title: A Bíróság (első tanács) 2005. december 1-i ítélete. # Fleisch-Winter GmbH & Co. KG kontra Hauptzollamt Hamburg-Jonas. # Előzetes döntéshozatal iránti kérelem: Bundesfinanzhof - Németország. # Export-visszatérítések - A visszatérítés feltétele - Marhahús - 3665/87/EGK rendelet - Szarvasmarhák szivacsos agyvelőbántalma - Kiviteli tilalom - Egészségügyileg megfelelő, a jogszabályi követelményeket kielégítő, kereskedelmi minőség - Kiviteli nyilatkozat - Kifizetés iránti nemzeti kérelem - Szankció. # C-309/04. sz. ügy

text:
      C‑309/04. sz. ügy
      Fleisch-Winter GmbH & Co. KG
      kontra
      Hauptzollamt Hamburg-Jonas
      (a Bundesfinanzhof [Németország] által benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem)
      „Export-visszatérítések – A visszatérítés feltétele – Marhahús – 3665/87/EGK rendelet – Szarvasmarhák szivacsos agyvelőbántalma – Kiviteli tilalom – Egészségügyileg megfelelő, a jogszabályi követelményeket kielégítő, kereskedelmi minőség – Kiviteli nyilatkozat – Kifizetés iránti nemzeti kérelem – Szankció”
      A Bíróság ítélete (első tanács), 2005. december 1‑je
      Az ítélet összefoglalása
      1.     Mezőgazdaság – Közös piacszervezés – Export-visszatérítések – A biztosítás feltételei – Egészségügyileg megfelelő, jogszabályi
            követelményeket kielégítő, kereskedelmi minőségű termékek – Fogalom – Szokásos feltételek mellett forgalomba nem hozható hús
            – Kizártság – Bizonyos tagállamból származó, kiviteli tilalom hatálya alá tartozó hús – Az ezen államból való származásra
            utaló jeleket észlelő nemzeti hatóság – Az exportőrt terhelő bizonyítási kötelezettség
      (3665/87 bizottsági rendelet, 13. cikk)
      2.     Mezőgazdaság – Közös piacszervezés – Export-visszatérítések – A kért visszatérítés számítására és a visszatérítés igénybevételéhez
            használt okmányra vonatkozó rendelkezéseknek megfelelően szolgáltatott adatok – A termékek egészségügyileg megfelelő, jogszabályi
            követelményeket kielégítő, kereskedelmi minőségének a kifizetési kérelemben történő biztosítása – Kizártság – E biztosítás
            hatása a nemzeti bíróság előtti eljárásban
      (3665/87 bizottsági rendelet, 3. cikk és 11. cikk, (1) bekezdés, második albekezdés, valamint 13. cikk, első mondat)
      1.     A 3665/87 rendelet 13. cikkét akként kell értelmezni, hogy azzal ellentétes, hogy a közösségi jog által előírt, valamely tagállamból
         a többi tagállamba vagy harmadik államokba irányuló kiviteli tilalom hatálya alá tartozó marhahúst „egészségügyileg megfelelő,
         a jogszabályi követelményeket kielégítő, kereskedelmi minőségűnek” lehessen tekinteni, továbbá pedig a rendelkezés az export-visszatérítéshez
         megköveteli, hogy – abban az esetben, ha a nemzeti hatóság arra utaló jeleket észlel, hogy a termék kiviteli tilalom hatálya
         alá esik – az exportőr bizonyítsa, hogy a kivitt termék nem olyan tagállamból származik, ahonnan tilos a kivitel.

      Egyrészt mivel az ilyen marhahús a szokásos feltételek mellett nem hozható forgalomba, nem teljesíti ezeket a minőségi követelményeket.
         Másrészt mivel az exportőr a visszatérítési kérelem benyújtásával minden esetben kifejezetten vagy hallgatólagosan igazolja
         a visszatérítés feltételeinek – beleértve az „egészségügyileg megfelelő, a jogszabályi követelményeket kielégítő, kereskedelmi
         minőség” meglétét – fennállását, abban az esetben, ha nyilatkozatát a nemzeti hatóságok kétségbe vonnák, neki kell bizonyítania
         – a nemzeti jog bizonyítási szabályai szerint –, hogy ez a feltétel teljesül.

      (vö. 20., 25., 32., 35., 37–38. pont és a rendelkező rész 1. pontja)
      2.     A 3665/87 rendelet 47. cikkében foglalt kifizetés iránti nemzeti kérelemben annak biztosítása, hogy valamely termék a 2945/94
         rendelettel módosított, a mezőgazdasági termékekre vonatkozó export-visszatérítési rendszer alkalmazása közös részletes szabályainak
         megállapításáról szóló 3665/87 rendelet 13. cikkének első mondata szerint „egészségügyileg megfelelő, a jogszabályi követelményeket
         kielégítő, kereskedelmi minőségű”, nem minősül a 3665/87 rendeletnek a kért visszatérítés számításáról szóló 11. cikke (1) bekezdése
         második albekezdése és a visszatérítés igénybevételéhez használt okmányról szóló 3. cikke értelmében szolgáltatott adatnak.
         Ezt azonban az exportőr helyzetének elbírálásakor a nemzeti bíróság bizonyítékként figyelembe veheti.

      Először is a 3665/87 rendelet 11. cikkének (1) bekezdése szerinti visszatérítési kérelem az ugyanezen rendelet 47. cikke szerinti
         kifizetés iránti kérelem beadásával nem tekintendő benyújtottnak, minthogy ez a kérelem nem alapozza meg jogilag az ilyen
         kifizetéshez való jogot. Ezenkívül a 3665/87 rendelet 3. cikkének (5) bekezdésében felsorolt iratok – tudniillik a kiviteli
         nyilatkozat vagy a kivitel során felhasznált bármely más irat – alkalmasak arra, hogy egyrészt a visszatérítés jogalapjául
         szolgáljanak, másrészt pedig elindítsák a visszatérítési kérelem ellenőrzésének rendszerét, amely a hivatkozott 11. cikk (1) bekezdésének
         megfelelően szankció alkalmazásával is járhat.

      (vö. 40–41., 43. pont és a rendelkező rész 2. pontja)
A BÍRÓSÁG ÍTÉLETE (első tanács)
      2005. december 1‑je (*)

      „Export-visszatérítések – A visszatérítés feltétele – Marhahús – 3665/87/EGK rendelet – Szarvasmarhák szivacsos agyvelőbántalma – Kiviteli tilalom – Egészségügyileg megfelelő, a jogszabályi követelményeket kielégítő, kereskedelmi minőség – Kiviteli nyilatkozat – Kifizetés iránti nemzeti kérelem – Szankció”
      A C‑309/04. sz. ügyben,
      az EK 234. cikk alapján benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem tárgyában, amelyet a Bundesfinanzhof (Németország)
         a Bírósághoz 2004. július 21‑én érkezett 2004. április 20‑i határozatával terjesztett elő az előtte

      a Fleisch-Winter GmbH & Co. KG
      és
      a Hauptzollamt Hamburg-Jonas
      között folyamatban lévő eljárásban,
      A BÍRÓSÁG (első tanács),
      tagjai: P. Jann tanácselnök, N. Colneric, J. N. Cunha Rodrigues, Juhász E. (előadó) és E. Levits bírák,
      főtanácsnok: P. Léger,
      hivatalvezető: K. Sztranc tanácsos,
      tekintettel az írásbeli szakaszra és a 2005. július 7‑i tárgyalásra,
      figyelembe véve a következők által előterjesztett észrevételeket:
      –       a Fleisch-Winter GmbH & Co. KG képviseletében U. Schrömbges és J. Vagt Rechtsanwälte,
      –       a Hauptzollamt Hamburg-Jonas képviseletében G. Seber, meghatalmazotti minőségben,
      –       az Európai Közösségek Bizottsága képviseletében T. van Rijn és F. Erlbacher, meghatalmazotti minőségben,
      tekintettel a főtanácsnok meghallgatását követően hozott határozatra, miszerint az ügy elbírálására a főtanácsnok indítványa
         nélkül kerül sor,

      meghozta a következő
      Ítéletet
      1       Az előzetes döntéshozatal iránti kérelem az 1994. december 2‑i 2945/94/EK bizottsági rendelettel (HL L 310., 57. o.) módosított,
         a mezőgazdasági termékekre vonatkozó export-visszatérítési rendszer alkalmazása közös részletes szabályainak megállapításáról
         szóló, 1987. november 27‑i 3665/87/EGK bizottsági rendelet (HL L 351., 1. o.; a továbbiakban: a 3665/87 rendelet) 3., 11.
         és 13. cikkének értelmezésére irányul.

      2       A kérelmet a Fleisch-Winter GmbH & Co. KG (a továbbiakban: Fleisch‑Winter) és a Hauptzollamt Hamburg‑Jonas (német vámhatóság,
         a továbbiakban: Hauptzollamt) között folyamatban lévő eljárásban nyújtotta be az előterjesztő bíróság, amely eljárás tárgya
         egy pénzbeli szankcióval kiegészített exportvisszatérítéselőleg-visszakövetelés, valamint egy kért visszatérítés megtagadása.

       Közösségi jogi háttér
      3       A 3665/87 rendelet kilencedik és tizenhatodik preambulumbekezdésében kimondja:
      „[A] termékeknek olyan minőségűeknek kell lenniük, hogy azokat a szokásos feltételek mellett lehessen értékesíteni;
      […]
      […] az exportőrök kiviteli tevékenysége finanszírozásának megkönnyítése végett fel kell hatalmazni a tagállamokat arra, hogy
         a kiviteli nyilatkozat elfogadása után a visszatérítés teljes vagy részösszegét az exportőr részére megelőlegezzék, feltéve,
         hogy az exportőr olyan biztosítékot ad, amely biztosítja az előleg visszafizetését arra az esetre, ha utólag kiderülne, hogy
         a visszatérítést nem kellett volna kifizetni.”

      4       Ugyanezen rendelet 3. cikkének rendelkezése szerint:
      „(1)      A kivitel napja az a nap, amelyen a vámhatóságok elfogadják a visszatérítés igénylését feltüntető kiviteli nyilatkozatot.
      (2)      A kiviteli nyilatkozat elfogadásának napja határozza meg:
      a)      az alkalmazandó visszatérítési rátát, amennyiben a visszatérítést előzetesen nem rögzítették;
      b)      a visszatérítési ráta esetleges módosítását, amennyiben a visszatérítést előzetesen rögzítették.
      (3)      Bármely más cselekményt, amely jogilag azonos hatású a kiviteli nyilatkozat elfogadásával, azzal egyenértékűnek kell tekinteni.
      (4)      A kivitel napja az irányadó a kivitt termék mennyisége, természete és jellemzői megállapítása során.
      (5)      A visszatérítési jogosultság megszerzése céljából a kivitelkor felhasznált okmánynak tartalmaznia kell a visszatérítés kiszámításához
         szükséges összes adatot, különösen:

      a)      a termékek visszatérítési nómenklatúra szerinti leírását;
      b)      a termékek nettó tömegét vagy – adott esetben – a visszatérítés kiszámításához használandó mértékegységben kifejezett mennyiséget;
      c)      amennyiben a visszatérítés kiszámításához szükséges, az érintett termékek összetételét vagy az erre való utalást.
      Ha a jelen bekezdésben említett okmány a kiviteli nyilatkozat, akkor ennek is tartalmaznia kell ezeket az adatokat, valamint
         a »visszatérítési kód« megjegyzést.

      (6)      Az elfogadás, illetve e cselekmény időpontjában a termékek a Közösség vámterületének elhagyásáig vámfelügyelet alá kerülnek.”
      5       A 3665/87 rendelet 11. cikkének (1) bekezdése szankciókat helyez kilátásba arra az esetre, ha az exportőr az őt megillető
         visszatérítést meghaladó összeget igényelt. E bekezdés második albekezdése úgy rendelkezik, hogy az igényelt visszatérítés
         az ugyanezen rendelet 3. cikke, illetve 25. cikkének (2) bekezdése rendelkezéseinek alkalmazásával szolgáltatott információk
         alapján kiszámított összeg.

      6       A 3665/87 rendelet 13. cikke szerint:
      „Nem jár visszatérítés az olyan termékek után, amelyek egészségügyileg nem megfelelő, a jogszabályi követelményeket nem kielégítő
         és nem kereskedelmi minőségűek, valamint – amennyiben az ilyen termékeket emberi fogyasztásra szánták – akkor, ha jellemzőik
         vagy állapotuk kizárja, illetve lényegesen korlátozza rendeltetésszerű felhasználásukat.”

      7       A 3665/87 rendelet 47. cikkének (1) és (2) bekezdése a következőképpen rendelkezik:
      „(1)      Visszatérítések kifizetése kizárólag az exportőr konkrét kérelmére és annak a tagállamnak a részéről történik, amelyik területén
         a kiviteli nyilatkozatot elfogadták.

      A visszatérítési kérelmek benyújtása történhet:
      a)      akár írásban, mely célból a tagállamok külön formanyomtatványt állapíthatnak meg;
      b)      akár számítógépes rendszer használatával, az illetékes hatóságok által megállapított és a Bizottság által jóváhagyott módon.
      […]
      (2)      A vis maior eseteinek kivételével a visszatérítés kifizetésével vagy a biztosíték felszabadításával kapcsolatos okmányokat a kiviteli
         nyilatkozat elfogadásának napjától számított 12 hónapon belül kell beterjeszteni.”

      8       A 2945/94 rendelet harmadik preambulumbekezdése szerint:
      „[M]ivel az exportőr hibás adatszolgáltatása jogosulatlan visszatérítés kifizetéséhez vezethet, amennyiben a valós tényállást
         nem tárják fel, a valós tényállás megállapítása esetén helyénvaló, hogy az exportőrre ahhoz az összeghez mért szankciót alkalmazzanak,
         amelyet jogosulatlanul kapott volna, amennyiben a hibára nem derül fény; a szándékosan hamis adatszolgáltatás esetén pedig
         súlyosabb szankciót kell alkalmazni.”

      9       A mezőgazdasági termékek után járó export-visszatérítési rendszer alkalmazása közös részletes szabályainak megállapításáról
         szóló, 1999. április 15‑i 800/1999/EK bizottsági rendelet (HL L 102., 11. o.; magyar nyelvű különkiadás 3. fejezet, 25. kötet,
         129. o.) 21. cikke (1) bekezdésének első és második albekezdésében ez áll:

      „Nem jár visszatérítés az olyan termékek után, amelyek a kiviteli nyilatkozat elfogadásának időpontjában nem megbízható és
         kifogástalan kereskedelmi minőségűek [helyesen: egészségügyileg nem megfelelő, a jogszabályi követelményeket nem kielégítő
         és nem kereskedelmi minőségűek].

      A termékek akkor tekinthetők az első albekezdésben megállapított követelménynek megfelelőnek, ha a Közösség területén a szokásos
         feltételek mellett hozhatók forgalomba a visszatérítési kérelemben feltüntetett leírás alapján, valamint emberi fogyasztásra
         alkalmasak, és ilyen célú felhasználásukat jellemzőik vagy állapotuk nem zárja ki vagy lényegesen nem korlátozza [helyesen:
         valamint – amennyiben az ilyen termékeket emberi fogyasztásra szánták – akkor, ha jellemzőik vagy állapotuk nem zárja ki,
         illetve lényegesen nem korlátozza rendeltetésszerű felhasználásukat].”

      10     A visszatérítésre jogosult mezőgazdasági termékek kivitelekor elvégzett fizikai ellenőrzések tekintetében a 386/90/EGK tanácsi
         rendelet alkalmazására vonatkozó részletes szabályok megállapításáról szóló, 1995. szeptember 20‑i 2221/95/EK bizottsági rendelet
         (HL L 224., 13. o.) 5. cikke (1) bekezdésének harmadik albekezdése így rendelkezik:

      „A kiviteli vámhivatal gondoskodik a 3665/87/EGK rendelet 13. cikkének betartásáról.”
      11     A többoldalú kereskedelmi tárgyalások uruguayi fordulója során megkötött megállapodások végrehajtásához a mezőgazdasági ágazatban
         szükséges kiigazításokról és átmeneti intézkedésekről szóló, 1994. december 22‑i 3290/94/EK tanácsi rendelettel (HL L 349.,
         105. o.; magyar nyelvű különkiadás 11. fejezet, 21. kötet, 432. o.) módosított, a marha- és borjúhús piacának közös szervezéséről
         szóló, 1968. június 27‑i 805/68/EGK tanácsi rendelet (HL L 148., 24. o.; a továbbiakban: a 805/68 rendelet) 13. cikkének (6),
         (9) és (10) bekezdésében ez áll:

      „(6)      Visszatérítés csak kérelemre és a vonatkozó kiviteli engedély bemutatása után nyújtható.
      […]
      (9)      A visszatérítés kifizetésére annak igazolását követően kerülhet sor, hogy:
      –       a termékek közösségi eredetűek, kivéve amikor a (10) bekezdés alkalmazandó,
      –       a termékek kivitele a Közösségből megtörtént […]
      […]
      […]
      (10)      A 27. cikkben megállapított eljárásnak megfelelően megadott eltérés hiányában nem nyújtható export-visszatérítés a harmadik
         országokból importált és oda újrakivitelre kerülő termékekre.”

      12     Az 1996. június 11‑i 96/362/EK bizottsági határozattal (HL L 139., 17. o.) módosított, a szarvasmarhák szivacsos agyvelőbántalma
         elleni védekezést érintő sürgős intézkedésekről szóló, 1996. március 27‑i 96/239/EK bizottsági határozat (HL L 78., 47. o.,
         a továbbiakban: a 96/239 határozat) 1. cikkében előírja, hogy:

      „[…] az Egyesült Királyság nem szállít[hat] ki területéről más tagállamokba vagy harmadik országokba a következőket:
      […]
      –       az Egyesült Királyságban levágott szarvasmarhaféle húsát,
      –       az Egyesült Királyságban levágott szarvasmarhaféléből származó termékeket, amelyek esetében valószínűsíthető, hogy az emberi
         táplálék[-…]láncba […] bekerülnek

      […]”.
      13     A 96/239 határozat 1a. cikkének rendelkezése szerint:
      „(1)      Az Egyesült Királyság nem szállít[hat] ki:
      –       emberi fogyasztásra szánt húst,
      […]
      amely nem az Egyesült Királyságban levágott szarvasmarhafélékből származik, kivéve, ha az Egyesült Királyságban található,
         hatósági állatorvosi ellenőrzés alatt álló olyan létesítményből származik, amely a nyersanyag azonosítására olyan követőrendszert
         vezetett be, amely a teljes termelési láncolat során garantálja az anyagok eredetét.

      (2)      Az Egyesült Királyság közli a Bizottsággal és a többi tagállammal az (1) bekezdésben foglalt feltételeknek megfelelő létesítmények
         listáját.

      (3)      Az Egyesült Királyság gondoskodik arról, hogy az (1) bekezdésben említett termékekhez, amelyeket más tagállamokba szállítottak,
         hatósági állatorvos által kiállított egészségügyi bizonyítványt csatoljanak, amely igazolja, hogy a termékek megfelelnek az
         (1) bekezdésben megállapított feltételeknek.”

       Az alapügy tényállása és az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések
      14     A Fleisch-Winter 1997 májusa és júniusa között öt fagyasztottmarhahús-szállítmányt jelentett be – a kiviteli nyilatkozatok
         tanúsága szerint – oroszországi kivitelre. A Fleisch-Winter ezt a marhahúst egy francia társaságtól vette, amely azt maga
         is egy belga cégtől szerezte be. A német vámhatóság nyomozati részlege által folytatott nyomozás olyan körülményeket tárt
         fel, amelyekből az következett, hogy a hús az Egyesült Királyságból származhat, és amelyet Belgiumba a 96/239 határozat megsértésével
         vittek be.

      15     A Hauptzollamt ekkor elrendelte az export-visszatérítés előlegének visszafizetését, egy esetben pedig megtagadta a kért visszatérítést.
         A Fleisch‑Winter, miután eredménytelenül nyújtott be panaszt, fellebbezett a vonatkozó határozatok ellen, fellebbezését azonban
         szintén elutasították.

      16     1997. november 24‑i határozatával (a határozatnak a panasz elbírálása során 1999. szeptember 10‑én hozott változatában) a
         Hauptzollamt az említett öt szállítmány miatt a 3665/87 rendelet 11. cikke (1) bekezdése első albekezdésének a) pontja értelmében
         összesen 104 312,90 DEM összegű szankciót alkalmazott a Fleisch-Winterrel szemben azzal az indokkal, hogy a cég – az általa
         adott tájékoztatással ellentétben – nem volt jogosult semmilyen export-visszatérítésre.

      17     A Fleisch-Winter az illetékes Finanzgerichthez fordult keresettel, amely kimondta, hogy a Hauptzollamt szabályszerűen alkalmazta
         a szankciót. A Finanzgericht szerint az alapeljárás felperese nem tudta eloszlatni azt a gyanút, amelynek értelmében a szóban
         forgó, oroszországi kivitelre szánt hús közösségi kiviteli tilalom hatálya alá esett. A Fleisch-Winter tehát nem igényelhette
         volna az említett visszatérítést, minthogy a kiviteli tilalom hatálya alá tartozó hús nem volt a 3665/87 rendelet 13. cikke
         szerinti, „a jogszabályi követelményeket kielégítő, kereskedelmi minőségű”.

      18     A Fleisch-Winter felülvizsgálati kérelmet („Revision”) nyújtott be az elutasító határozat ellen a Bundesfinanzhofhoz; a Bundesfinanzhof
         az eljárás felfüggesztéséről határozott, és előzetes döntéshozatal céljából a következő kérdéseket terjesztette a Bíróság
         elé:

      „1)      Az a körülmény, hogy a vámhatóság nyomozása alapján felmerült a gyanú, hogy egy áru a közösségi jogban előírt kiviteli tilalom
         alá esik, amelynek értelmében a valamely meghatározott tagállamból származó, visszatérítésre jogosító termék másik tagállamba
         vagy harmadik országba történő kivitele tilos, önmagában – anélkül, hogy számításba vennék a szóban forgó termék tényleges
         tulajdonságait vagy értékesíthetőségét – kizárja‑e a 3665/87 rendelet 13. cikkének első mondata szerinti, egészségügyileg
         megfelelő, a jogszabályi követelményeket kielégítő, kereskedelmi minőség meglétét?

      2)      A kifizetés iránti nemzeti kérelemben annak biztosítása, hogy valamely termék a 3665/87 rendelet 13. cikkének első mondata
         szerint egészségügyileg megfelelő, a jogszabályi követelményeket kielégítő, kereskedelmi minőségű, a 3665/87 rendelet 3. cikke
         és 11. cikke (1) bekezdése második albekezdése értelmében szolgáltatott adatnak minősül-e?”

       Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdésekről
       Az első kérdésről
      19     Első kérdésével, amely két részre osztható, az előterjesztő bíróság arra vár választ, hogy a 3665/87 rendelet 13. cikkét akként
         kell‑e értelmezni, hogy egyrészt azzal ellentétes, hogy a közösségi jog által előírt, valamely tagállamból a többi tagállamba
         vagy harmadik államokba irányuló kiviteli tilalom hatálya alá tartozó marhahúst „egészségügyileg megfelelő, a jogszabályi
         követelményeket kielégítő, kereskedelmi minőségűnek” lehessen tekinteni, másrészt pedig a rendelkezés az export-visszatérítéshez
         megköveteli, hogy – abban az esetben, ha a nemzeti hatóság arra utaló jeleket észlel, hogy a termék kiviteli tilalom hatálya
         alá esik – az exportőr bizonyítsa, hogy a kivitt termék nem olyan tagállamból származik, ahonnan tilos a kivitel.

       Az első kérdés első részéről
      20     A Bíróság az egységáras rendszer alá tartozó termékek ágazatában az export-visszatérítési rendszer alkalmazása közös részletes
         szabályainak megállapításáról szóló, 1967. december 21‑i 1041/67/EGK rendelettel (HL 1967. 314., 9. o.) kapcsolatban kimondta,
         hogy az „egészségügyileg megfelelő, a jogszabályi követelményeket kielégítő, kereskedelmi minőség” követelménye a visszatérítés
         általános és objektív feltétele, továbbá hogy a Közösség területén a szokásos feltételek mellett és a visszatérítési kérelemben
         feltüntetett leírás alatt forgalomba nem hozható termék nem teljesíti ezeket a minőségi követelményeket (lásd ilyen értelemben
         a 12/73. sz. Muras-ügyben 1973. október 9‑én hozott ítélet [EBHT 1973., 963. o.] 12. pontját és a C‑409/03. sz. SEPA-ügyben
         2005. május 26‑án hozott ítélet [az EBHT-ban még nem tették közzé] 22. pontját).

      21     Az a tény, hogy a termék „szokásos feltételek melletti” forgalomba hozhatósága az „egészségügyileg megfelelő, a jogszabályi
         követelményeket kielégítő, kereskedelmi minőség” fogalmának szerves része, egyébként egyértelműen következik a mezőgazdasági
         termékek után járó export-visszatérítésre vonatkozó szabályozásból, ugyanis az 1041/67 rendelet óta valamennyi vonatkozó rendelet
         az export-visszatérítés feltételeiként alkalmazza mind az „egészségügyileg megfelelő, a jogszabályi követelményeket kielégítő,
         kereskedelmi minőség” fogalmát, mind a termék „szokásos feltételek melletti” forgalomba hozhatóságának követelményét. A 3665/87
         rendelet vonatkozásában a rendelet kilencedik preambulumbekezdése utal erre a követelményre (lásd ilyen értelemben a fent
         hivatkozott SEPA-ügyben hozott ítélet 23. és 26. pontját).

      22     Meg kell jegyezni, hogy a 96/239 határozat alapján az alapügy tényállása idején tilos volt az Egyesült Királyságból marhahúst
         kivinni.

      23     Márpedig az olyan húst, amelynek forgalmazása a Közösségben számottevően korlátozott, nem lehet a „szokásos feltételek mellett”
         forgalomba hozhatónak minősíteni (lásd ilyen értelemben a fent hivatkozott SEPA-ügyben hozott ítélet 30. pontját).

      24     Ebből az következik, hogy a közösségi tilalom ellenére kivitt marhahús nem tekinthető a 3665/87 rendelet 13. cikke szerinti
         „egészségügyileg megfelelő, a jogszabályi követelményeket kielégítő, kereskedelmi minőségűnek”, és kivitele nem keletkeztet
         jogot a visszatérítésre.

      25     Következésképpen az első kérdés első részére azt kell válaszolni, hogy a 3665/87 rendelet 13. cikkét akként kell értelmezni,
         hogy azzal ellentétes, hogy a közösségi jog által előírt, valamely tagállamból a többi tagállamba vagy harmadik államokba
         irányuló kiviteli tilalom hatálya alá tartozó marhahúst „egészségügyileg megfelelő, a jogszabályi követelményeket kielégítő,
         kereskedelmi minőségűnek” lehessen tekinteni.

       Az első kérdés második részéről
      26     A 805/68 rendelet 13. cikkének (9) bekezdése szerint a marhahúságazatban az export-visszatérítést akkor kell kifizetni, ha
         az exportőr bizonyítja, hogy a termék közösségi származású, kivéve az ugyanezen cikk (10) bekezdése alkalmazásának esetét.
         Az iratanyagban nem merült fel olyan tény vagy körülmény, miszerint a 13. cikk (10) bekezdésében szereplő kivételt kellene
         alkalmazni. Nem kétséges, hogy a származásra vonatkozó bizonyítékot az exportőrnek kell  szolgáltatnia.

      27     Amennyiben kétség merül fel valamely termék vagy termékek származásával kapcsolatban, a közösségi származás kizárólag annak
         bizonyításával igazolható, hogy az illető termék vagy termékek valamely meghatározott tagállamból vagy meghatározott tagállamokból
         származnak. E bizonyítás révén egyértelműen megállapítható, hogy a termék, amelyre az export-visszatérítést kérik, olyan tagállamból
         származik‑e, vagy sem, amelyből tilos a kivitel.

      28     Az „egészségügyileg megfelelő, a jogszabályi követelményeket kielégítő, kereskedelmi minőséget” illetően először is meg kell
         jegyezni, hogy a 3665/87 rendelet 13. cikke a „Harmadik országokba irányuló kivitel” címet viselő 2. Címének „Visszatérítésre
         való jogosultság” című 1. fejezetében található, ami azt mutatja, hogy a kivitt termék „egészségügyileg megfelelő, a jogszabályi
         követelményeket kielégítő, kereskedelmi minősége” a visszatérítéshez megkövetelt anyagi feltétel.

      29     Azt a tényt, hogy az „egészségügyileg megfelelő, a jogszabályi követelményeket kielégítő, kereskedelmi minőség” a visszatérítés
         anyagi feltétele, nem hatálytalanítja, amint azt a Fleisch-Winter állítja, a 3665/87 rendelet 3. cikkének (5) bekezdése, minthogy
         az ott említett adatok nem képeznek kimerítő felsorolást.

      30     A Fleisch-Winter állításával ellentétben az említett tényt a 800/1999 rendelet sem hatálytalanítja. Egyrészről ugyanis ez
         a rendelet (amely az alapügy tényállását követő időpontban helyezte hatályon kívül a 3665/87 rendeletet, és lépett annak helyébe)
         időbeli hatálya miatt nem alkalmazandó. Másrészről a 800/1999 rendelet 21. cikke az ugyanezen rendelet II. Címének „Visszatérítésre
         való jogosultság” című 1. fejezetében található ugyanúgy, mint a 3665/87 rendelet 13. cikke, amint azt már a jelen ítélet
         28. pontjában kifejtettük. Így tehát a visszatérítésre való jogosultság anyagi feltételeit az említett 1. fejezet állapítja
         meg.

      31     Az export-visszatérítések rendszerének jellegzetessége egyfelől az, hogy a közösségi támogatást csak azzal a feltétellel lehet
         megítélni, ha az exportőr azt kérelmezi, másfelől pedig, hogy azt a közösségi költségvetésből finanszírozzák. Mivel a rendszer
         nem kötelező nyilatkozatokon alapul, az exportőr – amikor saját elhatározásából úgy dönt, hogy igénybe kívánja venni – köteles
         a szükséges tájékoztatást megadni a visszatérítésre való jogosultság és annak összege megállapításához. E tekintetben a Bíróság
         a 3665/87 rendelettel és szankciórendszerével kapcsolatban már kimondta, hogy mivel közösségi támogatási rendszerről van szó,
         a támogatás odaítélése annak a feltételnek van alárendelve, hogy az abban részesülő becsületessége és megbízhatósága vitán
         felül álljon (lásd ilyen értelemben a C‑210/00. sz., Käserei Champignon Hofmeister ügyben 2002. július 11‑én hozott ítélet
         [EBHT 2002., I‑6453. o.] 41. pontját).

      32     Az exportőr, amikor az export-visszatérítési eljárás keretében bejelenti valamelyik terméket, hallgatólagosan azt is beleérti,
         hogy e termék a visszatérítéshez szükséges összes feltételt teljesíti. A 3665/87 rendelet nem kötelezi az exportőrt arra,
         hogy kifejezetten nyilatkozzék az „egészségügyileg megfelelő, a jogszabályi követelményeket kielégítő, kereskedelmi minőség”
         meglétéről, azonban még akkor is, ha az exportőr nem tesz ilyen nyilatkozatot, visszatérítési kérelme minden esetben azt jelenti,
         hogy hallgatólagosan igazolja e feltétel teljesítését. Nem állja meg a helyét a Fleisch-Winter azon álláspontja, miszerint
         az „egészségügyileg megfelelő, a jogszabályi követelményeket kielégítő, kereskedelmi minőség” jogilag vélelmezett.

      33     A mezőgazdasági termékekkel kapcsolatos export-visszatérítések közös végrehajtási szabályait a Bizottság szabályozza, és a
         nemzeti hatóságok feladata, hogy gondoskodjanak a közösségi szabályozásnak a tagállamok területén történő alkalmazásáról és
         betartásáról. A visszatérítés feltételei ellenőrzésének kötelezettsége még hangsúlyosabb az alapügyhöz hasonló esetben, amikor
         valamely hústerméknek az egyik tagállamból történő kivitele – a közegészség súlyos betegségekkel vagy járványokkal szembeni
         védelme miatt – tilalom alá esik. Meg kell jegyezni e tekintetben, hogy a Bíróság több alkalommal hangsúlyozta a szarvasmarhák
         szivacsos agyvelőbántalmához kötődő kockázatok fennállását és súlyosságát, továbbá az emberi egészségnek e betegséggel szembeni
         védelmével igazolható biztosítási intézkedések megfelelő voltát (lásd a C‑180/96. sz., Egyesült Királyság kontra Bizottság
         ügyben 1998. május 5‑én hozott ítéletet [EBHT 1998., I‑2265. o.], a C‑365/99. sz., Portugália kontra Bizottság ügyben 2001. július
         12‑én hozott ítéletet [EBHT 2001., I‑5645. o.] és a C‑393/01. sz., Franciaország kontra Bizottság ügyben 2003. május 22‑én
         hozott ítélet [EBHT 2003., I‑5405. o.] 42. pontját).

      34     Ami azt a kérdést illeti, hogy az „egészségügyileg megfelelő, a jogszabályi követelményeket kielégítő, kereskedelmi minőség”
         követelményei teljesülnek‑e, el kell utasítani a Fleisch-Winter érvét, miszerint a 2221/95 rendelet 5. cikke (1) bekezdésének
         harmadik albekezdésében foglalt rendelkezés (amely megköveteli, hogy a kiviteli vámhivatal gondoskodjék a 3665/87/EGK rendelet
         13. cikkének betartásáról) teljes mértékben a nemzeti hatóságokat terhelő kötelezettséggé teszi az „egészségügyileg megfelelő,
         a jogszabályi követelményeket kielégítő, kereskedelmi minőség” megállapítását. A 2221/95 rendelet tárgya a termék fizikai
         ellenőrzése, az alapügyben felmerülő ellenőrzés ellenben a termék jogi jellemzőjére vonatkozik, amelyet a fizikai ellenőrzés
         nem tud megállapítani.

      35     Ezzel ellentétben, mivel az exportőr a visszatérítési kérelem benyújtásával minden esetben kifejezetten vagy hallgatólagosan
         igazolja az „egészségügyileg megfelelő, a jogszabályi követelményeket kielégítő, kereskedelmi minőség” meglétét, abban az
         esetben, ha nyilatkozatát a nemzeti hatóságok kétségbe vonnák, neki kell bizonyítania – a nemzeti jog bizonyítási szabályai
         szerint –, hogy ez a feltétel teljesül.

      36     Az iratokból egyébként kitűnik, hogy miután olyan körülmények merültek fel, amelyekből arra lehetett következtetni, hogy a
         kivitt marhahús az Egyesült Királyságból származhat, és így kiviteli tilalom hatálya alá eshet, a Hauptzollamt elrendelte
         a visszatérítés-előleg visszafizetését, az egyik kért visszatérítést pedig megtagadta, ami közigazgatási, majd bírósági eljáráshoz
         vezetett. A Fleisch-Winter ezen eljárások során nem adott a hús származására vonatkozó tájékoztatást, sőt a tárgyaláson kijelentette,
         hogy nem ismeri a kérdéses termék származását. A nemzeti bíró feladata, hogy az ügy összes lényeges körülményének vizsgálata
         révén levonja az ebből adódó végső következtetést.

      37     Az eddigiekre figyelemmel az első kérdés második részére azt kell válaszolni, hogy a 3665/87 rendelet 13. cikke a visszatérítéshez
         megköveteli, hogy – abban az esetben, ha a nemzeti hatóság arra utaló jeleket észlel, hogy a termék kiviteli tilalom hatálya
         alá esik – az exportőr bizonyítsa, hogy a kivitt termék nem olyan tagállamból származik, ahonnan tilos a kivitel.

      38     Ezért az első kérdésre azt kell válaszolni, hogy a 3665/87 rendelet 13. cikkét akként kell értelmezni, hogy azzal ellentétes,
         hogy a közösségi jog által előírt, valamely tagállamból a többi tagállamba vagy harmadik államokba irányuló kiviteli tilalom
         hatálya alá tartozó marhahúst „egészségügyileg megfelelő, a jogszabályi követelményeket kielégítő, kereskedelmi minőségűnek”
         lehessen tekinteni, továbbá pedig a rendelkezés az export-visszatérítéshez megköveteli, hogy – abban az esetben, ha a nemzeti
         hatóság arra utaló jeleket észlel, hogy a termék kiviteli tilalom hatálya alá esik – az exportőr bizonyítsa, hogy a kivitt
         termék nem olyan tagállamból származik, ahonnan tilos a kivitel.

       A második kérdésről
      39     Az előterjesztő bíróság ezzel a kérdésével arra vár választ, hogy a kifizetés iránti nemzeti kérelemben annak biztosítása,
         hogy valamely termék a 3665/87 rendelet 13. cikkének első mondata szerint egészségügyileg megfelelő, a jogszabályi követelményeket
         kielégítő, kereskedelmi minőségű, a 3665/87 rendelet 3. cikke és 11. cikke (1) bekezdése második albekezdése értelmében szolgáltatott
         adatnak minősül-e.

      40     A 3665/87 rendelet 47. cikkének (1) bekezdésében foglalt kifizetés iránti kérelem vonatkozásában a Bíróság már kimondta, hogy
         csupán egy technikai és eljárási iratról van szó. A kifizetés iránti kérelem, amelyet a kiviteli nyilatkozat elfogadását követő
         tizenkét hónapon belül lehet benyújtani – vagyis jóval a kivitel után – előfeltétele, de nem jogalapja a visszatérítés kifizetésének.
         A 3665/87 rendelet 11. cikkének (1) bekezdése szerinti visszatérítési kérelem tehát nem az ugyanezen rendelet 47. cikke szerinti
         kifizetés iránti kérelem beadásával tekintendő benyújtottnak (lásd ilyen értelemben a C‑385/03. sz., Käserei Champignon Hofmeister
         ügyben 2005. április 14‑én hozott ítélet [EBHT 2005., I‑2997. o.] 26. és 27. pontját).

      41     Az ítélkezési gyakorlatból az is kitűnik, hogy a 3665/87 rendelet 3. cikkének (5) bekezdésében felsorolt iratok – tudniillik
         a kiviteli nyilatkozat vagy a kivitel során felhasznált bármely más irat – alkalmasak arra, hogy egyrészt a visszatérítés
         jogalapjául szolgáljanak, másrészt pedig elindítsák a visszatérítési kérelem ellenőrzésének rendszerét, amely ugyanezen rendelet
         11. cikkének (1) bekezdésének megfelelően szankció alkalmazásával is járhat (lásd ilyen értelemben a fent hivatkozott, Käserei
         Champignon Hofmeister ügyben 2005. április 14‑én hozott ítélet 23., 29. és 36. pontját).

      42     Amint azt a jelen ítélet 32. és 35. pontjában is kifejtettük, a visszatérítési kérelem benyújtása minden esetben kifejezetten
         vagy hallgatólagosan igazolja a visszatérítés feltételeinek teljesítését, beleértve az „egészségügyileg megfelelő, a jogszabályi
         követelményeket kielégítő, kereskedelmi minőség” meglétét. Ebben az esetben a 3665/87 rendelet 47. cikkében foglalt kifizetés
         iránti kérelmet nem lehet a visszatérítésre vonatkozó anyagi jogosultság megállapításánál meghatározó körülménynek tekinteni.

      43     Az eddigiekre figyelemmel a második kérdésre azt kell tehát válaszolni, hogy a kifizetés iránti nemzeti kérelemben annak biztosítása,
         hogy valamely termék a 3665/87 rendelet 13. cikkének első mondata szerint „egészségügyileg megfelelő, a jogszabályi követelményeket
         kielégítő, kereskedelmi minőségű”, nem minősül a 3665/87 rendelet 3. cikke és 11. cikke (1) bekezdése második albekezdése
         értelmében szolgáltatott adatnak. Ezt azonban az exportőr helyzetének elbírálásakor a nemzeti bíró bizonyítékként figyelembe
         veheti.

       A költségekről
      44     Mivel ez az eljárás az alapeljárásban részt vevő felek számára a kérdést előterjesztő bíróság előtt folyamatban lévő eljárás
         egy szakaszát képezi, ez a bíróság dönt a költségekről. Az észrevételeknek a Bíróság elé terjesztésével kapcsolatban felmerült
         költségek, az említett felek költségeinek kivételével, nem téríthetők meg.

      A fenti indokok alapján a Bíróság (első tanács) a következőképpen határozott:
      1)      Az 1994. december 2‑i 2945/94/EK bizottsági rendelettel módosított, a mezőgazdasági termékekre vonatkozó export-visszatérítési
            rendszer alkalmazása közös részletes szabályainak megállapításáról szóló, 1987. november 27‑i 3665/87/EGK bizottsági rendelet
            13. cikkét akként kell értelmezni, hogy azzal ellentétes, hogy a közösségi jog által előírt, valamely tagállamból a többi
            tagállamba vagy harmadik államokba irányuló kiviteli tilalom hatálya alá tartozó marhahúst „egészségügyileg megfelelő, a jogszabályi
            követelményeket kielégítő, kereskedelmi minőségűnek” lehessen tekinteni, továbbá pedig a rendelkezés az export-visszatérítéshez
            megköveteli, hogy – abban az esetben, ha a nemzeti hatóság arra utaló jeleket észlel, hogy a termék kiviteli tilalom hatálya
            alá esik – az exportőr bizonyítsa, hogy a kivitt termék nem olyan tagállamból származik, ahonnan tilos a kivitel.
      2)      A kifizetés iránti nemzeti kérelemben annak biztosítása, hogy valamely termék a 2945/94 rendelettel módosított 3665/87 rendelet
            13. cikkének első mondata szerint „egészségügyileg megfelelő, a jogszabályi követelményeket kielégítő, kereskedelmi minőségű”,
            nem minősül a 3665/87 rendelet 3. cikke és 11. cikke (1) bekezdése második albekezdése értelmében szolgáltatott adatnak. Ezt
            azonban az exportőr helyzetének elbírálásakor a nemzeti bíró bizonyítékként figyelembe veheti.
      Aláírások
      * Az eljárás nyelve: német.


Az Elsőfokú Bíróság (kibővített második tanács) 2002. április 30-i ítélete. # Government of Gibraltar kontra az Európai Közösségek Bizottsága. # Állami támogatások. # T-195/01. és T-207/01. sz. egyesített ügyek


A Bíróság (hetedik tanács) 2013. október 10-i ítélete. # Európai Bizottság kontra Olasz Köztársaság. # Tagállami kötelezettségszegés - Állami támogatások - Az Ixfin SpA számára nyújtott támogatás - Jogellenes és a belső piaccal összeegyeztethetetlen támogatás - Visszatéríttetés - A végrehajtás elmaradása. # C-353/12. sz. ügy