének a) pontjában említett kategóriák valamelyikébe tartozó társaság az irányelv 4. cikke (1) bekezdésének g) pontja
         értelmében a tőkeilleték kivetése szempontjából tőketársaságnak minősüljön abban az esetben, ha tényleges ügyvezetési központját
         az adott tagállamból olyan másik tagállamba helyezik át, ahol ezt az illetéket továbbra is kiróják.

      A 69/335 irányelv 3. cikkének (1) bekezdése ugyanis valamennyi tagállam számára kötelezően és egységesen állapítja meg az
         ezen irányelv szerint tőketársaságnak tekintendő társaságokat. Következésképp, amennyiben a társaság jogi formája megfelel
         a hivatkozott 3. cikk (1) bekezdésében felsorolt jogi formák valamelyikének, a 69/335 irányelv értelmében tőketársaságnak
         minősül, amelyre így abban az esetben, ha tényleges ügyvezetési központját egyik tagállamból a másikba helyezi át, nem vethető
         ki tőkeilleték azon az alapon, hogy a származása szerinti tagállamban nem minősül tőketársaságnak. Ennélfogva az a körülmény,
         hogy a tagállam élt a 7. cikk (2) bekezdésében foglalt jogával, és eltörölte a tőkeilletéket, nem vonja maga után, hogy valamely
         tőketársaság tényleges ügyvezetési központjának az adott tagállamból a másikba történő áthelyezésekor ez utóbbi tagállam a
         kérdéses ügyletre automatikusan kivetheti a szóban forgó illetéket.

      Ez az értelmezés azonban nem vezethet a kizárólag adóelőny megszerzését célzó mesterséges konstrukciók létrehozásaként jellemezhető
         magatartások előnyben részesítéséhez. A kérdést előterjesztő bíróság feladata meggyőződni arról, hogy az alapügyben fennálló
         körülmények között vannak‑e ilyen visszaélésszerű gyakorlatra utaló objektív tények.

      (vö. 21., 28–29., 35., 45–47. pont és a rendelkező rész)
A BÍRÓSÁG ÍTÉLETE (negyedik tanács)
      2007. november 8.(*)

      „Közvetett adók – Tőkefelhalmozás – Társaság székhelyének áthelyezése – A társaságra kivetett tőkeilleték eltörlése”
      A C‑251/06. sz. ügyben,
      az EK 234. cikk alapján benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem tárgyában, amelyet az Unabhängiger Finanzsenat, Außenstelle
         Linz (Ausztria) a Bírósághoz 2006. június 6‑án érkezett, 2006. május 31‑i határozatával terjesztett elő az előtte

      a Firma ING. AUER – Die Bausoftware GmbH
      és
      a Finanzamt Freistadt Rohrbach Urfahr
      között folyamatban lévő eljárásban,
      A BÍRÓSÁG (negyedik tanács),
      tagjai: K. Lenaerts tanácselnök, G. Arestis, R. Silva de Lapuerta (előadó), Juhász E. és T. von Danwitz bírák,
      főtanácsnok: M. Poiares Maduro,
      hivatalvezető: M. Ferreira főtanácsos,
      tekintettel az írásbeli szakaszra és a 2007. március 29‑i tárgyalásra,
      figyelembe véve a következők által előterjesztett észrevételeket:
      –        a Firma ING. AUER – Die Bausoftware GmbH képviseletében J. Wiedlroither és G. Aigner Rechtsanwälte,
      –        az osztrák kormány képviseletében C. Pesendorfer, valamint G. Glega és J. Bauer, meghatalmazotti minőségben,
      –        a görög kormány képviseletében I. Pouli és M. Tassopoulou, meghatalmazotti minőségben,
      –        a spanyol kormány képviseletében M. Muñoz Pérez, meghatalmazotti minőségben,
      –        a lengyel kormány képviseletében E. Ośniecka‑Tamecka, meghatalmazotti minőségben,
      –        az Európai Közösségek Bizottsága képviseletében M. Afonso és W. Mölls, meghatalmazotti minőségben
      a főtanácsnok indítványának a 2007. június 21‑i tárgyaláson történt meghallgatását követően,
      meghozta a következő
      Ítéletet
      1        Az előzetes döntéshozatal iránti kérelem az 1985. június 10‑i 85/303/EGK tanácsi irányelvvel (HL L 156., 23. o.; magyar nyelvű
         különkiadás 9. fejezet, 1. kötet, 122. o.), továbbá az Osztrák Köztársaság, a Finn Köztársaság és a Svéd Királyság csatlakozásának
         feltételeiről, valamint az Európai Unió alapját képező szerződések kiigazításáról szóló okmánnyal (HL 1994. C 241., 21. o.
         és HL 1995. L. 1., 1. o.) módosított, a tőkeemelést [helyesen: tőkefelhalmozást] terhelő közvetett adókról szóló, 1969. július
         17‑i 69/335/EGK tanácsi irányelv (HL L 249., 25. o.; magyar nyelvű különkiadás 9. fejezet, 1. kötet, 11. o., a továbbiakban:
         69/335 irányelv) 4. cikke (1) bekezdése g) pontjának és (3) bekezdése b) pontjának, valamint 7. cikke (2) bekezdésének értelmezésére
         vonatkozik.

      2        E kérelmet a Firma ING. AUER – Die Bausoftware GmbH (a továbbiakban: ING. AUER – Die Bausoftware) és a Finanzamt Freistadt
         Rohrbach Urfahr (Freistadt Rohrbach Urfahr adóhivatala) közötti jogvita keretében terjesztették elő, amelynek tárgya az utóbbi
         által követelt 104 680,20 euró összegű tőkeilleték.

       Jogi háttér
       A közösségi szabályozás
      3        A 69/335 irányelv 2. cikkének (1) és (2) bekezdése a következőképpen rendelkezik:

      „(1)      A tőkeilleték alá tartozó ügyletek kizárólag azon tagállamban adókötelesek, amelynek területén a tőketársaság tényleges ügyvezetési
         központja található az érintett ügylet időpontjában.

      (2)      Amennyiben egy tőketársaság tényleges ügyvezetési központja egy harmadik országban van, létesítő okirat szerinti székhelye
         pedig valamelyik tagállamban található, a tőkeilleték alá tartozó ügyletek azon tagállamban illetékkötelesek, ahol a létesítő
         okirat szerinti székhely található.”

      4        A 69/335 irányelv 3. cikke a következőképpen rendelkezik:

      „(1)      Ezen irányelv alkalmazásában »tőketársaság« a következő:
      a)      a belga, dán, német, spanyol, francia, görög, olasz, ír, luxemburgi, holland, portugál jog és az Egyesült Királyság joga szerint
         az alábbi néven ismert társaságok:

      [...]
      –        société de personnes à responsabilité limitée/personenvennootschap met beperkte aansprakelijkheid, Gesellschaft mit beschränkter
         Haftung, sociedad de responsabilidad limitada, société à responsabilité limitée, Εταιρία Περιωρισμένης Ευθύνης, società a
         responsabilità limitata, société à responsabilité limitée, sociedade por quotas;

      az osztrák jog szerint:
      –        Aktiengesellschaft,
      –        Gesellschaft mit beschränkter Haftung;
      [...]
      (2)      Ezen irányelv alkalmazásában tőketársaság minden nyereségszerzési céllal működő társaság, egyesület vagy jogi személy. Mindazonáltal
         a tagállamok jogosultak ezeket nem tőketársaságnak tekinteni a tőkeilleték megállapítása szempontjából.”

      5        A 69/335 irányelv 4. cikkének (1) és (3) bekezdése értelmében:

      „(1)      A következő ügyletek tartoznak a tőkeilleték alá:
      a)      egy tőketársaság alapítása;
      [...]
      c)      egy tőketársaság tőkéjének emelése bármilyen jellegű vagyoni hozzájárulással;
      [...]
      g)      egy harmadik országban tényleges ügyvezetési központtal rendelkező társaság, egyesület vagy jogi személy létesítő okirat szerinti
         székhelyének áthelyezése harmadik országból egy tagállamba, ahol azt a tőkeilleték megállapítása szempontjából tőketársaságnak
         tekintik, és az előbbi tagállamban nem tekintik annak [helyesen: társaság, egyesület vagy jogi személy tényleges ügyvezetési
         központjának áthelyezése egyik tagállamból a másikba, amennyiben az az utóbbi tagállamban a tőkeilleték kivetése szempontjából
         tőketársaságnak tekintendő, míg az előbbi tagállamban nem minősül annak];

      [...]
      (3)      A tőketársaságnak az (1) bekezdés a) pontja értelmében való létrehozása nem foglalja magában a tőketársaság létesítő okiratának
         vagy szabályzatának módosítását, különösen nem a következőt:

      [...]
      b)      egy olyan társaság, egyesület vagy jogi személy tényleges ügyvezetési központjának vagy létesítő okirat szerinti székhelyének
         áthelyezése egyik tagállamból egy másik tagállamba, amelyet a tőkeilleték kivetése szempontjából mindkét tagállamban tőketársaságnak
         tekintenek;

      [...]”
      6        A 69/335 irányelv 7. cikkének (1) és (2) bekezdése a következőképpen rendelkezik:

      „(1)      A 9. cikkben szereplők kivételével a tagállamok mentesítenek minden olyan ügyletet a tőkeilleték alól, amely 1984. július
         1‑jén mentes volt az illeték alól, illetve amely 0,50%‑os vagy annál alacsonyabb mértékkel adózott.

      [...]
      (2)      A tagállamok az (1) bekezdésben említett ügyeleteken kívül minden ügyletet mentesíthetnek a tőkeilleték alól, vagy azokra
         legfeljebb 1%‑os mértékű egységes kulcsú illetéket vethetnek ki.”

       A nemzeti jogok
       Az osztrák jog
      7        Ausztriában a tőkeilleték kivetésének jogalapját az 1999. január 12‑i törvénnyel (BGB1. I, 28/1999) módosított, 1934. október
         16‑i Kapitalverkehrsteuergesetz (a tőkemozgásokat terhelő adókról szóló törvény) (deutsches RGB1. I. S 1058/1934;, a továbbiakban:
         KVG) I. része képezi.

      8        A KVG 2. §‑a értelmében:

      „Tőkeilleték‑köteles:
      [...]
      (5)      A külföldi tőketársaság ügyvezetésének vagy létesítő okirat szerinti székhelyének Ausztriába történő áthelyezése, amennyiben
         az áthelyezés tényéből adódóan e társaság osztrák társasággá válik. E szabály nem alkalmazandó abban az esetben, ha ügyvezetésének
         vagy létesítő okirat szerinti székhelyének áthelyezését megelőzően a társaság az Európai Unió valamely tagállamában a tőkeilleték
         kivetése szempontjából tőketársaságnak minősült.

      [...]”
      9        A KVG 4. §‑ának (1) és (2) bekezdése felsorolja a tőketársaságokat és a tőkeilleték kivetése szempontjából tőketársaságnak
         minősülő társaságokat. A KVG 4. §‑a (1) bekezdésének 2. pontja szerint tőketársaságnak minősülnek különösen a korlátolt felelősségű
         társaságok („Gesellschaften mit beschränkter Haftung”).

       A német jog
      10      A pénzügyi piacok jogszabályi hátterének fejlesztésére irányuló, 1990. február 22‑i Gesetz zur Verbesserung der Rahmenbedingungen
         der Finanzmärkte (Finanzmarktbeförderungsgesetz, a pénzügyi piacok támogatásáról szóló törvény [BGB1. 1990. I, 266. o.]) 4. §‑a
         (1) bekezdésének 2. pontja hatályon kívül helyezte a tőkemozgásokat terhelő adóról szóló, 1972. november 17‑i törvényt (Kapitalverkehrsteuergesetz;
         BGB1. 1972 I, 2130. o.), és ebből következően 1992. január 1‑jei hatállyal eltörölte a tőkeilletéket is.

       Az alapeljárás és az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések
      11      1999. szeptember 9‑én az Osztrák Köztársaság cégnyilvántartásába „Bausoftware GmbH” (a továbbiakban: Bausoftware) néven bejegyeztek
         egy társaságot, amelynek alapítását 1999. július 28‑án jelentették be. A társaság egyetlen tagja a német jog hatálya alá tartozó
         Nemetschek AG (a továbbiakban: Nemetschek) volt. A Bausoftware tényleges ügyvezetési központja Németországban volt.

      12      1999. szeptember 16‑án a Nemetschek 102 millió ATS összegű kifizetést teljesített a Bausoftware javára. 1999. szeptember 22‑én
         apportszerződés útján a mondsee‑i (Osztrák Köztársaság) székhelyű „Ing. Auer »Die Bausoftware«” nevű, be nem jegyzett egyéni
         vállalkozást a Bausoftware‑be apportálták.

      13      Az előbb említett apportügyletet a Bausoftware ugyanezen a napon tartott taggyűlésén jóváhagyták.

      14      A szóban forgó közgyűlésen az Ausztriában illetőséggel rendelkező Auer urat a Bausoftware társ‑ügyvezetőjévé nevezték ki,
         és különleges ügyvezetési jogot kapott. Végezetül módosították a társaság elnevezését, amely ING. AUER – Die Bausoftware‑re
         változott.

      15      Az említett társaságnál végzett ellenőrzést követően a Finanzamt Freistadt Rohrbach Urfahr 2005. június 6‑i határozatában
         a társaságra a KVG rendelkezéseivel összhangban 104 680,20 euró összegű, a társasági részesedések értéke 1%‑ának megfelelő
         tőkeilletéket vetett ki a tényleges ügyvezetési központ Németországból Ausztriába történő áthelyezése miatt.

      16      Az e határozattal szemben az ING. AUER – Die Bausoftware által benyújtott fellebbezés tárgyában eljáró Unabhängiger Finanzsenat,
         Außenstelle Linz úgy határozott, hogy az eljárást felfüggeszti, és előzetes döntéshozatal céljából a következő kérdéseket
         terjeszti a Bíróság elé:

      „a)      Amennyiben a társaság, egyesület vagy jogi személy a tényleges ügyvezetési központját abból a tagállamból, amely a tőkeilletéket
         annak alapítása előtt eltörölte, olyan másik tagállamba helyezik át, amely a tőkeilletéket ezen időpontban kiveti, kizárja‑e
         e társaság, egyesület vagy jogi személy tőketársaságnak minősítését »a tőkeilleték megállapítása szempontjából« [a 69/335]
         irányelv 4. cikke (1) bekezdésének g) pontja […] és 4. cikke (3) bekezdésének b) pontja értelmében az a körülmény, hogy az
         előbbi tagállam a vonatkozó nemzeti jogi alap eltörlése útján lemondott a tőkeilleték kivetéséről?

      2)      Tiltja‑e [a 69/335 irányelv] 7. cikkének (2) bekezdése azon tagállam számára, ahova a tőketársaság a tényleges ügyvezetési
         központját áthelyezi, hogy a tényleges ügyvezetési központ áthelyezése folytán tőkeilletéket vessen ki az ugyanezen irányelv
         4. cikke (1) bekezdésének a) és g) pontjában leírt ügyletekre, ha ezen ügyletek abban az időszakban mentek végbe, amikor a
         tőketársaság tényleges ügyvezetési központja még abban a tagállamban volt, amely a tőketársaság alapítása előtt a vonatkozó
         nemzeti jogi alap eltörlése útján lemondott a tőkeilleték kivetéséről?”

       Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdésekről
      17      A kérdést előterjesztő bíróság kérdéseivel, amelyeket együttesen indokolt vizsgálni, lényegében arra kér választ, hogy ha
         valamely tagállam a vonatkozó nemzeti jogi alap eltörlése útján lemond a tőkeilleték kivetéséről, az kizárja‑e azt, hogy a
         69/335 irányelv 4. cikke (1) bekezdésének g) pontja értelmében valamely társaság a „tőkeilleték kivetése szempontjából” tőketársaságnak
         minősüljön tényleges ügyvezetési központjának az adott tagállamból olyan tagállamba történő áthelyezése esetén, ahol a szóban
         forgó illetéket még mindig alkalmazzák.

      18      Elöljáróban rögzíteni kell, az a kérdés, hogy a Bausoftware-nek az Osztrák Köztársaság cégnyilvántartásába való 1999. szeptember
         9‑i bejegyzése, valamint hogy a társaság javára a Nemetschek által 1999. szeptember 16‑án teljesített 102 millió ATS összegű
         kifizetés tőketársaság alapításának, illetőleg tőketársaság tőkeemelésének minősül‑e, és mint ilyen, a 69/335 irányelv 4. cikke
         (1) bekezdésének a), illetve c) pontja értelmében tőkeilleték‑fizetési kötelezettség alá tartozik‑e, nem képezi a Bíróság
         vizsgálatának tárgyát.

      19      Ezen túlmenően a Bíróság állandó ítélkezési gyakorlatából következik, hogy az EK 234. cikkben említett eljárás keretében,
         amely a nemzeti bíróságok és a Bíróság feladatainak egyértelmű szétválasztásán alapul, az ügy konkrét tényállásának megítélése
         a nemzeti bíróság hatáskörébe tartozik (lásd a 36/79. sz. Denkavit Futtermittel ügyben 1979. november 15‑én hozott ítélet
         [EBHT 1979., 3439. o.] 12. pontját és a C‑282/00. sz. RAR‑ügyben 2003. május 15‑én hozott ítélet [EBHT 2003., I‑4741. o.]
         46. pontját). Ennélfogva a Bíróság vizsgálata a kérdést előterjesztő bíróság azon megállapításán alapul, amely szerint a jelen
         ítélet 11–14. pontjában ismertetett tények alapján a tényleges ügyvezetési központ egyik tagállamból a másikba történő áthelyezéséről
         van szó.

      20      Az előzetes döntéshozatalra utaló végzésből kitűnik, hogy az alapügyben érintett társaság az osztrák jog szerinti korlátolt
         felelősségű társaság.

      21      A 69/335 irányelvnek a jelen ítélet 4. pontjában idézett 3. cikke (1) bekezdéséből következik, hogy e rendelkezés minden tagállam
         számára kötelező jelleggel és egységesen állapítja meg az ezen irányelv értelmében tőketársaságnak minősülő társaságokat.

      22      Másfelől a 69/335 irányelv 4. cikkének (1) bekezdése meghatározza, hogy melyek azok az ügyletek, amelyek tőkeilleték‑kötelesek.

      23      A tényleges ügyvezetési központ áthelyezése kapcsán a 69/335 irányelv 4. cikke (1) bekezdésének g) pontja kimondja, hogy kifejezetten
         tőkeilleték‑köteles ügylet „egy társaság, egyesület vagy jogi személy tényleges ügyvezetési központjának áthelyezése egy tagállamból
         egy másik tagállamba, ha azt a tőkeilleték megállapítása szempontjából az utóbbi tagállamban tőketársaságnak tekintik, és
         az előbbi tagállamban nem tekintik annak [helyesen: társaság, egyesület vagy jogi személy tényleges ügyvezetési központjának
         áthelyezése egyik tagállamból a másikba, amennyiben az az utóbbi tagállamban a tőkeilleték kivetése szempontjából tőketársaságnak
         tekintendő, míg az előbbi tagállamban nem minősül annak]”.

      24      Ezzel szemben ezen irányelv 4. cikke (3) bekezdése b) pontjának megfelelően ugyanezen cikk (1) bekezdésének a) pontja értelmében
         nem minősül tőketársaság alapításának az „olyan társaság, egyesület vagy jogi személy tényleges ügyvezetési központjának vagy
         létesítő okirat szerinti székhelyének áthelyezése egyik tagállamból egy másik tagállamba, amelyet a tőkeilleték kivetése szempontjából
         mindkét tagállamban tőketársaságnak tekintenek”.

      25      Következésképp ahhoz, hogy az ilyen ügylet a rendeltetési tagállamban tőkeilleték‑köteles legyen, az érintett társaság a származása
         szerinti tagállamban az említett illeték kivetése szempontjából nem minősülhet tőketársaságnak.

      26      A Bíróság elé észrevételeket terjesztő tagállamok úgy vélik, hogy attól fogva, hogy a társaságnak a származása szerinti tagállamban
         nem volt tőkeilleték‑fizetési kötelezettsége, mivel az említett tagállamban ezt az illetéket eltörölték, az említett társaság
         az adott tagállamban a tőkeilleték kivetése szempontjából nem minősül tőketársaságnak, így pedig megfelel a 69/335 irányelv
         4. cikke (1) bekezdésének g) pontjában megállapított feltételeknek.

      27      Ezen okfejtés nem alkalmazható, különben a nemzeti jog szerinti „tőketársaság”‑fogalmat részesítenénk előnyben a 69/335 irányelvből
         eredő fogalomhoz képest.

      28      A jelen ítélet 21. pontjában ismertetetteknek megfelelően a 69/335 irányelv 3. cikkének (1) bekezdése ugyanis valamennyi tagállam
         számára kötelezően és egységesen meghatározza az ezen irányelv szerint tőketársaságnak tekintendő társaságokat.

      29      Következésképp, amennyiben a társaság jogi formája megfelel a hivatkozott 3. cikk (1) bekezdésében felsorolt jogi formák valamelyikének,
         a 69/335 irányelv értelmében tulajdonképpen tőketársaságnak minősül, amelyre így abban az esetben, ha tényleges ügyvezetési
         központját egyik tagállamból a másikba helyezi át, nem vethető ki tőkeilleték azon az alapon, hogy a származása szerinti tagállamban
         nem minősül tőketársaságnak.

      30      Érdemes hozzátenni, hogy az ilyen minősítésbeli eltérés, amely a 69/335 irányelv 4. cikke (1) bekezdésének g) pontját alkalmazhatóvá
         teszi, az irányelv 3. cikkének (2) bekezdésében hivatkozott társaságok esetében azonban lehetséges.

      31      Ugyanakkor azzal a rendelkezéssel, hogy a 69/335 irányelv alkalmazása szempontjából „tőketársaság minden nyereségszerzési
         céllal működő társaság, egyesület vagy jogi személy”, a szóban forgó rendelkezés mindazonáltal lehetővé teszi a tagállamok
         számára, hogy a tőkeilleték kivetése szempontjából ne tekintsenek valamely társaságot, egyesületet vagy jogi személyt ilyen
         tőketársaságnak.

      32      A tagállamok számára ily módon biztosított mérlegelési jogkör, amely az említett cikk (1) bekezdésében hivatkozott társaságok
         vonatkozásában nem áll fenn, azt is eredményezheti, hogy valamely meghatározott jogalany az egyik tagállamban tőketársaságnak
         minősül, míg a másikban nem. Ilyen minősítésbeli eltérés esetén az érintett jogalany tényleges ügyvezetési központjának áthelyezése
         a 69/335 irányelv 4. cikke (1) bekezdése g) pontjának hatálya alá tartozna.

      33      Ráadásul a Bíróság már korábban kimondta, hogy az a tény, hogy a származás helye szerinti tagállamban az „illetékalanyiság”
         kritériumát a 69/335 irányelv 4. cikke (1) bekezdésének g) pontja szerinti „tőketársasági” kritérium elé helyezik, ellentétes
         az irányelvvel, amennyiben olyan esetben is lehetővé teszi az illetékkivetés jogcímén történő adóztatást, amelyről az említett
         irányelv nem rendelkezik (e tekintetben lásd a C‑178/05. sz., Bizottság kontra Görögország ügyben 2007. június 7‑én hozott
         ítélet [EBHT 2007., I‑4185. o.] 26–30. pontját).

      34      A Bíróság ítélkezési gyakorlatából következik továbbá, hogy még ha a 69/335 irányelv 7. cikkének (2) bekezdése alapján a tagállamok
         szabadon mentesíthetik is a tőkejuttatásokat a tőkeilleték alól, az ilyen mentesítés egy másik tagállamot mégsem jogosíthat
         fel az említett tőkejuttatások megadóztatására (e tekintetben lásd a C‑494/03. sz. Senior Engineering Investments ügyben 2006.
         január 12‑én hozott ítélet [EBHT 2006., I‑525. o.] 43. pontját).

      35      Ennélfogva az a körülmény, hogy a tagállam élt a szóban forgó 7. cikk (2) bekezdésében foglalt jogával, és eltörölte a tőkeilletéket,
         nem vonja maga után, hogy valamely tőketársaság tényleges ügyvezetési központjának az adott tagállamból a másikba történő
         áthelyezésekor ez utóbbi tagállam a kérdéses ügyletre automatikusan kivetheti a szóban forgó illetéket.

      36      A fentiekből következik, hogy a 69/335 irányelv 4. cikke (1) bekezdésének g) pontját és (3) bekezdésének b) pontját úgy kell
         értelmezni, hogy amennyiben valamely tagállam lemond a tőkeilleték kivetéséről, az nem zárja ki, hogy a szóban forgó irányelv
         3. cikke (1) bekezdésének a) pontjában említett kategóriák valamelyikébe tartozó társaság az irányelv 4. cikke (1) bekezdésének
         g) pontja értelmében a tőkeilleték kivetése szempontjából tőketársaságnak minősüljön a tényleges ügyvezetési központjának
         e tagállamból olyan másik tagállamba történő áthelyezésekor, ahol ezt az illetéket továbbra is kiróják.

      37      Ezen értelmezéshez indokolt hozzáfűzni, hogy a Bíróság előtti eljárás során felmerült a 69/335 irányelv ekként értelmezett
         rendelkezéseinek visszaélésszerű alkalmazásából eredő esetleges adóelkerülés kérdése.

      38      E tekintetben, még akkor is, ha a kérdést előterjesztő bíróság kérdései kifejezetten a 69/335 irányelv 4. cikke (1) bekezdése
         g) pontjának és (3) bekezdése b) pontjának, valamint 7. cikke (2) bekezdésének értelmezésére irányultak, ez a körülmény nem
         képezi akadályát annak, hogy a Bíróság a nemzeti bíróság részére a közösségi jognak az előtte folyamatban lévő ügy elbírálásához
         esetleg hasznos, összes értelmezési szempontját megadja függetlenül attól, hogy ezen bíróság – kérdései megfogalmazásában –
         utalt‑e azokra, vagy sem (e tekintetben lásd a C‑241/89. sz. SARPP‑ügyben 1990. december 12‑én hozott ítélet [EBHT 1990.,
         I‑4695. o.] 8. pontját, a C‑87/97. sz. Consorzio per la tutela del formaggio Gorgonzola ügyben 1999. március 4‑én hozott ítélet
         [EBHT 1999., I‑1301. o.] 16. pontját és a C‑392/05. sz. Alevizos‑ügyben 2007. április 26‑án hozott ítélet [EBHT 2007., I‑3505. o.]
         64. pontját).

      39      Meg kell tehát vizsgálni, hogy a 69/335 irányelv 4. cikke (1) bekezdése g) pontjának és (3) bekezdése b) pontjának a jelen
         ítélet 36. pontjában adott értelmezése nem vezethet‑e a közösségi jog visszaélésszerű alkalmazásához, amelynek hátterében
         az alapeljárás‑beli ügyben ismertetettekhez hasonló nemzeti rendelkezések megkerülésének szándéka áll.

      40      Mindenekelőtt indokolt kiemelni, hogy a 69/335 irányelv egyetlen olyan rendelkezést sem tartalmaz, amely kimondottan az adóelkerülés
         kockázatának megelőzésére szolgálna.

      41      A Bíróság azonban korábban már kimondta, hogy a közösségi szabályozást nem lehet oly módon kiterjeszteni, hogy az a gazdasági
         szereplők visszaélésszerű magatartására is vonatkozzon, vagyis azon ügyletekre, amelyeket nem a rendes kereskedelmi ügyletek
         keretében hajtanak végre, hanem kizárólag abból a célból, hogy csalárd módon részesüljenek a közösségi jog által biztosított
         előnyökből (lásd a C‑255/02. sz., Halifax és társai ügyben 2006. február 21‑én hozott ítélet [EBHT 2006., I‑1609. o.] 69. pontját).

      42      A közösségi jog által biztosított védelem tehát nem vonatkozik az olyan esetekre, amikor a jogalanyok – akár természetes,
         akár jogi személyek – a közösségi jogi rendelkezésekből visszaélésszerűen vagy csalárd módon kívánnak előnyt szerezni azzal
         a kizárólagos céllal, hogy kivonják magát valamely tagállam jogszabályainak hatálya alól.

      43      Igaz, hogy az a körülmény, miszerint a társaság egy adott tagállamban azzal a céllal jön létre, hogy ott előnyösebb jogszabályok
         hatálya alá tartozzon, önmagában még nem elegendő a közösségi jogi szabályozás visszaélésszerű alkalmazásának megállapításához.

      44      Ha azonban egy társaságot egyértelműen mesterséges konstrukciók adta keretek között, valós gazdasági tartalmat nélkülöző módon,
         a szokásosan fizetendő adó kijátszásának szándékával hoznak létre valamely tagállamban, az túlmutat azon a védelmen, amelyet
         a 69/335 irányelvnek kell biztosítania a hatálya alá tartozó társaságok számára.

      45      Következésképp a 69/335 irányelv 4. cikke (1) bekezdése g) pontjának és (3) bekezdése b) pontjának a jelen ítélet 36. pontjában
         ismertetett értelmezéséből levonható következtetések nem kedvezhetnek az adóelőny megszerzését célzó mesterséges konstrukciók
         létrehozásaként jellemezhető magatartásnak.

      46      Ennélfogva a kérdést előterjesztő bíróság feladata meggyőződni arról, hogy az alapügyben fennálló körülmények között vannak‑e
         ilyen visszaélésszerű gyakorlatra utaló objektív tények.

      47      E körülményekre tekintettel az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdésekre tehát azt a választ kell adni, hogy a 69/335
         irányelv 4. cikke (1) bekezdésének g) pontját és (3) bekezdésének b) pontját úgy kell értelmezni, hogy amennyiben valamely
         tagállam lemond a tőkeilleték kivetéséről, az nem zárja ki, hogy ezen irányelv 3. cikke (1) bekezdésének a) pontjában említett
         kategóriák valamelyikébe tartozó társaság az irányelv 4. cikke (1) bekezdésének g) pontja értelmében a tőkeilleték kivetése
         szempontjából tőketársaságnak minősüljön a tényleges ügyvezetési központjának e tagállamból olyan másik tagállamba történő
         áthelyezésekor, ahol ezt az illetéket továbbra is kiróják. Ez az értelmezés azonban nem vezethet a kizárólag adóelőny megszerzését
         célzó mesterséges konstrukciók létrehozásaként jellemezhető magatartások előnyben részesítéséhez. A kérdést előterjesztő bíróság
         feladata meggyőződni arról, hogy az alapügyben fennálló körülmények között vannak‑e ilyen visszaélésszerű gyakorlatra utaló
         objektív tények.

       A költségekről
      48      Mivel ez az eljárás az alapeljárásban részt vevő felek számára a kérdést előterjesztő bíróság előtt folyamatban lévő eljárás
         egy szakaszát képezi, ez a bíróság dönt a költségekről. Az észrevételeknek a Bíróság elé terjesztésével kapcsolatban felmerült
         költségek, az említett felek költségeinek kivételével, nem téríthetők meg.

      A fenti indokok alapján a Bíróság (negyedik tanács) a következőképpen határozott:
      Az 1985. június 10‑i 85/303/EGK tanácsi irányelvvel, továbbá az Osztrák Köztársaság, a Finn Köztársaság és a Svéd Királyság
            csatlakozásának feltételeiről, valamint az Európai Unió alapját képező szerződések kiigazításáról szóló okmánnyal módosított,
            a tőkeemelést [helyesen: tőkefelhalmozást] terhelő közvetett adókról szóló, 1969. július 17‑i 69/335/EGK tanácsi irányelv
            4. cikke (1) bekezdésének g) pontját és (3) bekezdése b) pontját úgy kell értelmezni, hogy amennyiben valamely tagállam lemond
            a tőkeilleték kivetéséről, az nem zárja ki, hogy a szóban forgó irányelv 3. cikke (1) bekezdésének a) pontjában említett kategóriák
            valamelyikébe tartozó társaság az irányelv 4. cikke (1) bekezdésének g) pontja értelmében a tőkeilleték kivetése szempontjából
            tőketársaságnak minősüljön abban az esetben, ha tényleges ügyvezetési központját az adott tagállamból olyan másik tagállamba
            helyezik át, ahol ezt az illetéket továbbra is kiróják. Ez az értelmezés azonban nem vezethet a kizárólag adóelőny megszerzését
            célzó mesterséges konstrukciók létrehozásaként jellemezhető magatartások előnyben részesítéséhez. A kérdést előterjesztő bíróság
            feladata meggyőződni arról, hogy az alapügyben fennálló körülmények között vannak‑e ilyen visszaélésszerű gyakorlatra utaló
            objektív tények.
      Aláírások
      * Az eljárás nyelve: német.


A Bíróság 1968. július 11-i ítélete. # Firma Schwarzwaldmilch GmbH kontra Einfuhr- und Vorratsstelle für Fette. # Előzetes döntéshozatal iránti kérelem: Verwaltungsgericht Frankfurt am Main - Németország. # 4-68. sz. ügy