title: C-201/04. sz. ügy: A Hof van beroep te Antwerpen 2004. április 27-i ítéletével a belga állam – Ministère des Finances kontra N.V. Molenbergnatie ügyben benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem

text:
               10.7.2004

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 179/5

         A Hof van beroep te Antwerpen 2004. április 27-i ítéletével a belga állam – Ministère des Finances kontra N.V. Molenbergnatie ügyben benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem
   (C-201/04. sz. ügy)
   (2004/C 179/10)
   A Hof van beroep te Antwerpen 2004. április 27-i ítéletével, amely 2004. május 5-én érkezett a Bíróság hivatalához, a belga állam – Ministère des Finances kontra N.V. Molenbergnatie ügyben előzetes döntéshozatal iránti kérelmet nyújtott be az Európai Közösségek Bíróságához.
   A Hof van beroep a következő kérdésekről kéri a Bíróság döntését:

               1)

               A Közösségi Vámkódex (a Közösségi Vámkódex létrehozásáról szóló, 1992. október 12-i 2913/92/EGK (1) tanácsi rendelet) 217-232. cikkei, vagyis a VII. címnek („Vámtartozás”) egy 1. szakaszból („A vámtartozás összegének könyvelése és közlése az adóssal” – 217-221. cikkek) és egy 2. szakaszból („A vámösszeg megfizetésének határideje és módja” – 222-232. cikkek) álló 3. fejezetének („A vámtartozás összegének beszedése”) rendelkezései alkalmazandók-e egy olyan, 1994. január 1-je előtt keletkezett vámtartozás beszedésére, amelynek beszedését azonban ezen időpont előtt nem végezték el vagy nem kezdték meg?

               2)

               Az első kérdésre adott igenlő válasz esetén, a Közösségi Vámkódex 221. cikke által előírt közlésnek mindenkor a vámtartozás összegének könyvelését követően kell-e történnie, vagyis – másként fogalmazva – a Közösségi Vámkódex 221. cikke által előírt közlést mindenkor meg kell-e előznie a vámtartozás könyvelésének?

               3)

               A vámtartozás adóssal annak ellenére történt késedelmes – azaz a Közösségi Vámkódex 221. cikke (3) bekezdése eredeti [a 2000. november 16-i 2700/2000/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet 1. cikke 17. pontja általi (2000. december 19-i) felváltását megelőzően hatályban volt] változata szerinti három éves határidő elteltét követő – közlése, hogy a vámhatóságoknak ténylegesen módjában állt ugyanezen határidő alatt meghatározni a jogosan járó vám pontos összegét, a fizetendő vámtartozás beszedésének lehetetlenségéhez, avagy a tartozás megszűnéséhez vagy más jogkövetkezményhez vezet-e?

               4)

               Kötelesek-e a tagállamok meghatározni a vámtartozás összegének az adóssal való, a Közösségi Vámkódex 221. cikke szerinti, közlésének módjait?
               Amennyiben igen, a vámtartozás összegének az adóssal való, a Közösségi Vámkódex 221. cikke szerinti, közlésének módozatait meghatározni elmulasztó tagállam hivatkozhat-e arra, hogy az adósnak (a könyvelést követően) kézbesített minden – a vámösszeget megjelölő – irat a vámösszegnek az adóssal a Közösségi Vámkódex 221. cikke szerinti közlésének minősül akkor is, ha ezen irat semmilyen módon nem utal a Közösségi Vámkódex 221. cikkére, és azt sem jelzi, hogy a vámösszegnek az adóssal való közléséről van szó?

      (1)  HL 1992., L 302., 1. o.


title: C-313/11. sz. ügy: 2011. június 21-én benyújtott kereset — Európai Bizottság kontra Lengyel Köztársaság

text:
               27.8.2011

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 252/23

         2011. június 21-én benyújtott kereset — Európai Bizottság kontra Lengyel Köztársaság
   (C-313/11. sz. ügy)
   2011/C 252/44
   Az eljárás nyelve: lengyel

      Felek

      Felperes: Európai Bizottság (képviselők: D. Bianchi és A. Szmytkowska meghatalmazottak)

      Alperes: Lengyel Köztársaság

      Kereseti kérelmek

               —

               A Bíróság állapítsa meg, hogy a Lengyel Köztársaság, azáltal, hogy a géntechnológiával módosított takarmányok, és egyes, takarmányként történő felhasználásra szánt géntechnológiával módosított szervezetek gyártását, forgalomba hozatalát és takarmányozási célra, vagy takarmány előállításának céljára történő használatát Lengyelországban megtiltotta, nem teljesítette a géntechnológiával módosított élelmiszerekről és takarmányokról szóló, 2003. szeptember 22-i 1829/2003/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet (1) 16. cikkének (5) bekezdéséből, 19., 20. és 34. cikkéből eredő kötelezettségeit;

               —

               a Lengyel Köztársaságot kötelezze a költségek viselésére.

      Jogalapok és fontosabb érvek

   A Bizottság álláspontja szerint a Lengyel köztársaság azáltal mulasztotta el az 1829/2003 rendeletből eredő kötelezettségei teljesítését, hogy a takarmányokra vonatkozóan olyan nemzeti törvényt bocsátott ki, amely a géntechnológiával módosított takarmányok, és egyes, takarmányként történő felhasználásra szánt géntechnológiával módosított szervezetek (GMO-k) gyártását, forgalomba hozatalát és takarmányozási célra, vagy takarmány előállításának céljára történő használatát Lengyelországban megtiltotta. E rendelet célkitűzésének megfelelően, amely a géntechnológiával módosított takarmányok engedélyezése tárgyában európai uniós szintű teljes harmonizációt teremt, Lengyelország nem fogadhatna el olyan jogszabályokat, amelyek lengyel területen megtiltják az ilyen engedélyezések tárgyát képező termékek forgalomba hozatalát, használatát és előállítását. Lengyelország konkrétan a következő rendelkezéseket sértette meg:

               —

               az 1829/2003 rendelet 16. cikkének (5) bekezdését, amely szerint a takarmányként való felhasználásra szánt GMO-k, a GMO-kat tartalmazó, vagy azokból álló takarmány, és a GMO-kból előállított takarmány forgalomba hozatalára, felhasználására vagy feldolgozására vonatkozó engedélyt csak az e rendeletben megállapított alapon és eljárások szerint lehet megadni, megtagadni, megújítani, módosítani, felfüggeszteni vagy visszavonni;

               —

               a rendelet 19. cikkét, amely úgy rendelkezik, hogy az engedély megadására az Európai Bizottságnak van hatásköre;

               —

               a rendelet 20. cikkét, mely szerint azok a termékek, amelyeket az 1829/2003 rendelet alkalmazásának időpontját megelőzően hoztak forgalomba és a hatályos jog szerint engedélyeztek, ezen irányelv szerint engedélyezettnek tekintendők;

               —

               a rendelet 34. cikkét (védelmi intézkedésekről szóló záradék), amely a jelen terület teljes harmonizációjára tekintettel az engedély sürgős felfüggesztésének vagy módosításának egyetlen lehetőségét jelenti.

         E vonatkozásban nincs jelentősége annak, hogy a vitatott nemzeti jogi tilalom felfüggesztésre került, mivel a Lengyel Köztársaság önmagában azáltal, hogy a jogalkotó kibocsátotta és közzétette az uniós joggal összhangban nem álló vitatott rendelkezéseket, nem teljesítette az említett rendeletből eredő kötelezettségeit.

      (1)  HL L 268., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 13. fejezet, 32. kötet, 432. o.


title: T-832/14. sz. ügy: 2014. december 30-án benyújtott kereset – Nutria kontra Bizottság

text:
               9.3.2015

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 81/23

         2014. december 30-án benyújtott kereset – Nutria kontra Bizottság
   (T-832/14. sz. ügy)
   (2015/C 081/30)
   Az eljárás nyelve: francia

      Felek

      Felperes: Nutria AE (Agios Konstantinos Locrida, Görögország) (képviselő: M.-J. Jacquot ügyvéd)

      Alperes: Európai Bizottság

      Kérelmek

   A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:

               —

               kötelezze a Bizottságot, hogy az elszenvedett károk címén fizessen meg a részére 5 2 04  350 EUR összeget;

               —

               kötelezze a Bizottságot, hogy a nála felmerült eljárási költségekért fizessen meg a részére 12  000 EUR kiegészítő kártérítést.

      Jogalapok és fontosabb érvek

   Keresete alátámasztása érdekében a felperes egyetlen jogalapra hivatkozik, amelyet az 1234/2007/EK rendelet (1) 191. cikkének azáltal történő megsértésére alapít, hogy a Bizottság megtagadta a Közösség legrászorulóbb személyeinek élelmiszerekkel történő ellátására irányuló európai program görög részének a 2010-es év tekintetében való végrehajtására nyitva álló határidő meghosszabbítását.

      (1)  A mezőgazdasági piacok közös szervezésének létrehozásáról, valamint egyes mezőgazdasági termékekre vonatkozó egyedi rendelkezésekről szóló, 2007. október 22-i 1234/2007/EK tanácsi rendelet („az egységes közös piacszervezésről szóló rendelet”) (HL L 299., 1. o.).


title: C-137/12. sz. ügy: A Bíróság (nagytanács) 2013. október 22-i ítélete — Európai Bizottság kontra az Európai Unió Tanácsa (Megsemmisítés iránti kereset — 2011/853/EU tanácsi határozat — A feltételes hozzáférésen alapuló vagy abból álló szolgáltatások jogi védelméről szóló európai egyezmény — 98/84/EK irányelv — Jogalap — EUMSZ 207. cikk — Közös kereskedelempolitika — EUMSZ 114. cikk — Belső piac)

text:
               14.12.2013

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 367/8

         A Bíróság (nagytanács) 2013. október 22-i ítélete — Európai Bizottság kontra az Európai Unió Tanácsa
   (C-137/12. sz. ügy) (1)

   (Megsemmisítés iránti kereset - 2011/853/EU tanácsi határozat - A feltételes hozzáférésen alapuló vagy abból álló szolgáltatások jogi védelméről szóló európai egyezmény - 98/84/EK irányelv - Jogalap - EUMSZ 207. cikk - Közös kereskedelempolitika - EUMSZ 114. cikk - Belső piac)
   2013/C 367/13
   Az eljárás nyelve: francia

      Felek

      Felperes: Európai Bizottság (képviselők: E. Cujo, I. Rogalski, R. Vidal Puig és D. Stefanov, meghatalmazottak)

      Alperes: az Európai Unió Tanácsa (képviselők: R. Liudvinaviciute-Cordeiro, J.-P. Hix és H. Legal, meghatalmazottak)

      A felperest támogató beavatkozó: Európai Parlament (képviselők: D. Warin és J. Rodrigues, meghatalmazottak)

      Az alperest támogató beavatkozók: Francia Köztársaság (képviselők: G. de Bergues, D. Colas és N. Rouam, meghatalmazottak), Holland Királyság (képviselők: C. Wissels, M. Bulterman és M. de Ree, meghatalmazottak), Lengyel Köztársaság (képviselők: M. Szpunar és B. Majczyna, meghatalmazottak), Svéd Királyság (képviselők: A. Falk és C. Stege, meghatalmazottak), Nagy-Britannia és Észak-Írország Egyesült Királysága (képviselők: A. Robinson, segítője: G. Facenna, barrister)

      Tárgy

   Megsemmisítés iránti kereset — A feltételes hozzáférésen alapuló vagy abból álló szolgáltatások jogi védelméről szóló európai egyezménynek az Unió nevében történő aláírásáról szóló, 2011. november 29-i 2011/853/EU tanácsi határozat (HL L 336., 1. o.) — A jogalap megválasztása — A közös kereskedelempolitika területén javasolt jogalapnak egy másik, a belső piac megteremtésével és működésével kapcsolatos jogalappal való felváltása — A feltételes hozzáférésből álló szolgáltatásoknak az Unió és más európai országok közötti előmozdítására irányuló cél — Az Unió kizárólagos külső hatáskörének megsértése

      Rendelkező rész

               1.

               A Bíróság a feltételes hozzáférésen alapuló vagy abból álló szolgáltatások jogi védelméről szóló európai egyezménynek az Unió nevében történő aláírásáról szóló, 2011. november 29-i 2011/853/EU tanácsi határozatot semmisnek nyilvánítja.

               2.

               A 2011/853 határozathoz fűződő joghatások az új, megfelelő jogalapokra alapított határozat — hat hónapot meg nem haladó, ésszerű határidőn belüli — hatálybalépéséig fennmaradnak.

               3.

               Az eljárás költségeit az Európai Unió Tanácsa viseli.

               4.

               A Francia Köztársaság, a Holland Királyság, a Lengyel Köztársaság, a Svéd Királyság, valamint Nagy-Britannia és Észak-Írország Egyesült Királysága maguk viselik saját költségeiket.

      (1)  HL C 151., 2012.5.26.


title: T-614/14. sz. ügy: A Törvényszék 2016. június 16-i ítélete – Fútbol Club Barcelona kontra EUIPO – Kule (KULE) („Európai uniós védjegy — Felszólalási eljárás — A KULE európai uniós szóvédjegy bejelentése — A korábbi CULE nemzeti szóvédjegyek és a közismert CULE védjegy — Viszonylagos kizáró okok — A korábbi védjegyek tényleges használatának hiánya — A 207/2009/EK rendelet 42. cikkének (2) bekezdése — A 207/2009 rendelet 8. cikke (1) bekezdésének b) pontja — A 207/2009 rendelet 8. cikkének (5) bekezdése”)

text:
               25.7.2016

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 270/40

         A Törvényszék 2016. június 16-i ítélete – Fútbol Club Barcelona kontra EUIPO – Kule (KULE)
   (T-614/14. sz. ügy) (1)

   ((„Európai uniós védjegy - Felszólalási eljárás - A KULE európai uniós szóvédjegy bejelentése - A korábbi CULE nemzeti szóvédjegyek és a közismert CULE védjegy - Viszonylagos kizáró okok - A korábbi védjegyek tényleges használatának hiánya - A 207/2009/EK rendelet 42. cikkének (2) bekezdése - A 207/2009 rendelet 8. cikke (1) bekezdésének b) pontja - A 207/2009 rendelet 8. cikkének (5) bekezdése”))
   (2016/C 270/44)
   Az eljárás nyelve: angol

      Felek

      Felperes: Fútbol Club Barcelona (Barcelona, Spanyolország) (képviselő: J. Carbonell Callicó ügyvéd)

      Alperes: Az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala (EUIPO) (képviselők: K. Zajfert és A. Folliard-Monguiral meghatalmazottak)

      A másik fél a fellebbezési tanács előtti eljárásban, beavatkozó fél a Törvényszék előtti eljárásban: Kule LLC (New York, New York, Amerikai Egyesült Államok) (képviselő: F. Rodgers ügyvéd)

      Az ügy tárgya

   Az EUIPO negyedik fellebbezési tanácsának a Fútbol Club Barcelona és a Kule LLC közötti felszólalási eljárással kapcsolatban 2014. június 18-án hozott határozata (R 2375/2013-4. sz. ügy) ellen benyújtott kereset.

      Az ítélet rendelkező része

               1)

               A Törvényszék a keresetet elutasítja.

               2)

               A Fútbol Club Barcelonát kötelezi a költségek viselésére.

      (1)  HL C 351., 2014.10.6.


title: T-153/09. sz. ügy: 2009. április 8-án benyújtott kereset — ISDIN kontra OHIM — Pfizer (ISDIN)

text:
               20.6.2009

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 141/54

         2009. április 8-án benyújtott kereset — ISDIN kontra OHIM — Pfizer (ISDIN)
   (T-153/09. sz. ügy)
   2009/C 141/110
   A keresetlevél nyelve: angol

      Felek

      Felperes: ISDIN, SA (Barcelona, Spanyolország) (képviselő: M. Esteve Sanz, ügyvéd)

      Alperes: Belső Piaci Harmonizációs Hivatal (védjegyek és formatervezési minták) (OHIM)

      A másik fél a fellebbezési tanács előtti eljárásban: Pfizer Ltd (Sandwich, Egyesült Királyság)

      Kereseti kérelmek

               —

               Az Elsőfokú Bíróság helyezze hatályon kívül a Belső Piaci Harmonizációs Hivatal (védjegyek és formatervezési minták) első fellebbezési tanácsának 2009. január 22-i határozatát (R 390/2008-1. sz. ügy);

               —

               az Elsőfokú Bíróság másodlagosan helyezze hatályon kívül a Belső Piaci Harmonizációs Hivatal (védjegyek és formatervezési minták) első fellebbezési tanácsának 2009. január 22-i határozatát (R 390/2008-1. sz. ügy), amennyiben az törölte azon közösségi védjegyet, amelynek az 5. osztályba tartozó bizonyos áruk vonatkozásában kérték a törlését; és

               —

               az Elsőfokú Bíróság az alperest, valamint adott esetben a fellebbezési tanács előtti eljárásban részt vevő másik felet kötelezze az eljárás költségeinek — ideértve a fellebbezési tanács előtti eljárás költségeit is — viselésére.

      Jogalapok és fontosabb érvek

      A törlés iránti kérelemmel érintett közösségi védjegy: Az „ISDIN” szóvédjegy a 3. és 5. osztályba tartozó áruk vonatkozásában.

      A közösségi védjegy jogosultja: a felperes.

      A közösségi védjegy törlését kérelmező fél: a másik fél a fellebbezési tanács előtti eljárásban.

      A törlési osztály határozata: a törlési osztály részlegesen törölte az érintett közösségi védjegyet.

      A fellebbezési tanács határozata: a fellebbezési tanács a fellebbezést elutasította.

      Jogalapok: a 40/94 tanácsi rendelet (1) 73. cikkének (jelenleg a 207/2009 tanácsi rendelet 75. cikke), valamint a 2868/95 bizottsági rendelet (2) 50. szabálya (2) bekezdése h) pontjának megsértése, amennyiben a fellebbezési tanács nem tett eleget az indokolási kötelezettségének az érintett védjegyek összetéveszthetőségét illetően; a 40/94 tanácsi rendelet 51. cikke (1) bekezdése a) pontja (jelenleg a 207/2009 tanácsi rendelet 52. cikke (1) bekezdésének a) pontja), 8. cikke (1) bekezdése b) pontja (jelenleg a 207/2009 tanácsi rendelet 8. cikke (1) bekezdésének b) pontja) és 74. cikke (jelenleg a 207/2009 tanácsi rendelet 76. cikke) együttes rendelkezéseinek megsértése, amennyiben a fellebbezési tanács megtagadta a felperes által a fellebbezése indokolásában kifejtett korlátozás figyelembevételét, ezért általánosságban úgy vélte, hogy a szóban forgó áruk azonosak; másodlagosan a 40/94 tanácsi rendelet 51. cikke (1) bekezdése a) pontja és a 8. cikke (1) bekezdése b) pontja együttes rendelkezéseinek megsértése, amennyiben a megtámadott határozat az 5. osztályba tartozó bizonyos árukra hivatkozik; a 40/94 tanácsi rendelet 51. cikke (1) bekezdése a) pontja és 8. cikke (1) bekezdése b) pontja együttes rendelkezéseinek megsértése, amennyiben a fellebbezési tanács helybenhagyta a törlési osztály határozatát az összes olyan áru esetében, amelyre eredetileg kiterjedt a megtámadott védjegy.

      (1)  Helyébe lépett a közösségi védjegyről szóló, 2009. február 26-i 207/2009/EK tanácsi rendelet (HL L 78., 1. o.)

      (2)  A közösségi védjegyről szóló 40/94/EK tanácsi rendelet végrehajtásáról szóló, 1995. december 13-i 2868/95/EK bizottsági rendelet (HL 1995. L 303., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 17. fejezet, 1. kötet, 189. o.).


title: C-91/05. sz. ügy: A Bíróság (nagytanács) 2008. május 20-i ítélete – Az Európai Közösségek Bizottsága kontra az Európai Unió Tanácsa (Megsemmisítés iránti kereset – EU 47. cikk – Közös kül- és biztonságpolitika – 2004/833/KKBP határozat – A 2002/589/KKBP együttes fellépés végrehajtása – A kézi lőfegyverek és könnyűfegyverek elterjedése elleni küzdelem – A Közösség hatásköre – Fejlesztési együttműködési politika)

text:
               5.7.2008

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 171/2

         A Bíróság (nagytanács) 2008. május 20-i ítélete – Az Európai Közösségek Bizottsága kontra az Európai Unió Tanácsa
   (C-91/05. sz. ügy) (1)

   (Megsemmisítés iránti kereset - EU 47. cikk - Közös kül- és biztonságpolitika - 2004/833/KKBP határozat - A 2002/589/KKBP együttes fellépés végrehajtása - A kézi lőfegyverek és könnyűfegyverek elterjedése elleni küzdelem - A Közösség hatásköre - Fejlesztési együttműködési politika)
   (2008/C 171/03)
   Az eljárás nyelve: angol
   Felek

      Felperes: az Európai Közösségek Bizottsága (képviselők: P. J. Kuijper, J. Enegren és M. Petite meghatalmazottak)

      A felperest támogató beavatkozó: Európai Parlament (képviselők: R. Passos, K. Lindahl és D. Gauci meghatalmazottak)

      Alperes: az Európai Unió Tanácsa. (képviselők: J.-C. Piris, R. Gosalbo Bono, S. Marquardt és E. Finnegan meghatalmazottak)

      Az alperest támogatók beavatkozók: Dán Királyság (képviselők: A. Jacobsen, C. Thorning és L. Lander Madsen meghatalmazottak), Spanyol Királyság (képviselő: N. Díaz Abad meghatalmazott), Francia Köztársaság (képviselők: G. de Bergues, E. Belliard és C. Jurgensen meghatalmazottak), Holland Királyság (képviselők: M. de Grave, C. Wissels és H. G. Sevenster meghatalmazottak), Svéd Királyság (képviselő: A. Falk meghatalmazott), Nagy-Britannia és Észak-Írország Egyesült Királysága (képviselők: R. Caudwell és E. Jenkinson meghatalmazottak, valamint A. Dashwood barrister)
   Tárgy
   A 2002/589/KKBP együttes fellépésnek az Európai Unió által az ECOWAS-nak a könnyűfegyverekre vonatkozó moratórium keretében nyújtott hozzájárulására tekintettel történő végrehajtásáról szóló, 2004. december 2-i 2004/833/KKBP tanácsi határozat (HL L 359., 65. o.) megsemmisítése és az Európai Uniónak a kézi lőfegyverek és a könnyűfegyverek destabilizációra vezető felhalmozódása és elterjedése elleni küzdelemhez való hozzájárulásáról és az 1999/34/KKBP együttes fellépés hatályon kívül helyezéséről szóló, 2002. július 12-i 2002/589/KKBP tanácsi együttes fellépés (HL L 191., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 18. fejezet, 1. kötet, 314. o.)jogellenességének megállapítása
   Rendelkező rész

               1.

               A Bíróság a 2002/589/KKBP együttes fellépésnek az Európai Unió által az ECOWAS-nak a könnyűfegyverekre vonatkozó moratórium keretében nyújtott hozzájárulására tekintettel történő végrehajtásáról szóló, 2004. december 2-i 2004/833/KKBP tanácsi határozatot megsemmisíti.

               2.

               Az Európai Közösségek Bizottsága és az Európai Unió Tanácsa maga viseli saját költségeit.

               3.

               A Dán Királyság, a Spanyol Királyság, a Francia Köztársaság, a Holland Királyság, a Svéd Királyság, valamint Nagy-Britannia és Észak-Írország Egyesült Királysága, továbbá az Európai Parlament maga viseli saját költségeit.

      (1)  HL C 82., 2007.4.14.


title: C-206/06. sz. ügy: A Bíróság (harmadik tanács) 2008. július 17-i ítélete (a Rechtbank Groningen [Hollandia] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Essent Netwerk Noord BV, Nederlands Elektriciteit Administratiekantoor BV, Aluminium Delfzijl BV, kontra Aluminium Delfzijl BV, Staat der Nederlanden, Nederlands Elektriciteit Administratiekantoor BV, Saranne BV (A villamos energia belső piaca – Jogszabály által kijelölt, meg nem térülő költségek viselésére kötelezett társaság számára a villamos energia szállítását terhelő pótdíj beszedését lehetővé tévő nemzeti szabályozás – Vámmal azonos hatású díjak – Hátrányosan megkülönböztető belső adók – A tagállamok által nyújtott támogatások)

text:
               30.8.2008

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 223/4

         A Bíróság (harmadik tanács) 2008. július 17-i ítélete (a Rechtbank Groningen [Hollandia] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Essent Netwerk Noord BV, Nederlands Elektriciteit Administratiekantoor BV, Aluminium Delfzijl BV, kontra Aluminium Delfzijl BV, Staat der Nederlanden, Nederlands Elektriciteit Administratiekantoor BV, Saranne BV
   (C-206/06. sz. ügy) (1)

   (A villamos energia belső piaca - Jogszabály által kijelölt, meg nem térülő költségek viselésére kötelezett társaság számára a villamos energia szállítását terhelő pótdíj beszedését lehetővé tévő nemzeti szabályozás - Vámmal azonos hatású díjak - Hátrányosan megkülönböztető belső adók - A tagállamok által nyújtott támogatások)
   (2008/C 223/06)
   Az eljárás nyelve: holland
   A kérdést előterjesztő bíróság
   Rechtbank Groningen
   Az alapeljárás felei

      Felperesek: Essent Netwerk Noord BV, Nederlands Elektriciteit Administratiekantoor BV, Aluminium Delfzijl BV

      Alperesek: Aluminium Delfzijl BV, Staat der Nederlanden, Nederlands Elektriciteit Administratiekantoor BV, Saranne BV
   Tárgy
   Az EK 25. cikk, az EK 87. cikk (1) bekezdése, valamint az EK 90. cikk értelmezése – A Hollandiában lakóhellyel vagy székhellyel rendelkező fogyasztók által a hálózatuk üzemeltetője számára egy átmeneti időszak alatt fizetendő villamosenergia-pótdíjat bevezető nemzeti előírás – A hálózat üzemeltetőjének azon kötelezettsége, hogy a pótdíjat a jogszabályban kijelölt nemzeti villamosenergia-termelő társaság számára befizesse az e társaság által a piac liberalizációja előtt eszközölt befektetéseknek vagy az e társaság által vállalt kötelezettségeknek megfelelő, meghatározott összeg kiegyenlítéseként – A többletnek az e társaság által az illetékes miniszter részére történő befizetése
   Rendelkező rész

               1)

               Az EK 25. cikket úgy kell értelmezni, hogy azzal ellentétes az a törvényi rendelkezés, amelynek értelmében a villamos energia belföldi vásárlóinak a hálózat üzemeltetője számára pótdíjat kell fizetniük a rendelkezésükre bocsátott, a tagállamban termelt vagy importált villamosenergia-mennyiség után abban az esetben, ha a pótdíjat a hálózat üzemeltetőjének át kell engednie valamely, jogszabályban kijelölt társaság számára – amely a négy belföldi villamosenergia-termelő közös leányvállalata, korábban pedig a teljes megtermelt vagy importált villamos energia költségeinek kezelője volt –, és e pótdíjat a piaccal össze nem egyeztethető költségek fedezésére kell fordítani, amiért e társaság személyében felelős, aminek következtében az e társaság által beszedett összegek teljes egészében kiegyenlítik a szállított nemzeti villamos energiát terhelő díjat.
               Ugyanez vonatkozik arra az esetre is, ha a nemzeti villamosenergia-termelők kötelesek e költségeket viselni, és hatályos megállapodások okán a tagállamban termelt villamos energia beszerzési árának megfizetése által, osztalékok fizetése által azon nemzeti villamosenergia-termelő vállalkozások számára, amelyeknek a kijelölt társaság a leányvállalata vagy egyéb más eszközök által a kijelölt társaság azt az előnyt, amelyet a pótdíj képvisel, teljes egészében továbbadhatja a nemzeti villamosenergia-termelő vállalkozásoknak.
               Az EK 90. cikket úgy kell értelmezni, hogy azzal akkor ellentétes ugyanezen törvényi rendelkezés, ha a szállított villamos energia után beszedett pótdíjat csak részben fordítják a piaccal össze nem egyeztethető költségek fedezésére, tehát ha a kijelölt társaság által beszedett összeg a szállított nemzeti villamos energiát terhelő díjnak csak egy részét egyenlíti ki.

               2)

               Az EK 87. cikket úgy kell értelmezni, hogy a kijelölt társaságnak a villamosenergia-ágazatról szóló 2000. december 21-i átmeneti törvény (Overgangswet Elektriciteitsproductiesector) 9. cikke alapján kifizetett összegek az EK-Szerződés e rendelkezése értelmében vett „állami támogatásnak” minősülnek, mivel ezek gazdasági előnynek, nem pedig a kijelölt társaság által közszolgáltatási kötelezettségek végrehajtása céljából nyújtott szolgáltatások ellenértékének felelnek meg.

      (1)  HL C 178., 2006.7.29.


title: C-261/13. P. sz. ügy: A Törvényszék (hatodik tanács) T-186/11. sz., Peter Schönberger kontra Európai Parlament ügyben 2013. március 7-én hozott ítélete ellen Peter Schönberger által 2013. május 8-án benyújtott fellebbezés

text:
               20.7.2013

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 207/27

         A Törvényszék (hatodik tanács) T-186/11. sz., Peter Schönberger kontra Európai Parlament ügyben 2013. március 7-én hozott ítélete ellen Peter Schönberger által 2013. május 8-án benyújtott fellebbezés
   (C-261/13. P. sz. ügy)
   2013/C 207/44
   Az eljárás nyelve: német

      Felek

      Fellebbező: Peter Schönberger (képviselő: O. Mader, Rechtsanwalt)

      A másik fél az eljárásban: Európai Parlament

      A fellebbezők kérelmei

   A fellebbező azt kéri, hogy a Bíróság

               —

               helyezze hatályon kívül a Törvényszék T-186/11. sz. ügyben 2013. március 7-én hozott ítéletét;

               —

               adjon helyt a felperes első fokon előadott kérelmének. Semmisítse meg az alperes 2011. január 25-i levelében közölt azon határozatát, amellyel az 1188/2010. számú petíciójának vizsgálatát a Petíciós Bizottság érdemi vizsgálata nélkül lezárta;

               —

               az alperest kötelezze a költségek viselésére.

      Jogalapok és fontosabb érvek

   A Törvényszék a tényállás ismertetése során elhallgatta, hogy a Petíciós Bizottság elnöke a felperessel minden további indokolás nélkül közölte, hogy a petíciója elfogadható ugyan, a Petíciós Bizottság azonban azt nem tudja érdemben megvizsgálni. Ebből eredően a Törvényszék a tényállást elferdítő módon azt feltételezte, hogy a petíció vizsgálatára sor került.
   A Törvényszék tévesen alkalmazta a petíciós alapjog védelmi hatályát, amennyiben jogellenesen abból indult ki, hogy e védelem csupán a petíció elfogadhatóságára korlátozódik. A védelem azonban a petíció érdemi vizsgálatára és az érdemi határozathozatalra irányuló igényre is kiterjed, amennyiben a petíció elfogadható (vizsgálati igény).
   A Törvényszék arra a logikai ellentmondásra hagyatkozott, hogy az, hogy a Parlament valamely elfogadható petíciót nem vizsgál meg, ellentétben azzal, hogy egy elfogadhatatlan petíciót nem vizsgál meg, nem fejt ki joghatást.
   A Törvényszék ellentmondásba keveredett a T-308/07. sz. Tegebauer-ügyben (1) hozott saját ítéletével. Ott azt mondta ki, hogy a petíciós jog hatékonyságát befolyásolhatja az, ha egy petíciót nem vizsgáltak meg.
   A Törvényszék nem vette figyelembe a Parlament határozatának elégtelen indokolásában álló jogsértést. Ehelyett a petíció vizsgálata elmulasztásának elégtelen indokolását a saját indokolásával helyettesítette.
   A Törvényszék nem értékelte azt a tényt, hogy megtagadták a fellebbező azon lehetőségét, hogy az ügyét a Petíciós Bizottságnak hamisítatlanul előadhassa.

      (1)  A Törvényszék 2011. szeptember 14-én hozott ítélete (az EBHT-ban még nem tették közzé).


title: T-4/05. sz. ügy: Herr Guido Strack által az Európai Közösségek Bizottsága ellen 2005. január 4-én benyújtott kereset

text:
               5.3.2005

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 57/39

         Herr Guido Strack által az Európai Közösségek Bizottsága ellen 2005. január 4-én benyújtott kereset
   (T-4/05. sz. ügy)
   (2005/C 57/65)
   Az eljárás nyelve: német
   Herr Guido Strack, lakóhely: Wasserliesch (Németországi Szövetségi Köztársaság), képviseli: R. Schmitt ügyvéd, kézbesítési cím: Luxembourg, 2005. január 4-én keresetet nyújtott be az Európai Közösségek Elsőfokú Bíróságához az Európai Közösségek Bizottsága ellen.
   A felperes keresetében azt kéri, hogy az Elsőfokú Bíróság:

               —

               semmisítse meg az. OF/2002/0356 sz. OLAF vizsgálat lezárásáról és az annak alapját képező Final Case Reportról (ügyszám: NT/sr D(2003)-AC-19723-01687 05.02.2004) szóló 2004. február 5-i bizottsági határozatot;

               —

               kötelezze az alperest a vizsgálat újraindítására és új Final Case Report készítésére, illetve valamennyi bírósági és egyéb költség viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek:
   A felperes, aki bizottsági köztisztviselő, arról tájékoztatta az Európai Csaláselleni Hivatal (OLAF) főigazgatóját, hogy megbízatásának teljesítése során az Európai Közösségek Hivatalos Kiadványainak Hivatalánál, súlyos visszaélésekre utaló tények jutottak a tudomására. A megtámadott határozat lezárta az OLAF által ennek következtében indított vizsgálatot.
   A felperes mindenekelőtt arra hivatkozik, hogy a kereset azért elfogadható, mert a megtámadott határozat rá nézve is jogi következményekkel jár, mivel megfosztja őt a belső visszaélések bejelentője (angolul: „Whistleblower”) számára biztosított jogi státustól.
   Keresete indokaként előadja, hogy az OLAF a bejelentett tényállást nem tárta fel teljes körűen, és önkényes határozatot hozott.


title: C-560/11. sz. ügy: A Commissione Tributaria Provinciale di Parma (Olaszország) által 2011. november 7-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — Danilo Debiasi kontra Agenzia delle Entrate — Ufficio di Parma

text:
               28.1.2012

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 25/34

      A Commissione Tributaria Provinciale di Parma (Olaszország) által 2011. november 7-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — Danilo Debiasi kontra Agenzia delle Entrate — Ufficio di Parma
      (C-560/11. sz. ügy)
      (2012/C 25/64)
      Az eljárás nyelve: olasz

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Commissione Tributaria Provinciale di Parma

         Az alapeljárás felei

         Felperes: Danilo Debiasi

         Alperes: Agenzia delle Entrate — Ufficio di Parma

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdés

      Van-e ellentmondás a nemzeti szabályozás és a közösségi jog, pontosabban egyrészről a 633/72. sz. köztársasági elnöki rendelet 19. cikkének (5) bekezdése és 19a. cikke, másrészről a 77/388/EGK irányelv (1) 17. cikke (2) bekezdésének a) pontja, valamint a 2001. május 23-i COM(2001) 260 végleges és 2000. június 7-i COM(2000) 348 végleges dokumentumok között, továbbá fennáll-e az Európai Unió tagállamai között „eltérő bánásmód” a HÉA-szabályozást illetően, tekintettel arra, hogy ugyanazon egészségügyi szolgáltatásokra eltérő HÉA-mértékek vonatkoznak?

         (1)  HL L 145., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 9. fejezet, 1. kötet, 23. o.


title: T-192/04. sz. ügy: A Flex Equipos de Descanso, S.A. által 2004. május 28-án a Belső Piaci Harmonizációs Hivatal (védjegyek és formatervezési minták) (OHIM) ellen benyújtott kereset

text:
               28.8.2004

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 217/23

         A Flex Equipos de Descanso, S.A. által 2004. május 28-án a Belső Piaci Harmonizációs Hivatal (védjegyek és formatervezési minták) (OHIM) ellen benyújtott kereset
   (T-192/04. sz. ügy)
   (2004/C 217/43)
   Az eljárás nyelve: angol
   A Flex Equipos de Descanso, S.A., székhely: Madrid (Spanyolország), képviseli R. Ocquet, ügyvéd, 2004. május 28-án keresetet nyújtott be az Európai Közösségek Elsőfokú Bíróságához a Belső Piaci Harmonizációs Hivatal (védjegyek és formatervezési minták) (OHIM) ellen.
   Legget & Platt, Incorporated szintén félként vett részt a fellebbezési tanács előtt folyó eljárásban.
   A felperes a következő döntés meghozatalát kéri az Elsőfokú Bíróságtól:

               —

               semmisítse meg a Belső Piaci Harmonizációs Hivatal első fellebbezési tanácsának az R 333/2003-1 ügyben 2004. március 18-án hozott határozatát, és módosítsa azt annyiban, amennyiben a határozat elutasította a felszólaló által benyújtott bizonyítékot és amennyiben elutasította a B-386088. sz. felszólalást;

               —

               utalja vissza az ügyet a Belső Piaci Harmonizációs Hivatalhoz és utasítsa a Hivatalt, hogy tagadja meg a 1607167 sz. „LURA-FLEX” közösségi védjegy bejegyzése iránti kérelmet minden védeni kívánt áru tekintetében;

               —

               kötelezze az alperest a költségek viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek:

               A közösségi védjegy bejelentője:

               Legget & Platt, Inc.

               A bejelentett közösségi védjegy:

               A „LURA-FLEX” szóvédjegy a 6. és a 20. áruosztályba tartozó áruk tekintetében (bútorokba, ágyakba, matracokba és ülésekbe való rugózatok; bútorok, ágyak, ágyfelszerelések, matracok,…) (a bejelentés száma: 1607167)

               A felszólalási eljárás során érintett védjegy vagy megjelölés jogosultja:

               Fabricas Lucia Antonio Betere S.A., jelenleg Flex Equipos de Descanso S.A.

               Az felszólalási eljárásban érintett védjegy vagy megjelölés:

               „FLEX” spanyol ábrás védjegybejegyzések, a 6. és a 20. áruosztályba tartozó áruk tekintetében (fém építőanyagok, fém ágykeretek; ágyak, vegyes matracok fémrugóval, bútor,…), valamint ezen megjelölések jóhírneve mindenféle ággyal, matraccal és párnával összefüggésben.

               A felszólalási osztály határozata:

               A felszólalás elutasítása

               A fellebbezési tanács határozata:

               A Flex Equipos de Descanso fellebbezésének elutasítása

               Jogalapok:

               A 2868/95 (1) bizottsági rendelet 18. szabálya (2) bekezdésének és 22. szabálya (4) bekezdésének megsértése és a felszólaló joga, hogy meghallgassák a rendelet 18. szabályával összhangban, valamint a 40/94 (2) tanácsi rendelet 8. cikkének megsértése.

      (1)  A Bizottság 1995. december 13-i 2868/95/EK rendelete a közösségi védjegyről szóló 40/94/EK tanácsi rendelet végrehajtásáról (HL L 303., 1. o.)

      (2)  A közösségi védjegyről szóló, 1993. december 20-i 40/94/EK tanácsi rendelet (HL L 11., 1. o.)


title: C-607/12. sz. ügy: A Commissione tributaria provinciale di Genova (Olaszország) által 2012. december 24-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — Dresser Rand SA kontra Agenzia delle Entrate — Direzione Provinciale Ufficio Controlli

text:
               6.4.2013

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 101/7

         A Commissione tributaria provinciale di Genova (Olaszország) által 2012. december 24-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — Dresser Rand SA kontra Agenzia delle Entrate — Direzione Provinciale Ufficio Controlli
   (C-607/12. sz. ügy)
   2013/C 101/15
   Az eljárás nyelve: olasz

      A kérdést előterjesztő bíróság

   Commissione tributaria provinciale di Genova

      Az alapeljárás felei

      Felperes: Dresser Rand S.A.

      Alperes: Agenzia delle Entrate — Direzione Provinciale Ufficio Controlli

      Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

               1.

               A „terméken végzett munk[ának]” a 2006/112/EK irányelv (1) 17. cikke (2) bekezdésének f) pontja szerinti fogalma alá sorolható-e a termékeknek az egyik tagállamból Olaszországba történő továbbítása abból a célból, hogy az említett termékeknek az ország területén beszerzett más termékekkel való együttalkalmazhatóságát ellenőrizzék, anélkül hogy az Olaszországba behozott termékeken bármiféle beavatkozást végeznének, továbbá e vonatkozásban szükséges-e az F.B. ITMI és a DR-IT közötti ügyletek jellegének értékelése;

               2.

               Úgy kell-e értelmezni a 2006/112/EK irányelv 17. cikke (2) bekezdésének f) pontját, hogy az nem engedi a tagállamok számára, hogy jogszabályaikban, illetve jogalkalmazásukban úgy rendelkezzenek, hogy a termékek feladása vagy fuvarozása nem tekinthető másik tagállamba történő továbbításnak, kivéve ha a termékek abba a tagállamba térnek vissza, ahonnan eredetileg feladták vagy elfuvarozták őket?

      (1)  HL L 347., 1. o.


title: C-17/05. sz. ügy: A Bíróság (nagytanács) 2006. október 3-i ítélete (a Court of Appeal [Civil Division] [Egyesült Királyság] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – B.F. Cadman kontra Health & Safety Executive (Szociálpolitika – EK 141. cikk – A férfi és női munkavállalók egyenlő díjazásának elve – A szolgálati idő mint a díjazást meghatározó tényező – Objektív igazolás – Bizonyítási teher)

text:
               2.12.2006

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 294/10

         A Bíróság (nagytanács) 2006. október 3-i ítélete (a Court of Appeal [Civil Division] [Egyesült Királyság] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – B.F. Cadman kontra Health & Safety Executive
   (C-17/05. sz. ügy) (1)

   (Szociálpolitika - EK 141. cikk - A férfi és női munkavállalók egyenlő díjazásának elve - A szolgálati idő mint a díjazást meghatározó tényező - Objektív igazolás - Bizonyítási teher)
   (2006/C 294/17)
   Az eljárás nyelve: angol
   A kérdést előterjesztő bíróság
   Court of Appeal (Civil Division)
   Az alapeljárás felei

      Felperes: B.F. Cadman

      Alperes: Health & Safety Executive

      Beavatkozó: Equal Opportunities Commission
   Tárgy
   Előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Court of Appeal (Civil Division) – Az EK 141. cikk értelmezése – Egyenlő fizetés a férfi és a női munkavállalók számára – A szolgálati idő, mint a fizetés irányadó tényezője, melynek különböző hatása van a munkavállalók neme szerint
   Rendelkező rész
   Feltételezve, hogy a szolgálati idő kritériumának a díjazást meghatározó tényezőként való alkalmazása egyenlőtlenséget okoz az összehasonlítandó férfi és női munkavállalóknak az egyenlő vagy egyenlő értékű munka után járó díjazása tekintetében, az EK 141. cikket a következőképpen kell értelmezni:

               —

               mivel főszabályként a szolgálati idő kritériumának alkalmazása alkalmas a munkavállaló által megszerzett, a feladatainak jobb teljesítését lehetővé tevő tapasztalat jutalmazása jogszerű céljának elérésére, a munkáltatónak nem kell külön igazolnia, hogy e kritérium alkalmazása az adott állás tekintetében alkalmas e cél elérésére, kivéve ha a munkavállaló olyan bizonyítékokat szolgáltat, amelyek alkalmasak arra, hogy komoly kételyeket ébresszenek e tekintetben;

               —

               amennyiben a díjazás meghatározásához a teljesítendő munka értékelésén alapuló munkakör-besorolási rendszert alkalmaznak, nem szükséges bizonyítani, hogy az adott munkavállaló a releváns időszak során olyan tapasztalatot szerzett, amely lehetővé teszi számára feladatainak jobb teljesítését.

      (1)  HL C 69., 2005.3.19.


title: T-89/06. sz. ügy:  2006. március 15–én  benyújtott kereset – Lebard kontra Bizottság

text:
               3.6.2006

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 131/42

         2006. március 15–én benyújtott kereset – Lebard kontra Bizottság
   (T-89/06. sz. ügy)
   (2006/C 131/79)
   Az eljárás nyelve: francia
   Felek

      Felperes: Daniel Lebard (Brüsszel, Belgium) (képviselő: de Guillenschmidt, ügyvéd)

      Alperes: az Európai Közösségek Bizottsága
   Kereseti kérelmek
   A felperes kéri az Elsőfokú Bíróságot, hogy

               —

               semmisítse meg a Lebard-nak 2006. január 16-án küldött levélben megfogalmazott határozatot, és a Bizottság nevében utasítsa el a IV/M.1517 határozat visszavonására vonatkozó kérelmet;

               —

               ezt követően semmisítse meg a Bizottság Rhodia/Albright & Wilson és Hoechst/Rhône-Poulenc összefonódási ügy lezárásáról hozott határozatát, mivel ezen összefonódások összefüggenek egymással;

               —

               következésképpen állapítsa meg a 2004-es IV/M.1378 határozat semmisségét is;

               —

               kötelezze a Bizottságot, hogy elszenvedett sérelem címén fizessen Lebard-nak egy eurónyi összeget, és saját költségén a felperes által választott újságokban tegye közzé az Elsőfokú Bíróság ítéletét, valamint kötelezze a Bizottságot az összes költségek viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek
   A Bizottság 1999. július 13-i, IV/M.1517 döntésével engedélyezett egy összefonódást, amely következtében a Rhodia SA megszerezte az Albright & Wilson társaság irányítását, amelynek a felperes 1999. július 28-a és 1999. október 14-e között az elnöke volt. 1999. augusztus 9-i IV/M.1378 határozatával a Bizottság a Hoechst és a Rhône-Poulenc társaságok összefonódását is engedélyezte, miközben ez utóbbi a Rhodia felett 67,35 %-os irányítási joggal rendelkezett. A Rhône-Poulenc vállalt bizonyos Rhodiát érintő kötelezettségeket (a Rhône-Poulenc Rhodiában fennálló részesedésének eladása, a két vállalat önálló vezetésének fenntartása), amelyek a IV/M.1378 határozathoz csatolásra kerültek, annak érdekében, hogy az összefonódások ne okozzanak kedvezőtlen hatást a versenyre. A felperes több levelet intézett a Bizottsághoz, amelyekben a IV/M.1378 ügyben vállalt kötelezettségek állítólagos be nem tartásáról értesítette az utóbbit, és a IV/M.1517 határozat visszavonását kérte. 2005. november 7-i levelében a Bizottság válaszolt neki, jelezve, hogy semmiféle fellépést nem tervez a felperes által tudomására hozott tények alapján, és az ügy lezárásáról határozott. A felperes levelére válaszul a Bizottság elnökének kabinetje 2006. január 16-án levelet intézett, amelyben megerősítette a 2005. október 7-i levélben felvázolt korábbi álláspontot, vagyis a IV/M.1517 üggyel kapcsolatos bizottsági határozat visszavonásának elutasítását. A jelen megsemmisítési kereset a Bizottság 2006. január 16-i levelében foglalt állítólagos határozat ellen irányul.
   A felperes keresete alátámasztására több jogalapra hivatkozik.
   Elsősorban, keresete elfogadhatósága keretében azt állítja, hogy a megtámadott levél címzettjeként közvetlen érdeke fűződik az eljáráshoz, mivel a levél számára egyéni és közvetlen sérelmet okozott. Arra is hivatkozott, hogy a jelen kereset tárgyát képező 2006. január 16-i levél nem tekinthető csupán a 2005. október 7-i levél megerősítését szolgáló jogi aktusnak, mivel időközben egy olyan új tényező is felmerült, amely a közösségi ítélkezési gyakorlat értelmében a korábbi jogi aktus meghozatalának körülményeit és feltételeit lényegében megváltoztathatja. A felperes célzást tesz Kroes asszony 2006. január 12-i, az Európai Parlament képviselőihez a kérdéses összefonódás tárgyában intézett levelére.
   Másodsorban, a felperes az ügy érdemére vonatkozó észrevételeinek alátámasztására felhozott jogalapokra hivatkozik. A versenyjogi anyagi és eljárási szabályok megsértésére vonatkozó első jogalappal azt rója fel a Bizottságnak, hogy az ügyet nem vizsgálta újra, és nem élt a későbbi határozatának visszavonásával kapcsolatos jogkörével. Második jogalapjával a felperes hatásköri visszaélésre hivatkozik annyiban, hogy a Bizottság az előzőleg engedélyezett összefonódásokat megvalósításuk során nem ellenőrizte szigorúan.
   Végül, a felperes a bírói jogvédelemre vonatkozó jogalapra hivatkozik, amely szerinte valamely összefonódás résztvevőinek, és többek között valamely összefonódásban érintett vállalat vezetőinek járt volna.


title: T-82/15. sz. ügy: 2015. február 20-án benyújtott kereset – InAccess Networks Integrated Systems kontra Bizottság

text:
               11.5.2015

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 155/28

         2015. február 20-án benyújtott kereset – InAccess Networks Integrated Systems kontra Bizottság
   (T-82/15. sz. ügy)
   (2015/C 155/34)
   Az eljárás nyelve: angol

      Felek

      Felperes: InAccess Networks Integrated Systems – Applications Services for Telecommunication and Related Equipment Commercial and Industrial Co. SA (Amarúszi, Görögország) (képviselők: J. Grayston solicitor, P. Gjørtler és G. Pandey ügyvédek)

      Alperes: Európai Bizottság

      Kérelmek

   A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:

               —

               semmisítse meg az alábbi jogi aktusokat, amennyiben a Törvényszék azt állapítja meg, hogy azok joghatást kiváltó jogi aktusok és amennyiben kizárják a felperes által az Európai Közösség kutatási, technológiafejlesztési és demonstrációs tevékenységekre vonatkozó hetedik keretprogramja (2007–2013) keretében megkötött ATRACO projekt 216837 referenciaszámú támogatási megállapodással kapcsolatban benyújtott kérelmek elfogadhatóságát, és amennyiben a felperest a kapott támogatások visszafizetésére és átalány-kártérítés fizetésére kötelezik:

                           —

                           az ARES (2014) 4162021. referenciaszámú, 2014. december 11-i levélben foglalt bizottsági határozat;

                           —

                           az ARES (2012) 1248814. referenciaszámú, 2012. október 23-i terhelési értesítésben foglalt bizottsági határozat;

                           —

                           a referenciaszámot nem tartalmazó, 2012. december 7-i levélben foglalt bizottsági határozat;

               —

               kötelezze a Bizottságot a jelen eljárás költségeinek megfizetésére.

      Jogalapok és fontosabb érvek

   Keresete alátámasztása érdekében a felperes négy jogalapra hivatkozik.

               1.

               Az első, az Európai Unió Alapjogi Chartája 41. cikke (1) és (2) bekezdésének és a meghallgatáshoz való jognak a megsértésére alapított jogalap
               A felperes előadása szerint a Bizottság elismerte, hogy az eredeti ellenőrzési eljárás sértette a meghallgatáshoz való jogát, és a Bizottság ezen az alapon úgy döntött, hogy újból megnyitja az ügyet.

               2.

               A második, az Európai Unió Alapjogi Chartája 41. cikke (1) bekezdésének és a felperes jogos elvárásainak megsértésére alapított jogalap
               A felperes kifejti, hogy az ellenőrzési eljárás újbóli megnyitására vonatkozó döntés maga után vonta azt a jogos elvárást, hogy az új határozatot az ellenőrzés érdemi megállapításaival kapcsolatos tényekre és nem olyan eljárási szabályokra alapítják, amelyeket az eredeti ellenőrzési eljárás során is alkalmazni kellett volna az iratok benyújtása tekintetében.

               3.

               A harmadik, az Európai Unió Alapjogi Chartája 41. cikke (2) bekezdése c) pontjának elégtelen indokolás általi megsértésére alapított jogalap
               A felperes a felülvizsgálati határozatban foglalt bizottsági indokolás elégtelenségére hivatkozik, amennyiben az a két vitatott kérdés egyikével foglalkozott csupán, és csak felületesen utalt a benyújtott iratok hiányosságaira.

               4.

               A negyedik, a nyilvánvaló értékelési hibára alapított jogalap
               A felperes végül előadja, hogy – mivel nem állnak rendelkezésre az újból megnyitott ellenőrzési eljárás eredményével kapcsolatos iratok és így nem volt lehetősége álláspontjának ismertetésére a felülvizsgált határozat meghozatala előtt – a Bizottság felülvizsgálati határozatát és következésképpen az eredeti ellenőrzési eljárást lezáró határozatot olyannak kell tekinteni, mint amelyek nyilvánvaló értékelési hibát tartalmaznak, és amelyek elfogadására a felperes meghallgatáshoz való jogának megsértésével került sor.


title: T-638/15. sz. ügy: 2015. november 12-én benyújtott kereset – Alcohol Countermeasure Systems (International) kontra OHIM – Lion Laboratories (ALCOLOCK)

text:
               18.1.2016

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 16/50

         2015. november 12-én benyújtott kereset – Alcohol Countermeasure Systems (International) kontra OHIM – Lion Laboratories (ALCOLOCK)
   (T-638/15. sz. ügy)
   (2016/C 016/60)
   A keresetlevél nyelve: angol

      Felek

      Felperes: Alcohol Countermeasure Systems (International) Inc. (Toronto, Kanada) (képviselők: E. Baud és P. Marchiset ügyvédek)

      Alperes: Belső Piaci Harmonizációs Hivatal (védjegyek és formatervezési minták) (OHIM)

      A másik fél a fellebbezési tanács előtti eljárásban: Lion Laboratories Ltd (Barry, Egyesült Királyság)

      Az OHIM előtti eljárás adatai

      A vitatott védjegy jogosultja: a felperes

      A vitatott védjegy: ALCOLOCK közösségi szóvédjegy – 8 443 301. sz. közösségi védjegy

      Az OHIM előtti eljárás: törlési eljárás

      A megtámadott határozat: az OHIM első fellebbezési tanácsának 2015. augusztus 11-én hozott határozata (R 1323/2014-1. sz. ügy)

      Kereseti kérelmek

   A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:

               —

               helyezze hatályon kívül a megtámadott határozatot;

               —

               állapítsa meg az Alcohol Countermeasure Systems (International), Inc. tulajdonában lévő és a nevében bejegyzett közösségi védjegy érvényességét;

               —

               az OHIM-ot kötelezze a költségek viselésére.

      Jogalapok

               —

               a 207/2009 rendelet 8. cikke (2) bekezdésének és 15. cikke (2) bekezdésének, a 2008/95 irányelv 10. cikke (2) bekezdésének, valamint a TRIPS Megállapodás 19. cikke (2) bekezdésének megsértése, továbbá az indokolás hiánya és a tények téves értelmezése;

               —

               a 207/2009 rendelet 57. cikke (2) és (3) bekezdésének megsértése, valamint elégtelen indokolás;

               —

               a 207/2009 rendelet 75. cikkének, az EUMSZ 296. cikknek, valamint a 207/2009 rendelet szerinti tényleges használat fogalmának megsértése.


title: T-161/13. sz. ügy: 2013. március 14-én benyújtott kereset — First Islamic Investment Bank kontra Tanács

text:
               18.5.2013

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 141/24

         2013. március 14-én benyújtott kereset — First Islamic Investment Bank kontra Tanács
   (T-161/13. sz. ügy)
   2013/C 141/44
   Az eljárás nyelve: angol

      Felek

      Felperes: First Islamic Investment Bank Ltd (Labuan, Malajzia) (képviselők: B. Mettetal és C. Wucher-North ügyvédek)

      Alperes: az Európai Unió Tanácsa

      Kérelmek

   A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:

               —

               semmisítse meg az Iránnal szembeni korlátozó intézkedésekről szóló 2010/413/KKBP határozat módosításáról szóló, 2012. december 21-i 2012/829/KKBP határozat (HL 2012. L 356., 71. o.) mellékletének I.I.10. pontját a felperesre vonatkozó részében;

               —

               semmisítse meg az Iránnal szembeni korlátozó intézkedésekről szóló 267/2012/EU rendelet végrehajtásáról szóló, 2012. december 21-i 1264/2012/EU tanácsi végrehajtási rendelet (HL 2012. L 356., 55. o.) mellékletének I.I.10. pontját a felperesre vonatkozó részében;

               —

               kötelezze az alperest saját költségein kívül a felperes költségeinek viselésére.

      Jogalapok és fontosabb érvek

   Keresete alátámasztása érdekében a felperes három jogalapra hivatkozik.

               1.

               Az első jogalapjában a felperes azt állítja, hogy nem nyújt segítséget szankciókkal sújtott szervezeteknek az Iránra vonatkozó EU-rendelet rendelkezéseinek megsértésében, valamint nem nyújt pénzügyi támogatást az iráni kormánynak. Az olajhoz kötődő kifizetések csatornájaként sem használják. Ennek megfelelően nem állnak fenn a felperes esetében a 2012. december 21-i 2012/829/KKBP határozat és a 2012. december 21-i 1264/2012/EU tanácsi végrehajtási rendelet megtámadott mellékletei alapján történő megjelölés alapvető feltételei, és/vagy a Tanács nyilvánvaló értékelési hibát vétett, amikor arról határozott, hogy teljesülnek-e ezen feltételek. A Tanács a megfelelő vizsgálat alkalmazását is elmulasztotta.

               2.

               A második jogalapjában azt állítja, hogy a Tanács megsérti azon eljárási kötelezettségeket, hogy szolgáltasson megfelelő indokolást a 2012/829/KKBP határozat és az 1264/2012/EU tanácsi végrehajtási rendelet mellékleteiben, valamint hogy tartsa tiszteletben a védelemhez való jogot és a hatékony bírói jogvédelemhez való jogot.

               3.

               A harmadik jogalapjában azt állítja, hogy megjelölése sérti az arányosság elvét.


title: T-207/09. sz. ügy: A Törvényszék 2011. szeptember 27-i ítélete — El Jirari Bouzekri kontra OHIM — Nike International (NC NICKOL) ( Közösségi védjegy — Felszólalási eljárás — Az NC NICKOL közösségi ábrás védjegy bejelentése — A NIKE korábbi ábrás közösségi védjegy — Viszonylagos kizáró ok — Az összetéveszthetőség hiánya — A megjelölések hasonlóságának hiánya — A 40/94 rendelet 8. cikke (5) bekezdése )

text:
               12.11.2011

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 331/18

         A Törvényszék 2011. szeptember 27-i ítélete — El Jirari Bouzekri kontra OHIM — Nike International (NC NICKOL)
   (T-207/09. sz. ügy) (1)

   (Közösségi védjegy - Felszólalási eljárás - Az NC NICKOL közösségi ábrás védjegy bejelentése - A NIKE korábbi ábrás közösségi védjegy - Viszonylagos kizáró ok - Az összetéveszthetőség hiánya - A megjelölések hasonlóságának hiánya - A 40/94 rendelet 8. cikke (5) bekezdése)
   2011/C 331/32
   Az eljárás nyelve: angol

      Felek

      Felperes: Mustapha El Jirari Bouzekri (Malaga, Spanyolország) (képviselő: E. Ragot ügyvéd)

      Alperes: Belső Piaci Harmonizációs Hivatal (védjegyek és formatervezési minták) (OHIM) (képviselő: A. Folliard-Monguiral meghatalmazott)

      Másik fél a fellebbezési tanács előtti eljárásban, beavatkozó a Törvényszék előtti eljárásban: Nike International Ltd (Beaverton, Oregon, Egyesült Államok) (képviselő: M. de Justo Bailey ügyvéd)

      Az ügy tárgya

   Az OHIM második fellebbezési tanácsának a Nike International Ltd és Mustapha El Jirari Bouzekri közötti felszólalási eljárásban 2009. február 25-én hozott határozata (R 554/2008-2. sz. ügy) ellen benyújtott kereset.

      Az ítélet rendelkező része

               1.

               A Törvényszék hatályon kívül helyezi a Belső Piaci Harmonizációs Hivatal (védjegyek és formatervezési minták) (OHIM) második fellebbezési tanácsának 2009. február 25-i határozatát (R 554/2008-2. sz. ügy).

               2.

               Az OHIM viseli saját költségeit, valamint a Mustapha El Jirari Bouzekri részéről felmerült költségeket. A Nike International Ltd maga viseli saját költségeit.

      (1)  HL C 167., 2009.7.18.


title: T-543/13. sz. ügy: A Törvényszék 2015. március 4-i ítélete – Three-N-Products kontra OHIM – Munindra (PRANAYUR) („Közösségi védjegy — Felszólalási eljárás — A PRANAYUR közösségi szóvédjegy bejelentése — Az AYUR korábbi közösségi szóvédjegy és az Ayur, Ayur Naturals Herbals és Aanb korábbi közösségi ábrás védjegyek — Viszonylagos kizáró ok — Összetéveszthetőség — A 207/2009 rendelet 8. cikke (1) bekezdésének b) pontja”)

text:
               20.4.2015

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 127/24

         A Törvényszék 2015. március 4-i ítélete – Three-N-Products kontra OHIM – Munindra (PRANAYUR)
   (T-543/13. sz. ügy) (1)

   ((„Közösségi védjegy - Felszólalási eljárás - A PRANAYUR közösségi szóvédjegy bejelentése - Az AYUR korábbi közösségi szóvédjegy és az Ayur, Ayur Naturals Herbals és Aanb korábbi közösségi ábrás védjegyek - Viszonylagos kizáró ok - Összetéveszthetőség - A 207/2009 rendelet 8. cikke (1) bekezdésének b) pontja”))
   (2015/C 127/33)
   Az eljárás nyelve: angol

      Felek

      Felperes: Three-N-Products Private Ltd (Új-Delhi, India) (képviselő: N. Colombo ügyvéd)

      Alperes: Belső Piaci Harmonizációs Hivatal (védjegyek és formatervezési minták) (OHIM) (képviselő: V. Melgar meghatalmazott)

      A másik fél a fellebbezési tanács előtti eljárásban: Munindra Holding BV (Lelystad, Hollandia)

      Az ügy tárgya

   Az OHIM negyedik fellebbezési tanácsának a Three-N-Products Private Ltd és a Munindra Holding BV közötti felszólalási eljárással kapcsolatban 2013. július 25-én hozott határozata (R 638/2012-4. sz. ügy) ellen benyújtott kereset.

      Az ítélet rendelkező része

               1)

               A Törvényszék a keresetet elutasítja.

               2)

               A Törvényszék a Three-N-Products Private Ltd–t kötelezi a költségek viselésére.

      (1)  HL C 367., 2013.12.14.


title: C-488/12., C-489/12., C-490/12., C-491/12. és C-526/12. sz. egyesített ügyek: A Bíróság (nyolcadik tanács) 2013. október 10-i végzése (a Debreceni Munkaügyi Bíróság [Magyarország] előzetes döntéshozatal iránti kérelmei) – Nagy Sándor (C-488/12) kontra Hajdú-Bihar Megyei Kormányhivatal, Böszörményi Lajos Tiborné (C-489/12), Gálóczhi-Tömösváry Róbert (C-490/12), Szabadosné Bay Magdolna Margit (C-491/12) kontra Mezőgazdasági és Vidékfejlesztési Hivatal, valamint Ványai Józsefné (C-526/12) kontra Nagyrábé Község Polgármesteri Hivatala (Előzetes döntéshozatal iránti kérelem — Az Európai Unió Alapjogi Chartájának 30. cikke — Az uniós jog végrehajtása — Hiány — A Bíróság hatáskörének nyilvánvaló hiánya)

text:
               7.4.2014

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 102/3

         A Bíróság (nyolcadik tanács) 2013. október 10-i végzése (a Debreceni Munkaügyi Bíróság [Magyarország] előzetes döntéshozatal iránti kérelmei) – Nagy Sándor (C-488/12) kontra Hajdú-Bihar Megyei Kormányhivatal, Böszörményi Lajos Tiborné (C-489/12), Gálóczhi-Tömösváry Róbert (C-490/12), Szabadosné Bay Magdolna Margit (C-491/12) kontra Mezőgazdasági és Vidékfejlesztési Hivatal, valamint Ványai Józsefné (C-526/12) kontra Nagyrábé Község Polgármesteri Hivatala
   (C-488/12., C-489/12., C-490/12., C-491/12. és C-526/12. sz. egyesített ügyek) (1)

   ((Előzetes döntéshozatal iránti kérelem - Az Európai Unió Alapjogi Chartájának 30. cikke - Az uniós jog végrehajtása - Hiány - A Bíróság hatáskörének nyilvánvaló hiánya))
   2014/C 102/03
   Az eljárás nyelve: magyar

      A kérdést előterjesztő bíróság

   Debreceni Munkaügyi Bíróság

      Az alapeljárás felei

      Felperesek: Nagy Sándor (C-488/12), Böszörményi Lajos Tiborné (C-489/12), Gálóczhi-Tömösváry Róbert (C-490/12), Szabadosné Bay Magdolna Margit (C-491/12), Ványai Józsefné (C-526/12)

      Alperesek: Hajdú-Bihar Megyei Kormányhivatal, Mezőgazdasági és Vidékfejlesztési Hivatal, Nagyrábé Község Polgármesteri Hivatala

      Tárgy

   Előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Debreceni Munkaügyi Bíróság – Az Európai Unió Alapjogi Chartája 30. cikkének értelmezése – Indokolatlan elbocsátás – Indokolás nélküli elbocsátás – Valamely közigazgatási szerv olyan tisztviselője, akit a kormánytisztviselők jogállásáról szóló nemzeti törvénynek a kormánytisztviselői jogviszony megszüntetésére vonatkozó rendelkezése alapján elbocsátottak

      Rendelkező rész

   Az Európai Unió Bírósága nyilvánvalóan nem rendelkezik hatáskörrel a Debreceni Munkaügyi Bíróság (Magyarország) által feltett kérdések megválaszolására.

      (1)  HL C 79., 2013.03.16.


title: T-605/11. sz. ügy: 2011. november 29-én benyújtott kereset — Novartis kontra OHIM — Organic (BIOCERT)

text:
               4.2.2012

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 32/31

         2011. november 29-én benyújtott kereset — Novartis kontra OHIM — Organic (BIOCERT)
   (T-605/11. sz. ügy)
   2012/C 32/65
   A keresetlevél nyelve: angol

      Felek

      Felperes: Novartis AG (Basel, Svájc) (képviselő: M. Douglas ügyvéd)

      Alperes: Belső Piaci Harmonizációs Hivatal (védjegyek és formatervezési minták) (OHIM)

      A másik fél a fellebbezési tanács előtti eljárásban: Dr. Organic Ltd (Swansea, Egyesült Királyság)

      Kereseti kérelmek

   A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:

               —

               helyezze hatályon kívül a Belső Piaci Harmonizációs Hivatal (védjegyek és formatervezési minták) (OHIM) negyedik fellebbezési tanácsának 2011. szeptember 28-án az R 1030/2010-4. sz. ügyben hozott határozatát; és

               —

               az alperest kötelezze az eljárás költségeinek viselésére.

      Jogalapok és fontosabb érvek

      A közösségi védjegy bejelentője: a fellebbezési tanács előtti eljárásban részt vevő másik fél.

      Az érintett közösségi védjegy: a „BIOCERT” szóvédjegy a 3., 4., 5., 29., 30., 31., 32., 35. és 44. osztályba tartozó áruk és szolgáltatások tekintetében — 7134984. sz. közösségi védjegybejelentés.

      A felszólalási eljárásban hivatkozott védjegy vagy megjelölés jogosultja: a felperes.

      A hivatkozott védjegy vagy megjelölés: a 136273. számú „BIOCEF” osztrák szóvédjegy az 5. osztályba tartozó áruk tekintetében.

      A felszólalási osztály határozata: a felszólalási osztály a felszólalást teljes egészében elutasította.

      A fellebbezési tanács határozata: a fellebbezési tanács a fellebbezést elutasította.

      Jogalapok: a 207/2009 tanácsi rendelet 8. cikke (1) bekezdése b) pontjának, valamint 76. cikke (1) bekezdésének megsértése, mivel a fellebbezési tanács (i) tévesen értelmezte az uniós bíróság által lefektetett általános elveket, és tévesen állapította meg azt, hogy a „BIOCEF” és a „BIOCERT” között nem áll fenn az összetévesztés veszélye; és (ii) tévesen alapozta határozatát olyan tényekre, amelyeket az eljárásban részes felek nem terjesztettek elő.


title: F-6/12. sz. ügy: A Közszolgálati Törvényszék (harmadik tanács) 2012. december 5-i ítélete — Bourtembourg kontra Bizottság (Közszolgálat — Tisztviselők — Külföldi munkavégzési támogatás — A szokásos tartózkodási hely fogalma — Az érdekeltségek állandó vagy szokásos központja — A tanulmányok folytatására szolgáló ideiglenes tartózkodási hely — A szakmai tevékenység folytatásának helye — Határozott időre létrejött munkaviszonyok)

text:
               9.2.2013

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 38/32

         A Közszolgálati Törvényszék (harmadik tanács) 2012. december 5-i ítélete — Bourtembourg kontra Bizottság
   (F-6/12. sz. ügy) (1)

   (Közszolgálat - Tisztviselők - Külföldi munkavégzési támogatás - A szokásos tartózkodási hely fogalma - Az érdekeltségek állandó vagy szokásos központja - A tanulmányok folytatására szolgáló ideiglenes tartózkodási hely - A szakmai tevékenység folytatásának helye - Határozott időre létrejött munkaviszonyok)
   2013/C 38/61
   Az eljárás nyelve: francia

      Felek

      Felperes: Julien Bourtembourg (Brüsszel, Belgium) (képviselő: C. Dony ügyvéd)

      Alperes: Európai Bizottság (képviselők: D. Martin és V. Joris meghatalmazottak)

      Az ügy tárgya

   A külföldi munkavégzési támogatást a felperes esetében megtagadó bizottsági határozat megsemmisítése iránti kérelem.

      Az ítélet rendelkező része

               1.

               A Közszolgálati Törvényszék megsemmisíti a külföldi munkavégzési támogatás nyújtását J. Bourtembourg esetében megtagadó 2011. május 24-i európai bizottsági határozatot.

               2.

               Az Európai Bizottság maga viseli saját költségeit, és köteles viselni a J. Bourtembourg részéről felmerült költségeket.

      (1)  HL C 184., 2012.6.23., 22.


title: Tájékoztató A nemzeti bíróságok által kezdeményezett előzetes döntéshozatali eljárásról

text:
               5.12.2009

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 297/1

         A Lisszaboni Szerződés hatálybalépése következtében a következő szöveg lép a 2005. június 11 én közzétett (HL C 143.) tájékoztató, és az ahhoz fűzött, 2008. március 8 án közzétett (HL C 64.) kiegészítés helyébe.

      TÁJÉKOZTATÓ

   A nemzeti bíróságok által kezdeményezett előzetes döntéshozatali eljárásról
   2009/C 297/01
   I.   Általános rendelkezések

               1.

               Az előzetes döntéshozatali eljárási rendszer az Európai Unió jogának alapvető intézménye, amelynek célja olyan eszköz nyújtása a nemzeti bíróságok számára, amely biztosítja e jog egységes értelmezését és alkalmazását valamennyi tagállamban.

               2.

               Az Európai Unió Bírósága hatáskörrel rendelkezik az Európai Unió jogának értelmezésére és az uniós intézmények, szervek vagy hivatalok jogi aktusainak érvényességére vonatkozó előzetes döntés meghozatalára. Ezt az általános hatáskört az Európai Unióról szóló szerződés (EUHL 2008. C 115., 13. o., a továbbiakban: EUSZ) 19. cikke (3) bekezdésének b) pontja, és az Európai Unió működéséről szóló szerződés (EUHL 2008. C 115., 47. o.; a továbbiakban: EUMSZ) 267. cikke ruházzák a Bíróságra.

               3.

               Az EUMSZ 256. cikk (3) bekezdése értelmében a Törvényszék az alapokmányban meghatározott egyes ügycsoportokban hatáskörrel rendelkezik a 267. cikk szerinti előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések eldöntésére. Mivel az alapokmány nem módosult e tekintetben, továbbra is egyedül a Bíróság rendelkezik hatáskörrel előzetes döntés meghozatalára.

               4.

               Bár az EUMSZ 256. cikk általános hatáskört biztosít a Bíróság számára, különböző rendelkezések kivételeket írnak elő, vagy korlátozzák e hatáskört. Különösen az EUMSZ 275. és EUMSZ 276. cikkről, valamint a Lisszaboni Szerződés átmeneti rendelkezéseiről szóló (36.) jegyzőkönyv (EUHL 2008. C 115., 322. o.) 10. cikkéről van szó.

               5.

               Mivel az előzetes döntéshozatali eljárás a Bíróság és a nemzeti bíróságok közötti együttműködésen alapul, hatékonyságának biztosítása érdekében célszerűnek tűnik az alábbi tájékoztató anyagnak a nemzeti bíróságok részére történő rendelkezésre bocsátása.

               6.

               E kötelező erővel nem rendelkező gyakorlati tájékoztató célja iránymutatást adni a nemzeti bíróságoknak az előzetes döntéshozatali eljárás célszerűsége tekintetében, és adott esetben segítséget nyújtani a Bíróság elé terjesztendő kérdések megfogalmazásához és benyújtásához.

      A Bíróság szerepe az előzetes döntéshozatali eljárásban

               7.

               Az előzetes döntéshozatali eljárásban a Bíróság feladata az uniós jog értelmezése vagy az érvényességéről való döntés, azonban nem feladata e jognak az alapeljárás alapját képező tényállásra történő alkalmazása, mert erre a nemzeti bíróságnak van hatásköre. Nem tartozik a Bíróság hatáskörébe az alapeljárásban felmerült ténykérdések elbírálása, és nem határozhat a nemzeti jogszabályok értelmezése, illetve alkalmazása vonatkozásában jelentkező véleménykülönbség tárgyában sem.

               8.

               A Bíróság az uniós jog értelmezéséről vagy érvényességéről dönt, célja a jogvita megoldása szempontjából hasznos választ adni; a kérdést előterjesztő bíróság feladata levonni a válaszból a következtetéseket, adott esetben eltekintve a szóban forgó nemzeti szabály alkalmazásától.

      A Bírósághoz kérdést előterjesztő határozat

         A kérdés előterjesztője

               9.

               Az EUMSZ 267. cikk értelmében minden olyan tagállami bíróság, amely bírósági határozattal záruló eljárásban hoz döntést, főszabály szerint terjeszthet kérdést előzetes döntéshozatalra a Bíróság elé (1). A bíróság fogalmát – az uniós jog önálló fogalmaként – a Bíróság értelmezi.

               10.

               Kizárólag a nemzeti bíróságra tartozik, hogy előzetes döntéshozatal iránti kérelem Bíróság elé terjesztéséről határozzon, függetlenül attól, hogy az alapeljárásban résztvevő felek azt kérték e.

         Az értelmezésre vonatkozó előzetes döntéshozatal iránti kérelem

               11.

               Valamennyi érintett bíróság hatáskörrel rendelkezik az uniós jog bármely szabályának értelmezésére vonatkozó kérdést terjeszteni a Bíróság elé, amennyiben úgy ítéli meg, hogy ez az előtte folyamatban lévő ügy eldöntéséhez szükséges.

               12.

               Ugyanakkor az a bíróság, amelynek határozatai ellen a belső jog értelmében nincs jogorvoslati lehetőség, főszabály szerint köteles értelmezési kérdésével a Bírósághoz fordulni, kivéve, amennyiben az adott kérdésben már van kialakult ítélkezési gyakorlat (és az esetleges új tényállás nem támaszt valós kétséget ezen ítélkezési gyakorlat alkalmazásának lehetőségére vonatkozóan), vagy ha a szóban forgó jogszabály helyes értelmezése egyértelmű.

               13.

               Így egy olyan bíróság, amelynek határozatai ellen van jogorvoslati lehetőség, maga is dönthet az uniós jog helyes értelmezéséről és az általa megállapított tényállásra történő alkalmazásáról, különösen ha úgy ítéli meg, hogy a Bíróság ítélkezési gyakorlata alapján az számára kellően egyértelmű. Ugyanakkor az előzetes döntéshozatalra utalás különösen hasznosnak bizonyulhat az eljárás megfelelő szakaszában akkor, ha az uniós jog összes tagállamban való egységes alkalmazása szempontjából közérdekű, új értelmezési kérdésről van szó, vagy ha a meglévő ítélkezési gyakorlat nem tűnik alkalmazhatónak egy merőben új tényállásra.

               14.

               A nemzeti bíróság feladata annak ismertetése, hogy a kért értelmezésre mennyiben van szüksége az ítélete meghozatalához.

         Az érvényesség megítélésére vonatkozó előzetes döntéshozatal iránti kérelem

               15.

               A nemzeti bíróságok az előttük felhozott érvénytelenségi kifogást elutasíthatják, de kizárólag a Bíróság nyilváníthat az Unió intézményei, szervei, vagy hivatalai által elfogadott jogi aktust érvénytelenné.

               16.

               Valamennyi nemzeti bíróság köteles tehát kérdést terjeszteni a Bíróság elé, ha kétségei merülnek fel az ilyen jogi aktus érvényességére vonatkozóan, megjelölve azokat az okokat, amelyek miatt úgy ítéli meg, hogy az említett jogi aktus érvénytelen lehet.

               17.

               Mindazonáltal, amennyiben komoly aggály merül fel az Unió intézményei, szervei, vagy hivatalai olyan jogi aktusának érvényessége tekintetében, amelyen egy belső jogi aktus alapul, a nemzeti bíróság kivételesen és ideiglenesen felfüggesztheti ez utóbbi alkalmazását, illetve egyéb erre vonatkozó ideiglenes intézkedést hozhat. Ebben az esetben köteles érvényességre vonatkozó kérdést terjeszteni a Bíróság elé, megjelölve azokat az okokat, amelyek miatt az említett jogi aktust érvénytelennek tartja.

      Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdés előterjesztésének időpontja

               18.

               Amennyiben a nemzeti bíróság úgy ítéli meg, hogy határozatának meghozatalához egy vagy több értelmezési, illetve érvényességi kérdés vonatkozásában szükséges dönteni, kérdést terjeszthet előzetes döntéshozatalra a Bíróság elé; ugyanis ő van leginkább abban a helyzetben, hogy megítélje, az eljárás mely szakaszában célszerű egy ilyen kérdés előterjesztése.

               19.

               Ugyanakkor kívánatos, hogy az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdés előterjesztésére az eljárás olyan szakaszában kerüljön sor, amikor a kérdést előterjesztő bíróság képes a probléma ténybeli és jogi hátterének meghatározására, annak érdekében, hogy a Bíróság rendelkezzen valamennyi olyan adattal, amely adott esetben annak ellenőrzéséhez szükséges, hogy az uniós jog alkalmazandó-e az alapeljárásban. A hatékony igazságszolgáltatás érdekében is kívánatos lehet, hogy az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdés előterjesztésére csak kontradiktórius vitát követően kerüljön sor.

      Az előzetes döntéshozatalra utalás formája

               20.

               Az a határozat, amellyel a nemzeti bíróság előzetes döntéshozatalra terjeszti elő a kérdést, az ügyre alkalmazandó nemzeti eljárási szabály által lehetővé tett bármely határozati formát öltheti. Ugyanakkor nem szabad elfelejteni, hogy ez az irat képezi a Bíróság előtti eljárás alapját, valamint hogy a Bíróságnak rendelkeznie kell minden olyan adattal, amely lehetővé teszi számára a nemzeti bíróságnak történő hasznos válasz adását. Emellett, kizárólag a lefordított előzetes döntéshozatal iránti kérelmet küldik meg azon érdekelteknek, akik észrevételt tehetnek a Bíróságnál, nevezetesen a tagállamoknak és az intézményeknek.

               21.

               A kérelem lefordításának szükségessége annak egyszerű, világos és pontos, a felesleges adatoktól mentes megfogalmazását igényli.

               22.

               Az előzetes döntéshozatal iránti kérelem hátterének megfelelő ismertetéséhez általában körülbelül tíz oldalnál többre nincs szükség. Az előzetes döntéshozatalra utaló határozatnak lényegre törőnek, ugyanakkor kellően teljesnek kell lennie, valamint tartalmaznia kell valamennyi releváns adatot annak lehetővé tétele érdekében, hogy a Bíróság, valamint az észrevételek előterjesztésére jogosult érdekeltek megérthessék az alapeljárás ténybeli és jogi hátterét. Az előzetes döntéshozatalra utaló határozatnak:

                           röviden ismertetnie kell a jogvita tárgyát, valamint a megállapított releváns tényeket, vagy legalább az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdés alapját képező tényállást;

                           be kell mutatnia az esetlegesen alkalmazandó nemzeti rendelkezések tartalmát, és adott esetben meg kell jelölnie a vonatkozó nemzeti ítélkezési gyakorlatot, feltüntetve minden esetben annak pontos hivatkozását (például hivatalos lap vagy egy adott határozatok tára oldalszámát; esetlegesen internetes honlapra történő hivatkozást);

                           a lehető legpontosabban meg kell jelölnie az adott ügyben releváns uniós jogi rendelkezéseket;

                           ismertetnie kell azokat az okokat, amelyek miatt a kérdést előterjesztő bíróságban kérdés merült fel egyes uniós jogi rendelkezések értelmezésére vagy érvényességére vonatkozóan, valamint azt a kapcsolatot, amelyet felállít e rendelkezések és az alapeljárásban alkalmazandó nemzeti jog között;

                           adott esetben össze kell foglalnia az alapeljárásban résztvevő felek releváns érvelésének lényegét.

                     Az előzetes döntéshozatalra utaló határozat egyes pontjainak vagy bekezdéseinek olvasása, és a rájuk történő hivatkozás megkönnyítése érdekében célszerű azokat számozással ellátni.

               23.

               Végezetül, a kérdést előterjesztő bíróság röviden jelezheti az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdésre adandó válaszra vonatkozó álláspontját, ha úgy ítéli meg, hogy azt ki tudja alakítani.

               24.

               Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdésnek vagy kérdéseknek az előzetes döntéshozatalra utaló határozat elkülönülő és világosan meghatározható részében kell szerepelnie vagy szerepelniük, általában annak elején vagy végén. A kérdéseknek a kérelem indokolásának ismertetésére történő hivatkozás nélkül is érthetőnek kell lenniük, amely indokolás ugyanakkor a megfelelő értelmezéshez szükséges hátteret biztosítja.

      Az előzetes döntéshozatalra utalás hatásai a nemzeti eljárásra

               25.

               A Bírósághoz előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdés általában a nemzeti eljárás – a Bíróság döntéshozataláig történő – felfüggesztését eredményezi.

               26.

               Ugyanakkor a nemzeti bíróság továbbra is hatáskörrel rendelkezik biztosítási intézkedések meghozatalára, különösen az érvényesség megítélésére vonatkozó előzetes döntéshozatal iránti kérelem esetében (lásd a fenti 17. pontot).

      A költségek és a költségmentesség

               27.

               A Bíróság előtti előzetes döntéshozatali eljárás ingyenes, és a Bíróság nem határoz az alapügy feleinek költségei vonatkozásában; a nemzeti bíróság feladata erről határozni.

               28.

               Ha a fél rászorultsága vagy ha a nemzeti szabályok lehetővé teszik, a kérdést előterjesztő bíróság költségmentességet engedélyezhet e félnek különösen a Bíróság előtt felmerülő képviseleti költségek fedezésére. Utóbbi is engedélyezhet ilyen költségmenteséget abban az esetben, ha az érintett fél nem részesül költségmentességben már nemzeti szinten, vagy abban az esetben, ha e költségmentesség nem, vagy csak részben fedezi a Bíróság előtt felmerült költségeket.

      A nemzeti bíróság és a Bíróság közötti iratváltások

               29.

               Az előzetes döntéshozatalra utaló határozatot és a releváns dokumentumokat (nevezetesen adott esetben az ügy iratait, esetlegesen másolati példányban) a nemzeti bíróság ajánlott küldeményként, közvetlenül küldi meg a Bíróságnak (postacím: Greffe de la Cour de justice, L-2925 Luxembourg, tel. +352 4303-1).

               30.

               A határozat kihirdetéséig a Bíróság Hivatala a nemzeti bírósággal kapcsolatban marad, s megküldi számára az eljárási iratok másolati példányait.

               31.

               A Bíróság határozatát szintén megküldi a nemzeti bíróságnak. Kívánatos, hogy a nemzeti bíróság tájékoztassa a Bíróságot határozatának az alapügyben való alkalmazásáról, illetve – adott esetben – megküldje az ügyet befejező döntését.

         II.   A sürgősségi előzetes döntéshozatali eljárás (PPU)

               32.

               A tájékoztató ezen része gyakorlati útmutatást ad a szabadságon, a biztonságon és a jog érvényesülésén alapuló térségre vonatkozó előzetes döntéshozatalra utalásra alkalmazandó sürgősségi előzetes döntéshozatali eljárás tekintetében. Ezt az eljárást az Európai Unió Bíróságának alapokmányáról szóló (3.) jegyzőkönyv (EUHL 2008. C 115., 210. o.) 23a. cikke és a Bíróság eljárási szabályzatának 104b. cikke szabályozza. Az ezen eljárás alkalmazása iránti kérelem lehetősége kiegészíti a gyorsított eljárás alkalmazása iránti kérelem előterjesztésének az említett jegyzőkönyv 23a. cikkében és az eljárási szabályzat 104a. cikkében előírt feltételek mellett fennálló lehetőségét.

      A sürgősségi előzetes döntéshozatali eljárás alkalmazásának feltételei

               33.

               A sürgősségi előzetes döntéshozatali eljárás csak az EUMSZ harmadik részének a szabadságon, a biztonságon és a jog érvényesülésén alapuló térségre vonatkozó V. címe által érintett kérdésekben alkalmazható.

               34.

               A Bíróság határoz ezen eljárás lefolytatásáról. Főszabály szerint ilyen határozatot csak a kérdést előterjesztő bíróság indokolással ellátott kérelmére lehet hozni. A Bíróság – ha valószínűsíthető, hogy ezt az eljárást kell alkalmazni – kivételesen hivatalból is határozhat úgy, hogy az előzetes döntéshozatalra utalást sürgősségi eljárásban bírálja el.

               35.

               A sürgősségi előzetes döntéshozatali eljárás egyszerűsíti a Bíróság előtti eljárás egyes szakaszait, de alkalmazása jelentős korlátokat támaszt a Bíróság, a felek és az eljárásban résztvevő egyéb érdekeltek, különösen a tagállamok számára.

               36.

               A sürgősségi eljárást tehát csak olyan körülmények esetén lehet kérni, amikor feltétlenül szükséges, hogy a Bíróság az előzetes döntéshozatalra utalás tárgyában a legrövidebb határidőn belül döntsön. Mivel ezen esetek teljes körű felsorolására – a szabadságon, a biztonságon és a jog érvényesülésén alapuló térségre vonatkozó uniós szabályok változó jellegére és változatosságára tekintettel – nincs mód, példálózó jelleggel a nemzeti bíróság az alábbi esetekben fontolhatja meg sürgősségi előzetes döntéshozatali eljárás iránti kérelem benyújtását: az EUMSZ 267. cikk negyedik bekezdésében említett, fogva tartott vagy szabadságától megfosztott személy esetében, ha e személy jogi helyzetének megítéléséhez meghatározó jelentőségű a feltett kérdésre adandó válasz, továbbá ha a szülői felügyeletre vagy gyermekelhelyezésre vonatkozó jogvita során az uniós jog alapján eljáró bíróság hatásköre az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdésre adandó választól függ.

      A sürgősségi előzetes döntéshozatali eljárás lefolytatása iránti kérelem

               37.

               Annak lehetővé tétele érdekében, hogy a Bíróság rövid időn belül határozhasson a sürgősségi előzetes döntéshozatali eljárás lefolytatásának szükségességéről, a kérelemnek ismertetnie kell a sürgősség fennállását alátámasztó jogi és ténybeli körülményeket, és különösen annak kockázatát, ha az utalást a rendes előzetes döntéshozatali eljárásban bírálják el.

               38.

               A kérdést előterjesztő bíróság lehetőség szerint lényegre törően megjelöli a feltett kérdés(ek)re adandó válaszra vonatkozó álláspontját. Ez megkönnyíti a felek és az eljárásban résztvevő egyéb érdekeltek álláspontjának kialakítását, valamint a Bíróság határozathozatalát, és ezáltal hozzájárul az eljárás gyorsabb lefolytatásához.

               39.

               A sürgősségi előzetes döntéshozatal iránti kérelmet oly módon kell benyújtani, hogy a Bíróság Hivatala haladéktalanul megállapíthassa, hogy az ügyet különös elbírálásban kell részesíteni. Ennek érdekében a sürgősségi előzetes döntéshozatal iránti kérelmet magától az előzetes döntéshozatalra utaló határozattól elkülönülő, önálló iratban kell benyújtani, vagy ennek hiányában az e kérelmet kifejezetten tartalmazó kísérőlevelet kell csatolni.

               40.

               Ami az előzetes döntéshozatalra utaló határozatot illeti, annak lényegre törő jellege annál is inkább fontos a sürgősségi kérelem esetében, mivel hozzájárul az eljárás gyorsabb lefolytatásához.

      A Bíróság, a nemzeti bíróság és a felek közötti iratváltások

               41.

               A nemzeti bírósággal és az előtte folyamatban lévő eljárás feleivel való kapcsolattartás érdekében kérjük a sürgősségi előzetes döntéshozatal iránti kérelmet benyújtó nemzeti bíróságokat, hogy jelöljék meg azt az e-mail címet, esetlegesen faxszámot, amelyet a Bíróság e célból használhat, valamint a szóban forgó felek képviselőinek e-mail címét, esetlegesen faxszámát.

               42.

               Az előzetes döntéshozatalra utaló aláírt határozat másolatát a sürgősségi előzetes döntéshozatal iránti kérelemmel együtt előzetesen e-mailben (ECJ-Registry@curia.europa.eu) vagy faxon (+352 43 37 66) is meg lehet küldeni a Bíróságnak. Az utalás és a kérelem elbírálása már e másolat kézhezvételekor megkezdődhet. Ezen iratok eredeti példányát ugyanakkor a legrövidebb időn belül meg kell küldeni a Bíróság Hivatalának.

      (1)  A 36. jegyzőkönyv 10. cikkének (1)–(3) bekezdése értelmében az EUSZ VI. címe alapján a büntetőügyekben folytatott rendőrségi és igazságügyi együttműködés területén a Lisszaboni Szerződés (HL 2007. C 306., 1. o.) hatálybalépése előtt elfogadott, és azóta nem módosított jogi aktusok tekintetében a Bíróságára ruházott hatáskörök a Lisszaboni Szerződés hatálybalépésétől (2009. december 1 je) számított legfeljebb ötéves időszak alatt változatlanok maradnak. Ezen időszak alatt az ilyen aktusok esetében ezért kizárólag azon tagállamok bíróságai terjeszthetnek kérdést előzetes döntéshozatalra a Bíróság elé, amelyek elfogadták a Bíróság hatáskörét; minden állam maga határozza meg, hogy a Bírósághoz fordulás lehetősége valamennyi bírósága vagy csak a végső fokon eljáró bíróságai számára áll nyitva.


title: C-404/15. sz. ügy: A Hanseatisches Oberlandesgericht in Bremen (Németország) által 2015. július 24-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Aranyosi Pál elleni büntetőeljárás

text:
               28.9.2015

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 320/18

         A Hanseatisches Oberlandesgericht in Bremen (Németország) által 2015. július 24-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Aranyosi Pál elleni büntetőeljárás
   (C-404/15. sz. ügy)
   (2015/C 320/26)
   Az eljárás nyelve: német

      A kérdést előterjesztő bíróság

   Hanseatisches Oberlandesgericht in Bremen

      Az alap-büntetőeljárás résztvevői

   Aranyosi Pál

      Másik fél: Generalstaatsanwaltschaft Bremen

      Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

               1)

               Úgy kell-e értelmezni az európai elfogatóparancsról és a tagállamok közötti átadási eljárásokról szóló, 2002. június 13-i 2002/584/IB tanácsi kerethatározat (1) 1. cikkének (3) bekezdését, hogy nem teljesíthető a büntetőeljárás lefolytatása céljából történő kiadatás, ha nyomós támpontok támasztják alá, hogy a fogvatartási körülmények a kibocsátó tagállamban sértik az érintett személynek az Európai Unióról szóló szerződés 6. cikkében biztosított alapvető jogait és az e cikkben előírt alapvető jogelveket, vagy úgy kell e értelmezni az említett rendelkezést, hogy a végrehajtó tagállam ilyen esetekben a fogvatartási körülmények biztosítása tekintetében nyújtott garanciától teheti függővé vagy köteles függővé tenni a kiadatás teljesíthetőségéről hozandó döntést? A végrehajtó tagállam meghatározathat e vagy köteles e meghatározni ezzel kapcsolatban konkrét minimumkövetelményeket a garantálandó fogvatartási körülmények tekintetében?

               2)

               Úgy kell-e értelmezni az európai elfogatóparancsról és a tagállamok közötti átadási eljárásokról szóló, 2002. június 13-i 2002/584/IB tanácsi kerethatározat 5. cikkét és 6. cikkének (1) bekezdését, hogy arra is lehetősége van a kibocsátó igazságügyi hatóságnak, hogy garanciákat nyújtson a fogvatartási körülmények biztosítása tekintetében, vagy e tekintetben a kibocsátó tagállam nemzeti hatásköri rendjét kell követni?

      (1)  HL L 190., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 19. fejezet, 6. kötet, 534. o.


title: T-330/09. sz. ügy: A Törvényszék 2011. február 17-i végzése — RapidEye kontra Bizottság ( „Megsemmisítés iránti kereset — Állami támogatások — A regionális támogatások multiszektorális keretszabálya alapján a német hatóságok által nyújtott támogatások — Műholdas földrajzi információs rendszerre vonatkozó projekt — A támogatást a közös piaccal összeegyeztethetőnek nyilvánító határozat hatályának megerősítése iránti kérelem — A Bizottság válasza — Keresettel meg nem támadható aktus — Elfogadhatatlanság” )

text:
               9.4.2011

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 113/13

         A Törvényszék 2011. február 17-i végzése — RapidEye kontra Bizottság
   (T-330/09. sz. ügy) (1)

   (Megsemmisítés iránti kereset - Állami támogatások - A regionális támogatások multiszektorális keretszabálya alapján a német hatóságok által nyújtott támogatások - Műholdas földrajzi információs rendszerre vonatkozó projekt - A támogatást a közös piaccal összeegyeztethetőnek nyilvánító határozat hatályának megerősítése iránti kérelem - A Bizottság válasza - Keresettel meg nem támadható aktus - Elfogadhatatlanság)
   2011/C 113/25
   Az eljárás nyelve: német

      Felek

      Felperes: RapidEye AG (Brandenburg an der Havel, Németország) (képviselő: T. Jestaedt ügyvéd)

      Alperes: Európai Bizottság (képviselők: K. Gross és B. Martenczuk meghatalmazottak)

      Az ügy tárgya

   A RapidEye AG-nak a német hatóságok által műholdas földrajzi információs rendszer létrehozására nyújtott támogatásról [CP 183/2009 állami támogatás — Németország; RapidEye AG (utólagos ellenőrzés MSF 1998 — N 416/2002)] szóló, a Bizottság 2009. június 9-i levelében foglalt állítólagos határozat megsemmisítése iránti kérelem.

      A végzés rendelkező része

               1.

               A Törvényszék a keresetet mint elfogadhatatlant elutasítja.

               2.

               A Törvényszék a RapidEye AG-t kötelezi a költségek viselésére.

      (1)  HL C 267., 2009.11.7.


title: A Bíróság végzése (második tanács) 2005. július 14. a C-52/04. sz. (a Bundesverwaltungsgericht előzetes döntéshozatal iránti kérelme) Personalrat der Feuerwehr Hamburg kontra Leiter der Feuerwehr Hamburg ügyben (Az eljárási szabályzat 104. cikkének (3) bekezdése – Szociálpolitika – A munkavállalók biztonságának és egészségének védelme – 89/391/EGK és 93/104/EK irányelv – Hatály – Hivatásos tűzoltók beavatkozó erői – Beletartozás – Feltételek)

text:
               3.9.2005

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 217/23

      A BÍRÓSÁG VÉGZÉSE

   (második tanács)
   2005. július 14.
   a C-52/04. sz. (a Bundesverwaltungsgericht előzetes döntéshozatal iránti kérelme) Personalrat der Feuerwehr Hamburg kontra Leiter der Feuerwehr Hamburg (1) ügyben
   (Az eljárási szabályzat 104. cikkének (3) bekezdése - Szociálpolitika - A munkavállalók biztonságának és egészségének védelme - 89/391/EGK és 93/104/EK irányelv - Hatály - Hivatásos tűzoltók beavatkozó erői - Beletartozás - Feltételek)
   (2005/C 217/44)
   Az eljárás nyelve: német
   A C-52/04. sz. ügyben a Bundesverwaltungsgericht (Németország) 2003. december 17-i végzésével, amely 2004. február 10-én érkezett Bírósághoz az EK 234. cikk alapján előterjesztett, a Personalrat der Feuerwehr Hamburg és a Leiter der Feuerwehr Hamburg között folyamatban levő eljárásban benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem tárgyában, a Bíróság (második tanács) tagjai: C. W. A. Timmermans tanácselnök, C. Gulmann, R. Schintgen (előadó), J. Makarczyk és J. Klučka bírák, főtanácsnok: D. Ruiz-Jarabo Colomer, hivatalvezető: R. Grass, 2005. július 14-én meghozta végzését, amelynek rendelkező része következő:
   A munkavállalók munkahelyi biztonságának és egészségvédelmének javítását ösztönző intézkedések bevezetéséről szóló, 1989. június 12-i 89/391/EGK tanácsi irányelv 2. cikke, valamint a munkaidő-szervezés egyes szempontjairól szóló, 1993. november 23-i 93/104/EK tanácsi irányelv 1. cikkének (3) bekezdése úgy értelmezendő, hogy:

               —

               az alapügyben szereplőhöz hasonló, hivatásos tűzoltók beavatkozó erői által ellátott tevékenység rendesen az említett irányelvek hatálya alá tartozik, amelynek értelmében főszabály szerint a 93/104 irányelv 6. cikkének (2) bekezdésével ellentétes a heti maximum 48 órás munkaidő túllépése, amelybe a készenléti szolgálat is beletartozik;

               —

               a munkaidő túllépése ugyanakkor csakis olyan különlegesen súlyos és sokakat érintő körülmények esetén lehetséges, amikor a közérdek – így a közrend, a közegészség és a közbiztonság – védelméhez nélkülözhetetlen szolgáltatások megfelelő működésének biztosításához fűződő érdek átmenetileg meghaladja a beavatkozó egységekben és a mentési tevékenységet végző egységekben dolgozó munkavállalók biztonságához és egészségének védelméhez fűződő érdeket; azonban a 89/391 irányelv céljait még ebben a kivételes esetben is a lehető legteljesebb mértékig figyelembe kell venni.

      (1)  HL C 94., 2004.4.17.


title: T-413/06. P. sz. ügy: Az Elsőfokú Bíróság 2008. szeptember 4-i ítélete – Gualtieri kontra Bizottság (Fellebbezés – Kirendelt nemzeti szakértő – Előzetes döntéshozatalra utaló végzés – Megfellebbezhető határozat – Elfogadhatatlanság)

text:
               25.10.2008

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 272/25

         Az Elsőfokú Bíróság 2008. szeptember 4-i ítélete – Gualtieri kontra Bizottság
   (T-413/06. P. sz. ügy) (1)

   (Fellebbezés - Kirendelt nemzeti szakértő - Előzetes döntéshozatalra utaló végzés - Megfellebbezhető határozat - Elfogadhatatlanság)
   (2008/C 272/46)
   Az eljárás nyelve: olasz
   Felek

      Felperes: Claudia Gualtieri (Brüsszel, Belgium) (képviselők: P. Gaultieri és M. Gaultieri ügyvédek)

      A másik fél az eljárásban: az Európai Közösségek Bizottsága (képviselők: J. Currall meghatalmazott, segítője: G. Faedo ügyvéd)
   Tárgy
   Az Európai Unió Közszolgálati Törvényszékének (első tanács) F-53/06. sz., Gualtieri kontra Bizottság ügyben 2006. október 9-én hozott végzése (az EBHT-ban még nem tették közzé) ellen benyújtott, e végzés hatályon kívül helyezésére irányuló fellebbezés.
   Rendelkező rész

               1)

               Az Elsőfokú Bíróság a fellebbezést elutasítja.

               2)

               Claudia Gualtieri köteles viselni saját költségeit és a Bizottságnál a jelen eljárás során felmerült költségeket.

      (1)  HL C 42., 2007.2.24.


title: C-423/11. P. sz. ügy: A Törvényszék (hetedik tanács) T-226/10. sz., Prezes Urzędu Komunikacji Elektronicznej kontra Bizottság ügyben 2011. május 23-án hozott végzés ellen a Lengyel Köztársaság által 2011. augusztus 11-én benyújtott fellebbezés

text:
               22.10.2011

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 311/22

         A Törvényszék (hetedik tanács) T-226/10. sz., Prezes Urzędu Komunikacji Elektronicznej kontra Bizottság ügyben 2011. május 23-án hozott végzés ellen a Lengyel Köztársaság által 2011. augusztus 11-én benyújtott fellebbezés
   (C-423/11. P. sz. ügy)
   2011/C 311/38
   Az eljárás nyelve: lengyel

      Felek

      Fellebbező: Lengyel Köztársaság (képviselő: M. Szpunar)

      A többi fél az eljárásban: Európai Bizottság, Prezes Urzędu Komunikacji Elektronicznej

      A fellebbező kérelmei

   A fellebbező kéri, hogy a Bíróság

               —

               teljes egészében helyezze hatályon kívül az Európai Unió Törvényszékének T-226/10. sz. ügyben 2011. május 23-án hozott ítéletét.

      Jogalapok és fontosabb érvek

   A Törvényszék azzal az indokkal utasította el a keresetet, hogy azok a jogtanácsosok (radcowie prawni), akik a Prezes Urzędu Komunikacji Elektronicznejt (az elektronikus kommunikációs hivatal elnöke) képviselték, ennél a hivatalnál munkaviszonyban álltak, ami a Törvényszék álláspontja szerint kizárta annak a lehetőségét, hogy a felperest a Törvényszék előtt képviseljék. A Lengyel Köztársaság Kormánya a megtámadott határozattal szemben a következő kifogásokat terjeszti elő:

               Először is a Törvényszék megsértette a Bíróság Alapokmánya 19. cikkének harmadik és negyedik bekezdését azáltal, hogy ezeket a rendelkezéseket tévesen értelmezte. Az Európai Unió jogszabályai nem harmonizálták a jogi szolgáltatásnyújtás megengedett formáit. Erre vonatkozóan az Alapokmány 19. cikke sem tartalmaz korlátozást, hanem az csupán utal a nemzeti előírásokra. A Lengyel Köztársaság álláspontja szerint az Alapokmány 19. cikke nem szolgáltat alapot arra, hogy általánosan és önkényesen megvonják a felek Törvényszék előtti képviseletére vonatkozó jogot azoktól a jogtanácsoktól, akik munkaszerződés alapján nyújtanak jogi szolgáltatást, mivel a lengyel jogszabályok teljes mértékben biztosítják ezen jogtanácsosok függetlenségét.

               Másodszor megsértették az EUSZ 5. cikk (4) bekezdése szerinti arányosság elvét. A Lengyel Köztársaság Kormányának álláspontja szerint azon lehetőség kizárása, hogy valamely felet a hozzá munkaszerződéssel kapcsolódó jogtanácsos képviselje, túllép azon a mértéken, ami a felek független jogász útján való képviseletének biztosításához szükséges. Ugyanezen cél elérésére kevésbé korlátozó anyagi és alaki jogi eszközök is léteznek, így különösen a szakma gyakorlásának és a szakmai etikának az alapelveire vonatkozó nemzeti szabályozások.

               Harmadszor, az elégtelen indokolás sérti az eljárási szabályokat. A Lengyel Köztársaság Kormánya úgy véli, hogy a Törvényszék nem a jogilag megkövetelt módon indokolta a T-226/10. sz. ügyben hozott határozatát, különös tekintettel arra, hogy nem tett említést a jogtanácsosok és a Prezes Urzędu Komunikacji Elektronicznej között fennálló munkaviszony sajátosságairól.