title: C-18/20. sz. ügy: A Verwaltungsgerichtshof (Ausztria) által 2020. január 16-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – XY

text:
               11.5.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 161/24

      A Verwaltungsgerichtshof (Ausztria) által 2020. január 16-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – XY
      (C-18/20. sz. ügy)
      (2020/C 161/32)
      Az eljárás nyelve: német

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Verwaltungsgerichtshof

         Az alapeljárás felei

         Felülvizsgálati kérelmet előterjesztő fél: XY

         Ellenérdekű félnek minősülő hatóság: Bundesamt für Fremdenwesen und Asyl

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1)

                  Kiterjed-e a nemzetközi védelem megadására és visszavonására vonatkozó közös eljárásokról szóló, 2013. június 26-i 2013/32/EU európai parlamenti és tanácsi irányelv (a továbbiakban: eljárási irányelv) (1) 40. cikkének (2) és (3) bekezdésében foglalt „felmerült[…] vagy a kérelmező [által] előadott[…]”„új körülmények vagy tények” megfogalmazás az olyan körülményekre is, amelyek már a korábbi menekültügyi eljárás jogerős lezárása előtt is fennálltak?
                  Az első kérdésre adott igenlő válasz esetén:

                  2)

                  Abban az esetben, ha olyan új tények vagy bizonyítékok merülnek fel, amelyekre a korábbi eljárásban a külföldin kívül álló ok miatt nem lehetett hivatkozni, elegendő-e annak lehetősége, hogy a menedékkérő perújítást kérelmezhet a korábbi, jogerősen befejezett eljárás tekintetében?

                  3)

                  Elutasíthatja-e a hatóság az ismételt kérelem érdemi vizsgálatát egy olyan nemzeti jogszabály alapján, amely a közigazgatási eljárás tekintetében általános hatályú alapelvet határoz meg, abban az esetben, ha a menedékkérőnek felróható, hogy a korábbi menekültügyi eljárásban nem terjesztette elő az újonnan felhozott jogalapokkal kapcsolatos érvelését, jóllehet a tagállam – mivel nem fogadott el különös szabályozást – nem ültette át megfelelően az eljárási irányelv 40. cikke (2) és (3) bekezdésében foglalt rendelkezéseket, és ennek következtében nem élt kifejezetten az eljárási irányelv 40. cikkének (4) bekezdésében biztosított azon lehetőséggel sem, hogy az ismételt kérelem érdemi vizsgálata esetében kivételt alkalmazzon?

         (1)  HL 2013. L 180., 60. o.


title: C-32/20. sz. ügy: A Corte di appello di Napoli (Olaszország) által 2020. január 22-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – TJ kontra Balga Srl

text:
               11.5.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 161/26

      A Corte di appello di Napoli (Olaszország) által 2020. január 22-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – TJ kontra Balga Srl
      (C-32/20. sz. ügy)
      (2020/C 161/35)
      Az eljárás nyelve: olasz

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Corte di appello di Napoli

         Az alapeljárás felei

         Felperes: TJ

         Alperes: Balga Srl

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1)

                  Úgy kell-e értelmezni az Európai Unió Alapjogi Chartájának 30. cikkét, hogy az a jogellenes csoportos létszámcsökkentések esetére tényleges, hatékony, megfelelő és visszatartó erejű védelemhez való jogot ismer el, mivel „az uniós jogban” az alapvető értékek védelme céljából előírt szankciókat a ténylegesség, hatékonyság, megfelelőség és a visszatartó erő e követelményei jellemzik, és ezek azok a követelmények, amelyeknek az egyes indokolatlan elbocsátásokkal szembeni konkrét szankciós intézkedést biztosító nemzeti szabálynak vagy alkalmazási gyakorlatnak meg kell felelnie? Következésképpen a fent említett követelmények olyan külső korlátnak minősülnek-e, amely releváns és alkalmazható a 98/59/EK irányelvet (1) átültető szabályozásnak vagy nemzeti gyakorlatnak az uniós joghoz való hozzáigazítása céljából a nemzeti bíróság számára biztosított intézkedések megítélése során?

                  2)

                  Az uniós jogrendben a jogellenes csoportos létszámcsökkentés esetére előírt védelem szintjének meghatározása szempontjából úgy kell-e értelmezni az Európai Unió Alapjogi Chartájának 30. cikkét, hogy ezen értelmezés során „kellően figyelembe” kell venni és relevánsnak kell tekinteni az átdolgozott, a Magyarázatokban hivatkozott, a Szociális Jogok Európai Bizottságának határozataiból eredő Európai Szociális Charta 24. cikkének anyagi jogi jelentését, és következésképpen ellentétes-e az uniós joggal az olyan nemzeti szabályozás és az olyan alkalmazási gyakorlat, amely az eredeti munkakörbe történő visszahelyezésre irányuló intézkedés kizárásával a védelmet – a munkavállalót a megélhetési forrásának elvesztése miatt ért kár megtérítése helyett – elsődlegesen a munkában töltött idő kritériumához viszonyított felső határértékkel rendelkező, egyszerű kártérítésre korlátozza?

                  3)

                  A nemzeti bíróságnak annak értékelése során, hogy milyen fokban egyeztethető össze (a kiválasztási szempontok megsértése miatt) jogellenes csoportos létszámcsökkentések esetére védelmi intézkedést átültető vagy megállapító nemzeti szabály, figyelembe kell-e vennie a Szociális Jogok Európai Bizottságának határozataiból eredő Európai Szociális Charta tartalmát, mindenesetre úgy kell-e megítélnie, hogy a munkaszerződés megszüntetéséből eredő gazdasági következmények teljes körű vagy legalábbis jellemzően ehhez közelítő mértékű megtérítését biztosító védelemre van szükség?

                  4)

                  Ellentétes-e az Európai Unió Alapjogi Chartájának 20., 21., 34. és 47. cikkével az, ha valamely tagállam a 98/59/EK irányelvet átültető olyan szabályozást vagy alkalmazási gyakorlatot vezet be, amely a csoportos létszámcsökkentésre irányuló eljárással érintett munkavállalók közül kizárólag a 2015. március 7. után alkalmazott munkavállalók esetében ír elő olyan szankciórendszert, amely – az ugyanezen eljárással érintett, azonban az említett dátumot megelőzően alkalmazott munkavállalók számára biztosított jogoktól eltérően – kizárja az eredeti munkakörbe történő visszahelyezést, valamint a jövedelem és a szociális védelem elvesztéséből eredő jogkövetkezmények megszüntetését, mivel kizárólag elsődlegesen a munkában töltött idő alapján meghatározott összegű kártérítést biztosít, ily módon az alkalmazás időpontja alapján különbséget tesz a szankciók között és ezzel a megélhetési forrás indokolatlan elvesztése következtében ténylegesen elszenvedett jogkövetkezmények helyett a fenti követelményen alapuló védelmi szintek különbözőségét váltja ki?

         (1)  A csoportos létszámcsökkentésre vonatkozó tagállami jogszabályok közelítéséről szóló, 1998. július 20-i 98/59/EK tanácsi irányelvhez (HL 1998. L 225., 16. o.; magyar nyelvű különkiadás 5. fejezet, 3. kötet, 327. o.; helyesbítések: HL 2007. L 59., 84. o., HL 2014. L 289., 24. o.).


title: C-33/20. sz. ügy: A Landgericht Ravensburg (Németország) által 2020. január 23-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – UK kontra Volkswagen Bank GmbH

text:
               11.5.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 161/27

      A Landgericht Ravensburg (Németország) által 2020. január 23-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – UK kontra Volkswagen Bank GmbH
      (C-33/20. sz. ügy)
      (2020/C 161/36)
      Az eljárás nyelve: német

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Landgericht Ravensburg

         Az alapeljárás felei

         Felperes: UK

         Alperes: Volkswagen Bank GmbH

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1)

                  Úgy kell-e értelmezni a fogyasztói hitelmegállapodásokról és a 87/102/EGK tanácsi irányelv hatályon kívül helyezéséről szóló, 2008. április 23-i 2008/48/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (1) 10. cikke (2) bekezdésének l) pontját, hogy a hitelmegállapodásnak

                              a)

                              abszolút számként kell közölnie a hitelmegállapodás megkötésének időpontjában alkalmazandó késedelmi kamatlábat, legalább azonban abszolút számként kell tartalmaznia az alkalmazandó referencia-kamatlábat (jelen esetben a Bürgerliches Gesetzbuch [polgári törvénykönyv] 247. § -a szerinti alapkamatlábat), amelyből hozzáadással (jelen esetben a polgári törvénykönyv 288. § -a (1) bekezdése második mondatának megfelelően öt százalékpont hozzáadásával) számítható ki az alkalmazandó késedelmi kamatláb?

                              b)

                              konkrétan ismertetnie kell a késedelmi kamatláb kiigazításának mechanizmusát, legalább azonban hivatkoznia kell azokra a nemzeti jogszabályi rendelkezésekre, amelyekből kitűnik a késedelmi kamatláb kiigazításának módja (a polgári törvénykönyv 247. § -a és 288. § -a (1) bekezdésének második mondata)?

                  2)

                  Úgy kell-e értelmezni a 2008/48/EK irányelv 10. cikke (2) bekezdésének r) pontját, hogy a hitelmegállapodásnak tartalmaznia kell a kölcsön határidő előtti visszafizetése esetén fizetendő ellentételezés kiszámítására szolgáló, a fogyasztó által érthető konkrét számítási módot annak érdekében, hogy a fogyasztó legalább megközelítőleg kiszámíthassa az idő előtti felmondás esetén fizetendő ellentételezés összegét?

                  3)

                  Úgy kell-e értelmezni a 2008/48/EK irányelv 10. cikke (2) bekezdésének s) pontját, hogy a hitelmegállapodásnak

                              a)

                              a hitelmegállapodás feleinek nemzeti jogban szabályozott felmondási jogait, különösen pedig az adóst a zárt végű kölcsönszerződések esetében a polgári törvénykönyv 314. § -a alapján megillető, jogos indokkal történő felmondás jogát is tartalmaznia kell?

                              b)

                              a hitelmegállapodás feleinek valamennyi felmondási joga esetében tájékoztatást kell adnia a felmondási jog gyakorlása tekintetében előírt felmondási időről és a felmondási nyilatkozatra vonatkozó alakiságokról?

         (1)  HL 2008. L 133., 66. o.


title: C-40/20. sz. ügy: A Consiglio di Stato (Olaszország) által 2020. január 27-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – AQ, BO, CP kontra Presidenza del Consiglio dei Ministri, Ministero dell'Istruzione, dell'Università e della Ricerca – MIUR, Università degli studi di Perugia

text:
               11.5.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 161/28

      A Consiglio di Stato (Olaszország) által 2020. január 27-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – AQ, BO, CP kontra Presidenza del Consiglio dei Ministri, Ministero dell'Istruzione, dell'Università e della Ricerca – MIUR, Università degli studi di Perugia
      (C-40/20. sz. ügy)
      (2020/C 161/37)
      Az eljárás nyelve: olasz

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Consiglio di Stato

         Az alapeljárás felei

         Felperesek: AQ, BO, CP

         Alperesek: Presidenza del Consiglio dei Ministri, Ministero dell'Istruzione, dell'Università e della Ricerca – MIUR, Università degli studi di Perugia

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1)

                  Az egyenértékűség, a tényleges érvényesülés és a hatékony érvényesülés [uniós] jogelveire is tekintettel ellentétes-e az 1999/70/EK irányelvben (az ESZSZ, az UNICE és a CEEP által a határozott ideig tartó munkaviszonyról kötött keretmegállapodásról szóló irányelv; a továbbiakban: irányelv) (1) foglalt keretmegállapodás – a (6) és (7) preambulumbekezdéssel és e megállapodás 4. szakaszával („A megkülönböztetés tilalmának elve”) összefüggésben értelmezett – „A visszaélés megakadályozására irányuló intézkedések” címet viselő 5. szakaszával az olyan nemzeti szabályozás – a jelen ügyben a 1. 240/2010 (240/2010. sz. törvény) 24. cikke 3. bekezdésének a) pontja és 22. cikkének 9. bekezdése –, amely lehetővé teszi, hogy az egyetemek három évre szóló és két évre meghosszabbítható, határozott időre szóló kutatói szerződéseket mennyiségi korlátozásoktól mentesen, anélkül alkalmazzanak, hogy azok megkötését és meghosszabbítását az azokat alkalmazó egyetem ideiglenes és kivételes jellegű szükségleteihez kapcsolódó objektív indokhoz kötné[,] és amely több határozott ideig tartó jogviszony azonos személlyel történő létesítésének egyetlen korlátjaként csak a tizenkét évet meg nem haladó – akár nem folyamatos –időtartamról rendelkezik?

                  2)

                  [Az uniós] jog hatékony érvényesülésére is tekintettel ellentétes-e a keretmegállapodás említett – az irányelv (6) és (7) preambulumbekezdésével és e megállapodás említett 4. szakaszával összefüggésben értelmezett – 5. szakaszával az olyan nemzeti rendelkezés (a jelen ügyben a 240/2010 törvény 24. cikke és 29. cikkének 1. bekezdése) abban a részében, amelyben az egyetemek számára esetlegesen határozatlan ideig egymást követő határozott idejű szerződések révén, a szóban forgó egyetemek rendes oktatási és kutatási szükségleteinek kielégítése céljából a kutatók kizárólag határozott időre történő felvételét korlátozásmentesen teszi lehetővé, és az ezzel kapcsolatos döntést nem köti ideiglenes és kivételes jellegű szükségletek fennállásához?

                  3)

                  Ellentétes-e ugyanezen keretmegállapodás 4. szakaszával a D.lgs. 75/2017 (75/2017 felhatalmazáson alapuló törvényerejű rendelet) (az említett 3/2017. sz. miniszteri körlevéllel értelmezett) 20. cikkének 1. bekezdéséhez hasonló olyan nemzeti szabályozás, amely bár elismeri, hogy – kizárólag 2017. december 31-ig legalább három év szolgálati idő megszerzése esetén – állandósíthatók az állami kutatási szervezetek határozott időre alkalmazott kutatói, az állandósítást a határozott időre alkalmazott egyetemi kutatók számára pusztán amiatt nem teszi lehetővé, hogy a 75/2017 felhatalmazáson alapuló törvényerejű rendelet 22. cikkének 16. bekezdése azok munkaviszonyát – noha az törvény alapján határozott időre szóló munkaszerződésen alapul – a „közjogi szabályozással” hozta összefüggésbe annak ellenére, hogy a 240/2010 törvény 22. cikkének 9. bekezdése a kutatási szervezetek és egyetemek kutatói vonatkozásában ugyanazt a maximális időtartamra vonatkozó szabályt írja elő, amely az egyetemekkel és a kutatási szervezetekkel az azt követő 24. cikkben meghatározott szerződések vagy a 22. cikkben meghatározott kutatási munkatársi szerződések formájában fennálló, határozott ideig tartó jogviszonyokra is vonatkozik?

                  4)

                  Az említett keretmegállapodásra is tekintettel ellentétes-e az egyenértékűség, a tényleges érvényesülés és a hatékony érvényesülés uniós jogelvével, valamint a hátrányos megkülönböztetés tilalmának a keretmegállapodás 4. szakaszában szereplő elvével az olyan nemzeti szabályozás (a 240/2010 törvény 24. cikke 3. bekezdésének a) pontja, valamint a D.lgs. 81/2015 [81/2015 felhatalmazáson alapuló törvényerejű rendelet] 29. cikke 2. bekezdésének d) pontja és 29. cikkének 4. bekezdése), amely – noha létezik olyan szabályozás, amely az összes köztisztviselőre és munkavállalóra alkalmazandó, amelyet legújabban a 81/2015 felhatalmazáson alapuló törvényerejű rendelet tartalmaz, és amely (2018-tól kezdődően) a határozott időre szóló munkaviszony maximális időtartamát (a meghosszabbításokat és megújításokat is beleértve) 24 hónapban korlátozza, valamint az ilyen típusú jogviszonyok közigazgatási szerv által alkalmazott személyek esetében történő alkalmazását „ideiglenes és kivételes jellegű szükségletek” fennállásához köti – lehetővé teszi, hogy az egyetemek három éves határozott időre szóló, e három éves időszakban végzett oktatási és kutatási tevékenységek kedvező értékelése esetén két évre meghosszabbítható szerződés révén anélkül vegyenek fel kutatókat, hogy az első szerződés megkötését vagy a meghosszabbítást az egyetem ilyen ideiglenes és kivételes jellegű szükségleteihez kötné, és azt is lehetővé teszi az egyetem számára, hogy az ötéves időszak lejártakor ugyanezzel vagy más személyekkel másik, az előzővel azonos típusú határozott időre szóló szerződést kössön az előző szerződéssel összefüggő ugyanezen oktatási és kutatási szükségletek kielégítése céljából?

                  5)

                  A tényleges érvényesülés és az egyenértékűség elvére, valamint a korábban említett 4. szakaszra is tekintettel ellentétes-e a keretszerződés 5. szakaszával az olyan nemzeti szabályozás (a 81/2015 felhatalmazáson alapuló törvényerejű rendelet 29. cikke 2. bekezdésének d) pontja és 29. cikkének 4. bekezdése, valamint a D.lgs. 165/2001 [165/2001 felhatalmazáson alapuló törvényerejű rendelet] 36. cikkének 2. és 5. bekezdése), amely (a 240/2010 törvény említett 24. cikke 3. bekezdésének a) pontja értelmében) három éves határozott időtartamra szóló és további két évre meghosszabbítható szerződéssel alkalmazott egyetemi kutatók számára nem teszi lehetővé határozatlan ideig tartó jogviszony ezt követő létesítését, mivel az olasz jogrendben nem léteznek más olyan eszközök, amelyek alkalmasak az egymást követő határozott ideig tartó jogviszonyok egyetemek általi visszaélésszerű alkalmazásának megelőzésére és szankcionálására?

         (1)  Az ESZSZ, az UNICE és a CEEP által a határozott ideig tartó munkaviszonyról kötött keretmegállapodásról szóló, 1999. június 28-i 1999/70/EK tanácsi irányelv (HL 1999. L 175., 43. o.; magyar nyelvű különkiadás 5. fejezet, 3. kötet, 368. o.)


title: C-44/20. sz. ügy: A Consiglio di Stato (Olaszország) által 2020. január 27-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Autorità di Regolazione per Energia Reti e Ambiente (ARERA) kontra PC, RE

text:
               11.5.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 161/29

      A Consiglio di Stato (Olaszország) által 2020. január 27-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Autorità di Regolazione per Energia Reti e Ambiente (ARERA) kontra PC, RE
      (C-44/20. sz. ügy)
      (2020/C 161/38)
      Az eljárás nyelve: olasz

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Consiglio di Stato

         Az alapeljárás felei

         Felperes: Autorità di Regolazione per Energia Reti e Ambiente (ARERA)

         Alperesek: PC, RE

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1)

                  Úgy kell-e értelmezni az 1999. június 28-i 1990/70/EK tanácsi irányelv (1) mellékletét képező, a határozott ideig tartó munkaviszonyról 1999. március 18-án kötött keretmegállapodás 4. szakaszát, hogy az előírja, hogy a hatóságnál az azonos kategóriában határozatlan időre alkalmazott munkavállalóval egyező feladatokat ellátó, az ugyanezen hatóság által határozott időre alkalmazott munkavállaló által teljesített szolgálati időszakokat akkor is figyelembe kell venni a szolgálati idő meghatározásánál, ha e munkavállalót nyílt versenyvizsgát követően alkalmazzák határozatlan időre, még a sajátos versenyvizsga eljárás ellenére is, amely – a fentiekben már említettek szerint – a jogviszony teljes körű megújítását és, a folytonosság versenyvizsga eljárás résztvevője által elfogadott megszakadásával, olyan új jogviszony létrehozását eredményezi, amelyet hatósági besorolási aktus, különös kötelezettségek és sajátos, fokozott stabilitás jellemez?

                  2)

                  Amennyiben az előző a) pontban szereplő kérdésre igenlő választ kell adni: teljeskörűen el kell e ismerni a korábban szerzett szolgálati időt, vagy a fent említett sajátosságok miatt az elismerési kritériumok teljes körű elismeréshez képest történő differenciálása objektív alapon igazolható?

                  3)

                  Amennyiben az előző b) pontban szereplő kérdésre nemleges választ kell adni: milyen kritériumok alapján kell a szerzett szolgálati időt figyelembe venni ahhoz, hogy ne valósuljon meg hátrányos megkülönböztetés?

         (1)  Az ESZSZ, az UNICE és a CEEP által a határozott ideig tartó munkaviszonyról kötött keretmegállapodásról szóló, 1999. június 28-i 1999/70/EK tanácsi irányelv (HL 1999. L 175., 43. o.; magyar nyelvű különkiadás 5. fejezet, 3. kötet, 368. o.)


title: C-53/20. sz. ügy: A Bundesgerichtshof (Németország) által 2020. február 3-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Hengstenberg GmbH & Co. KG gegen Spreewaldverein e.V.

text:
               11.5.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 161/31

      A Bundesgerichtshof (Németország) által 2020. február 3-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Hengstenberg GmbH & Co. KG gegen Spreewaldverein e.V.
      (C-53/20. sz. ügy)
      (2020/C 161/40)
      Az eljárás nyelve: német

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Bundesgerichtshof

         Az alapeljárás felei

         Felperes: Hengstenberg GmbH & Co. KG

         Alperes: Spreewaldverein e.V.

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1)

                  A termékleírás nem kisebb jelentőségű módosítására irányuló eljárásban elegendő lehet-e valamely természetes vagy jogi személy bármely tényleges vagy esetleges, valószínűtlennek nem tekinthető gazdasági érintettsége ahhoz, hogy megalapozza a kérelemmel szembeni felszólaláshoz vagy a kérelem tárgyában hozott kedvező határozattal szembeni jogorvoslathoz szükséges, az 1151/2012/EU (1) 49. cikke (3) bekezdésének első albekezdésével és (4) bekezdésének második albekezdésével összefüggésben értelmezett 53. cikke (2) bekezdésének első albekezdése értelmében vett jogos érdeket?

                  2)

                  Az első kérdésre adandó nemleges válasz esetén:
                  A termékleírás nem kisebb jelentőségű módosítására irányuló eljárásban (csak) azon gazdasági szereplők rendelkeznek az 1151/2012/EU rendelet 49. cikke (3) bekezdésének első albekezdésével és (4) bekezdésének második albekezdésével összefüggésben értelmezett 53. cikke (2) bekezdésének első albekezdése értelmében vett jogos érdekkel, amelyek hasonló termékeket vagy élelmiszereket állítanak elő, mint azok a gazdasági szereplők, amelyek számára valamely, oltalom alatt álló földrajzi jelzést bejegyeztek?

                  3)

                  A második kérdésre adandó nemleges válasz esetén:

                              a)

                              Az 1151/2012/EU rendelet 49. cikke (3) bekezdésének első albekezdésével és (4) bekezdésének második albekezdésével összefüggésben értelmezett 53. cikke (2) bekezdésének első albekezdése értelmében vett jogos érdekre vonatkozó követelmények tekintetében különbséget kell-e tenni egyfelől az 1151/2012/EU rendelet 49–52. cikke szerinti bejegyzési eljárás, másfelől pedig az 1151/2012/EU rendelet 53. cikke szerinti, a termékleírás módosítására irányuló eljárás között, és

                              b)

                              ennélfogva a termékleírás nem kisebb jelentőségű módosítására irányuló eljárásban az 1151/2012/EU rendelet 49. cikke (3) bekezdésének első albekezdésével és (4) bekezdésének második albekezdésével összefüggésben értelmezett 53. cikke (2) bekezdésének első albekezdése értelmében vett jogos érdekkel csak azok a termelők rendelkeznek, akik a földrajzi területen a termékleírásnak megfelelő termékeket állítanak elő, vagy konkrétan ilyen termékek előállítását tervezik, így a máshol letelepedett termelők eleve ki vannak zárva a jogos érdekre való hivatkozásból?

         (1)  A mezőgazdasági termékek és az élelmiszerek minőségrendszereiről szóló, 2012. november 21-i 1151/2012/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (HL 2012. L 343., 1. o.; helyesbítés: HL 2013. L 55., 27. o.).


title: C-60/20. sz. ügy: Az Administratīvā apgabaltiesa (Lettország) által 2020. február 5-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – VAS „Latvijas dzelzceļš” kontra Valsts dzelzceļa administrācija

text:
               11.5.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 161/31

      Az Administratīvā apgabaltiesa (Lettország) által 2020. február 5-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – VAS „Latvijas dzelzceļš” kontra Valsts dzelzceļa administrācija
      (C-60/20. sz. ügy)
      (2020/C 161/41)
      Az eljárás nyelve: lett

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Administratīvā apgabaltiesa

         Az alapeljárás felei

         Fellebbező: VAS „Latvijas dzelzceļš”

         Ellenérdekű fél: Valsts dzelzceļa administrācija

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1)

                  Alkalmazható-e úgy a 2012/34 irányelv (1) 13. cikkének (2) és (6) bekezdése (a 2017/2177 rendelet (2) 15. cikkének (5) és (6) bekezdése), hogy az igazgatási szerv előírhatja valamely infrastruktúra azon tulajdonosának a szolgáltatásokhoz való hozzáférés biztosításának kötelezettségét, aki nem minősül a kiszolgáló létesítmény üzemeltetőjének?

                  2)

                  Úgy kell-e értelmezni a 2012/34 irányelv 13. cikkének (6) bekezdését (a 2017/2177 rendelet 15. cikkének (5) és (6) bekezdését), hogy az lehetővé teszi valamely épület tulajdonosa számára, hogy a bérleti jogviszonyt megszüntesse és a kiszolgáló létesítményt átalakítsa?

                  3)

                  Úgy kell-e értelmezni a 2012/34 irányelv 13. cikkének (6) bekezdését (a 2017/2177 rendelet 15. cikkének (5) és (6) bekezdését), hogy az arra kötelezi az igazgatási szervet, hogy az kizárólag azt vizsgálja, hogy a kiszolgáló létesítmény üzemeltetője (a jelen ügyben a kiszolgáló létesítmény tulajdonosa) ténylegesen a létesítmény átalakítása mellett döntött-e?

         (1)  Az egységes európai vasúti térség létrehozásáról szóló, 2012. november 21-i 2012/34/EU európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL 2012. L 343., 32. o., helyesbítés: HL 2015. L 67., 32. o.).

         (2)  A kiszolgáló létesítményekhez és a vasúthoz kapcsolódó szolgáltatásokhoz való hozzáférésről szóló, 2017. november 22-i (EU) 2017/2177 bizottsági végrehajtási rendelet (HL 2017. L 307., 1. o.).


title: C-67/20. sz. ügy: A cour du travail de Liège (Belgium) által 2020. február 10-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Agence fédérale pour l’Accueil des demandeurs d’asile (Fedasil) kontra M.

text:
               11.5.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 161/32

      A cour du travail de Liège (Belgium) által 2020. február 10-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Agence fédérale pour l’Accueil des demandeurs d’asile (Fedasil) kontra M.
      (C-67/20. sz. ügy)
      (2020/C 161/42)
      Az eljárás nyelve: francia

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Cour du travail de Liège

         Az alapeljárás felei

         Felperes: Agence fédérale pour l’Accueil des demandeurs d’asile (Fedasil)

         Alperes: M.

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1)

                  Azon jogorvoslat, amelyet a belső jog a nemzetközi védelem iránti kérelmének másik tagállamban történő megvizsgáltatására felhívott menedékkérő számára biztosít, és amelynek nincs halasztó hatálya, csupán abban az esetben, ha a menedékkérőt azonnali átadása érdekében szabadságelvonással sújtják, a „Dublin III” rendelet (1) 27. cikke értelmében hatékony jogorvoslatnak minősül-e?

                  2)

                  A „Dublin III” rendelet 27. cikkében előírt hatékony jogorvoslatot úgy kell-e értelmezni, mint amellyel kizárólag az ellentétes, ha a kötelező átadási intézkedést az átadásra vonatkozó határozattal szembeni jogorvoslat vizsgálata alatt hajtják végre, vagy úgy, mint amely tiltja a kiutasítást előkészítő bármely intézkedés megtételét, így az olyan központba történő áthelyezést is, amely megindítja a visszatérési folyamatot a nemzetközi védelem iránti kérelmének másik tagállamban történő megvizsgáltatására felhívott menedékkérővel szemben?

         (1)  Egy harmadik országbeli állampolgár vagy egy hontalan személy által a tagállamok egyikében benyújtott nemzetközi védelem iránti kérelem megvizsgálásáért felelős tagállam meghatározására vonatkozó feltételek és eljárási szabályok megállapításáról szóló, 2013. június 26-i 604/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (HL 2013., L 180., 31. o.; helyesbítés: HL 2018. L 33., 6. o.).


title: C-68/20. sz. ügy: A cour du travail de Liège (Belgium) által 2020. február 10-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Agence fédérale pour l’Accueil des demandeurs d’asile (Fedasil) kontra C.

text:
               11.5.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 161/33

      A cour du travail de Liège (Belgium) által 2020. február 10-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Agence fédérale pour l’Accueil des demandeurs d’asile (Fedasil) kontra C.
      (C-68/20. sz. ügy)
      (2020/C 161/43)
      Az eljárás nyelve: francia

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Cour du travail de Liège

         Az alapeljárás felei

         Felperes: Agence fédérale pour l’Accueil des demandeurs d’asile (Fedasil)

         Alperes: C.

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1)

                  Azon jogorvoslat, amelyet a belső jog a nemzetközi védelem iránti kérelmének másik tagállamban történő megvizsgáltatására felhívott menedékkérő számára biztosít, és amelynek nincs halasztó hatálya, csupán abban az esetben, ha a menedékkérőt azonnali átadása érdekében szabadságelvonással sújtják, a „Dublin III” rendelet (1) 27. cikke értelmében hatékony jogorvoslatnak minősül-e?

                  2)

                  A „Dublin III” rendelet 27. cikkében előírt hatékony jogorvoslatot úgy kell-e értelmezni, mint amellyel kizárólag az ellentétes, ha a kötelező átadási intézkedést az átadásra vonatkozó határozattal szembeni jogorvoslat vizsgálata alatt hajtják végre, vagy úgy, mint amely tiltja a kiutasítást előkészítő bármely intézkedés megtételét, így az olyan központba történő áthelyezést is, amely megindítja a visszatérési folyamatot a nemzetközi védelem iránti kérelmének másik tagállamban történő megvizsgáltatására felhívott menedékkérővel szemben?

         (1)  Egy harmadik országbeli állampolgár vagy egy hontalan személy által a tagállamok egyikében benyújtott nemzetközi védelem iránti kérelem megvizsgálásáért felelős tagállam meghatározására vonatkozó feltételek és eljárási szabályok megállapításáról szóló, 2013. június 26-i 604/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (HL 2013., L 180., 31. o.; helyesbítés: HL 2018. L 33., 6. o.).


title: C-69/20. sz. ügy: A cour du travail de Liège (Belgium) által 2020. február 10-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Agence fédérale pour l’Accueil des demandeurs d’asile (Fedasil) kontra C.

text:
               11.5.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 161/33

      A cour du travail de Liège (Belgium) által 2020. február 10-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Agence fédérale pour l’Accueil des demandeurs d’asile (Fedasil) kontra C.
      (C-69/20. sz. ügy)
      (2020/C 161/44)
      Az eljárás nyelve: francia

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Cour du travail de Liège

         Az alapeljárás felei

         Felperes: Agence fédérale pour l’Accueil des demandeurs d’asile (Fedasil)

         Alperes: C.

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1)

                  Azon jogorvoslat, amelyet a belső jog a nemzetközi védelem iránti kérelmének másik tagállamban történő megvizsgáltatására felhívott menedékkérő számára biztosít, és amelynek nincs halasztó hatálya, csupán abban az esetben, ha a menedékkérőt azonnali átadása érdekében szabadságelvonással sújtják, a „Dublin III” rendelet (1) 27. cikke értelmében hatékony jogorvoslatnak minősül-e?

                  2)

                  A „Dublin III” rendelet 27. cikkében előírt hatékony jogorvoslatot úgy kell-e értelmezni, mint amellyel kizárólag az ellentétes, ha a kötelező átadási intézkedést az átadásra vonatkozó határozattal szembeni jogorvoslat vizsgálata alatt hajtják végre, vagy úgy, mint amely tiltja a kiutasítást előkészítő bármely intézkedés megtételét, így az olyan központba történő áthelyezést is, amely megindítja a visszatérési folyamatot a nemzetközi védelem iránti kérelmének másik tagállamban történő megvizsgáltatására felhívott menedékkérővel szemben?

         (1)  Egy harmadik országbeli állampolgár vagy egy hontalan személy által a tagállamok egyikében benyújtott nemzetközi védelem iránti kérelem megvizsgálásáért felelős tagállam meghatározására vonatkozó feltételek és eljárási szabályok megállapításáról szóló, 2013. június 26-i 604/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (HL 2013., L 180., 31. o.; helyesbítés: HL 2018. L 33., 6. o.).


title: C-76/20. sz. ügy: Az Administrativen sad Varna (Bulgária) által 2020. február 12-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – „Balev Bio” EOOD kontra Teritorialna Direktsia Severna Morska, Agentsia „Mitnitsi”

text:
               11.5.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 161/34

      Az Administrativen sad Varna (Bulgária) által 2020. február 12-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – „Balev Bio” EOOD kontra Teritorialna Direktsia Severna Morska, Agentsia „Mitnitsi”
      (C-76/20. sz. ügy)
      (2020/C 161/45)
      Az eljárás nyelve: bolgár

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Administrativen sad Varna

         Az alapeljárás felei

         Fellebbező:„Balev Bio” EOOD

         Ellenérdekű fél: Teritorialna Direktsia Severna Morska, Agentsia „Mitnitsi”

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1)

                  Úgy kell-e értelmezni a vám- és a statisztikai nómenklatúráról, valamint a Közös Vámtarifáról szóló 2658/87/EGK tanácsi rendelet I. mellékletének módosításáról szóló, 2015. október 6-i (EU) 2015/1754 bizottsági végrehajtási rendelet (1) Kombinált Nómenklatúra értelmezésére vonatkozó általános szabályainak 3. a) szabályát, hogy az alapügy tárgyát képezőhöz hasonló, különböző alapanyagokból készült termékek besorolása érdekében annak a „vámtarifaszám[nak], amely az árut legpontosabban határozza meg” minden esetben az a vámtarifaszám minősül, amely alá a mennyiség (terjedelem) alapján túlnyomó alapanyag tartozik, vagy ezen értelmezés csak akkor lehetséges, ha a vámtarifaszám maga is a mennyiséget (terjedelmet) határozza meg olyan kritériumként, amely az árut pontosabban meghatározza, egyértelműbben és teljes körűbben leírja?

                  2)

                  Az első kérdésre adott válasz függvényében és a [Harmonizált Rendszer] Magyarázatában a 4410 és 4419 vámtarifaszámokhoz fűzött magyarázat összefüggésében: úgy kell-e értelmezni a (EU) 2015/1754 végrehajtási rendeletet, hogy nem tartoznak a 4419 vámtarifaszám alá a forgácslemezből (rostanyagból) előállított azon áruk, amelyek esetében a kötőanyag (hőre szilárduló gyanta) súlya meghaladja a lemez súlyának 15 %-át?

                  3)

                  Úgy kell-e értelmezni a (EU) 2015/1754 végrehajtási rendeletet, hogy az alapügy tárgyát képezőhöz hasonló árukat, mégpedig a 72,33 %-os arányban növényi lignocellulóz rostból, 25,2 %-os arányban pedig kötőanyagból (melamingyanta) álló összetett anyagból készült poharakat az I. melléklet 3924 10 00 vámtarifa-alszáma alá kell sorolni?

         (1)  HL 2015. L 285, 1. o., helyesbítés: HL 2015. L 288., 16. o.


title: C-84/20. P. sz. ügy: A Törvényszék (kilencedik tanács) T-547/19. sz., , Sarantis Sarantos kontra Európai Parlament, az Európai Unió Tanácsa és Európai Bizottság ügyben 2019. december 11-én hozott végzése ellen Archimandritis Sarantis Sarantos, Protopresvyteros Ioannis Fotopoulos, Protopresvyteros Antonios Bousdekis, Protopresvyteros Vasileios Kokolakis, Estia Paterikon Meleton, Christos Papasotiriou és Charalampos Andralis által 2020. február 14-én benyújtott fellebbezés

text:
               11.5.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 161/35

      A Törvényszék (kilencedik tanács) T-547/19. sz., , Sarantis Sarantos kontra Európai Parlament, az Európai Unió Tanácsa és Európai Bizottság ügyben 2019. december 11-én hozott végzése ellen Archimandritis Sarantis Sarantos, Protopresvyteros Ioannis Fotopoulos, Protopresvyteros Antonios Bousdekis, Protopresvyteros Vasileios Kokolakis, Estia Paterikon Meleton, Christos Papasotiriou és Charalampos Andralis által 2020. február 14-én benyújtott fellebbezés
      (C-84/20. P. sz. ügy)
      (2020/C 161/46)
      Az eljárás nyelve: görög

         Felek

            Fellebbezők:
          Archimandritis Sarantis Sarantos, Protopresvyteros Ioannis Fotopoulos, Protopresvyteros Antonios Bousdekis, Protopresvyteros Vasileios Kokolakis, Estia Paterikon Meleton, Christos Papasotiriou, Charalampos Andralis, (képviselő: C. Papasotiriou ügyvéd)

            A többi fél az eljárásban
         : Európai Parlament, az Európai Unió Tanácsa

         A fellebbezők kérelmei

      A fellebbezők azt kérik, hogy a Bíróság:

                  —

                  hozzon határozatot 2019. július 31-i keresetük tárgyában, anélkül, hogy a megtámadott végzést visszautalná a Törvényszék elé;

                  —

                  helyezze hatályon kívül az Európai Unió Törvényszéke kilencedik tanácsának 2019. december 11-i, a 923557. számon nyilvántartásba vett, fent említett keresetre vonatkozó végzését, és e keresetnek teljes egészében adjon helyt;

                  —

                  semmisítse meg a 2019. június 20-i (ΕU) 2019/1157 rendeletet (1);

                  —

                  az ellenérdekű feleket kötelezze az eljárás költségeinek a viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek

      Fellebbezésük alátámasztásául a fellebbezők két jogalapra hivatkoznak:

                  1.

                        Első fellebbezési jogalap
                     , amellyel a fellebbezők arra hivatkoznak, hogy a megtámadott végzés, amennyiben keresetüket mint elfogadhatatlant elutasította, és főként amennyiben kimondta, hogy „(…) a megtámadott rendelet a természetes személy felpereseket nem bizonyos sajátos minőségük vagy valamely, őket más személyekhez képest jellemző ténybeli helyzet, hanem – ténylegesen vagy potenciálisan meghatározatlan számú személy által vallott – meggyőződésük folytán érinti. Következésképpen az említett felpereseket a megtámadott rendelet nem érinti személyükben az EUMSZ 263. cikk negyedik bekezdése értelmében”, megsértette az EUMSZ 263. cikk negyedik bekezdését, az Európai Unió Bírósága Alapokmányának 19. cikkét, az arányosság elvét, az Európai Unió Alapjogi Chartájának (2000/C 364/01) preambulumát, valamint 47. cikkét és 52. cikkének (1) bekezdését, az Európai Unióról szóló szerződés 5. cikkének (1) és (4) bekezdését (külön-külön, valamint a 2. sz. Jegyzőkönyvvel összefüggésben értelmezve az arányosság elvének alkalmazása vonatkozásában), továbbá a vonatkozó ítélkezési gyakorlatot. Ekként a fellebbezők fellebbezésükkel arra hivatkoznak, hogy a megtámadott rendelet sérti emberi jogaikat, köztük az Európai Unió Alapjogi Chartája által biztosított alapvető jogokat (emberi méltóság, vallási meggyőződés, a vallásszabadságért való fellépéshez való jog, az emberi élet és szabadság, a személyes adatok és azok kezeléséhez való kifejezett hozzájáruláshoz való jog), így a rendelet őket közvetlenül és személyükben érinti, és,
                        a megsértett jogoknak mint alapvető emberi jogoknak magának a jellege folytán
                      jogosultak arra, hogy az EUMSZ 263. cikk negyedik bekezdése alapján megsemmisítés iránti keresetet nyújtsanak be a Törvényszékhez, amely az Uniónak a rendeletek érvénytelenségének felülvizsgálatára az alapvető emberi jogok megsértése esetén közvetlenül köteles bírói fóruma.

                  2.

                        Második fellebbezési jogalap
                     , amellyel a fellebbezők arra hivatkoznak, hogy a Törvényszék, amely a megtámadott végzésben a hatodik felperes Christos Papasotiriou ügyvéd Törvényszék előtti képviseletét elfogadhatatlannak nyilvánította, mégpedig azért, mert „(…) a hatodik felperes nem vette igénybe

                     képviselete céljából

                        harmadik személy ügyvéd szolgálatait, hanem saját nevében járt el, saját maga aláírva a keresetlevelet és az eljárási szabályzat 51. cikkének (2) bekezdésében említett, jogosultságra vonatkozó igazolás alapján saját ügyvédi jogállására hivatkozva”, tévesen, contra legem értelmezte az Európai Unió Bírósága Alapokmányának 19. cikkét, és megsértette az Európai Unió Alapjogi Chartájának 47. cikkét és az arányosság elvét, valamint az ennek garantálása érdekében elfogadott uniós jogi rendelkezéseket.

         (1)  Az uniós polgárok személyazonosító igazolványai és a szabad mozgás jogával élő uniós polgárok és azok családtagjai részére kiállított tartózkodási okmányok biztonságának megerősítéséről szóló, 2019. június 20-i (EU) 2019/1157 európai parlamenti és tanácsi rendelet (HL 2019. L 188, 67. o.).


title: C-90/20. sz. ügy: A Højesteret (Dánia) által 2020. február 24-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Apcoa Parking Danmark A/S kontra Skatteministeriet

text:
               11.5.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 161/37

      A Højesteret (Dánia) által 2020. február 24-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Apcoa Parking Danmark A/S kontra Skatteministeriet
      (C-90/20. sz. ügy)
      (2020/C 161/48)
      Az eljárás nyelve: dán

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Højesteret

         Az alapeljárás felei

         Felperes: Apcoa Parking Danmark A/S

         Alperes: Skatteministeriet

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdés

      Úgy kell-e értelmezni a közös hozzáadottértékadó-rendszerről szóló, 2006. november 28-i 2006/112/EK tanácsi irányelv (1) 2. cikke (1) bekezdésének c) pontját, hogy a magántulajdonú ingatlanban történő parkolásra vonatkozó szabályok megsértése miatt kiszabott ellenőrzési díj szolgáltatásnyújtás ellenértékét képezi, ezért héaköteles ügyletről van szó?

         (1)  HL 2006. L 347., 1. o.; helyesbítések: HL 2007. L 335., 60. o.; HL 2015. L 323., 31. o.


title: C-104/20. sz. ügy: A tribunal du travail de Nivelles (Belgium) által 2020. február 27-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – SD kontra Habitations sociales du Roman Païs SCRL, TE mint a Régie des Quartiers de Tubize ASBL felszámolója

text:
               11.5.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 161/37

      A tribunal du travail de Nivelles (Belgium) által 2020. február 27-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – SD kontra Habitations sociales du Roman Païs SCRL, TE mint a Régie des Quartiers de Tubize ASBL felszámolója
      (C-104/20. sz. ügy)
      (2020/C 161/49)
      Az eljárás nyelve: francia

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Tribunal du travail de Nivelles

         Az alapeljárás felei

         Felperes: SD

         Alperesek: Habitations Habitations sociales du Roman Païs SCRL, TE mint a Régie des Quartiers de Tubize ASBL felszámolója

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdés

      A munkaidő-szervezés egyes szempontjairól szóló, 2003. november 4-i 2003/88/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (1) 3., 5. és 6. cikkét, összhangban az Európai Unió Alapjogi Chartája 31. cikkének (2) bekezdésével, valamint a munkavállalók munkahelyi biztonságának és egészségvédelmének javítását ösztönző intézkedések bevezetéséről szóló, 1989. június 12-i 89/391/EGK tanácsi irányelv (2) 4. cikkének (1) bekezdésével, 11. cikkének (3) bekezdésével és 16. cikkének (3) bekezdésével – amennyiben ezekkel ellentétes valamely olyan tagállami szabályozás, amely nem ír elő a munkáltatók számára arra vonatkozó kötelezettséget, hogy hozzanak létre az egyes munkavállalók által teljesített tényleges napi munkaidő mérését lehetővé tévő rendszert (2019. május 14-i C-55/18. sz. ítélet) – úgy kell-e értelmezni, hogy azokkal ellentétes, hogy valamely nemzeti szabályozás, a jelen esetben a belga Code civil 1315. cikke, amely szerint a kötelezettség fennállását annak kell bizonyítania, aki annak teljesítését követeli, ne írja elő a bizonyítási teher megfordítását, ha a munkavállaló a rendes munkaidejének túllépésére hivatkozik, amennyiben:

                  —

                  ugyanezen nemzeti szabályozás, a jelen esetben a belga jogszabály, nem ír elő a munkáltatók számára arra vonatkozó kötelezettséget, hogy hozzanak létre az egyes munkavállalók által teljesített tényleges napi munkaidő mérését lehetővé tévő megbízható rendszert;

                  —

                  és a munkáltató önként nem hozott létre ilyen rendszert;

                  —

                  így a munkavállaló gyakorlatilag nem tudja bizonyítani e túllépést?

         (1)  HL 2003. L 299., 9. o., magyar nyelvű különkiadás 5. fejezet 4. kötet, 381. o., helyesbítés: HL 2020. L 92., 22. o.

         (2)  HL 1989. L 183., 1. o., magyar nyelvű különkiadás 5. fejezet, 1. kötet, 349. o.


title: C-106/20. P. sz. ügy: A Törvényszék (negyedik tanács) T-14/18. sz., Görög Köztársaság kontra Európai Bizottság ügyben 2019. december 19-én hozott ítélete ellen a Görög Köztársaság által 2020. február 25-én benyújtott fellebbezés

text:
               11.5.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 161/38

      A Törvényszék (negyedik tanács) T-14/18. sz., Görög Köztársaság kontra Európai Bizottság ügyben 2019. december 19-én hozott ítélete ellen a Görög Köztársaság által 2020. február 25-én benyújtott fellebbezés
      (C-106/20. P. sz. ügy)
      (2020/C 161/50)
      Az eljárás nyelve: görög

         Felek

         Fellebbező: Görög Köztársaság (képviselők: E. Tsaousi, E. Leftheriotou és A. Vasilopoulou)

         A másik fél az eljárásban: Európai Bizottság

         A fellebbező kérelmei

      A fellebbező azt kéri, hogy a Bíróság adjon helyt a fellebbezésnek, és helyezze hatályon kívül az Európai Unió Törvényszékének a Τ-14/18. sz. ügyben 2019. december 19-én hozott ítéletét, amely ítéletben elutasította a Görög Köztársaságnak a 2018. november 8-i (EU) 2017/2014 bizottsági végrehajtási határozat megsemmisítésére irányuló, 2018, január 16-án benyújtott keresetét, továbbá adjon helyt e keresetnek és semmisítse meg a Bizottság határozatát abban a részében, amelyben az kizár az európai uniós finanszírozásból bizonyos, a Görög Köztársaság által a közvetlen támogatások területén a 2014. kérelmezési évben teljesített kiadásokat, és amelyek a legelőtámogatások tekintetében teljesített kiadások 5 %-át jelentik, 12 482 555,68 euró nettó összegben. A fellebbező ezenkívül a Bizottságnak a költségek viselésére való kötelezését kéri.

         Jogalapok és fontosabb érvek

      Fellebbezésének alátámasztása érdekében a fellebbezős három fellebbezési jogalapra hivatkozik.
      Az első fellebbezési jogalap a megtámadott ítélet azon részére vonatkozik, amelyben elutasításra kerül az a jogalap, amelyet a Görög Köztársaság már felhozott a Törvényszék előtti tárgyaláson, és amely a Bíróságnak a C-341/17 P. sz. ügyben hozott ítéletének 2019. május 15-án történt ad hoc közlésére vonatkozott. E jogalap első részében azt állítja, hogy a megtámadott ítélet megsértette az eljárási szabályokat és a hatékony bírósági jogvédelemhez való jogot, amennyiben elégtelen és ellentmondásos indoklással mint megalapozatlant utasította el a Görög Köztársaság által hivatkozott, említett jogalapot. E jogalap második része a 796/2004 irányelv 2. cikkének téves értelmezésén és alkalmazásán alapul, valamint a megtámadott ítélet ellentmondásos és elégtelen indokolásán, amennyiben az hatástalannak minősítette a Görög Köztársasát érvét.
      A második és a harmadik jogalap a megtámadott ítélet azon részén alapul, amelyben az elutasította a többi megsemmisítési jogalapot. Különösen a második fellebbezési jogalap keretében a fellebbező azt állítja, hogy a megtámadott ítélet elferdítette az eljárás során benyújtott bizonyítékok tartalmát, elsősorban az integrálszámítási táblázatot, 79 664 legelővel rendelkező olyan termelő adatainak becslésével, akik támogatást kaptak, valamint a jogosulatlanul kifizetett összegek és a Görög Köztársaság által beszedett szankciók becsléseivel, ami jogsértéshez, valamint ellentmondásos és elégtelen indokoláshoz vezetett.
      Harmadik fellebbezési jogalapja keretében a fellebbező azt állítja, hogy a megtámadott ítéletet hatályon kívül kell helyezni a következő okok miatt: az 1290/2005 rendelet 31. cikke (1) és (2) bekezdése, az 1306/2013 rendelet 52. cikke (2) és (3) bekezdése, valamint a 907/2014 felhatalmazáson alapuló rendelet 12. cikke (1)-(6) bekezdése rendelkezéseinek megsértése, a VI/5330797 és C(2015)3675 végleges/8-6-2015 bizottsági dokumentumok szerinti iránymutatások megsértése, az indokolás kötelezettség megsértése (EUMSZ 296. cikk), a bizonyítékokra vonatkozó szabályok megsértése (a bizonyítási teher megosztása oly módon, hogy a Görög Köztársaságnak alkalma legyen a provatio diabolicára), valamint a non venire contra factum proprium, a ne bis in idem, és az arányosság általános elvének megsértése. Ezenfelül, a megtámadott ítélet indokolása elégtelen és ellentmondásos.


title: C-109/20. sz. ügy: A Högsta domstolen (Svédország) által 2020. február 27-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Republiken Polen kontra PL Holdings Sàrl

text:
               11.5.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 161/40

      A Högsta domstolen (Svédország) által 2020. február 27-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Republiken Polen kontra PL Holdings Sàrl
      (C-109/20. sz. ügy)
      (2020/C 161/52)
      Az eljárás nyelve: svéd

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Högsta domstolen

         Az alapeljárás felei

         Felperes a kérdést előterjesztő bíróság előtt és alperes a választottbíróság előtt: Lengyel Köztársaság

         Felperes a választottbíróság előtt és alperes a kérdést előterjesztő bíróság előtt: PL Holdings Sàrl

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

      Azt jelenti-e az Achmea ítéletben (1) értelmezett EUMSZ 267. cikk és EUMSZ 344. cikk, hogy – amennyiben a beruházási szerződésben szereplő választottbírósági kikötés érvénytelen amiatt, hogy a szerződést két tagállam kötötte – a tagállam és a beruházó által kötött választottbírósági megállapodás [annak ellenére] érvénytelen, hogy a választottbírósági eljárás beruházó általi kezdeményezését követően a tagállam szabad akaratából nem kifogásolja a joghatóságot?

         (1)  2018. március 6-i ítélet (C-284/16, EU:C:2018:158).


title: C-112/20. sz. ügy: A Conseil d'État (Belgium) által 2020. február 28-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – M. A. kontra État belge

text:
               11.5.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 161/40

      A Conseil d'État (Belgium) által 2020. február 28-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – M. A. kontra État belge
      (C-112/20. sz. ügy)
      (2020/C 161/53)
      Az eljárás nyelve: francia

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Conseil d'État

         Az alapeljárás felei

         Felperes: M. A.

         Alperes: État belge

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdés

      „A harmadik országok illegálisan [helyesen: jogellenesen] tartózkodó állampolgárainak visszatérésével kapcsolatban a tagállamokban használt közös normákról és eljárásokról szóló, 2008. december 16-i 2008/115/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (1) 5. cikkét, amely előírja a tagállamok számára a gyermek mindenek felett álló érdekének az irányelv végrehajtása során történő figyelembevételét – ugyanezen irányelv 13. cikkével és az Európai Unió Alapjogi Chartája 24. és 47. cikkével összefüggésben – úgy kell-e értelmezni, hogy előírja az uniós polgár gyermek mindenek felett álló érdekének figyelembevételét akkor is, ha a kiutasítási határozatot kizárólag a gyermek szülőjével szemben hozták?”

         (1)  HL 2008. L 348, 98. o.


title: C-117/20. sz. ügy: A Cour d’appel de Bruxelles (Belgium) által 2020. március 3-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – bpost SA kontra Autorité belge de la concurrence

text:
               11.5.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 161/41

      A Cour d’appel de Bruxelles (Belgium) által 2020. március 3-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – bpost SA kontra Autorité belge de la concurrence
      (C-117/20. sz. ügy)
      (2020/C 161/54)
      Az eljárás nyelve: francia

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Cour d’appel de Bruxelles

         Az alapeljárás felei

         Felperes: bpost SA

         Alperes: Autorité belge de la concurrence

         Beavatkozó felek: Publimail SA, Európai Bizottság

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1)

                  Úgy kell-e értelmezni a Charta 50. cikke szerinti ne bis in idem elvét, hogy az nem akadályozza a tagállam illetékes közigazgatási hatóságát abban, hogy az európai versenyjog megsértése miatt bírságot szabjon ki olyan helyzetben, mint amely a jelen ügyben is fennáll, amelyben ugyanazon jogi személyt már jogerősen felmentették egy közigazgatási bírság megfizetése alól, amelyet ugyanazon, illetve hasonló tények alapján a nemzeti postai szabályozó hatóság szabott ki vele szemben a postai szabályozás állítólagos megsértése miatt, amennyiben a védett jogi érdek azonosságára vonatkozó feltétel nem teljesül, mivel a jelen ügyben két különálló jogterülethez tartozó két eltérő szabályozásba ütköző két különböző jogsértésről van szó?

                  2)

                  Úgy kell-e értelmezni a Charta 50. cikke szerinti ne bis in idem elvét, hogy az nem akadályozza a tagállam illetékes közigazgatási hatóságát abban, hogy az európai versenyjog megsértése miatt bírságot szabjon ki olyan helyzetben, mint amely a jelen ügyben is fennáll, amelyben ugyanazon jogi személyt már jogerősen felmentették egy közigazgatási bírság megfizetése alól, amelyet ugyanazon, illetve hasonló tények alapján a nemzeti postai szabályozó hatóság szabott ki vele szemben a postai szabályozás állítólagos megsértése miatt, azon oknál fogva, hogy a ne bis in idem elv korlátozását indokolja az, hogy a versenyjogi szabályozás további közérdekű célkitűzést követ, nevezetesen azt, hogy megőrizze és fenntartsa a belső piacon a torzulásmentes verseny rendszerét, és nem lépi túl az e szabályozás által követett jogszerű cél elérésére alkalmas és ahhoz szükséges mértéket; és/vagy e más piaci szereplőknek a vállalkozás szabadságához való, a Charta 16. cikkén alapuló jogának védelme érdekében szükséges?


title: T-92/20. sz. ügy: 2020. február 14-én benyújtott kereset – Fryč kontra Bizottság

text:
               11.5.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 161/42

      2020. február 14-én benyújtott kereset – Fryč kontra Bizottság
      (T-92/20. sz. ügy)
      (2020/C 161/55)
      Az eljárás nyelve: cseh

         Felek

         Felperes: Petr Fryč (Pardubice, Cseh Köztársaság) (képviselő: Š. Oharková ügyvéd)

         Alperes: Európai Bizottság

         Kérelmek

      A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:

                  —

                  állapítsa meg, hogy az uniós intézmények súlyosan megszegték a kötelezettségeiket, és a felperes számára kárt okoztak, mivel

                              —

                              az Európai Bizottság a 2008. augusztus 6-i 800/2008/EK rendeletet (általános csoportmentességi rendelet) olyan formában fogadta el, amely túllép többek között a Szerződésekből származó jogalkotási felhatalmazáson, amely nem biztosítja az alkotmányos alapelvek betartását a közös piacot érintő verseny elleni támadások kivételes és indokolt jellege tekintetében, és amely jogellenesen engedélyezte az állami támogatás végrehajtását egy olyan támogatási program („Vállalkozói szellem és innováció” operatív program, a továbbiakban: operatív program) keretében, amely hátrányosan érintette a felperes vállalkozásának tevékenységét;

                              —

                              az Európai Bizottság 2007. december 3-i határozatával a Szerződésekkel és az Európai Unió Alapjogi Chartájával ellentétes operatív programot fogadott el, és az említett határozatot nem hirdette ki;

                              —

                              az Európai Bizottság nem kezelte megfelelően az operatív program jogellenességével kapcsolatos felperesi panaszokat, mivel nem vizsgálta meg az operatív program létrehozásának és megvalósításának körülményeit, és nem indokolta megfelelően a felperes panaszának elutasítását;

                              —

                              az Európai Unió Bírósága az általános csoportmentességi rendelet megsemmisítése iránti kereset keretében megtagadta az ügy érdemi vizsgálatát, és mint nyilvánvalóan megalapozatlant elutasította a panaszt, ezzel megsértette az arányosság elvének tiszteletben tartására vonatkozó jogi kötelezettségét, továbbá túlságosan formalisztikus és egyoldalú megközelítésével megsértette a felperes hatékony jogorvoslathoz és tisztességes eljáráshoz való jogát;

                  —

                  kötelezze az alperest, hogy az ítélet jogerőre emelkedésétől számított három napon belül fizessen meg a felperesnek 4 800 000 euró összeget a fent említett módon okozott kár megtérítéseként;

                  —

                  az alperest kötelezze a költségek viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek

      Keresete alátámasztása érdekében a felperes öt jogalapra hivatkozik.

                  1.

                  Az első jogalap azon alapul, hogy a felperesnek okozott kár az Európai Unió működéséről szóló szerződés (EUMSZ) 340. cikkének második bekezdése értelmében az Unió szerződésen kívüli felelőssége keretében keletkezett.
                  A felperes versenytársainak az EUMSZ megsértésével nyújtott állami támogatás következtében a felperes társaságát versenyhátrány érte, amely kezdetben több millió cseh koronával csökkentette az éves forgalmát és az éves nyereségét. Az állami támogatás több éven át tartó nyújtása, és a társaság ezzel összefüggő nem megfelelő gazdasági helyzete miatt a Cseh Köztársaság illetékes bírósága megállapította a társaság fizetésképtelenségét.
                  Ha a 800/2008/EK bizottsági rendelet (az általános csoportmentességi rendelet) megfelelne is a jogszabályoknak, az operatív program keretében szelektíven és hátrányosan megkülönböztető módon megvalósított támogatás olyan különleges és rendkívüli károkat okozott a felperesnek, amelyek teljesen meghaladják a felperes társaságának kereskedelmi tevékenységéhez kapcsolódó gazdasági kockázatot.

                  2.

                  A második jogalap azon alapul, hogy a Bizottság a 2008. augusztus 6-i 800/2008/EK rendeletet (általános csoportmentességi rendelet) olyan formában fogadta el, amely nem biztosítja az EUMSZ 107. cikk tiszteletben tartását.
                  Az EUMSZ 109. cikk értelmében a Tanács rendelettel meghatározhatja azokat a területeket, amelyeken nincs szükség azon szokásos eljárásra, amelynek keretében a Bizottság értékeli a tervezett állami támogatásokat, és megvizsgálja, hogy azok megfelelnek-e az EUMSZ 107. cikknek. A Tanács elfogadta a 659/1999 rendeletet, amelyben felhatalmazta a Bizottságot (az EUMSZ 108. cikk (4) bekezdésének megfelelően) olyan rendeletek elfogadására, amelyek a szokásos „ad hoc” engedélyezési rendszeren kívül határozzák meg az állami támogatás nyújtásának feltételeit. A Bizottság elfogadta a 70/2001 rendeletet, majd a 800/2008 rendeletet, ezt követően a 651/2014 rendeletet (általános csoportmentességi rendeletek).
                  A rendeletekben sem a Tanács, sem a Bizottság nem volt jogosult túllépni az EUMSZ 107. cikkben előírtakon, mivel a feladatuk az állami támogatások feltételeinek oly módon való meghatározása volt, hogy azok a tagállamok, amelyek a „mentesített” területeken nyújtanak állami támogatást, még akkor se hajthassanak végre a torzításmentes verseny elvével ellentétes állami támogatást, ha azt a szokásos bizottsági eljárás alól mentesítették. A támogatási rendszerekre ezért, a mentesített területeket is beleértve, továbbra is kiterjed (az EUMSZ-ben bevezetett és garantált) bizottsági felügyelet, ezért lehet (legalábbis elméletben) eljárásokat indítani a jogellenes támogatások visszatérítése iránt, és az Európai Unió ezért tekinthető továbbra is piacgazdaságnak, tehát olyan gazdaságnak, amely az ügyfelek által önkéntesen vásárolt árukat és szolgáltatásokat állít elő a bevételek és költségek arányának optimalizálása érdekében nem pedig politikusok és tisztviselők által meghatározott árukat és szolgáltatásokat.

                  3.

                  A harmadik jogalap azon alapul, hogy a Bizottság a 2007. december 3-i határozatával a Szerződések és az Alapjogi Charta megsértésével fogadta el az operatív programot, és nem hirdette ki az említett határozatot.
                  A Bizottság az Európai Unió egyetlen intézménye, amely jogosult annak ellenőrzésére, hogy az állami támogatásokat az EUMSZ 107. cikknek megfelelően hajtják-e végre.
                  A jóváhagyott operatív program vonatkozásában a Bizottság nem vizsgálta meg, hogy fennállt-e piaci hiányosság – és ha igen, az hogyan jött létre – amely vizsgálat az állami támogatások végrehajtásának feltétele. Ezenkívül a Bizottság nem követelte meg a Cseh Köztársaságtól, hogy az költség-haszon-elemzést (cost-benefit analysis, CBA), objektíven meghatározott mutatókat, a versenyre gyakorolt hatások elemzését és egyéb olyan elemeket nyújtson be, amelyek a panaszos szerint az állami támogatások végrehajtásának feltételei. A Bizottság határozata tehát jogellenes, és a feladatkörével összeegyeztethetetlen volt.

                  4.

                  A negyedik jogalap azon alapul, hogy a Bizottság számos levelet kapott a felperestől – ideértve az operatív program keretében nyújtott támogatás jogellenességét bizonyító részletes elemzést –, és nem a 659/1999/EK tanácsi rendeletnek megfelelően járt el, továbbá nem tartotta tiszteletben a felperes számára az Európai Unió Alapjogi Chartájában biztosított megfelelő ügyintézés elvét. A Bizottság bármilyen ellenőrzési intézkedés vagy további dokumentumok igénylése nélkül megtagadta a felperes kérelmének vizsgálatát, mivel az operatív program támogatási program részének megvalósításában „első látásra” semmilyen hibát nem észlelt.

                  5.

                  Az ötödik jogalap azon alapul, hogy a túlzottan formalisztikus jogalkalmazásával az Európai Unió megtagadta az igazságszolgáltatáshoz való hozzáférést.
                  A felperes azzal az indokolással nyújtott be keresetet az Európai Unió Bíróságához a három csoportmentességi rendelet megsemmisítése iránt, hogy azok ellentétesek a Szerződésekkel és az Alapjogi Chartával. Az Európai Unió Bírósága a felperes csoportmentességről szóló rendeletek megsemmisítése iránti keresetét mindkét eljárásban elutasította mint nyilvánvalóan elfogadhatatlant. Az elutasítás oka az EUMSZ 263. cikkben meghatározott két hónapos objektív határidő elmulasztása volt. Az Európai Unió Bírósága megtagadta az ügy érdemi vizsgálatát, és a kereset benyújtási határidejét pusztán formalisztikusan alkalmazta. A felperes úgy érvelt, hogy az ellenőrzési mechanizmus Bizottságnak tulajdonítható működési zavara csak a felperes panaszára adott bizottsági válasz alapján derült ki. Az Európai Unió Bíróságához benyújtott keresetében a felperes jelezte, hogy az elévülési idő kezdetének éppen a Bizottság válaszát kell tekinteni, amelyben megtagadja a panaszának részletesebb vizsgálatát.


title: T-123/20. sz. ügy: 2020. február 20-án benyújtott kereset – Sciessent kontra Bizottság

text:
               11.5.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 161/44

      2020. február 20-án benyújtott kereset – Sciessent kontra Bizottság
      (T-123/20. sz. ügy)
      (2020/C 161/56)
      Az eljárás nyelve: angol

         Felek

         Felperes: Sciessent LLC (Beverly, Massachusetts, Egyesült Államok) (képviselők: K. Van Maldegem és P. Sellar ügyvédek, és V. McElwee Solicitor)

         Alperes: Európai Bizottság

         Kérelmek

      A felperes keresetében azt kéri, hogy a Törvényszék:

                  —

                  semmisítse meg az ezüst-réz-zeolit létező hatóanyag 2. és 7. terméktípusba tartozó biocid termékekben történő felhasználásának elutasításáról szóló, 2019. november 27-i (EU) 2019/1973 bizottsági végrehajtási határozatot; (1)

                  —

                  az alperest kötelezze a költségek viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek

      Keresetének alátámasztása érdekében a felperes négy jogalapra hivatkozik.

                  1.

                  Az első, a Szerződések alkalmazására vonatkozó jogszabálynak és az 528/2012/EU rendelet (2) 4. és 19. cikkének megsértésére alapított jogalap.

                              —

                              Az alperes a biocid termékekkel foglalkozó bizottságnak (BPC) az ezüst-réz-zeolit létező hatóanyagnak a 2. és 7. terméktípus tekintetében való jóváhagyásáról szóló véleményei alapján arra a következtetésre jutott, hogy az anyag nem hagyható jóvá, mivel nem bizonyították a kellő hatásosságot. A felperes álláspontja szerint azonban a hatásosság értékelését jogellenes módon végezték el a kezelt árucikkre való hivatkozással. A felperes állítása szerint az alperes az anyag hatásosságának értékelése és az arra vonatkozó következtetés levonása során tévesen értelmezte és alkalmazta a releváns jogot az ezüst-réz-zeolit hatásosságának mérlegelésekor.

                  2.

                  A második, hatáskör hiányára– az EUMSZ 290. cikknek és az 528/2012/EU rendelet 4. és 19. cikkének a megsértésére – alapított jogalap

                              —

                              Az ezüst-réz- zeolit jóváhagyását a megtámadott jogi aktus azzal az indokkal tagadta meg, hogy az ezüst-réz-zeolit nem rendelkezik kellő hatásossággal azon kezelt árucikkben, amelyben azt használják. A felperes azonban azzal érvel, hogy azok a kritériumok, amelyeket az alperes jogszerűen figyelembe vehetett, az 528/2012/EU rendelet 4. és 19. cikkében felsorolt kritériumokra korlátozódnak. E kritériumok nem foglalják magukban a kezelt árucikk hatásosságát, amelynek értékelését egyébként a biocid termékek engedélyezésének másodlagos, ezt követő szakaszában, tagállami szinten kell elvégezni. Tekintettel arra, hogy az alperes éppen ezt az értékelést végezte el az ezüst-réz-zeolit jóváhagyása megtagadásának az igazolása érdekében, ami azt jelenti, hogy az alperes jelentős mértékben túllépte az 528/2012/EU rendelet alapján rá ruházott hatáskört, ezen utóbbi megsértette a Szerződések 290. cikkét, valamint az említett rendelet 4. és 19. cikkét.

                  3.

                  A harmadik, a Szerződések alkalmazására vonatkozó jogszabálynak – a hátrányos megkülönböztetés tilalma elvének – a megsértésére alapított jogalap

                              —

                              A felperes anyagát az ugyanezen 2. és 7. terméktípushoz használt más anyagoktól eltérően kezelték anélkül, hogy az alperes objektív módon igazolta volna, hogy az ezüst-réz-zeolitot miért kellene másként kezelni, mint a többi anyagot, amelyekre ugyanazon terméktípusok tekintetében ugyanazon értékelési szabályok vonatkoznak az 528/2012/EU rendelet (és a 98/8/EK irányelv (3)) alapján.

                  4.

                  A negyedik, a Szerződések alkalmazására vonatkozó jogszabálynak – a jogbiztonság elvének – a megsértésére alapított jogalap

                              —

                              Az alperes nyílt levelet küldött a BPC elnökének, amelynek célja annak tisztázása volt, hogy hogyan kell értelmezni és alkalmazni a hatásosság értékelésére és a kezelt árucikkekre vonatkozó jogot az 528/2012/EU rendelet szerint. A felperes e levél tartalmát vette alapul, amely megerősítette a jog egyértelműségét, és a felperes részéről az anyag jóváhagyását illetően jogos bizalom alakult ki. Következésképpen a megtámadott jogi aktus megsértette a bizalomvédelem és a jogbiztonság elvét.

         (1)  HL 2019. L 307., 58. o.

         (2)  A biocid termékek forgalmazásáról és felhasználásáról szóló, 2012. május 22-i 528/2012/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (HL 2012. L 167., 1. o.).

         (3)  A biocid termékek forgalomba hozataláról szóló, 1998. február 16-i 1998/8/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL 1998. L 123., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 3.fejezet, 23. kötet,. 3. o.).


title: T-131/20. sz. ügy: 2020. február 27-én benyújtott kereset – IR kontra Bizottság

text:
               11.5.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 161/45

      2020. február 27-én benyújtott kereset – IR kontra Bizottság
      (T-131/20. sz. ügy)
      (2020/C 161/57)
      Az eljárás nyelve: angol

         Felek

         Felperes: IR (képviselők: S. Pappas és A. Pappas ügyvédek)

         Alperes: Európai Bizottság

         Kérelmek

      A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:

                  —

                  semmisítse meg a Foglalkoztatás, a Szociális Ügyek és a Társadalmi Befogadás Főigazgatósága főigazgatójának – a személyzeti osztály hatáskörrel rendelkező ügyintézőjének 2019. július 2-i elektronikus levelében szereplő – határozatát, amelyben elutasították az Európai Szakképzésfejlesztési Központnak (Cedefop) a felperes kirendelésének harmadik megújítása iránti kérelmét;

                  —

                  semmisítse meg a kinevezésre jogosult hatóságnak a személyzeti szabályzat 90. cikkének (2) bekezdése alapján a felperes által benyújtott panaszt elutasító 2020. január 23-i határozatát;

                  —

                  az alperest kötelezze a költségek viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek

      Keresete alátámasztása érdekében a felperes négy jogalapra hivatkozik.

                  1.

                  Az első, a pert megelőző eljárás szabálytalanságára alapított jogalap, amennyiben ez az eljárás nem eredményezte a 2019. július 2-i vitatott határozat kinevezésre jogosult hatóság általi megfelelő felülvizsgálatát.

                  2.

                  A második, a személyzeti szabályzat 38. cikkének lényeges eljárásjogi megsértésére alapított jogalap.

                  3.

                  A harmadik, az ügy valamennyi ténybeli eleme figyelembevételének elmulasztására és az indokolás hiányára tekintettel a megfelelő ügyintézés részét képező gondossági kötelezettség általános elvének megsértésére alapított jogalap.

                  4.

                  A negyedik, az Európai Unió Alapjogi Chartájának 33. cikkében szereplő, a család védelméhez való jog megsértésére alapított jogalap.


title: T-132/20. sz. ügy: 2020. február 28-án benyújtott kereset – NEC Oncoimmunity kontra EASME

text:
               11.5.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 161/46

      2020. február 28-án benyújtott kereset – NEC Oncoimmunity kontra EASME
      (T-132/20. sz. ügy)
      (2020/C 161/58)
      Az eljárás nyelve: angol

         Felek

         Felperes: NEC Oncoimmunity A/S (Oslo, Norvégia) (képviselő:T. Nordby, R. Bråthen és O. Brouwer ügyvédek)

         Alperes: Kkv-ügyi Végrehajtó Ügynökség (EASME)

         Kérelmek

      A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:

                  —

                  elsődlegesen, az EUMSZ 263. cikk alapján:

                              —

                              semmisítse meg a megtámadott határozatot (a felperesnek a MEDIVAC(850078) projektre vonatkozó H2020/EIC/SMEInst-2018–2020–2 eljárásban való részvételét megszüntető, 2019. december 16-i határozat);

                              —

                              az alperest kötelezze a felperes és bármely beavatkozó fél költségeinek a viselésére.

                  —

                  másodlagosan, az EUMSZ 272. cikk alapján:

                              —

                              állapítsa meg, hogy a megtámadott határozat sérti az alperes szerződéses kötelezettségeit;

                              —

                              az alperest kötelezze a felperes és bármely beavatkozó fél költségeinek viselésére.

         Jogalapok és főbb érvek

      Keresete alátámasztása érdekében a felperes az EUMSZ 263. cikken alapuló kereseti kérelmeit illetően három jogalapra, az EUMSZ 272. cikken alapuló kereseti kérelmeit illetően pedig egy jogalapra hivatkozik.

                  1.

                  Az EUMSZ 263. cikken alapuló első jogalap azon alapul, hogy az alperes tévesen alkalmazta a jogot, és tévesen alkalmazta az 1290/2013 rendeletben (1) megállapított kkv-támogató eszköz keretében nyújtott támogatásra vonatkozó támogathatósági feltételeket.

                  2.

                  Az EUMSZ 263. cikken alapuló második jogalap azon alapul, hogy az alperes tévesen alkalmazta a jogot, mivel a megtámadott határozat sérti az egyenlő bánásmód elvét.

                  3.

                  Az EUMSZ 263. cikken alapuló harmadik jogalap azon alapul, hogy a megtámadott határozat sérti a jogbiztonság és a bizalomvédelem elvét.

                  4.

                  Az EUMSZ 272. cikken alapuló egyetlen jogalap azon alapul, hogy a megtámadott határozat – különösen az alkalmazandó jog téves értelmezése és a hátrányosan megkülönböztető gyakorlat miatt – a felperessel szemben fennálló szerződéses kötelezettségek téves értelmezéséhez és megsértéséhez is vezet.

         (1)  A „Horizont 2020” kutatási és innovációs keretprogram (2014–2020) részvételi és terjesztési szabályainak megállapításáról, valamint az 1906/2006/EK rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló, 2013. december 11-i 1290/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (HL 2013. L 347., 81. o.).


title: T-134/20. sz. ügy: 2020. február 27-én benyújtott kereset – Huhtamaki kontra Bizottság

text:
               11.5.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 161/47

      2020. február 27-én benyújtott kereset – Huhtamaki kontra Bizottság
      (T-134/20. sz. ügy)
      (2020/C 161/59)
      Az eljárás nyelve: angol

         Felek

         Felperes: Huhtamaki Sàrl (Senningerberg, Luxemburg) (képviselők: M. Struys és F. Pili ügyvédek)

         Alperes: Európai Bizottság

         Kérelmek

      A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:

                  —

                  az 1049/2001/EK rendelet (1) végrehajtási szabályainak 4. cikke alapján semmisítse meg az Európai Bizottság 2019. december 18-i határozatát, amely elutasította a felperesnek a dokumentumokhoz való, az e rendelet szerinti hozzáférés iránti, 2019. november 13-i megerősítő kérelmét;

                  —

                  kötelezze az Európai Bizottságot, hogy biztosítsa a hozzáférést a felperes számára az adómegállapítások kedvezményezettjeinek listáját tartalmazó, a Bizottság 2013. június 19-i levelére válaszul Luxemburg által 2014. december 22-én benyújtott, a SA.50400 (2019/NN-2). sz. állami támogatás – Luxemburg – „Lehetséges állami támogatás” című hivatalos vizsgálat megindításáról szóló, 2019. március 7-i bizottsági határozat 4. pontjában említett dokumentum nem bizalmas változataihoz, amely levelet, valamint az említett 2019. március 7-i bizottsági határozat 4. és 7. pontjában az Európai Bizottság által említett, a luxemburgi adóhatóság által kiadott adómegállapításokhoz;

                  —

                  a Bizottságot kötelezze a költségek viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek

      Keresete alátámasztása érdekében a felperes három jogalapra hivatkozik.

                  1.

                  Az első, arra alapított jogalap, hogy a Bizottság tévesen alkalmazta a jogot annak megállapításakor, hogy a hozzáférhetővé tétel megtagadásának az ítélkezési gyakorlatban kialakított általános vélelmét alkalmazni kell a felperes által benyújtott, a kért dokumentumokhoz való hozzáférés iránti kérelemre.

                  2.

                  A második, arra alapított jogalap, hogy – feltéve, hogy a jelen ügyben alkalmazni kell a hozzáférhetővé tétel megtagadásával kapcsolatos vélelmet, de nem ez a helyzet – az 1049/2001 rendelet 4. cikke (2) bekezdésének első és harmadik francia bekezdésében védett érdekek bármiféle esetleges megsértésének hiánya megakadályozná e vélelem alkalmazását (a második jogalap első része). Ezen túlmenően a felperes előadja, hogy e vélelem mindenesetre megdőlne, mivel a kért dokumentumok hozzáférhetővé tételéhez nyomós közérdek fűződik (a második jogalap második része).

                  3.

                  A harmadik, arra alapított jogalap, hogy a Bizottság megsértette az EUMSZ 296. cikkben előírt indokolási kötelezettséget, valamint a felperes megfelelő ügyintézéshez való, az Európai Unió Alapjogi Chartájának 41. cikkében előírt jogát.

         (1)  Az Európai Parlament, a Tanács és a Bizottság dokumentumaihoz való nyilvános hozzáférésről szóló, 2001. május 30-i 1049/2001/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet (HL 2001. L 145., 43. o.; magyar nyelvű különkiadás: 1. fejezet, 3. kötet, 331. o.).


title: T-135/20. sz. ügy: 2020. február 28-án benyújtott kereset – Vulkano Research and Development kontra EUIPO – Ega (EGA Master)

text:
               11.5.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 161/48

      2020. február 28-án benyújtott kereset – Vulkano Research and Development kontra EUIPO – Ega (EGA Master)
      (T-135/20. sz. ügy)
      (2020/C 161/60)
      A keresetlevél nyelve: angol

         Felek

         Felperes: Vulkano Research and Development, SL (Vitoria-Gasteiz, Spanyolország) (képviselők: V. Wellens and C. Schelleke ügyvédek)

         Alperes: az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala (EUIPO)

         A másik fél a fellebbezési tanács előtti eljárásban: Ega sp. z o.o. sp.k. (Starogard Gdański, Lengyelország)

         Az EUIPO előtti eljárás adatai

         A vitatott védjegy jogosultja: a felperes

         A vitatott védjegy: EGA Master európai uniós szóvédjegy – 5 835 558. sz. európai uniós védjegy

         Az EUIPO előtti eljárás: törlési eljárás

         A megtámadott határozat: az EUIPO első fellebbezési tanácsának 2019. december 13-án hozott határozata (R 1038/2018-1. sz. ügy)

         Kereseti kérelmek

      A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:

                  —

                  helyezze hatályon kívül a megtámadott határozatot azon megállapítás kivételével, hogy a vitatott európai uniós védjegy oltalmát a 6. osztályba tartozó „Nem nemesfémek és ezek ötvözetei” vonatkozásában fenn kell tartani;

                  —

                  az EUIPO-t kötelezze a költségek viselésére.

         Jogalapok

                  —

                  Az (EU) 2017/1001 európai parlamenti és tanácsi rendelet 60. cikke (1) bekezdésének c) pontjával együttesen értelmezett 8. cikke (4) bekezdésének megsértése;

                  —

                  a megtámadott határozat nyilvánvalóan elégtelen indokolása.


title: T-136/20. sz. ügy: 2020. március 2-án benyújtott kereset – Ardex kontra EUIPO – Chen (ArtiX PAINTS)

text:
               11.5.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 161/49

      2020. március 2-án benyújtott kereset – Ardex kontra EUIPO – Chen (ArtiX PAINTS)
      (T-136/20. sz. ügy)
      (2020/C 161/61)
      A keresetlevél nyelve: német

         Felek

         Felperes: Ardex GmbH (Witten, Németország) (képviselő: C. Becker ügyvéd)

         Alperes: az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala (EUIPO)

         A másik fél a fellebbezési tanács előtti eljárásban: Lian Chen (Seseña Nuevo, Spanyolország)

         Az EUIPO előtti eljárás adatai

         A vitatott védjegy bejelentője: a fellebbezési tanács előtti eljárásban részt vevő másik fél

         A vitatott védjegy: ArtiX PAINTS európai uniós ábrás védjegy bejelentése – 16 825 614. sz. védjegybejelentés

         Az EUIPO előtti eljárás: felszólalási eljárás

         A megtámadott határozat: az EUIPO második fellebbezési tanácsának 2019. november 18-án hozott határozata (R 2503/2018-2. sz. ügy)

         Kereseti kérelmek

      A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:

                  —

                  helyezze hatályon kívül a megtámadott határozatot;

                  —

                  az EUIPO-t és a másik felet kötelezze a költségek viselésére.

         Jogalapok

                  —

                  Az (EU) 2018/626 bizottsági végrehajtási rendelet 24. cikkéből eredő eljárási rendelkezések megsértése;

                  —

                  az (EU) 2018/626 felhatalmazáson alapuló bizottsági rendelet 7. cikkének (1) bekezdéséből eredő eljárási rendelkezések megsértése;

                  —

                  a meghallgatáshoz való jog elvének megsértése;

                  —

                  az (EU) 2017/1001 európai parlamenti és tanácsi rendelet 8. cikke (1) bekezdése b) pontjának megsértése.


title: T-139/20. sz. ügy: 2020. február 26-án benyújtott kereset – Applia kontra Bizottság

text:
               11.5.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 161/49

      2020. február 26-án benyújtott kereset – Applia kontra Bizottság
      (T-139/20. sz. ügy)
      (2020/C 161/62)
      Az eljárás nyelve: angol

         Felek

         Felperes: Applia – Home Appliance Europe (Woluwe-Saint-Lambert, Belgium) (képviselők: Y. Desmedt, L. Salernitano és K. Olsthoorn ügyvédek)

         Alperes: Európai Bizottság

         Kérelmek

      A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:

                  —

                  semmisítse meg a megtámadott jogi aktus alábbi részeit: i. a VI. melléklet 1. pontja b) alpontjának és 2. pontja b) alpontjának azon részét, amely kimondja, hogy „a IX. mellékletben meghatározott ellenőrzési eljárás céljára ezek az értékek tekintendők megadott értékeknek”; ii. a IX. melléklet 2. pontja a) alpontjának azon részét, amely kimondja, hogy a „megadott értékek” a „műszaki dokumentációban […] megadott értékek[nek]” felelnek meg; és iii. a IX. melléklet 2. pontjának b) alpontját;

                  —

                  semmisítse meg a IX. melléklet „Ellenőrzési tűréshatárok” című 9. táblázatának azon részét, amely a VI. mellékletben szereplő, az V. mellékletben azonban fel nem sorolt paramétereket tartalmaz, mégpedig: „EW, full, EW,½, EW,1/4, EWD, full, EWD,½” és „WW, full, WW,½ WW,1/4, WWD, full, WWD,½”;

                  —

                  a Bizottságot kötelezze az eljárás költségeinek viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek

      A felperes a kereseti kérelmében az (EU) 2019/2014 felhatalmazáson alapuló bizottsági rendelet (1) megsemmisítését kéri.
      Keresete alátámasztása érdekében a felperes két jogalapra hivatkozik.

                  1.

                  Az első, arra alapított jogalap, hogy a megtámadott jogi aktus sérti a keretrendelet (2) 3., 12. és 16. cikkét, valamint a Bizottság túllépett a hatáskörén azáltal, hogy következetlen követelményeket írt elő a szállítók által a termékadatbázisba feltöltendő műszaki dokumentáció, és a piacfelügyeleti hatóságok által lefolytatható ellenőrzések tekintetében.

                  2.

                  A második, arra alapított jogalap, hogy a megtámadott jogi aktus sérti a jogbiztonság elvét és az egyenlő bánásmód elvét, mivel nem állít fel világos és egyértelmű szabályozási keretet, ezáltal pedig a szállítók nem tudják meghatározni, hogy a műszaki dokumentációban milyen paramétereket kell megadniuk, és hogy az adatok pontosságának megállapítására milyen ellenőrzési eljárás alkalmazandó.

         (1)  Az (EU) 2017/1369 európai parlamenti és tanácsi rendeletnek a háztartási mosógépek és a háztartási mosó-szárítógépek energiafogyasztásának címkézése tekintetében történő kiegészítéséről, valamint az 1061/2010/EU felhatalmazáson alapuló bizottsági rendelet és a 96/60/EK bizottsági irányelv hatályon kívül helyezéséről szóló, 2019. március 11-i (EU) 2019/2014 felhatalmazáson alapuló bizottsági rendelet (HL 2019. L 315., 29. o.).

         (2)  Az energiacímkézés keretének meghatározásáról és a 2010/30/EU irányelv hatályon kívül helyezéséről szóló, 2017. július 4-i (EU) 2017/1369 európai parlamenti és tanácsi rendelet (HL 2017. L 198., 1. o.).


title: T-140/20. sz. ügy: 2020.február 26-án benyújtott kereset – Applia kontra Bizottság

text:
               11.5.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 161/50

      2020.február 26-án benyújtott kereset – Applia kontra Bizottság
      (T-140/20. sz. ügy)
      (2020/C 161/63)
      Az eljárás nyelve: angol

         Felek

         Felperes: Applia – Home Appliance Europe (Woluwe-Saint-Lambert, Belgium) (képviselők: Y. Desmedt, L. Salernitano és K. Olsthoorn ügyvédek)

         Alperes: Európai Bizottság

         Kérelmek

      A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:

                  —

                  semmisítse meg a megtámadott jogi aktus alábbi részeit: i. az I. mellékletnek a „megadott érték” fogalmát meghatározó 42. pontját; ii. a IX. melléklet második bekezdése 2. pontja a) alpontjának azon részét, amely kimondja, hogy a „megadott értékek” a „műszaki dokumentációban […] megadott értékek[nek]” felelnek meg; és iii. a IX. melléklet második bekezdése 2. pontjának b) alpontját;

                  —

                  semmisítse meg a IX. melléklet „Ellenőrzési tűrések” című 9. táblázatának azon részét, amely a VI. mellékletben szereplő, az V. mellékletben azonban fel nem sorolt paramétereket tartalmaz, mégpedig: „Teljes hálózati hatékonyság ηTM”, „Fényáram-stabilitási tényező (fluoreszkáló és nagy intenzitású kisülő fényforrások esetében)”, „Élettartam-tényező (fluoreszkáló és nagy intenzitású kisülő fényforrások esetében)” és „Telítettségi tisztaság”;

                  —

                  a Bizottságot kötelezze az eljárás költségeinek viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek

      A felperes a kereseti kérelmében az (EU) 2019/2015 felhatalmazáson alapuló bizottsági rendelet (1) megsemmisítését kéri.
      Keresete alátámasztása érdekében a felperes két jogalapra hivatkozik.

                  1.

                  Az első, arra alapított jogalap, hogy a megtámadott jogi aktus sérti a keretrendelet (2) 3., 12. és 16. cikkét, valamint a Bizottság túllépett a hatáskörén azáltal, hogy következetlen követelményeket írt elő a szállítók által a termékadatbázisba feltöltendő műszaki dokumentáció, és a piacfelügyeleti hatóságok által lefolytatható ellenőrzések tekintetében.

                  2.

                  A második, arra alapított jogalap, hogy a megtámadott jogi aktus sérti a jogbiztonság elvét és az egyenlő bánásmód elvét, mivel nem állít fel világos és egyértelmű szabályozási keretet, ezáltal pedig a szállítók nem tudják meghatározni, hogy a műszaki dokumentációban milyen paramétereket kell megadniuk, és hogy az adatok pontosságának megállapítására milyen ellenőrzési eljárás alkalmazandó.

         (1)  Az (EU) 2017/1369 európai parlamenti és tanácsi rendeletnek a fényforrások energiacímkézése tekintetében való kiegészítéséről, valamint a 874/2012/EU felhatalmazáson alapuló bizottsági rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló, 2019. március 11-i (EU) 2019/2015 felhatalmazáson alapuló bizottsági rendelet (HL 2019. L 315., 68. o.).

         (2)  Az energiacímkézés keretének meghatározásáról és a 2010/30/EU irányelv hatályon kívül helyezéséről szóló, 2017. július 4-i (EU) 2017/1369 európai parlamenti és tanácsi rendelet (HL 2017. L 198., 1. o.).


title: T-141/20. sz. ügy: 2020. február 26-án benyújtott kereset – Applia kontra Bizottság

text:
               11.5.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 161/51

      2020. február 26-án benyújtott kereset – Applia kontra Bizottság
      (T-141/20. sz. ügy)
      (2020/C 161/64)
      Az eljárás nyelve: angol

         Felek

         Felperes: Applia – Home Appliance Europe (Woluwe-Saint-Lambert, Belgium) (képviselők: Y. Desmedt, L. Salernitano és K. Olsthoorn ügyvédek)

         Alperes: Európai Bizottság

         Kérelmek

      A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:

                  —

                  semmisítse meg a megtámadott jogi aktus alábbi részeit: i. a IX. melléklet harmadik bekezdése 2. pontja a) alpontjának azon részét, amely kimondja, hogy a „megadott értékek” a „műszaki dokumentációban […] megadott értékek[nek]” felelnek meg; és ii. a IX. melléklet harmadik bekezdése 2. pontjának b) alpontját;

                  —

                  semmisítse meg a IX. melléklet „A mért paraméterekre vonatkozó ellenőrzési tűrések” című 8. táblázatának azon részét, amely a VI. mellékletben szereplő, az V. mellékletben azonban fel nem sorolt paramétereket tartalmaz, mégpedig: „E16, E32” and „Eaux”;

                  —

                  a Bizottságot kötelezze az eljárás költségeinek viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek

      A felperes a kereseti kérelmében az (EU) 2019/2016 felhatalmazáson alapuló bizottsági rendelet (1) megsemmisítését kéri.
      Keresete alátámasztása érdekében a felperes két jogalapra hivatkozik.

                  1.

                  Az első, arra alapított jogalap, hogy a megtámadott jogi aktus sérti a keretrendelet (2) 3., 12. és 16. cikkét, valamint a Bizottság túllépett a hatáskörén azáltal, hogy következetlen követelményeket írt elő a szállítók által a termékadatbázisba feltöltendő műszaki dokumentáció, és a piacfelügyeleti hatóságok által lefolytatható ellenőrzések tekintetében.

                  2.

                  A második, arra alapított jogalap, hogy a megtámadott jogi aktus sérti a jogbiztonság elvét és az egyenlő bánásmód elvét, mivel nem állít fel világos és egyértelmű szabályozási keretet, ezáltal pedig a szállítók nem tudják meghatározni, hogy a műszaki dokumentációban milyen paramétereket kell megadniuk, és hogy az adatok pontosságának megállapítására milyen ellenőrzési eljárás alkalmazandó.

         (1)  Az (EU) 2017/1369 európai parlamenti és tanácsi rendeletnek a hűtőkészülékek energiacímkézése tekintetében történő kiegészítéséről, valamint az 1060/2010/EU felhatalmazáson alapuló bizottsági rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló, 2019. március 11-i (EU) 2019/2016 felhatalmazáson alapuló bizottsági rendelet (HL 2019. L 315., 102. o.).

         (2)  Az energiacímkézés keretének meghatározásáról és a 2010/30/EU irányelv hatályon kívül helyezéséről szóló, 2017. július 4-i (EU) 2017/1369 európai parlamenti és tanácsi rendelet (HL 2017. L 198., 1. o.).


title: T-142/20. sz. ügy: 2020. február 26-án benyújtott kereset – Applia kontra Bizottság

text:
               11.5.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 161/52

      2020. február 26-án benyújtott kereset – Applia kontra Bizottság
      (T-142/20. sz. ügy)
      (2020/C 161/65)
      Az eljárás nyelve: angol

         Felek

         Felperes: Applia – Home Appliance Europe (Woluwe-Saint-Lambert, Belgium) (képviselők: Y. Desmedt, L. Salernitano és K. Olsthoorn ügyvédek)

         Alperes: Európai Bizottság

         Kérelmek

      A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:

                  —

                  semmisítse meg a megtámadott jogi aktus alábbi részeit: i. a VI. melléklet 1. pontja b) alpontjának azon részét, amely kimondja, hogy „a IX. mellékletben meghatározott ellenőrzési eljárás céljára ezek az értékek tekintendők megadott értékeknek”; ii. a IX. melléklet harmadik bekezdése 2. pontja a) alpontjának azon részét, amely kimondja, hogy a „megadott értékek” a „műszaki dokumentációban […] megadott értékek[nek]” felelnek meg; és iii. a IX. melléklet harmadik bekezdése 2. pontjának b) alpontját;

                  —

                  a Bizottságot kötelezze az eljárás költségeinek viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek

      A felperes a kereseti kérelmében az (EU) 2019/2017 felhatalmazáson alapuló bizottsági rendelet (1) megsemmisítését kéri.
      Keresete alátámasztása érdekében a felperes két jogalapra hivatkozik.

                  1.

                  Az első, arra alapított jogalap, hogy a megtámadott jogi aktus sérti a keretrendelet (2) 3., 12. és 16. cikkét, valamint a Bizottság túllépett a hatáskörén azáltal, hogy következetlen követelményeket írt elő a szállítók által a termékadatbázisba feltöltendő műszaki dokumentáció, és a piacfelügyeleti hatóságok által lefolytatható ellenőrzések tekintetében.

                  2.

                  A második, arra alapított jogalap, hogy a megtámadott jogi aktus sérti a jogbiztonság elvét és az egyenlő bánásmód elvét, mivel nem állít fel világos és egyértelmű szabályozási keretet, ezáltal pedig a szállítók nem tudják meghatározni, hogy a műszaki dokumentációban milyen paramétereket kell megadniuk, és hogy az adatok pontosságának megállapítására milyen ellenőrzési eljárás alkalmazandó.

         (1)  Az (EU) 2017/1369 európai parlamenti és tanácsi rendeletnek a háztartási mosógépek energiacímkézése tekintetében történő kiegészítéséről és az 1059/2010/EU felhatalmazáson alapuló bizottsági rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló, 2019. március 11-i (EU) 2019/2017 felhatalmazáson alapuló bizottsági rendelet (HL 2019. L 315., 134. o.).

         (2)  Az energiacímkézés keretének meghatározásáról és a 2010/30/EU irányelv hatályon kívül helyezéséről szóló, 2017. július 4-i (EU) 2017/1369 európai parlamenti és tanácsi rendelet (HL 2017. L 198., 1. o.).


title: T-144/20. sz. ügy: 2020. március 5-én benyújtott kereset – Guangxi Xin Fu Yuan kontra Bizottság

text:
               11.5.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 161/53

      2020. március 5-én benyújtott kereset – Guangxi Xin Fu Yuan kontra Bizottság
      (T-144/20. sz. ügy)
      (2020/C 161/66)
      Az eljárás nyelve: angol

         Felek

         Felperes: Guangxi Xin Fu Yuan Co. Ltd (Bobai, Kína) (képviselők: J. Cornelis és T. Zuber ügyvédek)

         Alperes: Európai Bizottság

         Kérelmek

      A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:

                  —

                  semmisítse meg a Kínai Népköztársaságból származó asztali és konyhai kerámiaáruk behozatalára vonatkozó végleges dömpingellenes vámnak az (EU) 2016/1036 európai parlamenti és tanácsi rendelet 11. cikkének (2) bekezdése szerinti hatályvesztési felülvizsgálatot követő kivetéséről szóló (EU) 2019/1198 végrehajtási rendelet módosításáról szóló, 2019. november 28-i (EU) 2019/2131 bizottsági végrehajtási rendeletet;

                  —

                  az Európai Bizottságot kötelezze a felperes költségeinek viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek

      Keresetének alátámasztása érdekében a felperes három jogalapra hivatkozik.

                  1.

                  Az első jogalap keretében a felperes arra hivatkozik, hogy a Bizottság megsértette az Európai Unióban tagsággal nem rendelkező országokból érkező dömpingelt behozatallal szembeni védelemről szóló, 2016. június 8-i (EU) 2016/1036 európai parlamenti és tanácsi rendelet (továbbiakban: alaprendelet) 13. cikkének az 5. cikkének (10) és (11) bekezdésével összefüggésben értelmezett (3) bekezdését, a WTO dömpingellenes egyezményének 6.1, 6.2 és 12.1 cikkét, a hátrányos megkülönböztetés tilalmának elvét, valamint a bizalomvédelem elvét azáltal, hogy a felperest nem vette fel a dömpingellenes intézkedések kijátszására vonatkozó vizsgálatot megindító rendeletben foglalt, a vizsgálat által érintett exportőrök kimerítő listájára, de ezt követően kiterjesztette a vizsgálatot a felperesre is.

                  2.

                  A második jogalap keretében a felperes arra hivatkozik, hogy a Bizottságnak nem volt jogalapja arra, hogy a felperest felvegye a megtámadott rendeletbe, mivel az alaprendelet 13. cikkének (3) bekezdése nem terjed ki a kijátszás puszta kockázatán alapuló kijátszásellenes intézkedések előírására, és ezenkívül megköveteli valamennyi érintett behozatal előzetes nyilvántartásba vételét. Ezenfelül a Bizottság érvelése logikailag téves, nincs alátámasztva, alapvető bizonyítékokat figyelmen kívül hagy, és ezáltal nyilvánvaló értékelési hibát tartalmaz.

                  3.

                  A harmadik jogalap keretében a felperes arra hivatkozik, hogy a Bizottság megsértette a felperes védelemhez való jogát és a hátrányos megkülönböztetés tilalmának elvét azzal, hogy a végleges határozatát két olyan új ténybeli elemre alapította, amelyekről a felperesnek a felülvizsgálat során nem volt alkalma nyilatkozni.


title: T-849/19. R. sz. ügy: A Törvényszék elnökének 2020. április 20-i végzése – Leonardo kontra Frontex (Ideiglenes intézkedés – Szolgáltatásnyújtásra irányuló közbeszerzési szerződések – Ideiglenes intézkedések iránti kérelem – A sürgősség hiánya)

text:
               15.6.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 201/24

      A Törvényszék elnökének 2020. április 20-i végzése – Leonardo kontra Frontex
      (T-849/19. R. sz. ügy)
      (Ideiglenes intézkedés - Szolgáltatásnyújtásra irányuló közbeszerzési szerződések - Ideiglenes intézkedések iránti kérelem - A sürgősség hiánya)
      (2020/C 201/34)
      Az eljárás nyelve: olasz

         Felek

         Felperes: Leonardo SpA (Róma, Olaszország) (képviselő: A. Parrella ügyvéd)

         Alperes: Európai Határ- és Partvédelmi Ügynökség (képviselők: S. Drew, H. Caniard, C. Georgiadis és A. Gras meghatalmazottak, segítőik: M. Vanderstraeten, F. Biebuyck és V. Ost ügyvédek)

         Az ügy tárgya

      Az EUMSZ 278. és EUMSZ 279. cikk alapján benyújtott kérelem a 2019. október 18-án a Frontex által közzétett, „Hosszú repülési idejű és közepes repülési magasságú tengeri légi felügyeletre szolgáló, távirányítású légijárműrendszerek (RPAS)” című hirdetmény végrehajtásának felfüggesztése iránti ideiglenes intézkedések iránt.

         A végzés rendelkező része

                  1)

                  A Törvényszék elnöke az ideiglenes intézkedés iránti kérelmet elutasítja.

                  2)

                  A Törvényszék elnöke a költségekről jelenleg nem határoz.