title: C-472/20. sz. ügy: A Fővárosi Törvényszék (Magyarország) által 2020. szeptember 30-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Lombard Pénzügyi és Lízing Zrt. kontra PN

text:
               2020.12.7.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 423/29

      A Fővárosi Törvényszék (Magyarország) által 2020. szeptember 30-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Lombard Pénzügyi és Lízing Zrt. kontra PN
      (C-472/20. sz. ügy)
      (2020/C 423/44)
      Az eljárás nyelve: magyar

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Fővárosi Törvényszék

         Az alapeljárás felei

         Felperes: Lombard Pénzügyi és Lízing Zrt.

         Alperes: PN

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1)

                  Biztosítja-e a 93/13 irányelvben (1) foglaltak maradéktalan érvényesülését az – ha a szerződés főtárgyára vonatkozik a tisztességtelen szerződési kikötés (árfolyamkockázati tájékoztató nem megfelelő volta), aminek következtében a szerződés nem maradhat fenn, és a felek között nincs egyetértés –, hogy a legfőbb bírói fórum által meghozott, az alsóbb bíróságokra egyébként nem kötelező állásfoglalás ad iránymutatást a szerződés érvényessé, illetve hatályossá nyilvánítására a nemzeti jog diszpozitív szabályának hiányában?

                  2)

                  Az első kérdésre adott nemleges válasz esetén, van-e lehetőség az eredeti állapot helyreállítására, ha a szerződés az elsődleges tárgyára vonatkozó tisztességtelen kikötés miatt nem maradhat fenn, a felek között nincs egyetértés, és a korábbiakban megjelölt állásfoglalás sem lehet irányadó?

                  3)

                  A második kérdésre adott igen válasz esetén, az ezen típusú szerződések vonatkozásában a szerződés elsődleges tárgyára vonatkozó érvénytelenség megállapítására irányuló kereset esetén lehet-e olyan törvényi követelményt támasztani, hogy a fogyasztónak egyben kereseti kérelmet is kell előterjesztenie a szerződés érvényessé, illetve hatályossá nyilvánítása iránt?

                  4)

                  A második kérdésre adott nemleges válasz esetén, ha nincs lehetőség az eredeti állapot helyreállítására, akkor a felek közötti egyensúly biztosítása végett, utólagos jogalkotással a szerződések érvényessé, illetve hatályossá nyilváníthatók-e?

         (1)  A fogyasztókkal kötött szerződésekben alkalmazott tisztességtelen feltételekről szóló, 1993. április 5-i 93/13/EGK tanácsi irányelv (HL 1993., L 95., 29. o., magyar nyelvű különkiadás 15. fejezet, 2. kötet, 288. o.).


title: C-474/20. sz. ügy: A Vrhovni sud Republike Hrvatske (Horvátország) által 2020. szeptember 30-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – I. D. kontra Z. b. d.d., Z.

text:
               2020.12.7.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 423/30

      A Vrhovni sud Republike Hrvatske (Horvátország) által 2020. szeptember 30-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – I. D. kontra Z. b. d.d., Z.
      (C-474/20. sz. ügy)
      (2020/C 423/45)
      Az eljárás nyelve: horvát

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Vrhovni sud Republike Hrvatske

         Az alapeljárás felei

         Felperes: I. D.

         Alperes: Z. b. d.d., Z.

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1)

                  Úgy kell-e értelmezni a fogyasztókkal kötött szerződésekben alkalmazott tisztességtelen feltételekről szóló 93/13 irányelvet, (1) hogy annak rendelkezéseit alkalmazni kell a Horvát Köztársaság Európai Unióhoz való csatlakozását megelőzően kötött olyan hitelszerződésre, amelyet egy, az Európai Unióhoz való csatlakozást követően elfogadott törvény alapján átalakítottak, és ebből következően a Bíróság hatáskörrel rendelkezik-e a második kérdés megválaszolására?
                  Az első kérdésre adott igenlő válasz esetén a következő kérdés merül fel:

                  2)

                  Úgy kell-e értelmezni a fogyasztókkal kötött szerződésekben alkalmazott tisztességtelen feltételekről szóló 93/13 irányelv 6. cikkének (1) bekezdését, hogy azzal ellentétes az alapügyben szereplőhöz hasonló nemzeti szabályozás (ZID ZPK 2015 – Zakon o konverziji [átváltásról szóló törvény]), amely egyrészt kógens rendelkezés alapján arra kötelezi a szolgáltatót, hogy ajánlja fel a fogyasztónak a hitelszerződést kiegészítő megállapodás megkötését az e törvény által előírt módon, amely megállapodás az e törvény hatálybalépésének időpontjában (a kamatláb egyoldalú megváltoztatására vonatkozó feltétel) vagy azt követően (a CHF kikötésére vonatkozó feltétel) bírósági határozattal érvénytelennek nyilvánított egyes szerződési feltételek helyébe érvényes szerződéses feltételeket léptet oly módon, mintha a feleket kezdettől fogva a kiegészítő megállapodásban foglalt, ezáltal a szerződés érvényességét biztosító rendelkezések kötelezték volna, másrészt előírja, hogy az e törvényben előírt módon a kiegészítő megállapodás megkötéséhez jóhiszeműen hozzájáruló fogyasztó által az érvénytelen feltételek alapján teljesített kifizetéseket az esetleges túlfizetésről való rendelkezéssel kapcsolatos megállapodás alapján az érvényes kiegészítő megállapodás feltételeiből eredő kötelezettségek teljesítésére fordítsák, vagy azt visszatérítsék a fogyasztónak, ha a túlfizetés meghaladja a hitel új törlesztési ütemezésének megfelelő egyenlő részletek összegét?

         (1)  A fogyasztókkal kötött szerződésekben alkalmazott tisztességtelen feltételekről szóló, 1993. április 5-i 93/13 irányelv (HL 1993. L 95., 29. o.).


title: C-501/20. sz. ügy: Az Audiencia Provincial de Barcelona (Spanyolország) által 2020. október 6-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – M P A kontra LC D N M T

text:
               2020.12.7.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 423/31

      Az Audiencia Provincial de Barcelona (Spanyolország) által 2020. október 6-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – M P A kontra LC D N M T
      (C-501/20. sz. ügy)
      (2020/C 423/46)
      Az eljárás nyelve: spanyol

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Audiencia Provincial de Barcelona

         Az alapeljárás felei

         Fellebbező: M P A

         Ellenérdekű fél: LC D N M T

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1)

                  Hogyan kell értelmezni a 2201/2003 rendelet (1) 3. cikke és a 4/2009 rendelet 3. cikke szerinti „szokásos tartózkodási hely” fogalmát a valamely tagállam állampolgárságával rendelkező olyan személyek esetén, akik az Európai Unió szerződéses alkalmazottaiként rájuk bízott feladatok miatt harmadik államban tartózkodnak, és akiknek az Európai Unió diplomáciai képviselői jogállását elismerik a harmadik államban, ha ezen államban való tartózkodásuk az Unió számára általuk ellátott feladatok végzéséhez kapcsolódik?

                  2)

                  Amennyiben a 2201/2003 rendelet 3. cikke és a 4/2009 rendelet (2) 3. cikke alkalmazásában a házastársak szokásos tartózkodási helyének meghatározása azon jogállásuktól függne, hogy ők az Európai Unió valamely harmadik államban tartózkodó szerződéses alkalmazottai, ez hogyan befolyásolja a kiskorú gyermekek szokásos tartózkodási helyének a 2201/2003 rendelet 8. cikke alapján történő meghatározását?

                  3)

                  Abban az esetben, ha megállapítható, hogy a gyermekek szokásos tartózkodási helye nem a harmadik államban található, figyelembe lehet-e venni a szokásos tartózkodási helynek a 2201/2003 rendelet 8. cikke szerinti meghatározása céljából az anya állampolgársága szerinti kapcsolatot, a házasságkötés előtti spanyolországi tartózkodási helyét, a kiskorú gyermekek spanyol állampolgárságát és azt a tényt, hogy e gyermekek Spanyolországban születtek?

                  4)

                  Amennyiben megállapítást nyer, hogy a szülők és a kiskorú gyermekek szokásos tartózkodási helye nem valamely tagállamban található, és tekintettel arra, hogy a 2201/2003 rendelet értelmében nincs egyetlen olyan más tagállam sem, amely a kérelmek elbírálására joghatósággal rendelkezne, az a tény, hogy az alperes valamely tagállam állampolgára, akadályát képezi-e a 2201/2003 rendelet 7. és 14. cikke szerinti fennmaradó joghatóságra vonatkozó kikötés alkalmazásának?

                  5)

                  Amennyiben megállapítható, hogy a szülők és a kiskorú gyermekek szokásos tartózkodási helye nem valamely tagállamban található, a gyermekek tartásának meghatározása szempontjából hogyan kell értelmezni a 4/2009 rendelet 7. cikke szerinti forum necessitatist, és különösen, milyen feltételek alapján tekinthető úgy, hogy az eljárás észszerűen nem indítható meg vagy nem folytatható le, illetve azt lehetetlen megindítani vagy lefolytatni olyan harmadik államban (a jelen esetben Togóban), amellyel a peres eljárás szoros kapcsolatban áll? Igazolnia kell-e a félnek, hogy a szóban forgó államban megindította az eljárást vagy azt megkísérelte megindítani, de nem sikerült? Továbbá elegendő-e a peres felek egyikének állampolgársága a tagállammal fennálló kellő kapcsolathoz?

                  6)

                  Olyan esetben, mint a jelen eset, amelyben a házastársak szoros kapcsolatban állnak egyes tagállamokkal (állampolgárság, korábbi tartózkodási hely), de a rendeletek szabályai alkalmazásának eredményeképpen egyik tagállam sem rendelkezik joghatósággal, ez a helyzet ellentétes-e az Alapjogi Charta 47. cikkével?

         (1)  A házassági ügyekben és a szülői felelősségre vonatkozó eljárásokban a joghatóságról, valamint a határozatok elismeréséről és végrehajtásáról, illetve az 1347/2000/EK rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló, 2003. november 27-i 2201/2003/EK tanácsi rendelet (HL 2003. L 338., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 19. fejezet, 6. kötet, 243. o.; helyesbítések: HL 2013. L 82., 63. o.; HL 2018. L 33., 5. o.)

         (2)  A tartással kapcsolatos ügyekben a joghatóságról, az alkalmazandó jogról, a határozatok elismeréséről és végrehajtásáról, valamint az e területen folytatott együttműködésről szóló, 2008. december 18-i 4/2009/EK tanácsi rendelet (HL 2009. L 7., 1. o.; helyesbítések: HL 2011. L 131., 26. o.; HL 2013. L 8., 19. o.; HL 2013. L 281., 29. o.)


title: C-584/20. P. sz. ügy: A Törvényszék (kibővített nyolcadik tanács) T-411/17. sz., Landesbank Baden-Württemberg kontra Egységes Szanálási Testület ügyben 2020. szeptember 23-án hozott ítélete ellen az Európai Bizottság által 2020. november 6-án benyújtott fellebbezés

text:
               2020.12.7.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 423/32

      A Törvényszék (kibővített nyolcadik tanács) T-411/17. sz., Landesbank Baden-Württemberg kontra Egységes Szanálási Testület ügyben 2020. szeptember 23-án hozott ítélete ellen az Európai Bizottság által 2020. november 6-án benyújtott fellebbezés
      (C-584/20. P. sz. ügy)
      (2020/C 423/47)
      Az eljárás nyelve: német

         Felek

         Fellebbező: Európai Bizottság (képviselők: D. Triantafyllou, A. Nijenhuis, A. Steiblytė, V. Di Bucci meghatalmazottak)

         A többi fél az eljárásban: Landesbank Baden-Württemberg, Egységes Szanálási Testület

         A fellebbező kérelmei

      A fellebbező azt kéri, hogy a Bíróság:

                  —

                  helyezze hatályon kívül a Törvényszék ítéletét;

                  —

                  az ellenérdekű felet kötelezze az eljárási költségek viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek

      A fellebbező szerint a megtámadott ítéletet, amellyel a Törvényszék megsemmisítette az Egységes Szanálási Testület (ESZT) ügyvezetői testületének az Egységes Szanálási Alapba fizetendő 2017. évi előzetes hozzájárulások kiszámításáról szóló 2017. április 11-i határozatát (SRB/ES/SRF/2017/05) a Landesbank Baden-Württemberget érintő részében (vitatott határozat), hatályon kívül kell helyezni az alábbi indokok alapján:
      Először is a vitatott határozat mellékletének minősítése téves annyiban, amennyiben a Törvényszék úgy ítélte meg, hogy e melléklet „nem kapcsolódik elválaszthatatlanul” e határozathoz. Ez a tények elferdítésének minősül. Ezenkívül a Törvényszék ezzel összefüggésben megsértette a kontradiktórius eljárás elvét és az Egységes Szanálási Testület védelemhez való jogát. A vitatott határozat melléklete e határozat szerves részét képezi. E mellékletet a határozat szövegével együtt elektronikus úton terjesztették az ESZT ügyvezetése elé, amely azt jóváhagyta. A határozatnak a saját kezű aláíráshoz kapcsolódó továbbítási jegyzékén az említett melléklet ugyanazon kódszám alatt szerepel. A Törvényszék ezt nem vette figyelembe, és nem biztosított lehetőséget az Egységes Szanálási Testület számára a két dokumentum kapcsolódásának bizonyítására, noha a Törvényszék által hivatalból észlelt jogalkalmazási hibáról volt szó.
      Másodszor, a Törvényszék a jogot tévesen alkalmazva és indokolás nélkül tekintette elfogadhatónak az (EU) 2015/63 felhatalmazáson alapuló rendelettel (1) szemben első fokon felhozott jogellenességi kifogást. A Törvényszék figyelmen kívül hagyta, hogy a felhatalmazáson alapuló rendelet állítólagos jogellenessége a 806/2014/EU rendeletre (2) és a 2014/59 irányelvre (3) vezethető vissza. Mivel e két jogi aktus jogszerűségét nem vitatták, a Törvényszéknek nem kellett volna vizsgálnia a felhatalmazáson alapuló rendelet jogellenességét, amely végső soron a két magasabb szintű jogi aktus egyikén alapul. A Törvényszék azt sem fejti ki, hogy a felhatalmazáson alapuló rendeletben megállapított téves jogalkalmazás milyen mértékben tudható be a magasabb szintű jognak.
      Harmadszor, a Törvényszék tévesen értelmezte a 806/2014 rendelet 69. cikkének (1) bekezdését és 70. cikkének (2) bekezdését a célszint és az éves alapösszeg tekintetében. A Törvényszék abból indult ki, hogy a célszint és az éves alapösszeg meghaladható vagy alacsonyabb lehetett. Márpedig a Törvényszék nem veszi figyelembe, hogy egy olyan szervezet, mint az Egységes Szanálási Testület, nem rendelkezhet hatáskörrel ezen összegek meghatározására. A rögzített referenciaösszeg maga után vonja annak szükségességét, hogy a terhet a hozzájárulás fizetésére kötelezett összes jogalany között arányosan osszák el.
      Negyedszer, a Törvényszék tévesen alkalmazta a jogot, amikor a felhatalmazáson alapuló rendeletet, különösen annak 4–7. cikkét, 9. cikkét, valamint I. mellékletét, tévesen „kölcsönhatásban” lévőnek tekintette, amikor a hozzájárulások kockázati profilhoz való hozzáigazítását minősítette. A Törvényszék a hozzájárulások „kölcsönhatására” vonatkozó álláspontját az egyéni hozzájárulásoknak a fizetésre kötelezett intézmények kockázati profiljához való hozzáigazítására alapozza. Márpedig ez a kiigazítás az egyes intézmények versenytársaikkal való összehasonlításának eredménye, amelyet nem szabad összekeverni a „kölcsönös függéssel”.
      Ötödször, a Törvényszék tévesen alkalmazta a jogot, amikor kiterjesztette az Európai Bizottságot az EUMSZ 296. cikk alapján terhelő indokolási kötelezettséget. A Törvényszék a hozzájárulások kiszámításának módszerét mint nem átláthatót kifogásolta, általános jelleggel kifogásolva a felhatalmazáson alapuló rendelet több együttes rendelkezését, noha elismerte a versenytárs intézmények adatainak bizalmas jellegét. Márpedig a fellebbező szerint elegendő, ha az alkalmazott módszert, annak értelmét és terjedelmét az adott határozatban oly módon fejtik ki, hogy a hozzájárulás fizetésére kötelezett minden egyes jogalany azt kapcsolatba tudja hozni a rá vonatkozó releváns adatokkal. Számos versenytársának adatai e tekintetben nem relevánsak. Az ítélkezési gyakorlat számos példát ismer, amelyekben a versenytárs személyek adatainak titkossága megmarad anélkül, hogy a szóban forgó szabályozásokat aggályosnak tartanák. Végül a Törvényszék nem alkalmazta a bizalmas információkhoz való hozzáférésre vonatkozó eljárási szabályait.

         (1)  A 2014/59/EU európai parlamenti és tanácsi irányelvnek a szanálásfinanszírozási rendszerhez való előzetes hozzájárulás tekintetében történő kiegészítéséről szóló, 2014. október 21-i (EU) 2015/63 felhatalmazáson alapuló bizottsági rendelet (HL 2015. L 11., 44. o.).

         (2)  A hitelintézeteknek és bizonyos befektetési vállalkozásoknak az Egységes Szanálási Mechanizmus keretében történő szanálására vonatkozó egységes szabályok és egységes eljárás kialakításáról, valamint az Egységes Szanálási Alap létrehozásáról és az 1093/2010/EU rendelet módosításáról szóló, 2014. július 15-i 806/2014/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (HL 2014. L 225., 1. o.).

         (3)  A hitelintézetek és befektetési vállalkozások helyreállítását és szanálását célzó keretrendszer létrehozásáról és a 82/891/EGK tanácsi irányelv, a 2001/24/EK, 2002/47/EK, 2004/25/EK, 2005/56/EK, 2007/36/EK, 2011/35/EU, 2012/30/EU és 2013/36/EU irányelv, valamint az 1093/2010/EU és a 648/2012/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet módosításáról szóló, 2014. május 15-i 2014/59/EU európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL 2014. L 173., 190. o.).)


title: T-51/19. sz. ügy: A Törvényszék 2020. október 5-i ítélete – Laboratorios Ern kontra EUIPO – SBS Bilimsel Bio Çözümler Sanayi Ve Ticaret (apiheal) („Európai uniós védjegy – Felszólalási eljárás – Az apiheal európai uniós ábrás védjegy bejelentése – APIRETAL korábbi nemzeti szóvédjegy – Viszonylagos kizáró okok – Az összetéveszthetőség hiánya – Az áruk hasonlóságának hiánya – A 207/2009/EK rendelet 8. cikke (1) bekezdésének b) pontja [jelenleg az (EU) 2017/1001 rendelet 8. cikke (1) bekezdésének b) pontja] – A jóhírnév sérelmének hiánya – A 207/2009 rendelet 8. cikkének (5) bekezdése [jelenleg a 2017/1001 rendelet 8. cikkének (5) bekezdése]”)

text:
               2020.12.7.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 423/34

      A Törvényszék 2020. október 5-i ítélete – Laboratorios Ern kontra EUIPO – SBS Bilimsel Bio Çözümler Sanayi Ve Ticaret (apiheal)
      (T-51/19. sz. ügy) (1)

      („Európai uniós védjegy - Felszólalási eljárás - Az apiheal európai uniós ábrás védjegy bejelentése - APIRETAL korábbi nemzeti szóvédjegy - Viszonylagos kizáró okok - Az összetéveszthetőség hiánya - Az áruk hasonlóságának hiánya - A 207/2009/EK rendelet 8. cikke (1) bekezdésének b) pontja [jelenleg az (EU) 2017/1001 rendelet 8. cikke (1) bekezdésének b) pontja] - A jóhírnév sérelmének hiánya - A 207/2009 rendelet 8. cikkének (5) bekezdése [jelenleg a 2017/1001 rendelet 8. cikkének (5) bekezdése]”)
      (2020/C 423/49)
      Az eljárás nyelve: spanyol

         Felek

         Felperes: Laboratorios Ern, SA (Barcelona, Spanyolország) (képviselő: S. Correa Rodríguez ügyvéd)

         Alperes: az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala (EUIPO) (képviselők: S. Palmero Cabezas és H. O’Neill meghatalmazottak)

         A másik fél az EUIPO fellebbezési tanácsa előtti eljárásban, beavatkozó fél a Törvényszék előtti eljárásban: SBS Bilimsel Bio Çözümler Sanayi Ve Ticaret AŞ (Isztambul, Törökország) (képviselő: M. López Camba ügyvéd)

         Az ügy tárgya

      Az EUIPO negyedik fellebbezési tanácsának a Laboratorios Ern és a SBS Bilimsel Bio Çözümler Sanayi Ve Ticaret közötti felszólalási eljárással kapcsolatban 2018. november 19-én hozott határozata (R 1725/2017-4. sz. ügy) ellen benyújtott kereset.

         Az ítélet rendelkező része

                  1)

                  A Törvényszék a keresetet elutasítja.

                  2)

                  A Törvényszék a Laboratorios Ern, SA.-t kötelezi a költségek viselésére.

         (1)  HL C 103., 2019.3.18.


title: T-53/19. sz. ügy: A Törvényszék 2020. október 5-i ítélete – SBS Bilimsel Bio Çözümler kontra EUIPO – Laboratorios Ern (apiheal) („Európai uniós védjegy – Felszólalási eljárás – Az apiheal európai uniós ábrás védjegy bejelentése – A korábbi APIRETAL nemzeti szóvédjegy – Viszonylagos kizáró ok – Összetéveszthetőség hiánya – A megjelölések hasonlóságának hiánya – A 207/2009/EK rendelet 8. cikke (1) bekezdésének b) pontja [jelenleg az (EU) 2017/1001 rendelet 8. cikke (1) bekezdésének b) pontja]”)

text:
               2020.12.7.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 423/34

      A Törvényszék 2020. október 5-i ítélete – SBS Bilimsel Bio Çözümler kontra EUIPO – Laboratorios Ern (apiheal)
      (T-53/19. sz. ügy) (1)

      („Európai uniós védjegy - Felszólalási eljárás - Az apiheal európai uniós ábrás védjegy bejelentése - A korábbi APIRETAL nemzeti szóvédjegy - Viszonylagos kizáró ok - Összetéveszthetőség hiánya - A megjelölések hasonlóságának hiánya - A 207/2009/EK rendelet 8. cikke (1) bekezdésének b) pontja [jelenleg az (EU) 2017/1001 rendelet 8. cikke (1) bekezdésének b) pontja]”)
      (2020/C 423/50)
      Az eljárás nyelve: spanyol

         Felek

         Felperes: SBS Bilimsel Bio Çözümler Sanayi Ve Ticaret AŞ (Isztambul, Törökország) (képviselő: M. López Camba ügyvéd)

         Alperes: az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala (EUIPO) (képviselők: S. Palmero Cabezas és H. O’Neill meghatalmazottak)

         A másik fél az EUIPO fellebbezési tanácsa előtti eljárásban, beavatkozó fél a Törvényszék előtti eljárásban: Laboratorios Ern, SA (Barcelona, Spanyolország) (képviselő: S. Correa Rodríguez ügyvéd)

         Az ügy tárgya

      Az EUIPO negyedik fellebbezési tanácsának a Laboratorios Ern és az SBS Bilimsel Bio Çözümler Sanayi Ve Ticaret közötti felszólalási eljárással kapcsolatban 2018. november 19-én hozott határozata (R 1725/2017-4. sz. ügy) ellen benyújtott kereset.

         Az ítélet rendelkező része

                  1)

                  A Törvényszék az EUIPO negyedik fellebbezési tanácsának 2018. november 19-i határozatát (R 1725/2017-4. sz. ügy) az 5. osztályba tartozó „gyógyszerészeti és állatgyógyászati készítmények gyógyászati célokra; vegyi készítmények gyógyászati és állatgyógyászati célokra, vegyi reagensek gyógyszerészeti és állatorvosi célokra; étrend-kiegészítők gyógyszerészeti és állatorvosi célokra; diétás ételkiegészítők; táplálékkiegészítők; gyógyászati fogyasztószerek; bébiételek; gyógyfüvek és gyógyfüves italok orvosi célokra; növényi kiegészítők; gyógynövénykrémek gyógyászati használatra; gyógynövényes krémek gyógyászati célokra; gyógyteák gyógyászati célokra; folyékony gyógynövényes táplálék-kiegészítők; fogtömő anyagok, fogászati lenyomatanyagok, ragasztók fogászati használatra és anyagok fogjavításhoz; higiéniai termékek gyógyászati célokra; higiéniai betétek; egészségügyi tamponok; tapaszok, kötszeranyagok; kötszerek, kötszerfélék; pelenkák, többek között papírból vagy textilből; kártékony állatok irtására szolgáló készítmények; gombaölő szerek (fungicidek); fertőtlenítőszerek, antiszeptikus készítmények; tisztítószerek gyógyászati célokra” megnevezésű árukra, és a 30. osztályba tartozó „propolisz emberi fogyasztásra; propolisz, propolisz emberi fogyasztásra” megnevezésű árukra vonatkozó részében hatályon kívül helyezi.

                  2)

                  A Törvényszék a keresetet ezt meghaladó részében elutasítja.

                  3)

                  Az EUIPO viseli saját költségeit, valamint az SBS Bilimsel Bio Çözümler Sanayi Ve Ticaret AŞ részéről felmerült költségeket.

                  4)

                  A Laboratorios Ern, SA maga viseli saját költségeit.

         (1)  HL C 103., 2019.3.18.


title: T-87/19. sz. ügy: A Törvényszék 2020. október 5-i ítélete – Broughton kontra Eurojust („Közszolgálat – Ideiglenes alkalmazottak – A fizetési fokozatban történő előmenetel felfüggesztése hat hónapos időtartamra – A magasabb besorolási fokozatba történő átsorolás megsemmisítése – Egy harmadik nyelven történő munkavégzésre való képesség – Igazgatási vizsgálat – Együttműködési kötelezettség – Pártatlanság – Védelemhez való jog – Fegyveregyenlőség – Indokolási kötelezettség – A személyzeti szabályzat 11. és 12. cikke”)

text:
               2020.12.7.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 423/35

      A Törvényszék 2020. október 5-i ítélete – Broughton kontra Eurojust
      (T-87/19. sz. ügy) (1)

      („Közszolgálat - Ideiglenes alkalmazottak - A fizetési fokozatban történő előmenetel felfüggesztése hat hónapos időtartamra - A magasabb besorolási fokozatba történő átsorolás megsemmisítése - Egy harmadik nyelven történő munkavégzésre való képesség - Igazgatási vizsgálat - Együttműködési kötelezettség - Pártatlanság - Védelemhez való jog - Fegyveregyenlőség - Indokolási kötelezettség - A személyzeti szabályzat 11. és 12. cikke”)
      (2020/C 423/51)
      Az eljárás nyelve: holland

         Felek

         Felperes: Jon Broughton (Rotterdam, Hollandia) (képviselő: D. Coppens ügyvéd)

         Alperes: az Európai Unió Büntető Igazságügyi Együttműködési Ügynöksége (képviselők: J. Jooma és A. Terstegen-Verhaag meghatalmazottak, segítőik: D. Waelbroeck és A. Duron ügyvédek)

         Az ügy tárgya

      Az EUMSZ 270. cikk alapján benyújtott és lényegében először is az Eurojust 2018. május 4-i határozatainak megsemmisítése iránti kereset, amelyekben az Eurojust hat hónapos időtartamra felfüggesztette a felperes fizetési fokozatban történő előmenetelét, a francia nyelvet harmadik nyelvének minősítette, megsemmisítette az AD 9 besorolási fokozatból AD 10 besorolási fokozatba történő 2012-es átsorolását és visszakövetelte az ettől az évtől az átsorolásból kifolyólag felvett összegeket, másodszor a francia nyelvnek a felperes második nyelvévé és a holland nyelvnek a harmadik nyelvévé történő minősítése iránti, harmadszor a felperes által a besorolási fokozatba történő átsorolásából kifolyólag kapott összegek visszatérítésének jogellenessé nyilvánítása és az Eurojust által visszatéríttetett összegek visszafizetésének elrendelése iránti, negyedszer az Eurojustnak a felperes korábbi jogi helyzetének visszaállítására kötelezése iránti kereset.

         Az ítélet rendelkező része

                  1)

                  A Törvényszék a keresetet elutasítja.

                  2)

                  A Törvényszék Jon Broughtont kötelezi arra, hogy a saját költségein felül viselje az Európai Unió Büntető Igazságügyi Együttműködési Ügynökségének költségeit is.

         (1)  HL C 139., 2019.4.15.


title: T-487/19. sz. ügy: A Törvényszék 2020. október 5-i ítélete – CU kontra Régiók Bizottsága („Közszolgálat – Tisztviselők – A 2004. május 1-je előtt felvett tisztviselők havi alapilletménye – Egynél alacsonyabb szorzótényező alkalmazása – A szorzótényező csökkentése – Téves jogalkalmazás – Egyenlő bánásmód – Jogos bizalom”)

text:
               2020.12.7.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 423/36

      A Törvényszék 2020. október 5-i ítélete – CU kontra Régiók Bizottsága
      (T-487/19. sz. ügy) (1)

      („Közszolgálat - Tisztviselők - A 2004. május 1-je előtt felvett tisztviselők havi alapilletménye - Egynél alacsonyabb szorzótényező alkalmazása - A szorzótényező csökkentése - Téves jogalkalmazás - Egyenlő bánásmód - Jogos bizalom”)
      (2020/C 423/52)
      Az eljárás nyelve: francia

         Felek

         Felperes: CU (képviselők: T. Martin és S. Orlandi ügyvédek)

         Alperes: Régiók Bizottsága (képviselő: B. Rentmeister meghatalmazott, segítője A. Dal Ferro ügyvéd)

         Az alperest támogató beavatkozó fél: Európai Bizottság (képviselők: T. Bohr, T. Lilamand és B. Mongin, meghatalmazottak)

         Az ügy tárgya

      Az EUMSZ 270. cikk alapján benyújtott kérelem a Régiók Bizottsága 2018. október 18-i, a felperest az AD 14-es besorolási fokozat 1. fizetési fokozatába előléptető határozatának azon részében történő megsemmisítése iránt, amely a felperes tekintetében alkalmazandó szorzótényezőt 0,9589951-ben rögzíti.

         Az ítélet rendelkező része

                  1)

                  A Törvényszék a keresetet elutasítja.

                  2)

                  A CU és a Régiók Bizottsága maguk viselik saját költségeiket.

                  3)

                  Az Európai Bizottság maga viseli a saját költségeit.

         (1)  HL C 295., 2019. 9. 2.


title: T-602/19. sz. ügy: A Törvényszék 2020. október 5-i ítélete – Eugène Parma France kontra EUIPO – SPI Investments Group (NATURANOVE) („Európai uniós védjegy – Felszólalási eljárás – A NATURANOVE európai uniós szóvédjegy bejelentése – A korábbi NATURALIUM európai uniós szóvédjegy – Viszonylagos kizáró ok – Összetéveszthetőség – Az (EU) 2017/1001 rendelet 8. cikke (1) bekezdésének b) pontja”)

text:
               2020.12.7.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 423/37

      A Törvényszék 2020. október 5-i ítélete – Eugène Parma France kontra EUIPO – SPI Investments Group (NATURANOVE)
      (T-602/19. sz. ügy) (1)

      („Európai uniós védjegy - Felszólalási eljárás - A NATURANOVE európai uniós szóvédjegy bejelentése - A korábbi NATURALIUM európai uniós szóvédjegy - Viszonylagos kizáró ok - Összetéveszthetőség - Az (EU) 2017/1001 rendelet 8. cikke (1) bekezdésének b) pontja”)
      (2020/C 423/53)
      Az eljárás nyelve: angol

         Felek

         Felperes: Eugène Parma France (Saint-Denis, Franciaország) (képviselő: S. Havard Duclos ügyvéd)

         Alperes: az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala (EUIPO) (képviselők: J. Crespo Carrilo és V. Ruzek meghatalmazottak)

         A másik fél az EUIPO fellebbezési tanácsa előtti eljárásban, beavatkozó fél a Törvényszék előtti eljárásban: SPI Investment Group, SL (Sant Jus Desvern, Spanyolország)

         Az ügy tárgya

      Az EUIPO negyedik fellebbezési tanácsának az SPI Investments Group és a Eugène Perma France közötti felszólalási eljárással kapcsolatban 2019. július 1-jén hozott határozata (R 2161/2018-4. sz. ügy) ellen benyújtott kereset.

         Az ítélet rendelkező része

                  1)

                  A Törvényszék az EUIPO negyedik fellebbezési tanácsának az SPI Investments Group és a Eugène Perma France közötti felszólalási eljárással kapcsolatban 2019. július 1-jén hozott határozatát (R 2161/2018-4. sz. ügy) hatályon kívül helyezi.

                  2)

                  A Törvényszék az EUIPO-t kötelezi a saját költségeinek, valamint a felperes részéről felmerült költségeknek a viselésére, beleértve a fellebbezési tanács előtti eljárás kapcsán felmerült elengedhetetlen költségeket is.

         (1)  HL C 363., 2019.10.28.


title: T-472/20. sz. ügy: 2020. október 15-én benyújtott kereset – LC kontra Bizottság

text:
               2020.12.7.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 423/37

      2020. október 15-én benyújtott kereset – LC kontra Bizottság
      (T-472/20. sz. ügy)
      (2020/C 423/54)
      Az eljárás nyelve: francia

         Felek

         Felperes: LC (képviselő: L. Bôle-Richard ügyvéd)

         Alperes: Európai Bizottság

         Kérelmek

      A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:

                  —

                  semmisítse meg a 2020. május 28-i C(2020) 3503 final bizottsági határozatot;

                  —

                  az ügyet utalja vissza a Bizottsághoz;

                  —

                  a Bizottságot kötelezze a költségek viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek

      Keresetének alátámasztása érdekében a felperes öt jogalapra hivatkozik.

                  1.

                  Az első jogalap azon alapul, hogy az Európai Bizottság nyilvánvalóan tévesen értékelte a közösségi érdeket. A felperes e tekintetben azt állítja, hogy a Bizottság a közösségi érdek értékelésének kritériumaiként nem mérte fel a versenyszabályok megsértésének jelentőségét és súlyát. A felperes hozzáteszi, hogy a szabadalmi portfóliójának csalárd hasznosítása lehetővé tette az e-kereskedők, valamint a postai és logisztikai gazdasági szereplők számára, hogy a szóban forgó találmányt anélkül hasznosítsák, hogy annak hasznosítását, előnyeit és az abból származó nyereségeket az egész érintett piacon elosszák.

                  2.

                  A második jogalap azon alapul, hogy a Bizottság elmulasztotta gondosan és pártatlanul megvizsgálni a panaszt. A felperes azt kifogásolja a megtámadott határozattal szemben, hogy az részrehajlóan mutatta be az ügyet és annak kronológiáját, ezzel együtt pedig nem megfelelő jogi tanácsokkal szolgált a felperes számára. Másfelől a megtámadott határozat megfogalmazása arról tanúskodik, hogy a Bizottság nem végezte el a tudomására hozott ténybeli és jogi körülmények elemzését.

                  3.

                  A harmadik jogalap a hatáskörrel való azon visszaélésen alapul, amely a Bizottsággal szemben annak következtében állapítható meg, hogy érdekösszeütközési helyzetbe került, a felperes és az általa megfogalmazott állítások vonatkozásában pedig késleltetési taktikát alkalmazott. E jogalap alátámasztása érdekében a felperes többek között azon kapcsolatokra hivatkozik, amelyek a Bizottságot és az Amazon társaságot egymáshoz fűzik.

                  4.

                  A negyedik jogalap azon téves jogalkalmazáson alapul, amely abból ered, hogy a Bizottság a szabványok kidolgozásának folyamatához, valamint e folyamatok eredményéhez és az azokról készített beszámolókhoz való hozzáférés tekintetében elmulasztott hátrányos megkülönböztetést megállapítani. A felperes azt állítja, hogy megakadályozták a szabványosítási folyamathoz való hozzáférését, a GS1 és az ISO vonatkozásában éppen úgy, mint azon postai vagy logisztikai gazdasági szereplők és vállalkozások vonatkozásában, amelyek a saját ágazati szabványukat akként fejlesztették ki, hogy az de facto a felperes által szabadalmaztatott folyamaton alapult.

                  5.

                  Az ötödik jogalap azon téves jogalkalmazáson alapul, amely abból ered, hogy a Bizottság elmulasztotta megállapítani az EUMSZ 101. cikk (1) bekezdésének megsértését. A felperes úgy véli, hogy a csomagküldés és a csomagok nyomon követésének piacán belül bizonyítást nyert, hogy az állítólagos szabadalombitorlók versenyellenes megbeszéléseket folytattak és versenyellenes kizárást hajtottak végre, ráadásul a felperessel szemben megtagadták a szabványosítási folyamathoz való hozzáférést. A horizontális együttműködési megállapodásoknak az összeegyeztethetőségi és összeegyeztethetetlenségi vélelmek alapján történő vizsgálata vitathatatlanul azt eredményezné, hogy e megállapodásokat az EUMSZ 101. cikk (1) bekezdésével összeegyeztethetetleneknek kellene tekinteni. A felperes végül emlékeztet arra, hogy a jogvita tárgyát képező horizontális együttműködési megállapodások az EUMSZ 101. cikk (3) bekezdése értelmében semmilyen mentességben nem részesíthetők.


title: T-563/20. sz. ügy: 2020. szeptember 9-én benyújtott kereset – Satabank kontra EKB

text:
               2020.12.7.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 423/38

      2020. szeptember 9-én benyújtott kereset – Satabank kontra EKB
      (T-563/20. sz. ügy)
      (2020/C 423/55)
      Az eljárás nyelve: angol

         Felek

         Felperes: Satabank plc (St. Julians, Málta) (képviselő: O. Behrends ügyvéd)

         Alperes: Európai Központi Bank (EKB)

         Kérelmek

      A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:

                  —

                  semmisítse meg az EKB azon 2020. június 30-i határozatát, amellyel visszavonta a felperes hitelintézeti engedélyét;

                  —

                  az alperest kötelezze a költségek viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek

      Keresete alátámasztása érdekében a felperes két jogalapra hivatkozik.

                  1.

                  Az első, arra alapított jogalap, hogy a megtámadott határozat alapvetően az EKB és a Máltai Pénzügyi Szolgáltatások Hatósága (MFSA) által hozott korábbi intézkedések miatt, valamint amiatt hibás, hogy az EKB nem foglalkozott azokkal megfelelően a megtámadott határozatban.

                  2.

                  A második, arra alapított jogalap, hogy a megtámadott határozat hibás az annak alapjául szolgáló állítólagos meg nem feleléssel kapcsolatban.

                              —

                              A felperes a pénzmosás és terrorizmusfinanszírozás elleni küzdelemmel kapcsolatos állítólagos kérdéseket illetően azzal érvel, hogy a megtámadott határozat nem határozza meg a pénzmosásra és terrorizmusfinanszírozásra vonatkozó szabályoknak való jelenlegi meg nem felelést, és hogy az EKB nem említi a pénzmosás és terrorizmusfinanszírozás elleni küzdelemmel foglalkozó, hatáskörrel rendelkező hatóságok bármely olyan megállapítását, amely szerint a felperes a megtámadott határozat meghozatalakor megsértette a pénzmosás és terrorizmusfinanszírozás elleni küzdelemmel kapcsolatos rendelkezéseket.

                              —

                              A felperes továbbá azzal érvel, hogy a megtámadott határozat hibás a szabályozási tőkekövetelményeknek való állítólagos meg nem feleléssel kapcsolatban. E tekintetben a felperes azzal érvel, hogy a megtámadott határozat az MFSA és így közvetetten az EKB saját cselekményei következményeinek a leírására szorítkozik.


title: T-599/20. sz. ügy: 2020. szeptember 22-én benyújtott kereset – YG kontra Bizottság

text:
               2020.12.7.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 423/39

      2020. szeptember 22-én benyújtott kereset – YG kontra Bizottság
      (T-599/20. sz. ügy)
      (2020/C 423/56)
      Az eljárás nyelve: angol

         Felek

         Felperes: YG (képviselők: S. Rodrigues és A. Champetier ügyvédek)

         Alperes: Európai Bizottság

         Kérelmek

      A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:

                  —

                  semmisítse meg az Európai Bizottság 2019. november 14-i azon határozatát, amellyel a felperes nevét nem vették fel a 2019. évben előléptetett tisztviselők listájára;

                  —

                  semmisítse meg a felperes által a 2019. november 14-i, a felperes nevének a 2019. évben előléptetett tisztviselők listájára való felvételét mellőző bizottsági határozattal szemben benyújtott panaszt elutasító 2020. június 20-i határozatot és

                  —

                  az alperest kötelezze a költségek viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek

      Keresete alátámasztása érdekében a felperes két jogalapra hivatkozik.

                  1.

                  Az első jogalap a személyzeti szabályzat 45. cikkének megsértésére, nyilvánvaló értékelési hiba elkövetésére és az összehasonlító vizsgálat hiányára vonatkozik:

                              —

                              tekintettel mind a felperes értékelő jelentéseinek elemzésére és az összehasonlító vizsgálat módszereire a) az összehasonlító vizsgálat teljes hiányára és ii) a személyi állomány ugyanazon főigazgatóságon dolgozó, ugyanazon besorolási csoportba tartozó tagjaival való összehasonlító vizsgálat hiányára.

                  2.

                  A második jogalap a személyzeti szabályzat 25. cikke második bekezdésének megsértésére vonatkozik (indokolási kötelezettség).


title: T-643/20. sz. ügy: 2020. október 23-án benyújtott kereset – Ryanair kontra Bizottság

text:
               2020.12.7.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 423/40

      2020. október 23-án benyújtott kereset – Ryanair kontra Bizottság
      (T-643/20. sz. ügy)
      (2020/C 423/58)
      Az eljárás nyelve: angol

         Felek

         Felperes: Ryanair DAC (Swords, Írország) (képviselők: F. Laprévote, V. Blanc, E. Vahida, S. Rating és I. Metaxas-Maranghidis ügyvédek)

         Alperes: Európai Bizottság

         Kérelmek

      A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:

                  —

                  semmisítse meg a 2020. július 13-i SA. 57116. sz. állami támogatásról szóló európai bizottsági (EU) határozatot – Hollandia – COVID-19: State loan guarantee and State loan for KLM; és

                  —

                  az Európai Bizottságot kötelezze a költségek viselésére.

            A felperes azt is kérte, hogy keresetét a Bíróság alapokmányának 23a. cikke szerinti gyorsított eljárásban bírálják el.

         Jogalapok és fontosabb érvek

      Keresete alátámasztása érdekében a felperes öt jogalapra hivatkozik.

                  1.

                  Az első, arra alapított jogalap, hogy az Európai Bizottság tévesen zárta ki az Air France számára nyújtott támogatást a határozat hatálya alól.

                  2.

                  A második, arra alapított jogalap, hogy az Európai Bizottság megsértette az EUMSZ meghatározott rendelkezéseit és az európai jog általános elveit a hátrányos megkülönböztetés tilalma, a szolgáltatásnyújtás szabadsága és a letelepedés szabadsága tekintetében, amelyek az 1980-es évek vége óta megalapozták a légi közlekedés liberalizációját az Európai Unióban. Az uniós légiközlekedési piac liberalizációja lehetővé tette a valóban páneurópai diszkont légitársaságok növekedését. Azzal, hogy engedélyezte Hollandia számára, hogy támogatást tartson fenn a KLM számára, az Európai Bizottság figyelmen kívül hagyta a COVID-19-válság által az ilyen páneurópai légitársaságoknak okozott károkat és azok szerepét Hollandia légi összeköttetésében. Az EUMSZ 107. cikk (3) bekezdésének b) pontja kivételt állapít meg az állami támogatásoknak az EUMSZ 107. cikk (1) bekezdése szerinti tilalma alól, de nem állapít meg kivételt az EUMSZ egyéb szabályai és elvei alól.

                  3.

                  A harmadik, arra alapított jogalap, hogy az Európai Bizottság tévesen alkalmazta az EUMSZ 107. cikk (3) bekezdésének b) pontját, és nyilvánvaló értékelési hibát követett el, amikor megállapította, hogy a támogatás a holland gazdaságban fellépő súlyos zavar orvoslására irányul, és megsértette azt a kötelezettségét, hogy a támogatás kedvező hatásait a kereskedelmi feltételekre és a torzulásmentes verseny fenntartására gyakorolt kedvezőtlen hatásaival szemben mérlegelje (azaz a „mérlegelési tesztet”), valamint hogy biztosítsa a támogatás arányosságát.

                  4.

                  A negyedik, arra alapított jogalap, hogy az Európai Bizottság a komoly nehézségek ellenére sem indította meg a hivatalos vizsgálati eljárást, és megsértette a felperes eljárási jogait.

                  5.

                  Az ötödik, arra alapított jogalap, hogy az Európai Bizottság a határozatában megsértette az indokolási kötelezettségét.


title: T-642/19. sz. ügy: 2019. szeptember 25-én benyújtott kereset – JCDecaux Street Furniture Belgium kontra Bizottság

text:
               11.11.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 383/75

      2019. szeptember 25-én benyújtott kereset – JCDecaux Street Furniture Belgium kontra Bizottság
      (T-642/19. sz. ügy)
      (2019/C 383/83)
      Az eljárás nyelve: francia

         Felek

         Felperes: JCDecaux Street Furniture Belgium (Brüsszel, Belgium) (képviselők: A. Winckler és G. Babin ügyvédek)

         Alperes: Európai Bizottság

         Kérelmek

      A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:

                  —

                  semmisítse meg a megtámadott határozat 1. cikkét, amennyiben az a JCDecaux javára az 1984. évi szerződés végrehajtásához nyújtott, összeegyeztethetetlen állami támogatás fennállását állapítja meg, valamint a 2. és 4. cikkét, amennyiben elrendelik a Belga állam által a JCDecaux-val történő visszatéríttetést;

                  —

                  a Bizottságot kötelezze a költségek viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek

      A Belgium által a JCDecaux Belgium Publicitének nyújtott SA.33078 (2015/C) (korábbi 2015/NN) állami támogatásról szóló, 2019. június 24-i C(2019) 4466 final bizottsági határozat elleni keresete alátámasztása érdekében a felperes négy jogalapra hivatkozik.

                  1.

                  Az első, arra alapított jogalap, hogy a Bizottság nyilvánvaló értékelési hibát követett el, és tévesen alkalmazta a jogot, amikor megállapította, hogy az 1984. július 16-i szerződés hatálya alá tartozó egyes reklámeszközök felperes által történő, határidőn túli használata előnynek minősül.

                              —

                              A Bizottság tévesen állapította meg a gazdasági előny fennállását a Brüsszel város által a szerződés gazdasági egyensúlyának megőrzésére vonatkozó kötelezettsége értelmében alkalmazott kompenzációs mechanizmus ellenére.

                              —

                              A Bizottság nyilvánvaló értékelési hibát követett el és tévesen alkalmazta a jogot, amikor megállapította, hogy a felperes a bérleti díjak és adók alapján előnynek minősülő költségmegtakarításban részesült.

                  2.

                  A másodlagosan előadott, arra alapított második jogalap, hogy a feltételezett állami támogatás összeegyeztethető a belső piaccal, az általános gazdasági érdekű szolgáltatásokra vonatkozó keretszabályokról szóló bizottsági közlemény (1) és az általános gazdasági érdekű szolgáltatásokról szóló, 2012. évi határozat (2) értelmében.

                  3.

                  A másodlagosan előadott, arra alapított harmadik jogalap, hogy a Bizottság nem tett eleget az indokolási kötelezettségének a visszatérítendő összeg értékelését illetően.

                              —

                              A Bizottság nem ad kellő választ a felek által előadott érvekre, a sajtóközlemény által befolyásolja a visszatérítendő támogatás összegét, és sérti a belső eljárási szabályait.

                              —

                              A feltételezett állami támogatás összegének számszerűsítése lehetetlen volt, és akadályozta a visszatéríttetést.

                  4.

                  A másodlagosan előadott, arra alapított negyedik jogalap, hogy a megtámadott határozatban megállapított állami támogatás elévült.

         (1)  A Bizottság közleménye – A közszolgáltatás ellentételezése formájában nyújtott állami támogatásról szóló európai uniós keretszabály (2011), HL C 8., 2012.1.11., 15. o.).

         (2)  Az Európai Unió működéséről szóló szerződés 106. cikke (2) bekezdésének az általános gazdasági érdekű szolgáltatások nyújtásával megbízott egyes vállalkozások javára közszolgáltatás ellentételezése formájában nyújtott állami támogatásra való alkalmazásáról szóló, 2011. december 20-i 2012/21/EU bizottsági határozat (HL L 7., 2012.1.11., 3. o.).


title: T-643/19. sz. ügy: 2019. szeptember 26-án benyújtott kereset – Dermavita kontra EUIPO – Allergan Holdings France (JUVEDERM ULTRA)

text:
               11.11.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 383/76

      2019. szeptember 26-án benyújtott kereset – Dermavita kontra EUIPO – Allergan Holdings France (JUVEDERM ULTRA)
      (T-643/19. sz. ügy)
      (2019/C 383/84)
      A keresetlevél nyelve: angol

         Felek

         Felperes: Dermavita Co. Ltd (Bejrút, Libanon) (képviselő: D. Todorov ügyvéd)

         Alperes: az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala (EUIPO)

         A másik fél a fellebbezési tanács előtti eljárásban: Allergan Holdings France (Courbevoie, Franciaország)

         Az EUIPO előtti eljárás adatai

         A vitatott védjegy jogosultja: a fellebbezési tanács előtti eljárásban részt vevő másik fél

         A vitatott védjegy: JUVEDERM ULTRA európai uniós szóvédjegy – 6 295 638. sz. európai uniós védjegy

         Az EUIPO előtti eljárás: törlési eljárás

         A megtámadott határozat: az EUIPO negyedik fellebbezési tanácsának 2019. július 18-án hozott határozata (R 1655/2018-4. és R 1723/2018-4. sz. egyesített ügyek)

         Kereseti kérelmek

      A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:

                  —

                  részben helyezze hatályon kívül a megtámadott határozatot, az R 1723/2018-4. sz. fellebbezés elutasítását és a 6 295 638. sz. európai uniós védjegy oltalmának az 5. osztályba tartozó áruk tekintetében való törlését megtagadó döntést illetően;

                  —

                  az EUIPO-t és a másik felet kötelezze saját költségeik, valamint a törlést kérő félnek a törlési kérelem és a fellebbezési eljárással kapcsolatos minden egyes szakaszban – ideértve az EUIPO és a Törvényszék előtti eljárásokat is – felmerült költségeinek viselésére.

         Jogalapok

                  —

                  az azon áruk jellegének értékelésére vonatkozó releváns jogszabályok téves értelmezése, amelyek tekintetében a védjegyet használták;

                  —

                  egyes bizonyítékok téves értelmezése az eljárásokban, az európai uniós védjegynek a jogosult engedélyével történő, harmadik felek általi használatát illetően;

                  —

                  az (EU) 2017/1001 európai parlamenti és tanácsi rendelet 18. cikke (2) bekezdése értelmében vett engedélyre vonatkozó elegendő bizonyíték hiánya.


title: T-644/19. sz. ügy: 2019. szeptember 26-án benyújtott kereset – Linde Material Handling kontra EUIPO – Verti Aseguradora (VertiLight)

text:
               11.11.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 383/77

      2019. szeptember 26-án benyújtott kereset – Linde Material Handling kontra EUIPO – Verti Aseguradora (VertiLight)
      (T-644/19. sz. ügy)
      (2019/C 383/85)
      A keresetlevél nyelve: angol

         Felek

         Felperes: Linde Material Handling GmbH (Aschaffenburg, Németország) (képviselők: J. Plate és R. Kaase ügyvédek)

         Alperes: az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala (EUIPO)

         A másik fél a fellebbezési tanács előtti eljárásban: Verti Aseguradora, Compañía de seguros y reaseguros, SA (Madrid, Spanyolország)

         Az EUIPO előtti eljárás adatai

         A vitatott védjegy bejelentője: a felperes

         A vitatott védjegy: a VertiLight európai uniós szóvédjegy bejelentése – 16 161 788. sz. védjegybejelentés

         Az EUIPO előtti eljárás: felszólalási eljárás

         A megtámadott határozat: az EUIPO ötödik fellebbezési tanácsának 2019. július 5-én hozott határozata (R 1849/2018-5. sz. ügy)

         Kereseti kérelmek

      A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:

                  —

                  helyezze hatályon kívül a megtámadott határozatot;

                  —

                  az EUIPO-t kötelezze a költségek viselésére.

         Jogalapok

                  —

                  Az (EU) 2017/1001 európai parlamenti és tanácsi rendelet 8. cikke (5) bekezdésének megsértése;

                  —

                  Az (EU) 2017/1001 európai parlamenti és tanácsi rendelet 94. cikke (1) bekezdésének első mondata szerinti indokolási kötelezettség megsértése;

                  —

                  Az (EU) 2017/1001 európai parlamenti és tanácsi rendelet 94. cikke (1) bekezdésének második mondata szerinti meghallgatáshoz való jog megsértése.


title: T-646/19. sz. ügy: 2019. szeptember 26-án benyújtott kereset – eSky Group IP kontra EUIPO – Gröpel (e)

text:
               11.11.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 383/78

      2019. szeptember 26-án benyújtott kereset – eSky Group IP kontra EUIPO – Gröpel (e)
      (T-646/19. sz. ügy)
      (2019/C 383/86)
      A keresetlevél nyelve: angol

         Felek

         Felperes: eSky Group IP sp. z o.o. (Varsó, Lengyelország) (képviselő: P. Kurcman ügyvéd)

         Alperes: az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala (EUIPO)

         A másik fél a fellebbezési tanács előtti eljárásban: Gerhard Gröpel (Straubing, Németország)

         Az EUIPO előtti eljárás adatai

         A vitatott védjegy bejelentője: a felperes

         A vitatott védjegy: egy türkizkék, fehér, sötétkék, kék és halvány rózsaszín európai uniós ábrás védjegy bejelentése – 16 731 333. sz. védjegybejelentés

         Az EUIPO előtti eljárás: felszólalási eljárás

         A megtámadott határozat: az EUIPO negyedik fellebbezési tanácsának 2019. július 24-én hozott határozata (R 223/2019-4. sz. ügy)

         Kereseti kérelmek

      A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:

                  —

                  helyezze hatályon kívül a megtámadott határozatot;

                  —

                  helyezze hatályon kívül a felszólalási osztálynak a B 2 957 168. sz. eljárásban 2018. november 29-én hozott határozatát;

                  —

                  utalja vissza az ügyet az EUIPO elé;

                  —

                  az EUIPO-t kötelezze a felszólalási osztály, a fellebbezési tanács és a Törvényszék előtti eljárás költségeinek viselésére.

         Jogalap

                  —

                  Az (EU) 2017/1001 európai parlamenti és tanácsi rendelet 8. cikke (1) bekezdése b) pontjának megsértése.


title: T-659/19. sz. ügy: 2019. szeptember 30-án benyújtott kereset – FF Group Romania kontra EUIPO – KiK Textilien und Non-Food (_kix)

text:
               11.11.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 383/78

      2019. szeptember 30-án benyújtott kereset – FF Group Romania kontra EUIPO – KiK Textilien und Non-Food (_kix)
      (T-659/19. sz. ügy)
      (2019/C 383/87)
      A keresetlevél nyelve: angol

         Felek

         Felperes: FF Group Romania SRL (Bukarest, Románia) (képviselő: A. Căvescu ügyvéd)

         Alperes: az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala (EUIPO)

         A másik fél a fellebbezési tanács előtti eljárásban: KiK Textilien und Non-Food GmbH (Bönen, Németország)

         Az EUIPO előtti eljárás adatai

         A vitatott védjegy jogosultja: a felperes

         A vitatott védjegy: a fekete, fehér és zöld színű _kix európai uniós ábrás védjegy bejelentése – 12 517 901. sz. védjegybejelentés

         Az EUIPO előtti eljárás: felszólalási eljárás

         A megtámadott határozat: az EUIPO második fellebbezési tanácsának 2019. július 4-én hozott határozata (R 353/2019-2. sz. ügy)

         Kereseti kérelmek

      A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:

                  —

                  helyezze hatályon kívül a megtámadott határozatot;

                  —

                  az EUIPO-t kötelezze a jelen keresettel kapcsolatos költségek viselésére.

         Jogalap

                  —

                  Az (EU) 2017/1001 európai parlamenti és tanácsi rendelet 8. cikke (1) bekezdése b) pontjának megsértése;

                  —

                  Az (EU) 2017/1001 európai parlamenti és tanácsi rendelet 94. cikkének megsértése;

                  —

                  Az (EU) 2017/1001 európai parlamenti és tanácsi rendelet 95. cikkének megsértése;

                  —

                  A 2868/95 rendelet 20. cikke (7) bekezdése c) pontjának (jelenleg az (EU) 2018/625 felhatalmazáson alapuló rendelet 71. cikkének (1) bekezdése) megsértése;

                  —

                  A 2868/95 rendelet 50. szabálya (1) bekezdésének megsértése;

                  —

                  A bizalomvédelem, a jogbiztonság, a pártatlanság és az egyenlőség elvének megsértése;

                  —

                  A meghallgatáshoz való jog és a tisztességes eljáráshoz való jog megsértése;

                  —

                  Hatáskörrel való visszaélés.


title: T-664/19. sz. ügy: 2019. szeptember 30-án benyújtott kereset – Allergan Holdings France kontra EUIPO – Dermavita (JUVEDERM ULTRA)

text:
               11.11.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 383/79

      2019. szeptember 30-án benyújtott kereset – Allergan Holdings France kontra EUIPO – Dermavita (JUVEDERM ULTRA)
      (T-664/19. sz. ügy)
      (2019/C 383/88)
      A keresetlevél nyelve: angol

         Felek

         Felperes: Allergan Holdings France (Courbevoie, Franciaország) (képviselő: J. Day solicitor)

         Alperes: az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala (EUIPO)

         A másik fél a fellebbezési tanács előtti eljárásban: Dermavita Co. Ltd (Bejrút, Libanon)

         Az EUIPO előtti eljárás adatai

         A vitatott védjegy jogosultja: a felperes

         A vitatott védjegy: JUVEDERM ULTRA európai uniós szóvédjegy – 6 295 638. sz. európai uniós védjegy

         Az EUIPO előtti eljárás: törlési eljárás

         A megtámadott határozat: az EUIPO negyedik fellebbezési tanácsának 2019. július 18-án hozott határozata (R 1655/2018-4. és R 1723/2018-4. sz. egyesített ügyek)

         Kereseti kérelmek

      A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:

                  —

                  helyezze hatályon kívül a megtámadott határozatot abban a részében, amelyben az törölte a 6 295 638. sz. európai uniós védjegyet a vitatott áruk tekintetében;

                  —

                  az EUIPO-t és a Dermavita Co. Ltd-et kötelezze a saját költségeik és a felperes költségeinek viselésére.

         Jogalapok

                  —

                  az (EU) 2017/1001 európai parlamenti és tanácsi rendelet 58. cikke (1) bekezdésének és 64. cikke (5) bekezdésének megsértése.


title: C-136/17. sz. ügy: A Bíróság (nagytanács) 2019. szeptember 24-i ítélete (a Conseil d’État [Franciaország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – GC, AF, BH, ED kontra Commission nationale de l’informatique et des libertés (CNIL) (Előzetes döntéshozatal – Személyes adatok – A weboldalakon található ilyen adatok kezelése vonatkozásában a természetes személyek védelme – 95/46/EK irányelv – (EU) 2016/679 rendelet – Internetes keresőmotorok – A weboldalakon található adatok kezelése – Az ezen irányelv 8. cikkében és az e rendelet 9. és 10. cikkében említett különleges adatkategóriák – E cikkeknek a keresőmotor működtetőjére való alkalmazhatósága – E működtető kötelezettségeinek említett cikkek szerinti terjedelme – Az adatok weboldalakon történő közzététele kizárólag újságírás vagy művészi, illetve irodalmi kifejezés céljából – A link törlése iránti kérelem elbírálására gyakorolt hatás – Az Európai Unió Alapjogi Chartájának 7., 8. és 11. cikke)

text:
               25.11.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 399/2

      A Bíróság (nagytanács) 2019. szeptember 24-i ítélete (a Conseil d’État [Franciaország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – GC, AF, BH, ED kontra Commission nationale de l’informatique et des libertés (CNIL)
      (C-136/17. sz. ügy) (1)

      (Előzetes döntéshozatal - Személyes adatok - A weboldalakon található ilyen adatok kezelése vonatkozásában a természetes személyek védelme - 95/46/EK irányelv - (EU) 2016/679 rendelet - Internetes keresőmotorok - A weboldalakon található adatok kezelése - Az ezen irányelv 8. cikkében és az e rendelet 9. és 10. cikkében említett különleges adatkategóriák - E cikkeknek a keresőmotor működtetőjére való alkalmazhatósága - E működtető kötelezettségeinek említett cikkek szerinti terjedelme - Az adatok weboldalakon történő közzététele kizárólag újságírás vagy művészi, illetve irodalmi kifejezés céljából - A link törlése iránti kérelem elbírálására gyakorolt hatás - Az Európai Unió Alapjogi Chartájának 7., 8. és 11. cikke)
      (2019/C 399/02)
      Az eljárás nyelve: francia

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Conseil d’État

         Az alapeljárás felei

         Felperesek: GC, AF, BH, ED

         Alperes: Commission nationale de l’informatique et des libertés (CNIL)

         Az eljárásban részt vesz: Premier ministre, Google LLC, a Google Inc. jogutódja

         Rendelkező rész

                  1)

                  A személyes adatok feldolgozása [helyesen: kezelése] vonatkozásában az egyének védelméről és az ilyen adatok szabad áramlásáról szóló, 1995. október 24-i 95/46/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv 8. cikke (1) és (5) bekezdésének rendelkezéseit úgy kell értelmezni, hogy az e rendelkezésekben foglalt, a személyes adatok különleges kategóriáinak kezelésére vonatkozó tilalom vagy korlátozások – az ezen irányelv által előírt kivételekkel – a keresőmotor működése keretében történő adatkezelés adatkezelőjeként e keresőmotor működtetőjére is alkalmazandóak annak felelősségi körén, hatáskörein és lehetőségein belül, amikor az érintett által előterjesztett kérelem nyomán és a hatáskörrel rendelkező nemzeti hatóságok ellenőrzése mellett e működtető vizsgálatot folytat.

                  2)

                  A 95/46 irányelv 8. cikke (1) és (5) bekezdésének rendelkezéseit úgy kell értelmezni, hogy azok értelmében a keresőmotor működtetője az ezen irányelvben meghatározott kivételekkel főszabály szerint köteles teljesíteni az e rendelkezésekben meghatározott különleges kategóriákba tartozó személyes adatokat tartalmazó weboldalakra mutató linkek törlése iránti kérelmeket.
                  A 95/46 irányelv 8. cikke (2) bekezdésének e) pontját úgy kell értelmezni, hogy az alapján a keresőmotor működtetője jogosult visszautasítani a link törlése iránti kérelem teljesítését, amennyiben megállapítja, hogy a szóban forgó linkek az e 8. cikk (1) bekezdésében említett különleges kategóriákba tartozó személyes adatokat magukban foglaló tartalmakra mutatnak, azonban ezen adatok kezelése az említett 8. cikk (2) bekezdésének e) pontjában foglalt kivétel hatálya alá tartozik, feltéve, hogy az adatkezelés egyúttal a jogszerű adatkezelés ezen irányelvben szereplő összes többi feltételének is eleget tesz, és feltéve, hogy az érintett személy nem jogosult arra, hogy az említett irányelv 14. cikke első bekezdésének a) pontja alapján a sajátos helyzetével kapcsolatos lényeges jogos érdekből tiltakozzon az említett adatkezeléssel szemben.
                  A 95/46 irányelv rendelkezéseit úgy kell értelmezni, hogy az ezen irányelv 8. cikkének (1) vagy (5) bekezdésében foglalt különleges kategóriákba tartozó személyes adatokat közzétevő weboldalra mutató link törlése iránti kérelem megvizsgálásakor a keresőmotor működtetőjének – az adott ügy valamennyi releváns körülménye alapján, és figyelembe véve az érintett személy magánéletének tiszteletben tartásához és személyes adatainak védelméhez való, az Európai Unió Alapjogi Chartája 7. és 8. cikkében biztosított alapvető jogaiba való beavatkozás súlyosságát – meg kell vizsgálnia – az említett irányelv 8. cikkének (4) bekezdésében említett jelentős közérdeken alapuló okokra figyelemmel, az utóbbi rendelkezésben támasztott feltételek tiszteletben tartása mellett –, hogy e linknek az érintett személy neve alapján végzett keresés eredményeként megjelenített találati listán való feltüntetése feltétlenül szükséges-e azon internethasználók tájékozódás szabadságához való, e Charta 11. cikkében védett jogának gyakorlása céljából, akiknek esetleg érdekük fűződik ahhoz, hogy az ilyen keresés alapján hozzáférjenek e weboldalhoz.

                  3)

                  A 95/46 irányelv rendelkezéseit úgy kell értelmezni, hogy:

                              —

                              egyrészt a valamely természetes személy elleni bírósági eljárásra, valamint – adott esetben – az annak során hozott büntetőítéletre vonatkozó információk az ezen irányelv 8. cikkének (5) bekezdése értelmében vett „bűncselekményekre” és „büntetőítéletekre” vonatkozó adatoknak minősülnek, és

                              —

                              másrészt a keresőmotor működtetője köteles teljesíteni az ilyen információkat tartalmazó weboldalakra mutató linkek törlése iránti kérelmeket, ha ezek az információk a szóban forgó bírósági eljárás korábbi szakaszára vonatkoznak, és ezen eljárás kimenetelére tekintettel már nem tükrözik az aktuális helyzetet, amennyiben az említett irányelv 8. cikkének (4) bekezdésében említett jelentős közérdeken alapuló okok vizsgálata keretében megállapítást nyer, hogy az ügy összes körülményére tekintettel az érintett személynek az Európai Unió Alapjogi Chartája 7. és 8. cikkében biztosított alapvető jogai elsőbbséget élveznek az esetlegesen érdekelt internethasználóknak az e Charta 11. cikkében védett alapvető jogaival szemben.

         (1)  HL C 168., 2017.5.29.


title: C-467/18. sz. ügy: A Bíróság (harmadik tanács) 2019. szeptember 19-i ítélete (a Rayonen sad Lukovit [Bulgária] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – az EP elleni büntetőeljárás (Előzetes döntéshozatal – Büntetőügyekben folytatott igazságügyi együttműködés – Az Európai Unió Alapjogi Chartájának 6. és 47. cikke, valamint 51. cikkének (1) bekezdése – 2012/13/EU irányelv – A 8. cikk (2) bekezdése – 2013/48/EU irányelv – 12. cikk – (EU) 2016/343 irányelv – 3. cikk – Nemzeti szabályozás, amely terápiás és biztonsági okokból engedélyezi a demencia állapotában társadalomra veszélyes cselekményt elkövető személyek pszichiátriai intézetbe történő beutalását – A jogokra vonatkozó tájékoztatáshoz való jog – Ügyvédi segítség igénybevételéhez való jog – Hatékony jogorvoslathoz való jog – Az ártatlanság vélelme – Veszélyeztetett személy)

text:
               25.11.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 399/14

      A Bíróság (harmadik tanács) 2019. szeptember 19-i ítélete (a Rayonen sad Lukovit [Bulgária] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – az EP elleni büntetőeljárás
      (C-467/18. sz. ügy) (1)

      (Előzetes döntéshozatal - Büntetőügyekben folytatott igazságügyi együttműködés - Az Európai Unió Alapjogi Chartájának 6. és 47. cikke, valamint 51. cikkének (1) bekezdése - 2012/13/EU irányelv - A 8. cikk (2) bekezdése - 2013/48/EU irányelv - 12. cikk - (EU) 2016/343 irányelv - 3. cikk - Nemzeti szabályozás, amely terápiás és biztonsági okokból engedélyezi a demencia állapotában társadalomra veszélyes cselekményt elkövető személyek pszichiátriai intézetbe történő beutalását - A jogokra vonatkozó tájékoztatáshoz való jog - Ügyvédi segítség igénybevételéhez való jog - Hatékony jogorvoslathoz való jog - Az ártatlanság vélelme - Veszélyeztetett személy)
      (2019/C 399/16)
      Az eljárás nyelve: bolgár

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Rayonen sad Lukovit

         Az alap-büntetőeljárás résztvevője

      EP

         Az eljárásban részt vesz: Rayonna prokuratura Lom, KM, HO

         Rendelkező rész

                  1)

                  A büntetőeljárás során a tájékoztatáshoz való jogról szóló, 2012. május 22-i 2012/13/EU európai parlamenti és tanácsi irányelvet és a büntetőeljárás során és az európai elfogatóparancshoz kapcsolódó eljárásokban ügyvédi segítség igénybevételéhez való jogról, valamint valamely harmadik félnek a szabadságelvonáskor történő tájékoztatásához való jogról és a szabadságelvonás ideje alatt harmadik felekkel és a konzuli hatóságokkal való kommunikációhoz való jogról szóló, 2013. október 22-i 2013/48/EU európai parlamenti és tanácsi irányelvet úgy kell értelmezni, hogy azok alkalmazandók az alapeljárásban szóban forgó nemzeti szabályozás által előírthoz hasonló olyan bírósági eljárásra, amely terápiás és biztonsági okokból engedélyezi azon személyek pszichiátriai intézetbe történő beutalását, akik a demencia állapotában társadalomra veszélyes cselekményt követtek el. A 2012/13 irányelvet úgy kell értelmezni, hogy a bűncselekmény elkövetésével gyanúsított személyeket a lehető leghamarabb – de legkésőbb az első hivatalos, rendőrség általi kikérdezésük előtt – tájékoztatni kell a jogaikról azon időpontot követően, hogy a velük kapcsolatos gyanú – a sürgősségtől eltérő összefüggésben – indokolja, hogy a hatáskörrel rendelkező hatóságok kényszerintézkedések útján korlátozzák a szabadságukat.

                  2)

                  Az Európai Unió Alapjogi Chartájának 47. cikkét, valamint a 2012/13 irányelv 8. cikkének (2) bekezdését és a 2013/48 irányelv 12. cikkét úgy kell értelmezni, hogy azokkal ellentétes az olyan nemzeti szabályozás, mint amely az alapügy tárgyát képezi, amely terápiás és biztonsági okokból olyan bírósági eljárásról rendelkezik, amely lehetővé teszi a demencia állapotában társadalomra veszélyes cselekményt elkövető személyek pszichiátriai intézetbe történő beutalását, amennyiben e szabályozás nem teszi lehetővé a hatáskörrel rendelkező bíróság számára annak megvizsgálását, hogy az előtte folyamatban lévő eljárást megelőző eljárások során – amelyek nem tartoznak ilyen bírósági felülvizsgálat alá – tiszteletben tartották-e az ezen irányelvekben szereplő eljárási jogokat.

                  3)

                  A büntetőeljárás során az ártatlanság vélelme egyes vonatkozásainak és a tárgyaláson való jelenlét jogának megerősítéséről szóló, 2016. március 9-i (EU) 2016/343 európai parlamenti és tanácsi irányelvet és az Alapjogi Charta 51. cikkének (1) bekezdését úgy kell értelmezni, hogy sem ezen irányelv, sem az Alapjogi Charta e rendelkezése nem alkalmazandó a pszichiátriai intézetbe történő, terápiás célú beutalásra vonatkozó bírósági eljárásra, mint amelyről az alapügyben szóban forgó Zakon za zdraveto (egészségügyről szóló törvény) 155. és azt követő cikkei rendelkeznek azon az alapon, hogy az érintett személy az egészségi állapotára tekintettel veszélyt jelenthet saját vagy harmadik személyek egészségére.

                  4)

                  A 2016/343 irányelv 3. cikkében foglalt ártatlanság vélelmének elvét úgy kell értelmezni, hogy az – a demencia állapotában társadalomra veszélyes cselekményt elkövető személyek pszichiátriai intézetbe történő, terápiás és biztonsági célú beutalására vonatkozó, az alapeljárásban szereplőhöz hasonló bírósági eljárás keretében – megköveteli annak ügyészség általi bizonyítását, hogy a beutalni kért személy ilyen veszélynek minősülő cselekményt követett el.

         (1)  HL C 352., 2018.10.1.


title: T-746/19. sz. ügy: 2019. november 5-én benyújtott kereset – GY kontra EKB

text:
               3.2.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 36/33

      2019. november 5-én benyújtott kereset – GY kontra EKB
      (T-746/19. sz. ügy)
      (2020/C 36/41)
      Az eljárás nyelve: angol

         Felek

         Felperes: GY (képviselők: L. Levi és A. Champetier ügyvédek)

         Alperes: Európai Központi Bank (EKB)

         Kérelmek

      A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:

                  —

                  semmisítse meg az EKB 2019. január 28-i, a felperestől a háztartási támogatást a 2019. évre vonatkozóan megtagadó határozatát;

                  —

                  a továbbiakban, amennyiben szükséges, semmisítse meg a felperes közigazgatási felülvizsgálat iránti kérelmét elutasító 2019. április 24-i, valamint a felperes belső panaszait elutasító 2019. augusztus 26-i határozatokat;

                  —

                  az alperest kötelezze a költségek viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek

      Keresete alátámasztása érdekében a felperes négy jogalapra hivatkozik.

                  1.

                  Az első jogalap a hátrányos megkülönböztetés tilalmának elvén alapul.

                  2.

                  A második jogalap a szerzett jogok védelme elvének megsértésén alapul.

                  3.

                  A harmadik jogalap az EKB alkalmazási feltételei 15. cikke szerinti háztartási támogatás hatékony érvényesülésének megsértésén alapul.

                  4.

                  A negyedik jogalap a gondoskodási kötelezettség megsértésén alapul.


title: C-817/19. sz. ügy: A Cour constitutionnelle (Belgium) által 2019. október 31-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Ligue des droits humains kontra Conseil des ministres

text:
               3.2.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 36/16

      A Cour constitutionnelle (Belgium) által 2019. október 31-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Ligue des droits humains kontra Conseil des ministres
      (C-817/19. sz. ügy)
      (2020/C 36/21)
      Az eljárás nyelve: francia

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Cour constitutionnelle

         Az alapeljárás felei

         Felperes: Ligue des droits humains

         Alperes: Conseil des ministres

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1)

                  A természetes személyeknek a személyes adatok kezelése tekintetében történő védelméről és az ilyen adatok szabad áramlásáról, valamint a 95/46/EK irányelv hatályon kívül helyezéséről szóló, 2016. április 27-i (EU) 2016/679 európai parlamenti és tanácsi rendelet (általános adatvédelmi rendelet, GDPR) (1) 2. cikke (2) bekezdésének d) pontjával együttesen értelmezett 23. cikkét úgy kell-e értelmezni, hogy az alkalmazandó az olyan nemzeti jogszabályra, mint az utas-nyilvántartási adatállománynak (PNR) a terrorista bűncselekmények és súlyos bűncselekmények megelőzése, felderítése, nyomozása és a vádeljárás lefolytatása érdekében történő felhasználásáról szóló, 2016. április 27-i (EU) 2016/681 európai parlamenti és tanácsi irányelvet, (2) valamint a fuvarozóknak az utasokkal kapcsolatos adatok közlésére vonatkozó kötelezettségéről szóló, 2004. április 29-i 2004/82/EK tanácsi irányelvet (3) és a tagállamok kikötőibe érkező vagy onnan induló hajókra vonatkozó nyilatkozattételi követelményekről és a 2002/6/EK irányelv hatályon kívül helyezéséről szóló, 2010. október 20-i 2010/65/EU európai parlamenti és tanácsi irányelvet (4) átültető loi du 25 décembre 2016 relative au traitement des données des passagers (az utasok adatainak kezeléséről szóló, 2016. december 25-i törvény)?

                  2)

                  A 2016/681 irányelv I. melléklete összeegyeztethető-e az Európai Unió Alapjogi Chartájának 7. és 8. cikkével, valamint 52. cikkének (1) bekezdésével annyiban, amennyiben az ott felsorolt adatok – többek között a 2016/681 irányelv I. mellékletének 18. pontjában felsorolt adatok, amelyek meghaladják a 2004/82 irányelv 3. cikkének (2) bekezdésében felsorolt adatokat – köre igen széles, és amennyiben összességükben különleges adatoknak minősülhetnek, ezáltal megsértve a „szigorúan szükséges” mérték korlátját?

                  3)

                  A 2016/681 irányelv I. mellékletének 12. és 18. pontja összeegyeztethető-e az Európai Unió Alapjogi Chartájának 7. és 8. cikkével, valamint 52. cikkének (1) bekezdésével annyiban, amennyiben a „beleértve” és „beleértve” kifejezésekre figyelemmel az ott említett adatokra példálózó, nem pedig kimerítő jelleggel hivatkoznak, így a magánélet tiszteletben tartásához való jogba és a személyes adatok védelméhez való jogba történő beavatkozást tartalmazó szabályok nem felelnek meg a pontosság és az egyértelműség követelményeinek?

                  4)

                  A 2016/681 irányelv 3. cikkének 4. pontja és I. melléklete összeegyeztethető-e az Európai Unió Alapjogi Chartájának 7. és 8. cikkével, valamint 52. cikkének (1) bekezdésével annyiban, amennyiben az utasadatok általános gyűjtésének, továbbításának és kezelésének e rendelkezések által kialakított rendszere bármely olyan személyre vonatkozik, aki az érintett közlekedési eszközt használja, anélkül hogy fennállna bármilyen objektív körülmény, amelynek alapján megállapítható lenne, hogy e személy veszélyt jelenthet a közbiztonságra?

                  5)

                  A 2016/681 irányelv Európai Unió Alapjogi Chartájának 7. és 8. cikkével, valamint 52. cikkének (1) bekezdésével együttesen értelmezett 6. cikkét úgy kell-e értelmezni, hogy azzal ellentétes a megtámadott törvényhez hasonló nemzeti jogszabály, amely a PNR adatok kezelésének céljaként elfogadja az érintett tevékenységek hírszerzési és biztonsági szervek általi figyelemmel kísérését, e célt ily módon integrálva a terrorista bűncselekmények és súlyos bűncselekmények megelőzésébe, felderítésébe, nyomozásába és üldözésébe?

                  6)

                  A 2016/681 irányelv 6. cikke összeegyeztethető-e az Európai Unió Alapjogi Chartájának 7. és 8. cikkével, valamint 52. cikkének (1) bekezdésével, annyiban, amennyiben az általa kialakított előzetes értékelés az adatbankokkal és az előre meghatározott kritériumokkal fennálló korreláció révén szisztematikusan és általánosan alkalmazandó az utasadatokra anélkül, hogy fennállna bármilyen objektív körülmény, amelynek alapján megállapítható lenne, hogy ezen utasok veszélyt jelenthetnek a közbiztonságra?

                  7)

                  A 2016/681 irányelv 12. cikkének (3) bekezdésében hivatkozott „hatáskörrel rendelkező más nemzeti hatóság” fogalmát lehet-e úgy értelmezni, hogy az a 2016. december 25-i törvény által létrehozott utas-adat információs egységre vonatkozik, amely így engedélyezheti egyedi ellenőrzésekkel összefüggésben a hozzáférést a PNR-adatokhoz a hat hónapos határidő lejártát követően?

                  8)

                  A 2016/681 irányelv Európai Unió Alapjogi Chartájának 7. és 8. cikkével, valamint 52. cikkének (1) bekezdésével együttesen értelmezett 12. cikkét úgy kell-e értelmezni, hogy azzal ellentétes a megtámadott törvényhez hasonló nemzeti jogszabály, amely általános ötéves adatmegőrzési időt ír elő, semmilyen különbséget nem téve attól függően, hogy az érintett utasok kapcsán az előzetes értékelés eredményeként megállapították-e a közbiztonsági kockázat fennállását vagy nem?

                  9)

                              a)

                              A 2004/82 irányelv összeegyeztethető-e az Európai Unióról szóló szerződés 3. cikkének (2) bekezdésével, valamint az Európai Unió Alapjogi Chartájának 45. cikkével, amennyiben az általa bevezetett kötelezettségek alkalmazandók az Európai Unión belüli járatokra?

                              b)

                              Az Európai Unióról szóló szerződés 3. cikkének (2) bekezdésével, valamint az Európai Unió Alapjogi Chartájának 45. cikkével együttesen értelmezett 2004/82 irányelvet úgy kell-e értelmezni, hogy azzal ellentétes a megtámadott törvényhez hasonló nemzeti jogszabály, amely az illegális bevándorlás elleni küzdelemre és a határellenőrzések javítására irányuló cél érdekében „a nemzeti területre beutazó, onnan kiutazó és azon átutazó” utasok adatainak gyűjtésére és kezelésére irányuló rendszert ír elő, ami közvetve a belső határellenőrzések visszaállítását jelentheti?

                  10)

                  Amennyiben az előző előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdésekre adott válaszok alapján a Cour constitutionnelle-nek (alkotmánybíróság, Belgium) azt kellene megállapítania, hogy a többek között a 2016/681 irányelvet átültető megtámadott törvény egy vagy több, az e kérdésekben hivatkozott rendelkezésekből következő kötelezettséget sért, akkor ideiglenesen fenntarthatja-e az utasok adatainak kezeléséről szóló, 2016. december 25-i törvény hatályát a jogbizonytalanság elkerülése céljából, illetve annak érdekében, hogy a korábban gyűjtött és megőrzött adatokat még fel lehessen használni a törvényben hivatkozott célokra?

         (1)  HL 2016. L 119., 1. o.; helyesbítések: HL 2016. L 314., 72. o.; HL 2018. L 127., 2. o.

         (2)  HL 2016. L 119., 332. o.

         (3)  HL 2004. L 261., 24. o.; magyar nyelvű különkiadás 19. fejezet, 7. kötet, 74. o.

         (4)  HL 2010. L 283., 1. o.


title: T-760/19. sz. ügy: 2019. november 8-án benyújtott kereset – Imperial Brands és társai kontra Bizottság

text:
               3.2.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 36/34

      2019. november 8-án benyújtott kereset – Imperial Brands és társai kontra Bizottság
      (T-760/19. sz. ügy)
      (2020/C 36/42)
      Az eljárás nyelve: angol

         Felek

         Felperesek: Imperial Brands plc (Bristol, Egyesült Királyság), Imperial Tobacco Ltd (Bristol), Imperial Tobacco Overseas Holdings Ltd (Bristol), Imperial Tobacco Holdings Ltd (Bristol), Imperial Tobacco Overseas Holdings (2) Ltd (Bristol) (képviselők: D. Slater ügyvéd, valamint E. Burrows, N. Gardner és S. Mardell solicitors)

         Alperes: Európai Bizottság

         Kérelmek

      A felperesek azt kérik, hogy a Törvényszék:

                  —

                  semmisítse meg az Egyesült Királyság által a CFC-csoportfinanszírozási mentességgel kapcsolatban végrehajtott SA.44896. számú állami támogatásról szóló, 2019. április 2-i C(2019) 2526 final bizottsági határozatot;

                  —

                  mindenesetre kötelezze a Bizottságot a felperesek ezen eljárással összefüggésben felmerült költségeinek viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek

      Keresetük alátámasztása érdekében a felperesek tíz jogalapra hivatkoznak.

                  1.

                  Az első jogalap azon alapul, hogy a Bizottság az EUMSZ 107. cikk (1) bekezdésének alkalmazásakor nem adott megfelelő indokolást, tévesen alkalmazta a jogot, és/vagy nyilvánvaló mérlegelési hibát követett el, amikor megállapította, hogy az Egyesült Királyságnak az ellenőrzött külföldi társaságokra (EKT) vonatkozó szabályai alkotják a releváns referenciarendszert. A Bizottságnak az Egyesült Királyság társaságiadó-rendszerét kellett volna referenciakeretként figyelembe vennie.

                  2.

                  A második jogalap azon alapul, hogy a Bizottság az EUMSZ 107. cikk (1) bekezdésének alkalmazása során tévesen alkalmazta a jogot, és/vagy nyilvánvaló mérlegelési hibát követett el, amikor az EKT-szabályok elemzésekor hibás megközelítést követett. A Bizottság tévesen tekintette úgy, hogy a Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 (a nemzetközi és egyéb rendelkezésekről szóló 2010. évi adótörvény) 9A. részének 9. fejezetében foglalt rendelkezések – amely fejezet tartalmazza a csoportfinanszírozási mentességet – eltérnek a nemzetközi és egyéb rendelkezésekről szóló 2010. évi adótörvény 9A. részének 5. fejezetében foglalt általános adórendelkezésektől.

                  3.

                  A harmadik jogalap azon alapul, hogy a Bizottság az EUMSZ 107. cikk (1) bekezdésének alkalmazásakor tévesen alkalmazta a jogot, amikor megállapította, hogy a csoportfinanszírozási mentesség szelektív, mivel ténybeli és jogi szempontból hasonló helyzetben lévő vállalkozások eltérő bánásmódban részesülnek.

                  4.

                  A negyedik jogalap azon alapul, hogy a Bizottság tévesen alkalmazta a jogot, amikor megállapította, hogy a csoportfinanszírozási mentesség az EUMSZ 107. cikk (1) bekezdése értelmében vett előnyt jelent.

                  5.

                  Az ötödik jogalap azon alapul, hogy a Bizottság nem adott megfelelő indokolást akkor, amikor megállapította, hogy a csoportfinanszírozási mentesség részben nem igazolt, és ezáltal megsértette az EUMSZ 296. cikket.

                  6.

                  A hatodik jogalap azon alapul, hogy a nemzetközi és egyéb rendelkezésekről szóló 2010. évi adótörvény 371IB. szakasza szerinti „teljes” mentességet igazolja az adórendszer jellege és általános szerkezete.

                  7.

                  A hetedik jogalap azon alapul, hogy a nemzetközi és egyéb rendelkezésekről szóló 2010. évi adótörvény 371ID. szakasza szerinti 75 %-os mentességet igazolja az adórendszer jellege és általános szerkezete.

                  8.

                  A nyolcadik jogalap azon alapul, hogy a csoportfinanszírozási mentesség feltételeit teljesítő EKT-kra kivetett adóteher sértené a felpereseknek az EUMSZ 49. cikkben biztosított letelepedési szabadságát.

                  9.

                  A kilencedik jogalap azon alapul, hogy a Bizottság tévesen alkalmazta a jogot, amikor analógia útján alkalmazta az (EU) 2016/1164 tanácsi irányelv (1) rendelkezéseit, illetve indokolatlanul támaszkodott az említett irányelvre, amely időbeli hatályánál fogva nem alkalmazandó.

                  10.

                  A tizedik jogalap azon alapul, hogy a Bizottság a vitatott határozat meghozatalakor megsértette az Egyesült Királyságnak a közvetlen adóztatás területén fennálló kizárólagos szuverenitását, és ezáltal megsértette az EUSZ 4. és EUSZ 5. cikket, valamint az EUMSZ 114. cikket.

         (1)  A belső piac működését közvetlenül érintő adókikerülési gyakorlatok elleni szabályok megállapításáról szóló, 2016. július 12-i (EU) 2016/1164 tanácsi irányelv (HL 2016. L 193., 1. o.; helyesbítés: HL 2018. L 48., 44. o.).


title: T-524/18. sz. ügy: A Törvényszék 2019. december 4-i ítélete – Billa kontra EUIPO – Boardriders IP Holdings (Billa) („Európai uniós védjegy – Felszólalási eljárás – A Billa európai uniós szóvédjegy bejelentése – BILLABONG korábbi európai uniós szóvédjegyek – Viszonylagos kizáró ok – Összetéveszthetőség – Megjelölések hasonlósága – Az áruk és szolgáltatások összehasonlítása – Az (EU) 2017/1001 rendelet 8. cikke (1) bekezdésének b) pontja”)

text:
               3.2.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 36/26

      A Törvényszék 2019. december 4-i ítélete – Billa kontra EUIPO – Boardriders IP Holdings (Billa)
      (T-524/18. sz. ügy) (1)

      („Európai uniós védjegy - Felszólalási eljárás - A Billa európai uniós szóvédjegy bejelentése - BILLABONG korábbi európai uniós szóvédjegyek - Viszonylagos kizáró ok - Összetéveszthetőség - Megjelölések hasonlósága - Az áruk és szolgáltatások összehasonlítása - Az (EU) 2017/1001 rendelet 8. cikke (1) bekezdésének b) pontja”)
      (2020/C 36/31)
      Az eljárás nyelve: angol

         Felek

         Felperes: Billa AG (Wiener Neudorf, Ausztria) (képviselők: J. Rether, M. Kinkeldey, J. Rosenhäger és S. Brandstätter ügyvédek)

         Alperes: az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala (EUIPO) (képviselők: J. Ivanauskas és H. O’Neill meghatalmazottak)

         A másik fél az EUIPO fellebbezési tanácsa előtti eljárásban, beavatkozó fél a Törvényszék előtti eljárásban: Boardriders IP Holdings LLC (Huntington Beach, Kalifornia, Egyesült Államok) (képviselők: J. Fish solicitor, és A. Bryson barrister)

         Az ügy tárgya

      Az EUIPO negyedik fellebbezési tanácsának a Boardriders IP Holdings és a Billa közötti felszólalási eljárással kapcsolatban 2018. június 21-én hozott határozata (R 2235/2017-4. sz. ügy) ellen benyújtott kereset.

         Az ítélet rendelkező része

                  1)

                     A Törvényszék hatályon kívül helyezi az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala (EUIPO) negyedik fellebbezési tanácsának 2018. június 21-i határozatának (R 2235/2017-4. sz. ügy) azon részét, amely a védjegyekkel ellátható termékek és szolgáltatások nemzetközi osztályozására vonatkozó, felülvizsgált és módosított, 1957. június 15-i Nizzai Megállapodás szerinti 28. osztályba tartozó,„játékokra” vonatkozik.

                  2)

                     A Törvényszék a keresetet az ezt meghaladó részében elutasítja.

                  3)

                     A felek maguk viselik saját költségeiket..

         (1)  HL C 399., 2018.11.5.


title: T-761/19. sz. ügy: 2019. november 8-án benyújtott kereset – Willis Europe kontra Bizottság

text:
               3.2.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 36/35

      2019. november 8-án benyújtott kereset – Willis Europe kontra Bizottság
      (T-761/19. sz. ügy)
      (2020/C 36/43)
      Az eljárás nyelve: angol

         Felek

         Felperes: Willis Europe BV (Amszterdam, Hollandia) (képviselők: N. Niejahr és B. Hoorelbeke ügyvédek, valamint A. Stratakis és P. O’Gara solicitors)

         Alperes: Európai Bizottság

         Kérelmek

      A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:

                  —

                  semmisítse meg az Egyesült Királyság által a CFC-csoportfinanszírozási mentességgel kapcsolatban végrehajtott SA.44896. számú állami támogatásról szóló, 2019. április 2-i (EU) 2019/1352 bizottsági határozatot (HL 2019. L 216., 1. o.) annyiban, amennyiben az megállapítja, hogy az állítólagos támogatási intézkedés az EUMSZ 107. cikk (1) bekezdése értelmében vett támogatásnak minősül, és elrendeli annak kamatokkal együtt – többek között a felperessel – való visszatéríttetését;

                  —

                  másodlagosan semmisítse meg a megtámadott határozat 2., 3. és 4. cikkét annyiban, amennyiben azok elrendelik a belső piaccal összeegyeztethetetlen támogatás kamatokkal együtt – többek között a felperessel – való visszatéríttetését;

                  —

                  kötelezze a Bizottságot saját költségeinek és a felperes ezen eljárással összefüggésben felmerült költségeinek viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek

      Keresete alátámasztása érdekében a felperes öt jogalapra hivatkozik.

                  1.

                  Az első jogalap azon alapul, hogy a Bizottság megsértette az EUMSZ 107. cikk (1) bekezdését, amikor megállapította, hogy az állítólagos támogatási intézkedés szelektív előnnyel jár az alacsony kockázatú minősített hitelviszonyok vonatkozásában nyújtott 75 %-os mentességet igénybe vevő társaságok számára, mivel a Bizottság:

                              —

                              tévesen vette figyelembe az Egyesült Királyság ellenőrzött külföldi társaságokra (EKT) vonatkozó szabályozását referencia-rendszerként;

                              —

                              tévesen alkalmazta a jogot, amikor megállapította, hogy a 75 %-os mentesség a referencia-adórendszertől való eltérést jelent, mivel:

                                          i.

                                          az eltérést tévesen a szabályozási technika alapján állapította meg;

                                          ii.

                                          az Egyesült Királyság EKT-szabályozása vonatkozásában nem a jelentős személyi funkciók kritériuma jelenti a döntő kritériumot; és

                                          iii.

                                          a minősített és a nem minősített hitelviszonyokat nem ugyanazon jogi és ténybeli helyzet jellemzi, és mindenesetre a Bizottság tévesen alkalmazta a jogot, amikor analógia útján alkalmazta az (EU) 2016/1164 tanácsi irányelv (1) rendelkezéseit, illetve indokolatlanul támaszkodott azokra.

                              —

                              ténybeli hibát követett el, és tévesen alkalmazta a jogot, amikor megállapította, hogy a 75 %-os mentességet nem igazolja az adórendszer jellege és általános felépítése ugyanolyan módon, mint a csoportfinanszírozási mentességet, amely a Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 (a nemzetközi és egyéb rendelkezésekről szóló 2010. évi adótörvény) 371EC. szakaszának (az Egyesült Királyságból eredő tőkebefektetés) hatálya alá tartozó, nem kereskedési pénzügyi nyereségre alkalmazandó.

                  2.

                  A második jogalap azon alapul, hogy a Bizottság megsértette az EUMSZ 107. cikk (1) bekezdését, mivel nem bizonyította, hogy az állítólagos támogatási intézkedés alkalmas volt arra, hogy érintse a tagállamok közötti kereskedelmet, és a verseny torzításával fenyegetett.

                  3.

                  A másodlagosan felhozott harmadik jogalap azon alapul, hogy a Bizottság megsértette a EUMSZ 49. cikket, amikor az állítólagos támogatási intézkedést a belső piaccal összeegyeztethetetlen olyan állami támogatásnak minősítette, amely nem sérti az EUMSZ 49. cikkben biztosított letelepedési szabadságot.

                  4.

                  A negyedik jogalap azon alapul, hogy a Bizottság megsértette az egyenlő bánásmód alapelvét, illetve a hátrányos megkülönböztetés tilalmának elvét azáltal, hogy:

                              —

                              a minősített hitelviszonyokból származó nem kereskedési pénzügyi nyereséget ugyanolyan módon kezelte, mint a nem minősített hitelviszonyokból származó nem kereskedési pénzügyi nyereséget; és

                              —

                              a csoportfinanszírozási mentességet eltérően kezelte attól függően, hogy a nem kereskedési pénzügyi nyereség a nemzetközi és egyéb rendelkezésekről szóló 2010. évi adótörvény 371EB. vagy 371EC. szakaszának hatálya alá tartozik-e.

                  5.

                  A másodlagosan felhozott ötödik jogalap azon alapul, hogy még ha az állítólagos támogatási intézkedés az EUMSZ 107. cikk (1) bekezdésének hatálya alá tartozik is, a Bizottság megsértette az (EU) 2015/1589 tanácsi rendelet (2) 16. cikkének (1) bekezdését, amikor elrendelte az állítólag összeegyeztethetetlen támogatás összegének az állítólagos támogatási intézkedés kedvezményezettjeitől való visszatéríttetését, mivel e visszatéríttetés sérti az uniós jog általános elveit, nevezetesen a bizalomvédelem elvét és a jogbiztonság elvét.

         (1)  A belső piac működését közvetlenül érintő adókikerülési gyakorlatok elleni szabályok megállapításáról szóló, 2016. július 12-i (EU) 2016/1164 tanácsi irányelv (HL 2016. L 193., 1. o.; helyesbítés: HL 2018. L 48., 44. o.).

         (2)  Az Európai Unió működéséről szóló szerződés 108. cikkének alkalmazására vonatkozó részletes szabályok megállapításáról szóló, 2015. július 13-i (EU) 2015/1589 tanácsi rendelet (HL 2015. L 248., 9. o.).


title: C-831/19. sz. ügy: A Tribunale di Milano (Olaszország) által 2019. november 14-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Banco di Desio e della Brianza SpA és társai kontra YX, ZW

text:
               3.2.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 36/18

      A Tribunale di Milano (Olaszország) által 2019. november 14-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Banco di Desio e della Brianza SpA és társai kontra YX, ZW
      (C-831/19. sz. ügy)
      (2020/C 36/22)
      Az eljárás nyelve: olasz

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Tribunale di Milano

         Az alapeljárás felei

         Felperesek: Banco di Desio e della Brianza SpA, Banca di Credito Cooperativo di Carugate e Inzago sc, Intesa Sanpaolo SpA, Banca Popolare di Sondrio s.c.p.a, Cerved Credit Management SpA

         Alperesek: YX, ZW

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1)

                  Ellentétes-e – és ha igen, milyen feltételek esetén – a 93/13/EGK irányelv (1) Európai Unió Alapjogi Chartájának 47. cikkével összefüggésben értelmezett 6. és 7. cikkével a felvázolthoz hasonló olyan nemzeti szabályozás, amely kizárja, hogy a végrehajtási bíróság felülvizsgálja valamely jogerőre emelkedett bírósági végrehajtható okirat lényeges tartalmát, amennyiben a fogyasztó a saját jogállásának tudatában (amely tudatot az alkalmazandó jog korábban kizárt) ilyen felülvizsgálatot kér?

                  2)

                  Ellentétes-e – és ha igen, milyen feltételek esetén – a 93/13/EGK irányelv Európai Unió Alapjogi Chartájának 47. cikkével összefüggésben értelmezett 6. és 7. cikkével a nemzetihez hasonló olyan szabályozás, amely valamely szerződési feltétel tisztességtelen jellegének megállapítására vonatkozó, jogerőre emelkedett hallgatólagos határozatra figyelemmel kizárja, hogy a fogyasztó által előterjesztett végrehajtási kifogást elbíráló végrehajtási bíróság e feltétel tisztességtelen jellegét megállapítsa, továbbá úgy kell-e tekinteni, hogy ez a bíróság ezt akkor sem teheti meg, ha a jogerőre emelkedés időpontjában hatályos és alkalmazandó jog szerint a feltétel tisztességtelen jellegét azért nem lehetett vizsgálni, mert a kezes nem minősülhetett fogyasztónak?

         (1)  A fogyasztókkal kötött szerződésekben alkalmazott tisztességtelen feltételekről szóló, 1993. április 5-i 93/13/EGK tanácsi irányelv (HL 1993. L 95., 29. o.; magyar nyelvű különkiadás: 15. fejezet, 2. kötet, 288. o.).


title: T-648/18. sz. ügy: A Törvényszék 2019. december 12-i ítélete – Super bock group kontra EUIPO – Agus (Crystal) („Európai uniós védjegy – Felszólalási eljárás – A Crystal európai uniós szóvédjegy bejelentése – CRISTAL korábbi nemzeti szóvédjegy – Viszonylagos kizáró ok – Az áruk hasonlóságának hiánya – Az összetéveszthetőség hiánya – Az (EU) 2017/1001 rendelet 8. cikke (1) bekezdésének b) pontja”)

text:
               3.2.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 36/27

      A Törvényszék 2019. december 12-i ítélete – Super bock group kontra EUIPO – Agus (Crystal)
      (T-648/18. sz. ügy) (1)

      („Európai uniós védjegy - Felszólalási eljárás - A Crystal európai uniós szóvédjegy bejelentése - CRISTAL korábbi nemzeti szóvédjegy - Viszonylagos kizáró ok - Az áruk hasonlóságának hiánya - Az összetéveszthetőség hiánya - Az (EU) 2017/1001 rendelet 8. cikke (1) bekezdésének b) pontja”)
      (2020/C 36/32)
      Az eljárás nyelve: angol

         Felek

         Felperes: Super bock group, SGPS SA (Leça do Balio, Portugália) (képviselő: J. P. Mioludo ügyvéd)

         Alperes: az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala (EUIPO) (képviselők: L. Rampini és H. O’Neill meghatalmazottak)

         A másik fél az EUIPO fellebbezési tanácsa előtti eljárásban: Agus sp. z o.o. (Varsó, Lengyelország)

         Az ügy tárgya

      Az EUIPO második fellebbezési tanácsának az Unicer-Bebidas de Portugal, SGPS SA és az Agus közötti felszólalási eljárással kapcsolatban 2018. július 23-án hozott határozata (R 299/2018-2. sz. ügy) ellen benyújtott kereset.

         Az ítélet rendelkező része

                  1)

                     A Törvényszék a keresetet elutasítja.

                  2)

                     A Törvényszék a Super bock group, SGPS SA-t kötelezi a költségek viselésére.

         (1)  HL C 16., 2019.1.14.