title: C-89/09. sz. ügy: A Bíróság (második tanács) 2010 december 16-i ítélete — Európai Bizottság kontra Francia Köztársaság (Tagállami kötelezettségszegés — A letelepedés szabadsága — EK 43. cikk — Közegészség — Orvosbiológiai elemző laboratóriumok működtetése — Nemzeti szabályozás, amely a nem biológus foglalkozást gyakorló tagok törzstőkében való részesedését 25 %-ban korlátozza — Egy vagy több orvosbiológiai elemző laboratórium közös működtetésére létrehozott kettőnél több társaság tőkéjében való részesedés tilalma — A biológusok szakmai függetlenségének biztosítására irányuló cél — Az orvosbiológia területén fennálló kínálat változatosságának fenntartására irányuló cél — Koherencia — Arányosság)

text:
               19.2.2011

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 55/5

         A Bíróság (második tanács) 2010 december 16-i ítélete — Európai Bizottság kontra Francia Köztársaság
   (C-89/09. sz. ügy) (1)

   (Tagállami kötelezettségszegés - A letelepedés szabadsága - EK 43. cikk - Közegészség - Orvosbiológiai elemző laboratóriumok működtetése - Nemzeti szabályozás, amely a nem biológus foglalkozást gyakorló tagok törzstőkében való részesedését 25 %-ban korlátozza - Egy vagy több orvosbiológiai elemző laboratórium közös működtetésére létrehozott kettőnél több társaság tőkéjében való részesedés tilalma - A biológusok szakmai függetlenségének biztosítására irányuló cél - Az orvosbiológia területén fennálló kínálat változatosságának fenntartására irányuló cél - Koherencia - Arányosság)
   2011/C 55/07
   Az eljárás nyelve: francia

      Felek

      Felperes: Európai Bizottság (képviselők: G. Rozet és E. Traversa meghatalmazottak)

      Alperes: Francia Köztársaság (képviselők: G. de Bergues és B. Messmer meghatalmazottak)

      Tárgy

   Tagállami kötelezettségszegés — Az EK 43. cikk megsértése — Orvosbiológiai elemző laboratóriumok működtetésére vonatkozó szabályok — A nem szakmabeli társasági tagok részesedését a társaság törzstőkéjének legfeljebb 25 %-ában korlátozó nemzeti szabályozás — Kettőnél több, egy vagy több orvosbiológiai laboratóriumot közösen működtető társaságban való részesedés tilalma — A letelepedés szabadságának a közegészség védelmének céljával indokolt és arányos korlátozása

      Rendelkező rész

               1.

               A Francia Köztársaság — mivel megtiltotta a biológusok számára, hogy egy vagy több orvosbiológiai elemző laboratórium közös működtetésére létesített kettőnél több társaság tőkéjében részesedést szerezzenek — nem teljesítette az EK 43. cikkből eredő kötelezettségeit.

               2.

               A Bíróság a keresetet ezt meghaladó részében elutasítja.

               3.

               A Francia Köztársaság és az Európai Bizottság maguk viselik saját költségeiket.

      (1)  HL C 113., 2009.5.16.


title: T-217/06. sz. ügy: 2006. augusztus 10-én benyújtott kereset – Arkema és társai kontra Bizottság

text:
               14.10.2006

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 249/13

         2006. augusztus 10-én benyújtott kereset – Arkema és társai kontra Bizottság
   (T-217/06. sz. ügy)
   (2006/C 249/32)
   Az eljárás nyelve: francia
   Felek

      Felperesek: Arkema France SA (Puteaux, Franciaország), Altuglas International SA (Puteaux, Franciaország) és Altumax Europe SAS (Puteaux, Franciaország) (képviselők: A. Winckler, S. Sorinas és P. Geffriaud ügyvédek)

      Alperes: Az Európai Közösségek Bizottsága
   Kereseti kérelmek

               —

               az Elsőfokú Bíróság az EK 230. cikke alapján semmisítse meg a COMP/F/38.645 – metakrilátok ügyben 2006. május 31-én hozott C(2006) 2098 végleges bizottsági határozatot annyiban, amennyiben az az Arkemát érinti;

               —

               másodlagosan az EK 229. cikke alapján semmisítse meg, vagy csökkentse az e határozatban a felperessel szemben kiszabott bírság összegét;

               —

               kötelezze az alperest a jelen kereset költségeinek viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek
   A jelen keresettel a felperes a COMP/F/38.645 – metakrilátok ügyben 2006. május 31-én hozott C(2006) 2098 végleges bizottsági határozat részleges megsemmisítését kéri annyiban, amennyiben e határozat a felperes anyavállalatainak tudta be az EK 81. cikkének és az Európai Gazdasági Térségről szóló Megállapodás 53. cikkének felperes általi megsértését azzal, hogy a metakrilát szektorban kartellekben és összehangolt magatartásban vett részt, amelyek az árak egyeztetéséből, ármegállapodások megkötéséből, végrehajtásából és felügyeletéből álltak, amelyek vagy áremelések, vagy legalábbis a létező árak stabilizálása, a további szolgáltatási költségek fogyasztókra való áthárításának egyeztetése, kereskedelmi szempontból fontos és bizalmas, illetve piaci és/vagy releváns társasági információk cseréje, valamint rendszeres találkozókon, illetve a jogsértést előmozdító egyéb kapcsolatokban való részvétel formájában történtek. A felperes másodlagosan a vele szemben a megtámadott határozatban kiszabott bírság összegének csökkentését kéri.
   A felperes elsődleges kereseti kérelme alátámasztásaképpen előadja, hogy azzal, hogy a Bizottság az általa elkövetett jogsértést az anyavállalatainak tudta be arra a puszta vélelemre támaszkodva, hogy a tényállás megvalósulásakor a felperes társasági tőkéjének szinte egészét az anyavállalatok tulajdonolták, jogi- és ténybeli hibát vétett a leányvállalat által elkövetett jogsértések anyavállalatnak való betudhatóságára vonatkozó szabályok alkalmazása során, és megsértette a hátrányos megkülönböztetés tilalma elvét. Ezen túlmenően a felperes úgy véli, hogy azzal, hogy a Bizottság nem válaszolt azon érvekre, amelyeket a felperes a közigazgatási eljárás során felhozott, és amelyek annak bizonyítását célozták, hogy annak ellenére, a tényállás megvalósulásakor a felperes társasági tőkéjének szinte egészét az anyavállalatok tulajdonolták, kereskedelmi politikájának meghatározásában teljes önállóságot élvezett, a Bizottság megsértette az EK 253. értelmében fennálló indokolási kötelezettségét, valamint a gondos ügyintézés elvét.
   Másodlagosan a felperes a megtámadott határozatban vele szemben kiszabott bírság megsemmisítését, illetve csökkentését kéri. A felperes másodlagos kereseti kérelmének alátámasztásaképpen több jogalapot ad elő, és többek között a Bizottság által a bírság kiindulási összegének rögzítésével kapcsolatosan elkövetett jogi- és ténybeli hibákra hivatkozik. A felperes azzal érvel, hogy ennek összege túlzott, mivel véleménye szerint a jogsértésnek csupán igen korlátozott hatása volt a kérdéses termékpiacra. Egyébiránt a felperes azt állítja, hogy a Bizottság megsértette indokolási kötelezettségét, valamint a gondos ügyintézés elvét azzal, hogy úgy ítélte meg, hogy a jogsértés tényleges hatását nem kell figyelembe venni a felperesre kiszabandó bírság kiindulási összegének meghatározásánál.
   Ezen felül a felperes azzal érvel, hogy a Bizottság jogi- és ténybeli hibát vétett azzal, hogy a bírság kiindulási összegét elrettentő hatás címén – az anyavállalatának a jogsértés idején megvalósított forgalma alapján – 200 %-kal emelte, mivel e jogsértés a felperes álláspontja szerint a felperesnek a tényállás megvalósulása idején élvezett kereskedelmi önállósága, valamint az anyavállalatok vezetőinek a kérdése magatartásokban való részvételének állítólagos hiánya miatt nem az anyavállalat[ok]nak tudható be.
   A felperes továbbá azt állítja, hogy a vele szemben kiszabott bírság összegének emelésénél a Bizottság ugyancsak figyelembe vette a felperessel szemben megállapított 1984-es, 1986-as és 1994-es jogsértéseket és ezzel – a szankciók jogszerűség és a jogbiztonság elvével ellentétesen – nyilvánvalóan és messze túllépte a visszaesés fogalmának alkalmazási körét. Egyébiránt a felperes fenntartja, hogy a visszaesés elvének alkalmazásával a Bizottság megsértette a „non bis idem”, valamint az arányosság elvét, mivel az előzőleg kiszabott szankciók létezését a Bizottság különböző nemrégiben hozott határozataiban már többször figyelembe vette.
   A felperes továbbá fenntartja, hogy a Bizottság ténybeli hibát vétett azzal, hogy nem csökkentette a bírság összegét azon a címen, hogy egyes kifogásolt magatartásokat a felperes ténylegesen gyakorolt.
   Utolsó jogalapjában a felperes azzal érvel, hogy a Bizottságnak a bírság összegének meghatározásakor egyéb tényezők címén azt figyelembe kellett volna vennie, hogy a felperest nemrégiben jelentős összegű bírságok megfizetésére kötelezte.


title: A C-56/05. sz. ügy törlése

text:
               3.9.2005

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 217/34

         A C-56/05. sz. ügy törlése (1)

   (2005/C 217/77)

      (Az eljárás nyelve: görög)

   2005. május 25-i végzésével az Európai Közösségek Bíróságának elnöke elrendelte a C-56/05. sz., Európai Közösségek Bizottsága kontra Görög Köztársaság ügy törlését.

      (1)  HL C 93., 2005.4.16.


title: C-115/08. sz. ügy: A Bíróság (nagytanács) 2009. október 27-i ítélete (a Landesgericht Linz — Ausztria előzetes döntéshozatal iránti kérelme) — Land Oberösterreich kontra ČEZ as (Másik tagállam területén található atomerőműből eredően ingatlan vonatkozásában okozott környezeti ártalmak vagy azok kockázatának megszüntetése iránti kereset — Belföldi hatósági engedéllyel rendelkező létesítmények által okozott környezeti ártalmak vagy azok kockázatának tűrésére irányuló kötelezettség — Más tagállamokban kiadott engedélyek figyelembe vételének hiánya — Egyenlő bánásmód — Az állampolgárság alapján történő hátrányos megkülönböztetés tilalmának elve az EAK Szerződés alkalmazási területén)

text:
               19.12.2009

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 312/5

         A Bíróság (nagytanács) 2009. október 27-i ítélete (a Landesgericht Linz — Ausztria előzetes döntéshozatal iránti kérelme) — Land Oberösterreich kontra ČEZ as
   (C-115/08. sz. ügy) (1)

   (Másik tagállam területén található atomerőműből eredően ingatlan vonatkozásában okozott környezeti ártalmak vagy azok kockázatának megszüntetése iránti kereset - Belföldi hatósági engedéllyel rendelkező létesítmények által okozott környezeti ártalmak vagy azok kockázatának tűrésére irányuló kötelezettség - Más tagállamokban kiadott engedélyek figyelembe vételének hiánya - Egyenlő bánásmód - Az állampolgárság alapján történő hátrányos megkülönböztetés tilalmának elve az EAK Szerződés alkalmazási területén)
   2009/C 312/06
   Az eljárás nyelve: német

      A kérdést előterjesztő bíróság

   Landesgericht Linz

      Az alapeljárás felei

      Felperes: Land Oberösterreich

      Alperes: ČEZ as

      Tárgy

   Előzetes döntéshozatal iránti kérelem — Landesgericht Linz (Ausztria) — Az áruk szabad mozgása, a letelepedés szabadsága, az állampolgárság alapján történő hátrányos megkülönböztetés tilalma és a jóhiszeműség elvének értelmezése — Nemzeti rendelkezés, amely csak kártérítés iránti keresetet tesz lehetővé, ha a zavaró környezeti behatásokat olyan létesítmény okozza, amely közigazgatási engedélyezési eljárás tárgyát képezte — E rendelkezés alkalmazásának csak azon engedélyekre való korlátozása, amelyeket a nemzeti hatóságok adtak ki, aminek az a következménye, hogy a valamely más tagállam területén található létesítményből származó zavaró környezeti behatások esetén lehetségessé válik a polgári jogi jogsértés megszüntetése iránti kereset benyújtása — Temelíni atomerőmű

      Rendelkező rész

               1.

               Ellentétes az EAK Szerződés alkalmazási területén az állampolgárság alapján történő hátrányos megkülönböztetés tilalmának elvével az alapügyben szereplőhöz hasonló olyan tagállami szabályozás, amely alapján a más tagállam területén található atomerőmű üzemeltetéséhez kért hatósági engedélyekkel rendelkező vállalkozással szemben lehetőség van az e létesítményből eredően a szomszéd ingatlanok tekintetében bekövetkezett környezeti ártalmak vagy azok kockázatának megszüntetése iránti kereset indítására, míg az adott tagállam területén található és ottani hatósági engedéllyel rendelkező belföldi ipari létesítményt üzemeltető vállalkozással szemben ilyen kereset nem, hanem kizárólag a szomszéd ingatlanok kárainak megtérítése iránti kereset indítható.

               2.

               A nemzeti bíróságnak úgy kell értelmeznie az általa alkalmazandó belső jogot, hogy az a lehető legnagyobb mértékben összhangban legyen a közösségi jog követelményeivel. Ha a közösségi joggal összhangban álló ilyen alkalmazásra nincs lehetőség, a nemzeti bíróság köteles teljes egészében alkalmazni a közösségi jogot, és megvédeni az általa az egyének részére biztosított jogokat, szükség esetén mellőzve a nemzeti jog bármely rendelkezésének alkalmazását, amennyiben az az adott ügy körülményei között a közösségi joggal ellentétes eredményre vezetne.

      (1)  HL C 142., 2008. 6. 7.


title: T-524/08. sz. ügy: Az Elsőfokú Bíróság 2009. június 2-i végzése — AVLUX kontra Parlament ( Megsemmisítés iránti kereset — Szolgáltatásnyújtásra irányuló közbeszerzési szerződések — A luxembourgi Konrad Adenauer épület felújítására és kibővítésére irányuló közbeszerzési eljárás — Az ajánlattevő ajánlatának elutasítása — Az odaítélési eljárás törlése — Okafogyottság )

text:
               15.8.2009

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 193/22

         Az Elsőfokú Bíróság 2009. június 2-i végzése — AVLUX kontra Parlament
   (T-524/08. sz. ügy) (1)

   („Megsemmisítés iránti kereset - Szolgáltatásnyújtásra irányuló közbeszerzési szerződések - A luxembourgi Konrad Adenauer épület felújítására és kibővítésére irányuló közbeszerzési eljárás - Az ajánlattevő ajánlatának elutasítása - Az odaítélési eljárás törlése - Okafogyottság”)
   2009/C 193/34
   Az eljárás nyelve: francia

      Felek

      Felperes: AIB-Vinçotte Luxembourg (Luxembourg, Luxemburg) (képviselő: R. Adam ügyvéd)

      Alperes: Európai Parlament (képviselők: M. Ecker és D. Petersheim meghatalmazottak)

      Az ügy tárgya

   A Parlament 2008. október 2-i, a felperes által a luxembourgi Konrad Adenauer épület felújítására és kibővítésére irányuló közbeszerzési eljárásban (HL 2008/S 193-254240) benyújtott ajánlatot elutasító határozatának megsemmisítése iránti kérelem

      A végzés rendelkező része

               1)

               A jelen keresetről már nem szükséges határozni.

               2)

               Az Elsőfokú Bíróság az Európai Parlamentet kötelezi a költségek viselésére.

      (1)  HL C 44., 2009.2.21.


title: C-101/15. P. sz. ügy: A Törvényszék (második tanács) T-72/09. sz., Pilkington Group Limited és társai kontra Bizottság ügyben 2014. december 17-én hozott ítélete ellen a Pilkington Group Ltd, a Pilkington Automotive Ltd, a Pilkington Automotiv Deutschland GmbH, a Pilkington Holding GmbH és a Pilkington Italia SpA által 2015. február 27-én benyújtott fellebbezés

text:
               27.4.2015

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 138/45

         A Törvényszék (második tanács) T-72/09. sz., Pilkington Group Limited és társai kontra Bizottság ügyben 2014. december 17-én hozott ítélete ellen a Pilkington Group Ltd, a Pilkington Automotive Ltd, a Pilkington Automotiv Deutschland GmbH, a Pilkington Holding GmbH és a Pilkington Italia SpA által 2015. február 27-én benyújtott fellebbezés
   (C-101/15. P. sz. ügy)
   (2015/C 138/58)
   Az eljárás nyelve: angol

      Felek

      Fellebbezők: Pilkington Group Ltd, Pilkington Automotive Ltd, Pilkington Automotiv Deutschland GmbH, Pilkington Holding GmbH, Pilkington Italia SpA (képviselők: S. Wisking és K. Fountoukakos-Kyriakakos solicitors)

      A másik fél az eljárásban: Európai Bizottság

      A fellebbezők kérelmei

   A fellebbezők azt kérik, hogy a Bíróság:

               —

               helyezze hatályon kívül a T-72/09. sz. ügyben hozott ítéletet annyiban, amennyiben az a határozat 2. cikkének c) pontja ellen benyújtott keresetet elutasítja;

               —

               csökkentse a határozat 2. cikkének c) pontjában a fellebbezőkkel szemben kiszabott bírságot;

               —

               kötelezze a Bizottságot a fellebbezők ezen eljárásban felmerült költségeinek viselésére.

      Jogalapok és fontosabb érvek

   A fellebbezők azt állítják, hogy az ítéletet az alábbi okokból hatályon kívül kell helyezni:

               Először is a Törvényszék tévesen alkalmazta a jogot, amikor a Bizottság 2006. évi bírságkiszabási iránymutatásának (1) 13. pontját úgy értelmezte, hogy a Bizottság az eladások releváns értékének meghatározásakor figyelembe veheti a jogsértés időszakát megelőzően megkötött, és a jogsértés időszakában újra nem tárgyalt szerződések alapján történt eladásokat. Mivel ezeket az eladásokat a jogsértés nem érinthette, azokat jogszerűen nem lehetett volna figyelembe venni a bírság alapösszegének megállapításakor.

               Másodszor a Törvényszék tévesen alkalmazta a jogot, amikor az 1/2003 rendelet (2) 23. cikkének (2) bekezdését úgy értelmezte, hogy a bírság végleges összege nem haladta meg a jogszabály szerinti 10 %-os felső határt. A 10 %-os felső határ számításakor alkalmazandó megfelelő árfolyam nem a határozat elfogadásának évét megelőző üzleti évre vonatkozó EKB átlagárfolyam, hanem a határozat elfogadásának napján irányadó EKB átlagárfolyam.

               Harmadszor a Törvényszék tévesen alkalmazat a jogot, amikor az egyenlő bánásmód elvét és az arányosság elvét figyelmen kívül hagyta, és amikor korlátlan felülvizsgálati jogkörét nem a Bíróság ítélkezési gyakorlatában megkövetelt intenzitással gyakorolta.

      (1)  Az 1/2003/EK rendelet 23. cikke (2) bekezdésének a) pontja alapján kiszabott bírságok megállapításáról szóló iránymutatás (HL C 210., 2. o.).

      (2)  A Szerződés 81. és 82. cikkében [jelenleg EUMSZ 101. cikk és EUMSZ 102. cikk] meghatározott versenyszabályok végrehajtásáról szóló, 2002. december 16-i 1/2003/EK tanácsi rendelet (HL L 1., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 8. fejezet, 2. kötet, 205. o.).


title: T-807/16. sz. ügy: 2016. november 17-én benyújtott kereset – MIP Metro kontra EUIPO – Afnor (N & NF TRADING)

text:
               23.1.2017

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 22/48

         2016. november 17-én benyújtott kereset – MIP Metro kontra EUIPO – Afnor (N & NF TRADING)
   (T-807/16. sz. ügy)
   (2017/C 022/65)
   A keresetlevél nyelve: német

      Felek

      Felperes: MIP Metro Group Intellectual Property GmbH & Co. KG (Düsseldorf, Németország) (képviselők: J.-C. Plate és R. Kaase ügyvédek)

      Alperes: Az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala (EUIPO)

      A másik fél a fellebbezési tanács előtti eljárásban: Association française de normalisation (Afnor) (La Plaine Sant-Denis, Franciaország)

      Az EUIPO előtti eljárás adatai

      A vitatott védjegy jogosultja: a felperes

      A vitatott védjegy: az Európai Uniót megjelölő „N & NF TRADING” nemzetközi védjegy – 1 086 884. sz., az Európai Uniót megjelölő nemzetközi lajstromozás

      Az EUIPO előtti eljárás: felszólalási eljárás

      A megtámadott határozat: az EUIPO első fellebbezési tanácsának 2016. július 14-én hozott határozata (R 1109/2015-1. sz. ügy)

      Kereseti kérelmek

   A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:

               —

               helyezze hatályon kívül a megtámadott határozatot;

               —

               az EUIPO-t kötelezze a költségek viselésére.

      Jogalap

               —

               a 207/2009 rendelet 8. cikke (1) bekezdése b) pontjának megsértése.


title: C-227/10. sz. ügy: A Bíróság nyolcadik tanácsa elnökének 2011. március 10-i végzése — Európai Bizottság kontra Észt Köztársaság

text:
               16.7.2011

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 211/21

         A Bíróság nyolcadik tanácsa elnökének 2011. március 10-i végzése — Európai Bizottság kontra Észt Köztársaság
   (C-227/10. sz. ügy) (1)

   2011/C 211/40
   Az eljárás nyelve: észt
   A nyolcadik tanács elnöke elrendelte az ügy törlését.

      (1)  HL C 209., 2010.7.31.


title: T-375/08. P. sz. ügy: A Közszolgálati Törvényszék F-108/07. sz., Nijs kontra Számvevőszék ügyben 2008. június 26-án hozott végzése ellen Bart Nijs által 2008. szeptember 10-én benyújtott fellebbezés

text:
               22.11.2008

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 301/46

         A Közszolgálati Törvényszék F-108/07. sz., Nijs kontra Számvevőszék ügyben 2008. június 26-án hozott végzése ellen Bart Nijs által 2008. szeptember 10-én benyújtott fellebbezés
   (T-375/08. P. sz. ügy)
   (2008/C 301/78)
   Az eljárás nyelve: francia
   Felek

      Fellebbező: Bart Nijs (Bereldange, Luxemburg) (képviselők: F. Rollinger és A. Hertzog ügyvédek)

      A másik fél az eljárásban: az Európai Közösségek Számvevőszéke
   A fellebbező kérelmei

               —

               Az Elsőfokú Bíróság nyilvánítsa a fellebbezést elfogadhatónak;

               —

               az Elsőfokú Bíróság nyilvánítsa a fellebbezést megalapozottnak;

               —

               az Elsőfokú Bíróság helyezze hatályon kívül az F-108/07. sz., Bart Nijs kontra az Európai Közösségek Számvevőszéke ügyben 2008. június 26-án hozott végzést.

         Jogalapok és fontosabb érvek
   A jogalapok és a fontosabb érvek megegyeznek a T-371/08. sz. ügyben előadottakkal.


title: C-190/09. sz. ügy: A Bíróság elnökének 2010. július 7-i végzése — Európai Bizottság kontra Ciprusi Köztársaság

text:
               23.10.2010

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 288/27

      A Bíróság elnökének 2010. július 7-i végzése — Európai Bizottság kontra Ciprusi Köztársaság
      (C-190/09. sz. ügy) (1)

      ()
      (2010/C 288/47)
      Az eljárás nyelve: görög
      A nyolcadik tanács elnöke elrendelte az ügy törlését.

         (1)  HL C 180., 2009.8.1.


               25.11.2010

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 320/22

         A Konkurrenten.no AS 2010. szeptember 2-án benyújtott keresete az EFTA Felügyeleti Hatóság ellen
   (E-14/10. sz. ügy)
   2010/C 320/11
   A Konkurrenten.no AS 2010. szeptember 2-án az EFTA-Bíróságon keresetet nyújtott be az EFTA Felügyeleti Hatóság ellen. A Konkurrenten.no AS-t Jon Midthjell képviseli (advokat, Advokatfirmaet Midthjell AS, Grev Wedels plass 5, 0151 Oslo, NORWAY).
   A felperes azt kéri az EFTA-Bíróságtól, hogy:

               1.

               semmisítse meg az EFTA Felügyeleti Hatóság 2010. június 21-i 254/10/COL határozatát (AS Oslo Sporveier és AS Sporveisbussene);

               2.

               az alperest kötelezze a költségek viselésére.

      Jogi és ténybeli háttér, valamint hivatkozott jogalapok:

               —

               A felperes, a Konkurrenten.no AS, a norvégiai expresszbuszpiacon működő, magántulajdonban álló szereplő.

               —

               A felperes 2006. augusztus 11-én panaszt nyújtott be az EFTA Felügyeleti Hatóságnál, amelyben azt állítja, hogy Oslo városa az EGT-megállapodás 61. cikkének megsértésével támogatást nyújtott az AS Oslo Sporveier (most: Ruter AS), valamint ennek leányvállalata, az AS Sporveisbussene (most: Unibuss AS) javára.

               —

               Az EFTA Felügyeleti Hatóság a vitatott határozattal lezárta az ügyet. Úgy vélte, hogy az EGT-megállapodás 61. cikkének (1) bekezdésével és 49. cikkével, valamint az 1370/2007/EK rendelettel ellentétes állami támogatást nyújtottak. Úgy vélte továbbá, hogy a támogatás a Felügyeleti és Bírósági Megállapodás 3. jegyzőkönyve II. része 1. cikke b) pontjának i. és v. alpontja szerinti létező támogatás, amely 2008-ban megszűnt. Megállapította, hogy nincs szükség további intézkedésre.

               —

               A felperes szerint az EFTA Felügyeleti Hatóság:

                           —

                           tévedett, amikor a 2000 és 2008 közötti támogatást létező támogatásként értékelte, mivel az Oslo városában helyi buszközlekedés működtetésére vonatkozó új engedélyt 1999 végén adták ki, valamint megsértette a hivatalos vizsgálati eljárás megindítására vonatkozó kötelességét,

                           —

                           tévedett, amikor az 1997 és 2000 közötti támogatást létező támogatásként értékelte, figyelembe véve a buszközlekedés piacának liberalizációját, valamint megsértette a hivatalos vizsgálati eljárás megindítására vonatkozó kötelességét, valamint

                           —

                           nem indokolta meg kellően a határozatát.


title: T-166/09. P. sz. ügy: A Törvényszék 2010. július 8-i végzése — Marcuccio kontra Bizottság ( „Fellebbezés — Közszolgálat — Tisztviselők — Utaló végzés — Fellebbezéssel meg nem támadható határozat — Kártérítési kereset — Pert megelőző eljárás — Eljárási hibák — Részben nyilvánvalóan elfogadhatatlan, részben nyilvánvalóan megalapozatlan fellebbezés” )

text:
               28.8.2010

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 234/36

         A Törvényszék 2010. július 8-i végzése — Marcuccio kontra Bizottság
   (T-166/09. P. sz. ügy) (1)

   (Fellebbezés - Közszolgálat - Tisztviselők - Utaló végzés - Fellebbezéssel meg nem támadható határozat - Kártérítési kereset - Pert megelőző eljárás - Eljárási hibák - Részben nyilvánvalóan elfogadhatatlan, részben nyilvánvalóan megalapozatlan fellebbezés)
   2010/C 234/65
   Az eljárás nyelve: olasz

      Felek

      Fellebbező: Luigi Marcuccio (Tricase, Olaszország) (képviselő: G. Cipressa ügyvéd)

      A másik fél az eljárásban: Európai Bizottság (képviselők: J. Currall és C. Berardis-Kayser meghatalmazottak, segítőjük: A. del Ferro ügyvéd)

      Az ügy tárgya

   Az Európai Unió Közszolgálati Törvényszéke (első tanács) F-70/07. sz., Marcuccio kontra Bizottság ügyben 2009. február 18-án hozott végzése (az EBHT-ban még nem tették közzé) ellen benyújtott, és e végzés hatályon kívül helyezése iránti fellebbezés.

      A végzés rendelkező része

               1.

               A Közszolgálati Törvényszék a keresetet elutasítja.

               2.

               Luigi Marcuccio viseli a saját költségeit, valamint az Európai Bizottság részéről a jelen eljárásban felmerült költségeket.

      (1)  HL C 141., 2009.6.20.


title: A Bíróság ítélete (második tanács) 2004. november 11-én a C-457/02. sz. ügyben: Antonio Niselli elleni büntetőeljárás (A 75/442/EGK és a 91/156/EGK irányelv – Hulladékfogalmak – Újrafelhasználható termelési vagy fogyasztási maradékok – Fémhulladék)

text:
               8.1.2005

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 6/10

      A BÍRÓSÁG ÍTÉLETE

   (második tanács)
   2004. november 11-én
   a C-457/02. sz. ügyben: Antonio Niselli elleni büntetőeljárás (1)

   (A 75/442/EGK és a 91/156/EGK irányelv - Hulladékfogalmak - Újrafelhasználható termelési vagy fogyasztási maradékok - Fémhulladék)
   (2005/C 6/17)
   Az eljárás nyelve: olasz
   A C-457/02. sz. ügyben, a Tribunale di Terni (Olaszország) 2002. november 20-i végzésével az Antonio Niselli ellen folyamatban lévő büntetőeljárásban az EK 234. cikke alapján előterjesztett, a Bírósághoz 2002. december 18-án érkezett előzetes döntéshozatal iránti kérelem tárgyában, a Bíróság (második tanács), tagjai: C. W. A. Timmermans, a tanács elnöke, C. Gulmann és J.-P. Puissochet (előadó), bírák, főtanácsnok: J. Kokott, hivatalvezető: M. Múgica Arzamendi vezető tisztviselő, 2004. november 11-én meghozta ítéletét, amelynek rendelkező része a következő:

               1)

               Az hulladéknak az 1996. március 18-i 91/156/EGK tanácsi irányelvvel és az 1996. május 24-i 96/350/EK bizottsági határozattal módosított, a hulladékokról szóló, 1975. július 15-i 75/442/EGK tanácsi irányelv 1. cikke szerinti meghatározása nem értelmezhető úgy, mintha az csupán az említett irányelv II. A. és II. B. mellékletében foglalt vagy azonos hatályú listákon szereplő hulladékártalmatlanítási vagy hulladékhasznosítási műveleteket szolgáló vagy azok alá vetett, illetőleg olyan anyagra vagy tárgyra vonatkoznék, amelyet birtokosa – akár önszántából, akár mivel arra köteles – e műveletekre szán.

               2)

               A 91/156 irányelvvel és a 96/350 határozattal módosított, 75/442 irányelv 1. cikke a) pontjának első albekezdését nem kell úgy értelmezni, mintha az kizárná alkalmazási köréből a termelési vagy fogyasztási folyamatban – akár a előzetes kezelés nélkül és a környezetet nem károsítva, akár előzetes kezelés alapján, de az irányelv II. B. melléklete szerinti hulladékhasznosítási műveletet nem igényelve – újrafelhasznált vagy újrafelhasználható összes termelési vagy fogyasztási maradékot.

      (1)  HL C 31., 2003.2.8.


title: T-199/14. R. sz. ügy: A Törvényszék elnökének 2014. december 4-i végzése – Vanbreda Risk & Benefits kontra Bizottság ( „Ideiglenes intézkedés iránti kérelem — Szolgáltatásnyújtásra irányuló közbeszerzési szerződések — Közbeszerzési eljárás — Vagyon- és személybiztosításra irányuló szolgáltatások nyújtása — Az egyik ajánlattevő ajánlatának elutasítása — Végrehajtás felfüggesztése iránti kérelem — Elfogadhatóság — Fumus boni iuris — Sürgősség — Az érdekek mérlegelése” )

text:
               16.2.2015

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 56/20

         A Törvényszék elnökének 2014. december 4-i végzése – Vanbreda Risk & Benefits kontra Bizottság
   (T-199/14. R. sz. ügy)
   ((„Ideiglenes intézkedés iránti kérelem - Szolgáltatásnyújtásra irányuló közbeszerzési szerződések - Közbeszerzési eljárás - Vagyon- és személybiztosításra irányuló szolgáltatások nyújtása - Az egyik ajánlattevő ajánlatának elutasítása - Végrehajtás felfüggesztése iránti kérelem - Elfogadhatóság - Fumus boni iuris - Sürgősség - Az érdekek mérlegelése”))
   (2015/C 056/27)
   Az eljárás nyelve: francia

      Felek

      Felperes: Vanbreda Risk & Benefits (Antwerpen, Belgium) (képviselők: P. Teerlinck és P. de Bandt ügyvédek)

      Alperes: Európai Bizottság (képviselők: S. Delaude és L. Cappelletti meghatalmazottak)

      Az ügy tárgya

   Lényegében a Bizottság azon 2014. január 30-i határozata végrehajtásának felfüggesztésére irányuló ideiglenes intézkedések iránti kérelem, amely határozattal a Bizottság elutasította a felperesnek a vagyon- és személybiztosításra irányuló szerződésre vonatkozó ajánlati felhívást követően benyújtott ajánlatát, és amellyel ezt a szerződést más társaságnak ítélte oda.

      A végzés rendelkező része

               1)

               A Törvényszék elnöke az 1. tétel odaítélése tekintetében felfüggeszti az Európai Bizottság azon 2014. január 30-i határozatának végrehajtását, amellyel az elutasította a Vanbreda Risk & Benefits-nek a vagyon- és személybiztosításra irányuló szerződésre vonatkozó ajánlati felhívást követően benyújtott ajánlatát, és amellyel ezt a szerződést más társaságnak ítélte oda.

               2)

               A Törvényszék elnöke a Bizottság említett 2014. január 30-i határozatát a jelen végzéssel szembeni fellebbezésre nyitva álló határidő lejáratáig joghatásaiban fenntartja.

               3)

               A Törvényszék elnöke a költségekről jelenleg nem határoz.


title: C-609/11. P. sz. ügy: A Törvényszék (hatodik tanács) T-427/09. sz., centrotherm Clean Solutions GmbH & Co. KG kontra Belső Piaci Harmonizációs Hivatal (védjegyek és formatervezési minták) (OHIM) ügyben 2011. szeptember 15-én hozott ítélete ellen a Centrotherm Systemtechnik GmbH által 2011. november 29-én benyújtott fellebbezés

text:
               17.3.2012

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 80/6

         A Törvényszék (hatodik tanács) T-427/09. sz., centrotherm Clean Solutions GmbH & Co. KG kontra Belső Piaci Harmonizációs Hivatal (védjegyek és formatervezési minták) (OHIM) ügyben 2011. szeptember 15-én hozott ítélete ellen a Centrotherm Systemtechnik GmbH által 2011. november 29-én benyújtott fellebbezés
   (C-609/11. P. sz. ügy)
   2012/C 80/08
   Az eljárás nyelve: német

      Felek

      Fellebbező: Centrotherm Systemtechnik GmbH (képviselők: A. Schulz és C. Onken ügyvédek)

      A többi fél az eljárásban: Belső Piaci Harmonizációs Hivatal (védjegyek és formatervezési minták) (OHIM), centrotherm Clean Solutions GmbH & Co. KG

      A fellebbező kérelmei

               —

               a Bíróság helyezze hatályon kívül az Európai Unió Törvényszéke által a T-427/09. sz. ügyben 2011. szeptember 15-én hozott ítéletet;

               —

               utasítsa el a centrotherm Clean Solutions GmbH & Co. KG által a Belső Piaci Harmonizációs Hivatal (védjegyek és formatervezési minták) (OHIM) negyedik fellebbezési tanácsának az R 6/2008-4. sz. ügyben 2009. augusztus 25-én hozott határozatával szemben benyújtott keresetet;

               —

               a centrotherm Clean Solutions GmbH & Co. KG-t kötelezze az eljárás költségeinek viselésére.

      Jogalapok és fontosabb érvek

   A jelen fellebbezés a Törvényszéknek a fellebbező által a Belső Piaci Harmonizációs Hivatal (védjegyek és formatervezési minták) negyedik fellebbezési tanácsának 2009. augusztus 25-i, a centrotherm Clean Solutions GmbH & Co. KG és a Centrotherm Systemtechnik GmbH közötti, megszűnés megállapítása iránti eljárás tárgyában hozott határozatával szemben benyújtott keresetét elutasító ítélete ellen irányul.
   A fellebbező fellebbezését a következő jogalapokra alapítja:

               1.

               A megtámadott határozat a 207/2009 rendelet (1) 65. cikkébe és a Törvényszék eljárási szabályzata 134. cikkének 2. és 3. §-ába ütközik. E rendelkezések szerint a Törvényszék köteles a fellebbező által előterjesztett valamennyi jogalapot figyelembe venni.

               2.

               A megtámadott ítélet továbbá a 207/2009 rendelet 51. cikke (1) bekezdésének a) pontjával és 76. cikkével sem egyeztethető össze. Az ítélet abból a téves előfeltevésből indul ki, hogy a fellebbezőt terheli a vitatott védjegy jogfenntartó használatára vonatkozó bizonyítás. Valójában azonban a 207/2009 rendelet 51. cikkének (1) bekezdése szerinti megszűnés megállapítása iránti eljárásban a 207/2009 rendelet 76. cikkének (1) bekezdése alapján a hivatalból történő vizsgálat elve érvényesül. Másrészt a 207/2009 rendelet rendelkezéseiből és rendszertanából — különösen a megszűnésre vonatkozó szabályoknak a felszólalásra és a viszonylagos kizáró okok miatti törlésre vonatkozó szabályokkal való összehasonlításából — az tűnik ki, hogy főszabály szerint nem a vitatott védjegy jogosultjának kell igazolnia a használatot a megszűnés megállapítása iránti eljárásban.
               Ebből különösen az következik, hogy nem igazolt az, hogy az OHIM az elkésettnek vélt előterjesztés miatt nem vette figyelembe a bizonyítási eszközöket.

               3.

               A Törvényszék tévesen értelmezte a 207/2009 rendelet 51. cikkének (1) bekezdését azáltal, hogy ítélkezési gyakorlatával ellentétesen, tévesen feltételezte azt, hogy a tényleges használat fogalma a csekély mértékű használat fogalmának az ellentéte.

               4.

               Végül helytelen és a Törvényszék ítélkezési gyakorlatával ellentétes az OHIM-nak a Törvényszék által nem cáfolt azon állítása, miszerint a fellebbező ügyvezetőjének eskü alatt tett nyilatkozata esetében nincsen szó a 207/2009 rendelet 78. cikke (1) bekezdésének f) pontja szerint elfogadható bizonyítási eszközről.

      (1)  A közösségi védjegyről szóló, 2009. február 26-i 207/2009/EK tanácsi rendelet (HL L 78., 1. o.).


title: C-381/09. sz. ügy: A Corte suprema di cassazione (Olaszország) által 2009. szeptember 25-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — Gennaro Curia kontra Ministero dell’Economia e delle Finanze, Agenzia delle Entrate

text:
               21.11.2009

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 282/31

         A Corte suprema di cassazione (Olaszország) által 2009. szeptember 25-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — Gennaro Curia kontra Ministero dell’Economia e delle Finanze, Agenzia delle Entrate
   (C-381/09. sz. ügy)
   2009/C 282/53
   Az eljárás nyelve: olasz

      A kérdést előterjesztő bíróság

   Corte suprema di cassazione (Olaszország).

      Az alapeljárás felei

      Felperes: Gennaro Curia.

      Alperes: Ministero dell’Economia e delle Finanze, Agenzia delle Entrate.

      Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdés

   A hitelnyújtás és -közvetítés ügyleteinek, valamint a hitelek hitelező általi kezelésének a tagállamok által meghatározott feltételei mellett biztosított HÉA semlegességnek és HÉA mentességnek a hatodik irányelvben megállapított közösségi jogi elveinek értelmében a nemzeti büntetőjog szerint bűncselekménynek minősülő uzsorakölcsönnel kapcsolatos tevékenységek adókötelesek-e, és amely tevékenységek tekintetében gazdasági értelemben versenyhelyzet feltételezhető az annak megfelelő — a nemzeti jog alapján HÉA köteles, de amennyiben „finanszírozási ügyletnek” tekinthető, úgy a nemzeti jog alapján adómentesnek nyilvánított — pénzkölcsönnel kapcsolatos jogszerű tevékenységekkel szemben?


title: C-120/17. sz. ügy: A Satversmes tiesa (Lettország) által 2017. március 7-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Administratīvā rajona tiesa kontra Ministru kabinets

text:
               29.5.2017

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 168/23

         A Satversmes tiesa (Lettország) által 2017. március 7-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Administratīvā rajona tiesa kontra Ministru kabinets
   (C-120/17. sz. ügy)
   (2017/C 168/31)
   Az eljárás nyelve: lett

      A kérdést előterjesztő bíróság

   Satversmes tiesa

      Az alapeljárás felei

      Felperes: Administratīvā rajona tiesa

      Alperes: Ministru kabinets

      Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

               1)

               A mezőgazdaság területén az Európai Unió és a tagállamok között megosztott hatáskörökre tekintettel úgy kell-e értelmezni az 1257/1999 rendelet (1) rendelkezéseit – különösen azon célkitűzése fényében, hogy a mezőgazdasági tevékenységet végzők vegyenek részt a korengedményes nyugdíjazásban –, hogy azokkal ellentétes, hogy az említett rendelet végrehajtási intézkedései keretében valamely tagállam olyan szabályozást fogadjon el, amely lehetővé teszi a korengedményes nyugdíjazás céljából nyújtott támogatás öröklését?

               2)

               Amennyiben az előzetes döntéshozatalra előterjesztett első kérdésre igenlő választ kell adni, vagyis az 1257/1999 rendelet rendelkezései kizárják a korengedményes nyugdíjazás céljából nyújtott támogatás öröklését, lehetséges-e, hogy egy olyan helyzetben, amelyben az Európai Bizottság – a megfelelő eljárás keretében – egy adott tagállami jogszabályt az 1257/1999 rendelet rendelkezéseivel összeegyeztethetőnek minősített, a mezőgazdasági tevékenységet végzők pedig a nemzeti gyakorlatnak megfelelően éltek a korengedményes nyugdíjazásra irányuló intézkedés kedvezményével, alanyi jogot szereztek az említett intézkedés keretében nyújtott támogatás megöröklésére?

               3)

               Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett második kérdésre adott igenlő válasz esetén, vagyis ha lehetséges ilyen alanyi jogot szerezni, úgy lehet-e tekinteni, hogy az Európai Bizottság vidékfejlesztési szakbizottságának 2011. október 19-i ülésén tett megállapítás – amely szerint a korengedményes nyugdíjazás céljából nyújtott támogatás nem ruházható át a mezőgazdasági üzemet átadó személy örököseire – alapul szolgál a fent említett alanyi jog idő előtti megszüntetésére?

      (1)  Az Európai Mezőgazdasági Orientációs és Garanciaalapból (EMOGA) nyújtandó vidékfejlesztési támogatásról, valamint egyes rendeletek módosításáról, illetve hatályon kívül helyezéséről szóló, 1999. május 17-i 1257/1999/EK tanácsi rendelet (HL 1999 L 160., 80. o.; magyar nyelvű különkiadás 3. fejezet 25. kötet 391. o.)


title: F-13/06. sz. ügy:  2006. február 9-én  benyújtott kereset – Zuleta de Reales Ansaldo kontra Bíróság

text:
               22.4.2006

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 96/36

         2006. február 9-én benyújtott kereset – Zuleta de Reales Ansaldo kontra Bíróság
   (F-13/06. sz. ügy)
   (2006/C 96/57)
   Az eljárás nyelve: francia
   Felek

      Felperes: Leticia Zuleta de Reales Ansaldo (Luxembourg, Luxemburg) (képviselő: G. Vandersanden ügyvéd)

      Alperes: Európai Közösségek Bírósága
   Kereseti kérelmek

               —

               A Közszolgálati Törvényszék semmisítse meg a Bíróság kinevezésre jogosult hatóságának a felperes A*7 besorolási fokozatba és 2-es fizetési fokozatba történő kinevezéséről szóló 2005. május 4-i határozatát;

               —

               a Közszolgálati Törvényszék helyezze vissza a felperest A*10 besorolási fokozatba és 2-es fizetési fokozatba, amelybe az általa sikeresen teljesített CJ/LA/25 versenyvizsga kiírásának rendelkezései alapján kellett volna őt besorolni;

               —

               a Közszolgálati Törvényszék rendelkezzen a felperes teljes mértékű és besorolási fokozata, illetve fizetési fokozata említett módosításának időpontjára visszaható hatállyal történő újrabesorolásáról, valamint a késedelmi kamatokról;

               —

               ebből következően a Közszolgálati Törvényszék határozza meg a felperesnek az A*10 besorolási fokozat és 2-es fizetési fokozat alapján kinevezése óta járó illetményét, határozza meg nyugdíjjogosultságát, az őt megillető egyéb előnyöket és juttatásokat, valamint rendelje el az előmenetel ugyanezen időponttól történő figyelembevételét;

               —

               a Közszolgálati Törvényszék a Bíróságot kötelezze a költségek viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek
   A felperes részt vett az LA7/LA6 fokozatú spanyol nyelvű jogász-nyelvészek tartaléklistájának létrehozására irányuló CJ/LA/25 versenyvizsgán.
   A versenyvizsga sikeres teljesítését követően arról tájékoztatták, hogy 2005. május 16-ai hatállyal A*7 besorolási fokozatba és 2-es fizetési fokozatban gyakornok tisztviselőnek nevezték ki a Bíróság fordítási igazgatóságán.
   Keresetében a felperes vitatja, hogy őt az Európai Közösségek tisztviselőinek személyzeti szabályzata, valamint egyéb alkalmazottainak alkalmazási feltételeinek módosításáról szóló, 2004. március 22-i 723/2004 rendelet (1) hatálybalépése alapján alacsonyabb fokozatba sorolták be.
   Keresetének alátámasztására a felperes két jogalapra hivatkozik. Az első a személyzeti szabályzat XIII. melléklete 12. cikke (3) bekezdésével, illetve 13. cikke (2) bekezdésével szemben felhozott jogellenességi kifogás. A második jogalap a gondos ügyintézés, a gondoskodási kötelezettség, az átláthatóság, a jóhiszeműség, az egyenlő bánásmód és a hátrányos megkülönböztetés tilalma elvének megsértésére vonatkozik.

      (1)  HL L 124., 2004.4.27., 1. o.


title: F-87/08. sz. ügy: A Közszolgálati Törvényszék (második tanács) 2010. december 9-i ítélete — Schuerings kontra Európai Képzési Alapítvány (Közszolgálat — Az Európai Képzési alapítvány személyi állománya — Ideiglenes alkalmazott — Határozott idejű szerződés — Elbocsátás — Az érvényes indokolás követelménye — Az álláshely megszüntetése — Gondoskodási kötelezettség — Újrabesorolás)

text:
               29.1.2011

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 30/59

         A Közszolgálati Törvényszék (második tanács) 2010. december 9-i ítélete — Schuerings kontra Európai Képzési Alapítvány
   (F-87/08. sz. ügy) (1)

   (Közszolgálat - Az Európai Képzési alapítvány személyi állománya - Ideiglenes alkalmazott - Határozott idejű szerződés - Elbocsátás - Az érvényes indokolás követelménye - Az álláshely megszüntetése - Gondoskodási kötelezettség - Újrabesorolás)
   2011/C 30/110
   Az eljárás nyelve: francia

      Felek

      Felperes: Gisela Schuerings (Nizza, Franciaország) (képviselők: N. Lhoest és L. Delhaye ügyvédek)

      Alperes: Európai Képzési Alapítvány (képviselők: T. Ciccarone meghatalmazott, segítője L. Levi ügyvéd)

      Az ügy tárgya

   Közszolgálat — Az alperes által hozott, a felperes elbocsátásáról szóló határozat megsemmisítése, valamint az Európai Képzési Alapítvány kötelezése a felperest ért vagyoni és nem vagyoni kár megtérítésére.

      Az ítélet rendelkező része

               1.

               A Közszolgálati Törvényszék a G. Schuerings elbocsátásáról szóló 2007. október 23-i határozatot megsemmisíti.

               2.

               A Közszolgálati Törvényszék a keresetet ezt meghaladó részében elutasítja.

               3.

               A Közszolgálati Törvényszék az Európai Képzési Alapítványt kötelezi a költségek viselésére.

      (1)  HL C 327., 2008.12.20., 43. o.


title: C-12/08. sz. ügy: A Cour de travail de Liège (Belgium) által 2008. január 11-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Mono Car Styling SA, felszámolás alatt kontra Dervis Odemis, Marc Bayard, Pietro Dimola, Danielle Marra, Youssef Belkaid, Marie-Christine Henri, Philippe Tistaert, Richard Toussaint, Alexandre Van Rutten, Francois Cristantielli, Khalid Zari, Isabelle Longaretti, Luigi Deiana, Vincent Hellinx, Chrisophe Novelli, Domenico Castronovo, Rachid Hitti, Alberto D'Errico, Marco Quaranta, Primo Pecci, Giuseppe Montaperto

text:
               29.3.2008

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 79/17

         A Cour de travail de Liège (Belgium) által 2008. január 11-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Mono Car Styling SA, felszámolás alatt kontra Dervis Odemis, Marc Bayard, Pietro Dimola, Danielle Marra, Youssef Belkaid, Marie-Christine Henri, Philippe Tistaert, Richard Toussaint, Alexandre Van Rutten, Francois Cristantielli, Khalid Zari, Isabelle Longaretti, Luigi Deiana, Vincent Hellinx, Chrisophe Novelli, Domenico Castronovo, Rachid Hitti, Alberto D'Errico, Marco Quaranta, Primo Pecci, Giuseppe Montaperto
   (C-12/08. sz. ügy)
   (2008/C 79/30)
   Az eljárás nyelve: francia
   A kérdést előterjesztő bíróság
   Cour de travail de Liège
   Az alapeljárás felei

      Felperes: Mono Car Styling SA, felszámolás alatt

      Alperes: Dervis Odemis, Marc Bayard, Pietro Dimola, Danielle Marra, Youssef Belkaid, Marie-Christine Henri, Philippe Tistaert, Richard Toussaint, Alexandre Van Rutten, Francois Cristantielli, Khalid Zari, Isabelle Longaretti, Luigi Deiana, Vincent Hellinx, Chrisophe Novelli, Domenico Castronovo, Rachid Hitti, Alberto D'Errico, Marco Quaranta, Primo Pecci, Giuseppe Montaperto
   Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

               1.

               A csoportos létszámcsökkentésre vonatkozó tagállami jogszabályok közelítéséről szóló, 1998. július 20-i 98/59/EK tanácsi irányelv (1) 6. cikkét, amely a következőképpen rendelkezik:

                  „A tagállamok biztosítják, hogy az irányelv szerinti kötelezettségek kikényszerítésére bírósági és/vagy igazgatási eljárások álljanak a munkavállalók képviselőinek és/vagy a munkavállalóknak a rendelkezésére”,
               úgy kell-e értelmezni, hogy azzal ellentétes a munkaviszonnyal kapcsolatos szabályok megállapításáról szóló, 1998. február 13-i törvény 67. cikkéhez hasonló nemzeti rendelkezés, mivel azt írja elő, hogy a munkavállaló csak akkor kifogásolhatja az információs és konzultációs eljárás betartását,

                           —

                           ha arra hivatkozik, hogy a munkáltató nem teljesítette az ugyanezen törvény 66. cikke 1 §-ának második albekezdése szerinti feltételeket,

                           —

                           és ha a munkavállalók képviselői az üzemi tanács keretében, ennek hiányában a szakszervezet képviselői vagy ennek hiányában azon munkavállalók, akiket tájékoztatni, illetve akikkel konzultálni kellene, a 66. cikk 1. §-ának második albekezdése szerinti egy vagy több feltétel teljesítésével kapcsolatos kifogásról értesítették a munkáltatót a 66. cikk 2. §-ának második albekezdésében előírt közzététel napjától számított harmincnapos határidőn belül,

                           —

                           és ha az elbocsátott munkavállaló ajánlott postai küldeményként küldött levélben – [elbocsátásának napjától], vagy attól a naptól számított [harmincnapos határidőn belül], amikortól az elbocsátások csoportos létszámcsökkentésnek minősülnek – értesítette a munkáltatót arról, hogy vitatja az információs és konzultációs eljárás szabályszerűségét, és hogy a munkáltatónál történő továbbfoglalkoztatását kéri?

               2.

               Amennyiben a csoportos létszámcsökkentésre vonatkozó tagállami jogszabályok közelítéséről szóló, 1998. július 20-i 98/59/EK tanácsi irányelv 6. cikkét úgy lehet értelmezni, hogy lehetőséget ad a tagállamnak arra, hogy a munkaviszonnyal kapcsolatos szabályok megállapításáról szóló, 1998. február 13-i törvény 67. cikkéhez hasonló nemzeti rendelkezést fogadjon el, amely szerint az elbocsátott munkavállaló csak akkor kifogásolhatja az információs és konzultációs eljárás betartását, ha arra hivatkozik, hogy a munkáltató nem teljesítette az ugyanezen törvény 66. cikke 1. §-ának második albekezdése szerinti feltételeket, és ha a munkavállalók képviselői az üzemi tanács keretében, ennek hiányában a szakszervezet képviselői vagy ennek hiányában azon munkavállalók, akiket tájékoztatni, illetve akikkel konzultálni kellene, a 66. cikk 1. §-ának második albekezdése szerinti egy vagy több feltétel teljesítésével kapcsolatos kifogásról értesítették a munkáltatót a 66. cikk 2. §-ának második albekezdésében előírt közzététel napjától számított harmincnapos határidőn belül, valamint ha az elbocsátott munkavállaló ajánlott postai küldeményként küldött levélben – elbocsátásának napjától, vagy attól a naptól számított harmincnapos határidőn belül, amikortól az elbocsátások csoportos létszámcsökkentésnek minősülnek – értesítette a munkáltatót arról, hogy vitatja az információs és konzultációs eljárás szabályszerűségét, és hogy a munkáltatónál történő továbbfoglalkoztatását kéri,
               az ilyen rendszer összeegyeztethető-e az egyének alapvető jogaival, amelyek szerves részét képezik azon alapvető jogelveknek, amelyek betartását a közösségi bíróság biztosítja, és különösen az emberi jogok és alapvető szabadságok védelméről szóló európai egyezmény 6. cikkével?

               3.

               A nemzeti bíróság, amely előtt a két magánfél – jelen esetben egy munkavállaló és volt munkáltatója – közötti jogvita folyamatban van, figyelmen kívül hagyhatja-e a közösségi irányelv rendelkezéseivel ellentétes belső jogi rendelkezést, mint amilyen a munkaviszonnyal kapcsolatos szabályok megállapításáról szóló, 1998. február 13-i törvény 67. cikke, annak érdekében, hogy más – valamely közösségi irányelvet feltehetőleg helyesen átültető – belső jogi rendelkezések alkalmazását lehetővé tegye, mint amilyenek az 1976. január 21-i királyi rendelettel kötelezővé tett 1975. október 2-i 24. sz. kollektív munkaügyi megállapodás rendelkezései, azonban amelyeknek a tényleges alkalmazását a közösségi irányelv rendelkezéseivel ellentétes belső jogi rendelkezés, jelen esetben az 1998. február 13-i törvény 67. cikke, megakadályozza?

               4.

                           1)

                           Az 1998. július 20-i 98/59/EK tanácsi irányelv 2. cikkét, nevezetesen annak (1), (2) és (3) bekezdését úgy kell-e értelmezni, hogy azzal ellentétes a munkaviszonnyal kapcsolatos szabályok megállapításáról szóló, 1998. február 13-i törvény 66. cikkének 1. §-ához hasonló nemzeti rendelkezés, mivel előírja, hogy a munkáltatónak a csoportos létszámcsökkentés keretében fennálló kötelezettségeinek teljesítése vonatkozásában kizárólag azt kell bizonyítania, hogy teljesítette a következő feltételeket, azaz:

                                       1.

                                       az üzemi tanács, ennek hiányában a szakszervezet képviselői vagy ennek hiányában a munkavállalók részére írásbeli jelentést készített, amelyben tájékoztatást ad a csoportos létszámcsökkentés végrehajtására irányuló szándékáról;

                                       2.

                                       tudnia kell bizonyítani, hogy a csoportos létszámcsökkentés végrehajtására irányuló szándéka miatt összehívta az üzemi tanácsot, ennek hiányában összeült a szakszervezet képviselőivel vagy ennek hiányában a munkavállalókkal;

                                       3.

                                       a munkavállalók képviselőinek az üzemi tanácsban, ennek hiányában a szakszervezet képviselőinek vagy ennek hiányában a munkavállalóknak lehetővé kellett tennie, hogy a tervezett csoportos létszámcsökkentéssel kapcsolatban kérdéseket tegyenek fel, valamint hogy érveket vagy ellenjavaslatokat fogalmazzanak meg e tárgyban;

                                       4.

                                       a 3. pontban említett kérdéseket, érveket és ellenjavaslatokat meg kellett vizsgálnia, és azokra válaszolnia kellett.

                           2)

                           Ugyanezen rendelkezést úgy kell-e értelmezni, hogy azzal ellentétes a munkaviszonnyal kapcsolatos szabályok megállapításáról szóló, 1998. február 13-i törvény 67. cikkének második albekezdéséhez hasonló nemzeti rendelkezés, mivel előírja, hogy az elbocsátott munkavállaló kizárólag arra hivatkozással vitathatja az információs és konzultációs eljárás szabályainak betartását, hogy a munkáltató nem teljesítette a 66. cikk 1. §-ának második albekezdése szerinti feltételeket, amelyekre irányul az 1) pontban foglalt kérdés?

      (1)  HL 1998 L 225., 16. o.


title: A Bíróság végzése (negyedik tanács) 2005. március 10. a C-178/04. sz. (a Bundesverwaltungsgericht előzetes döntéshozatal iránti kérelme) Franz Marhold kontra Land Baden-Würtenberg ügyben (Az eljárási szabályzat 104. cikkének 3. §-a – Munkavállalók – A nemzeti közszolgálati munkáltatók számára dolgozó tisztviselők – Egyetemi tanár – Éves külön juttatás biztosítása)

text:
               23.7.2005

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 182/21

      A BÍRÓSÁG VÉGZÉSE

   (negyedik tanács)
   2005. március 10.
   a C-178/04. sz. (a Bundesverwaltungsgericht előzetes döntéshozatal iránti kérelme) Franz Marhold kontra Land Baden-Würtenberg ügyben (1)

   (Az eljárási szabályzat 104. cikkének 3. §-a - Munkavállalók - A nemzeti közszolgálati munkáltatók számára dolgozó tisztviselők - Egyetemi tanár - Éves külön juttatás biztosítása)
   (2005/C 182/39)
   Az eljárás nyelve: német
   A C-178/04. sz. ügyben a Bírósághoz a Bundesverwaltungsgericht (Németország) által 2004. január 28-i, a Bíróságra 2004. április 14-én érkezett határozatával az EK 234. cikk alapján előterjesztett, az e bíróság előtt Franz Marhold és a Land Baden-Würtenberg között folyamatban levő eljárásban előzetes döntéshozatal iránti kérelem tárgyában, a Bíróság (negyedik tanács), tagjai: K. Lenaerts, tanácselnök, J. N. Cunha Rodrigues és E. Levits (előadó) bírák, főtanácsnok: C. Stix-Hackl, hivatalvezető: R. Grass 2005. március 10-én meghozta végzését, amelynek rendelkező része a következő:
   Az EK 39. cikkel ellentétes az olyan nemzeti szabályozás, amely megtagadja az éves külön juttatáshoz való jogot attól a tisztviselőtől, aki egy másik tagállam közszolgálati álláshelyének betöltése érdekében a következő év március 31. előtt mond le tisztségéről, jóllehet ilyen juttatást biztosít akkor, ha a tisztviselő új álláshelye a nemzeti közszolgálatban van.

      (1)  HL C 156., 2004.6.12.


title: T-337/06. sz. ügy: 2006. november 28-án benyújtott kereset – UniCredito Italiano kontra OHIM – Union Investment Privatfonds (Unicredit Wealth Management)

text:
               30.12.2006

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 326/79

         2006. november 28-án benyújtott kereset – UniCredito Italiano kontra OHIM – Union Investment Privatfonds (Unicredit Wealth Management)
   (T-337/06. sz. ügy)
   (2006/C 326/161)
   Az eljárás nyelve: olasz
   Felek

      Felperes: UniCredito Italiano S.p.A. (székhelye: Genova, Olaszország) (képviselők: G. Floridia és R. Floridia ügyvédek)

      Alperes: Belső Piaci Harmonizációs Hivatal (védjegyek és formatervezési minták) (OHIM)

      A másik fél a fellebbezési tanács előtti eljárásban: Union Investment Privatfonds GmbH
   Kereseti kérelmek

               —

               Az Elsőfokú Bíróság helyezze hatályon kívül a megtámadott határozatot.

         Jogalapok és fontosabb érvek

      A közösségi védjegy bejelentője: a felperes.

      Az érintett közösségi védjegy: az „Unicredit Wealth Management” szóvédjegy (2.330.066. sz. védjegybejelentés) a 16., 35., 36., 41. és 42. osztályba tartozó áruk és szolgáltatások vonatkozásában.

      A felszólalási eljárásban hivatkozott védjegy vagy megjelölés jogosultja: Union Investment Privatfonds GmbH.

      A hivatkozott védjegy vagy megjelölés: az „UNIFONDS” (991.995. sz.) és „UNIRAK” (991.997. sz.) német szóvédjegyek, valamint az „UNIZINS” német ábrás védjegy (2.016.954) a 36. osztályba tartozó szolgáltatások („tőkeberuházás”) vonatkozásában.

      A felszólalási osztály határozata: a felszólalásnak részben helyt ad, amennyiben elismeri az összetévesztés veszélyének fennállását a „tőkeberuházás” vonatkozásában.

      A fellebbezési tanács határozata: a fellebbezés elutasítása.

      Jogalapok: A megtámadott határozat hibásan alkalmazta az ún. „sorozatvédjegyek” kiterjesztett védelmének az Elsőfokú Bíróság T-194/03. sz., Bainbridge ügyben 2006. február 23-án hozott ítéletében kifejtett elvét.


title: C-96/06. sz. ügy: A Bíróság (harmadik tanács) 2008. március 13-i ítélete (a Finanzgericht Hamburg [Németország] által benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem) – Viamex Agrar Handels GmbH kontra Hauptzollamt Hamburg-Jonas ( 615/98/EK rendelet – 91/628/EGK irányelv – Export-visszatérítés – Megtagadás – A 91/628/EGK irányelv be nem tartása – Az érintett állatok kímélete – Bizonyítási teher – Bizonyítékok hiánya )

text:
               9.5.2008

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 116/3

         A Bíróság (harmadik tanács) 2008. március 13-i ítélete (a Finanzgericht Hamburg [Németország] által benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem) – Viamex Agrar Handels GmbH kontra Hauptzollamt Hamburg-Jonas
   (C-96/06. sz. ügy) (1)

   („615/98/EK rendelet - 91/628/EGK irányelv - Export-visszatérítés - Megtagadás - A 91/628/EGK irányelv be nem tartása - Az érintett állatok kímélete - Bizonyítási teher - Bizonyítékok hiánya’)
   (2008/C 116/05)
   Az eljárás nyelve: német
   A kérdést előterjesztő bíróság
   Finanzgericht Hamburg
   Az alapeljárás felei

      Felperes: Viamex Agrar Handels GmbH

      Alperes: Hauptzollamt Hamburg-Jonas
   Tárgy
   Előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Finanzgericht Hamburg – Az élő szarvasmarhafélék szállítás közbeni kíméletével kapcsolatos export-visszatérítési előírások alkalmazására vonatkozó különleges részletes szabályok megállapításáról szóló, 1998. március 18-i 615/98/EK bizottsági rendelet (HL L 82., 19. o.) 5. cikke (3) bekezdésének értelmezése – Az illetékes hatóság lehetősége arra, hogy megtagadja az export-visszatérítés odaítélését, amennyiben „a rendelkezésére álló minden egyéb információ figyelembe vételével” úgy ítéli meg, hogy nem tartották be az állatok szállítás közbeni védelméről, valamint a 90/425/EGK és a 91/496/EGK irányelv módosításáról szóló, 1991. november 19-i 91/628/EGK tanácsi irányelvet (HL L 340., 17. o.; magyar nyelvű különkiadás 3. fejezet, 12. kötet, 133. o) – Bizonyítási teher – A visszatérítés megtagadása arra történő hivatkozással, hogy a 91/628/EGK irányelv előírásainak nem megfelelő hajók listáján („negatív listán”) szereplő hajót használtak, arra utaló jel hiányában, hogy az állatok egészsége ténylegesen veszélybe került a szállítás során
   Rendelkező rész

               1)

               Az illetékes hatóság az exportőr által az élő szarvasmarhafélék szállítás közbeni kíméletével kapcsolatos export-visszatérítési előírások alkalmazására vonatkozó különleges részletes szabályok megállapításáról szóló, 1998. március 18-i 615/98/EK bizottsági rendelet 5. cikke (2) bekezdésének értelmében benyújtott dokumentumok ellenére a fenti rendelet 5. cikkének (3) bekezdését alkalmazva megállapíthatja, hogy az 1995. június 29-i 95/29/EK tanácsi irányelvvel módosított, az állatok szállítás közbeni védelméről, valamint a 90/425/EGK és a 91/496/EGK irányelv módosításáról szóló, 1991. november 19-i 91/628/EGK tanácsi irányelvet nem tartották be. Ugyanakkor az illetékes hatóság e következtetésre kizárólag az állatok egészségi állapotára vonatkozó, a 615/98 rendelet 5. cikkében meghatározott dokumentumok és az e rendelet 4. cikke szerinti ellenőrzésről készített jelentések, illetőleg egyéb rendelkezésére álló objektív, az állatok kíméletére hatást gyakoroló tényezők alapján juthat, amelyek alkalmasak arra, hogy az exportőr által benyújtott dokumentumokat kétségbe vonják, adott esetben az exportőrre hárítva a bizonyítási terhet arra vonatkozólag, hogy az illetékes hatóság által a 95/29 irányelv által módosított 91/628 irányelv be nem tartásának megállapítása céljából hivatkozott bizonyítékok mennyiben nem tekinthetők relevánsnak.

               2)

               Az illetékes hatóság a 615/98 rendelet 5. cikkének (3) bekezdését alkalmazva megtagadhatja az export-visszatérítést a 95/29 irányelv által módosított 91/628 irányelv állatok egészségére vonatkozó rendelkezéseinek be nem tartására hivatkozva, még ha egyetlen információból sem lehet arra következtetni, hogy a szállított állatok egészsége konkrétan veszélybe került.

      (1)  HL C 96., 2006.4.22.


title: C-92/12. PPU. sz. ügy: A Bíróság (második tanács) 2012. április 26-i ítélete (a High Court of Ireland (Írország) előzetes döntéshozatal iránti kérelme) — Health Service Executive. kontra S. C., A. C. (Joghatóság, valamint a határozatok elismerése és végrehajtása a házassági ügyekben és a szülői felelősségre vonatkozó eljárásokban — 2201/2003/EK rendelet — Olyan kiskorú gyermek, aki szokásosan Írországban tartózkodik, ahol számos alkalommal elhelyezésre került — A gyermek sajátmagára veszélyes agresszív magatartása — A gyermek Angliában lévő bentlakásos intézményi gondozásba helyezését elrendelő határozat — A rendelet tárgyi hatálya — 56. cikk — A konzultációra és a hozzájárulásra vonatkozó részletes szabályok — A gyermek bentlakásos intézményi gondozásba helyezését elrendelő határozat elismerésére vagy végrehajthatóvá nyilvánítására irányuló kötelezettség — Ideiglenes intézkedések — Sürgősségi előzetes döntéshozatali eljárás)

text:
               30.6.2012

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 194/5

         A Bíróság (második tanács) 2012. április 26-i ítélete (a High Court of Ireland (Írország) előzetes döntéshozatal iránti kérelme) — Health Service Executive. kontra S. C., A. C.
   (C-92/12. PPU. sz. ügy) (1)

   (Joghatóság, valamint a határozatok elismerése és végrehajtása a házassági ügyekben és a szülői felelősségre vonatkozó eljárásokban - 2201/2003/EK rendelet - Olyan kiskorú gyermek, aki szokásosan Írországban tartózkodik, ahol számos alkalommal elhelyezésre került - A gyermek sajátmagára veszélyes agresszív magatartása - A gyermek Angliában lévő bentlakásos intézményi gondozásba helyezését elrendelő határozat - A rendelet tárgyi hatálya - 56. cikk - A konzultációra és a hozzájárulásra vonatkozó részletes szabályok - A gyermek bentlakásos intézményi gondozásba helyezését elrendelő határozat elismerésére vagy végrehajthatóvá nyilvánítására irányuló kötelezettség - Ideiglenes intézkedések - Sürgősségi előzetes döntéshozatali eljárás)
   2012/C 194/08
   Az eljárás nyelve: angol

      A kérdést előterjesztő bíróság

   High Court of Ireand

      Az alapeljárás felei

      Felperes: Health Service Executive

      Alperes: S. C., A. C.
   Attorney General részvételével

      Tárgy

   Előzetes döntéshozatal iránti kérelem — High Court of Ireland — A házassági ügyekben és a szülői felelősségre vonatkozó eljárásokban a joghatóságról, valamint a határozatok elismeréséről és végrehajtásáról, illetve az 1347/2000/EK rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló, 2003. november 27-i 2201/2003/EK tanácsi rendelet (HL L 338., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 19. fejezet, 6. kötet, 243. o.) 56. cikkének értelmezése — Tárgyi hatály — Ír bíróság azon határozata, hogy írországi szokásos tartózkodási hellyel rendelkező gyermeket egyesült királyságbeli terápiás és nevelési intézetben őrzött gondozás alá helyez — A gyermek hatékony védelmének biztosítását szolgáló konzultációs és hozzájárulási mechanizmusok — Azon kötelezettség, hogy a gyermeket őrzött gondozás alá helyező határozatot az elhelyezést megelőzően elismerjék és/vagy végrehajthatóvá nyilvánítsák

      Rendelkező rész

               1.

               A házassági ügyekben és a szülői felelősségre vonatkozó eljárásokban a joghatóságról, valamint a határozatok elismeréséről és végrehajtásáról, illetve az 1347/2000/EK rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló, 2003. november 27-i 2201/2003/EK tanácsi rendelet tárgyi hatálya alá tartozik a tagállami bíróságnak a gyermek más tagállamban lévő bentlakásos terápiás és nevelő intézményben való elhelyezését elrendelő határozata, amely védelmi célból határozott ideig tartó szabadságelvonással jár.

               2.

               A 2201/2003 rendelet 56. cikkének (2) bekezdésében előírt hozzájárulásnak a hatáskörrel rendelkező közjogi hatóságtól kell származnia, a gyermek elhelyezését elrendelő határozat elfogadása előtt. Nem elegendő, ha a gyermeket elhelyező intézmény adja hozzájárulását. Az alapügyben szereplő körülmények között, amelyek szerint az elhelyezésről határozó tagállam bírósága kételkedik abban, hogy a hozzájárulást érvényesen adta-e meg a megkeresett tagállam, mivel nem lehetett kétséget kizáróan megállapítani, hogy az utóbbi államban mely hatóság rendelkezett hatáskörrel, lehetséges a kiigazítás a 2201/2003 rendelet 56. cikkében előírt hozzájárulási követelmény teljes mértékű tiszteletben tartásának biztosítása érdekében.

               3.

               A 2201/2003 rendeletet úgy kell értelmezni, hogy a más tagállamban lévő bentlakásos intézményi gondozásba kényszerrel történő elhelyezést elrendelő tagállami bíróság határozatát a megkeresett tagállamban való végrehajtását megelőzően végrehajthatóvá kell nyilvánítani e tagállamban. A megkeresett tagállam bíróságának, annak érdekében, hogy ne fossza meg hatékony érvényesülésétől a rendeletet, a végrehajthatóvá nyilvánítás iránti kérelemre vonatkozó határozatot különös gyorsasággal kell meghoznia, és a megkeresett tagállam bíróságának ilyen határozata ellen benyújtott jogorvoslat nem bírhat felfüggesztő hatállyal.

               4.

               A 2201/2003 rendelet 56. cikkének (2) bekezdése alapján az elhelyezéshez adott hozzájárulás, amennyiben az határozott időre szól, nem vonatkozik az elhelyezés időtartamának meghosszabbítására irányuló határozatokra. Ilyen körülmények között új hozzájárulás szükséges. Az egyik tagállamban elfogadott és egy másik tagállamban végrehajthatóvá nyilvánított elhelyezést elrendelő határozat az utóbbi tagállamban csak az elhelyezést elrendelő határozatban említett időtartam tekintetében végrehajtható.

      (1)  HL C 133., 2012.5.5.


title: T-495/11. sz. ügy: 2011. szeptember 19-én benyújtott kereset — Streng kontra OHIM — Gismondi (PARAMETRICA)

text:
               26.11.2011

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 347/37

         2011. szeptember 19-én benyújtott kereset — Streng kontra OHIM — Gismondi (PARAMETRICA)
   (T-495/11. sz. ügy)
   2011/C 347/67
   A keresetlevél nyelve: angol

      Felek

      Felperes: Michael Streng (Erding, Németország) (képviselő: A. Pappert ügyvéd)

      Alperes: Belső Piaci Harmonizációs Hivatal (védjegyek és formatervezési minták) (OHIM)

      A másik fél a fellebbezési tanács előtti eljárásban: Fulvio Gismondi (Róma, Olaszország)

      Kereseti kérelmek

               —

               A Törvényszék helyezze hatályon kívül a Belső Piaci Harmonizációs Hivatal (védjegyek és formatervezési minták) negyedik fellebbezési tanácsának 2011. július 19-én az R 1348/2010-4. sz. ügyben hozott határozatát;

               —

               A Törvényszék az alperest kötelezze a költségek viselésére.

      Jogalapok és fontosabb érvek

      A közösségi védjegy bejelentője: a fellebbezési tanács előtti eljárásban részt vevő másik fél.

      Az érintett közösségi védjegy: a „PARAMETRICA” szóvédjegy a 36. és 42. osztályba tartozó szolgáltatások vonatkozásában — 6048433. sz. közösségi védjegybejelentés.

      A felszólalási eljárásban hivatkozott védjegy vagy megjelölés jogosultja: a felperes.

      A hivatkozott védjegy vagy megjelölés: a 30311096. sz. „parameta” német szóvédjegy a 35., 38., 41. és 42. osztályba tartozó szolgáltatások vonatkozásában.

      A felszólalási osztály határozata: a felszólalási osztály a felszólalásnak teljes egészében helyt adott.

      A fellebbezési tanács határozata: a fellebbezési tanács a felszólalási osztály határozatát hatályon kívül helyezte, és a felszólalást elutasította.

      Jogalapok: a 2868/95/EK bizottsági rendelet 19. szabálya (2) és (3) bekezdésének a 98. szabály (1) bekezdésével kapcsolatban történt megsértése, mivel a fellebbezési tanács tévesen vélte úgy, hogy az előterjesztett, WIPO INID kódokat tartalmazó iratok nyelve nem azonos az eljárás nyelvével, és/vagy a 2008. november 3-i okiratban benyújtott fordítással együtt nem tekinthetők a közösségi védjegyről szóló rendelet végrehajtásáról szóló rendelet 98. szabálya (1) bekezdésének értelmében vett „fordítás”-nak.


title: T-735/15. sz. ügy: A Törvényszék 2016. december 6-i ítélete – The Art Company B & S kontra EUIPO – Manifatture Daddato és Laurora (SHOP ART) („Európai uniós védjegy — Felszólalási eljárás — A SHOP ART európai uniós ábrás védjegy bejelentése — art korábbi európai uniós ábrás védjegy — Viszonylagos kizáró ok — Összetéveszthetőség — A 207/2009/EK rendelet 8. cikke (1) bekezdésének b) pontja”)

text:
               23.1.2017

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 22/31

         A Törvényszék 2016. december 6-i ítélete – The Art Company B & S kontra EUIPO – Manifatture Daddato és Laurora (SHOP ART)
   (T-735/15. sz. ügy) (1)

   ((„Európai uniós védjegy - Felszólalási eljárás - A SHOP ART európai uniós ábrás védjegy bejelentése - art korábbi európai uniós ábrás védjegy - Viszonylagos kizáró ok - Összetéveszthetőség - A 207/2009/EK rendelet 8. cikke (1) bekezdésének b) pontja”))
   (2017/C 022/41)
   Az eljárás nyelve: angol

      Felek

      Felperes: The Art Company B & S, SA (Quel, Spanyolország) (képviselők: L. Sánchez Calderón és J. Villamor Muguerza ügyvédek)

      Alperes: az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala (képviselő: S. Palmero Cabezas meghatalmazott)

      A másik fél a fellebbezési tanács előtti eljárásban, beavatkozó fél a Törvényszék előtti eljárásban: Manifatture Daddato SpA (Barletta, Olaszország) (képviselő: D. Russo ügyvéd)

      A másik fél a fellebbezési tanács előtti eljárásban: Sabina Laurora (Trani, Olaszország)

      Az ügy tárgya

   Az EUIPO első fellebbezési tanácsának az egyfelől a The Art Company B & S, másfelől a Manifatture Daddato és S. Laurora közötti felszólalási eljárással kapcsolatban 2015. október 8-án hozott határozata (R 3050/2014-1. sz. ügy) ellen benyújtott kereset.

      Az ítélet rendelkező része

               1)

               A Törvényszék hatályon kívül helyezi az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala első fellebbezési tanácsának 2015. október 8-i határozatát (R 3050/2014-1. sz. ügy).

               2)

               A felek maguk viselik saját költségeiket.

      (1)  HL C 68., 2016.2.22.


title: C-95/15. P. sz. ügy: A Törvényszék (harmadik tanács) T-551/08. sz., H & R ChemPharm GmbH kontra Európai Bizottság ügyben 2014. december 12-én hozott ítélete ellen a H & R ChemPharm GmbH által 2015. február 24-én benyújtott fellebbezés

text:
               27.4.2015

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 138/43

         A Törvényszék (harmadik tanács) T-551/08. sz., H & R ChemPharm GmbH kontra Európai Bizottság ügyben 2014. december 12-én hozott ítélete ellen a H & R ChemPharm GmbH által 2015. február 24-én benyújtott fellebbezés
   (C-95/15. P. sz. ügy)
   (2015/C 138/57)
   Az eljárás nyelve: német

      Felek

      Fellebbező: H & R ChemPharm GmbH (képviselők: M. Klusmann és S. Thomas, Rechtsanwälte)

      A másik fél az eljárásban: Európai Bizottság

      A fellebbező kérelmei

   A fellebbező azt kéri, hogy a Bíróság:

               —

               a Törvényszék (harmadik tanács) T-551/08. sz. ügyben 2014. december 12-én hozott ítéletét a fellebbezőt érintő részében helyezze hatályon kívül;

               —

               másodlagosan, a fellebbezővel szemben a 2008. október 1-jei vitatott határozat 2. cikkében kiszabott 22 millió euró összegű bírságot megfelelően csökkentse;

               —

               harmadlagosan, az ügyet újbóli határozathozatal céljából utalja vissza az Európai Unió Törvényszéke elé;

               —

               az eljárási szabályzat 90. cikkének a) pontja alapján a Törvényszék részére 10  000 euró megfizetésére kötelező rendelkezést helyezze hatályon kívül;

               —

               az ellenérdekű felet kötelezze az eljárás költségeinek viselésére.

      Jogalapok és fontosabb érvek

   A fellebbezés a Törvényszék (harmadik tanács) T-551/08. sz., H&R ChemPharm kontra Bizottság ügyben (nyilvántartásba vételi: 651533) 2014. december 12-én hozott ítélete ellen irányul, amelyben a Törvényszék elutasította a COMP/39.181 – „gyertyaviasz”-ügyben 2008. október 1-jén hozott C(2008) 5476 végleges bizottsági határozatnak a felperest érintő részében történő megsemmisítése iránti keresetet.
   A fellebbező (az elsőfokú eljárásban felperes) az alábbi jogalapokkal támasztja alá a fellebbezését:

               1.

               Első jogalapjában a fellebbező többek között az EK 81. cikknek [az EUMSZ 10. cikknek] a fellebbező vállalkozási szerkezetére és felelősségére vonatkozó azon ellentmondásos és nem kielégítő indokok folytán történő megsértését kifogásolja, amelyek alapján a Törvényszék az EK 81. cikknek a fellebbező általi megsértését alátámasztotta. Az alapvető ellentét a fellebbező szerint abban áll, hogy a Törvényszék a fellebbezőt, valamint a vele kapcsolatban nem álló vállalkozást, a Tudapetrolt a jogsértés betudása szempontjából egységként kezelte, a bírság kiszabása keretében azonban két külön vállalkozásnak tekintette azokat. Mivel az ítélet indokolásából nem derül ki, hogy a fellebbező és a Tudapetrol egységes vállalkozást képeznek-e, vagy pedig két vállalkozásról van-e szó, a fellebbező ezzel együtt az indokolási kötelezettség (az EUMSZ 296. cikk) és a védelemhez való alapvető jogának megsértésére is hivatkozik.

               2.

               Második jogalapjában a fellebbező egy olyan munkavállaló magatartásának téves betudását kifogásolja, aki különböző, jogilag önálló vállalkozásoknál állt többes foglalkoztatásban. A fellebbező azt kifogásolja, hogy a Törvényszék anélkül tudta be neki e munkavállaló magatartását, hogy megállapításokat tett volna arra vonatkozóan, hogy a munkavállaló a jogvita tárgyát képező magatartásokat a fellebbező érdekében is tanúsította-e. A Törvényszék jogi álláspontja ezenkívül sérti az EK 81. cikket. Ezzel együtt a Törvényszék megsértette a tisztességes eljárás alapelvét, mivel a fellebbezőnek a munkavállaló tényleges feladataival kapcsolatos bizonyítási indítványát jogilag tarthatatlan indokolással utasította el (az EJEE 6. cikkének megsértése).

               3.

               Harmadik jogalapjában a fellebbező a bírságkiszabás alapjául szolgáló forgalom tekintetében az 1/2003 rendelet (1) 23. cikke (3) bekezdésének értelmezése során elkövetett, az érdemi döntésre kiható hibákat kifogásol. E hibák a fellebbező szerint abban állnak, hogy a Törvényszék elfogadta egy harmadik vállalkozás forgalmának a bírság számításába történő bevonását, jóllehet e vállalkozás kétségkívül nem vett részt a jogsértésben, és nem képez gazdasági egységet a fellebbezővel. Az ítélet nem tartalmaz semmilyen jogi indokolást arra sem, hogy az ítélet a bírság számítása során a hiányzó gazdasági egység ellenére milyen alapon veszi figyelembe harmadik személyek forgalmát. A Törvényszék okfejtései ezért nem csupán az 1/2003 rendelet 23. cikkének (3) bekezdésével ellentétesek, hanem a megfelelő indokolással kapcsolatos ítélkezési gyakorlatból eredő követelményekkel is (az EUMSZ 296. cikk).

               4.

               Negyedik jogalapjában a fellebbező először is azt kifogásolja, hogy a Törvényszék a bírság megállapítása során a társaságoknak azt a forgalmát vette figyelembe, amelyet az állítólagos jogsértéssel érintett időszaknak csak a végén értek el, ezt a forgalmat pedig kivetítette a velük szemben kifogásolt egész részvételi időszakra. A fellebbező szerint ez ellentmondásban van a Törvényszék által az Esso-ügyben (2) ezzel párhuzamosan hozott ítélettel. Az Esso-ítéletben ugyanez a Törvényszék ugyanilyen ügyben, ugyanilyen kérdést illetően úgy ítélte meg, hogy a Bizottság ennek megfelelő eljárása a bírságkiszabás alapjául szolgáló forgalom mesterséges növelését eredményezi. Ez az egyenlőtlen bánásmód a fellebbező szerint sérti az 1/2003 rendelet 23. cikkének (3) bekezdését. Mivel a Törvényszék a fellebbező kifogásai tárgyában nem foglalt állást, ezzel együtt a megtámadott ítéletnek az indokolása is hiányos (az EUMSZ 296. cikk). Ezenkívül a fellebbező azt kifogásolja, hogy a Törvényszék tévedett a bírság számítása során, ami a forgalomnak az 1/2003 rendelet 23. cikkének (3) bekezdését sértő kétszeres figyelembevételéhez vezetett.

               5.

               Ötödik jogalapjában a fellebbező a bírság megállapításával kapcsolatos több jogi hibát kifogásol, köztük különösen azt, hogy a vele szemben kiszabott bírság az állítólagos jogsértésben részt vevő többi vállalkozáshoz képest aránytalan (az 1/2003 rendelet 23. cikke (3) bekezdésének megsértése). A fellebbező azt állítja, hogy a Törvényszék nem volt tekintettel a fellebbező közreműködésének jogellenes tartalmát illetően a többi résztvevő vállalkozáshoz képest fennálló különbségekre, továbbá aránytalan módon vette figyelembe a vállalkozás méretét.

               6.

               Hatodik jogalapjában a fellebbező azt kifogásolja, hogy a Törvényszék a költségekről való rendelkezés során tévesen alkalmazta a jogot egyes közelebbről meg nem határozott, állítólag elkerülhető és a fellebbező által a Törvényszéknek okozott költségek viselésére kötelezéssel összefüggésben (a Törvényszék eljárási szabályzata 90. cikke a) pontjának, valamint az EUMSZ 296. cikknek és az EJEE 6. cikkének a megsértése). Ilyen költségek a fellebbező szerint nem merültek fel, a Törvényszék pedig a költségekről való rendelkezés előtt nem is hallgatta meg őt.

      (1)  A Szerződés 81. és 82. cikkében meghatározott versenyszabályok végrehajtásáról szóló, 2002. december 16-i 1/2003/EK tanácsi rendelet (HL 2003., L 1., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 8. fejezet, 2. kötet, 205. o.).

      (2)  T-540/08, EU:T:2014:630.


title: T-245/13. sz. ügy: A Törvényszék 2015. szeptember 4-i ítélete – Egyesült Királyság kontra Bizottság („EMOGA — Garanciarészleg — EMGA és EMVA — A finanszírozásból kizárt kiadások — Egységes támogatási rendszer — Kulcsfontosságú ellenőrzések — Másodlagos ellenőrzések — A 796/2004/EK rendelet 51., 53., 73. és 73a. cikke”)

text:
               19.10.2015

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 346/22

         A Törvényszék 2015. szeptember 4-i ítélete – Egyesült Királyság kontra Bizottság
   (T-245/13. sz. ügy) (1)

   ((„EMOGA - Garanciarészleg - EMGA és EMVA - A finanszírozásból kizárt kiadások - Egységes támogatási rendszer - Kulcsfontosságú ellenőrzések - Másodlagos ellenőrzések - A 796/2004/EK rendelet 51., 53., 73. és 73a. cikke”))
   (2015/C 346/24)
   Az eljárás nyelve: angol

      Felek

      Felperes: Nagy-Britannia és Észak-Írország Egyesült Királysága (képviselők: kezdetben C. Murrell, M. Holt és E. Jenkinson, később M. Holt meghatalmazottak, segítőik D. Wyatt QC és V. Wakefield barrister)

      Alperes: Európai Bizottság (képviselők: P. Rossi és K. Skelly meghatalmazottak)

      Az ügy tárgya

   Az Európai Mezőgazdasági Orientációs és Garanciaalap (EMOGA) Garanciarészlege, az Európai Mezőgazdasági Garanciaalap (EMGA) és az Európai Mezőgazdasági Vidékfejlesztési Alap (EMVA) terhére a tagállamok által kifizetett egyes kiadásoknak az európai uniós finanszírozásból való kizárásáról szóló, 2013. február 26-i 2013/123/EU bizottsági végrehajtási határozat (HL L 67., 20. o.) annyiban való részleges megsemmisítése iránt előterjesztett kérelme tárgyában, amennyiben e határozat az I. mellékletében szereplő, Észak-Írországban (Egyesült Királyság) a 2010-es pénzügyi évben 16 513 582,57 euró értékben teljesített kiadásokra alkalmazott 5,19 %-os extrapolált korrekcióra vonatkozó tételt érinti.

      Az ítélet rendelkező része

               1)

               A Törvényszék a keresetet elutasítja.

               2)

               Nagy-Britannia és Észak-Írország Egyesült Királysága a saját költségein túl köteles viselni az Európai Bizottság részéről felmerült költségeket.

      (1)  HL C 189., 2013.6.29.


title: T-364/15. R. sz. ügy: A Törvényszék elnökének 2016. április 7-i végzése – ADR Center kontra Bizottság („Ideiglenes intézkedés — Választottbírósági kikötés — Az Unió által a »Polgári jogi jogérvényesülés« program keretében támogatott projektek megvalósítása céljából kötött megállapodások — A kifizetett összegek visszafizettetésére vonatkozó bizottsági végrehajtási határozat — Végrehajtás felfüggesztése iránti kérelem — A sürgősség hiánya”)

text:
               30.5.2016

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 191/31

         A Törvényszék elnökének 2016. április 7-i végzése – ADR Center kontra Bizottság
   (T-364/15. R. sz. ügy)
   ((„Ideiglenes intézkedés - Választottbírósági kikötés - Az Unió által a »Polgári jogi jogérvényesülés« program keretében támogatott projektek megvalósítása céljából kötött megállapodások - A kifizetett összegek visszafizettetésére vonatkozó bizottsági végrehajtási határozat - Végrehajtás felfüggesztése iránti kérelem - A sürgősség hiánya”))
   (2016/C 191/41)
   Az eljárás nyelve: angol

      Felek

      Felperes: ADR Center Srl (Róma, Olaszország) (képviselő: L. Tantalo ügyvéd)

      Alperes: Európai Bizottság (képviselők: L. Cappelletti és J. Estrada de Solà meghatalmazottak)

      Az ügy tárgya

   A 155 507,97 euróra és 277 130 euróra vonatkozó 33241408192. sz. és 3241409206. sz. terhelési értesítésekre tekintettel az ADR Center Srl által fizetendő, kamatokkal megnövelt 432 637,97 eurós összeg visszafizettetéséről szóló, 2015. május 4-i C(2015) 3117 végleges bizottsági határozat végrehajtásának a felfüggesztése iránti kérelem.

      A végzés rendelkező része

               1)

               A Törvényszék elnöke az ideiglenes intézkedés iránti kérelmet elutasítja.

               2)

               A Törvényszék elnöke a 2016. január 22-i végzést visszavonja annyiban, amennyiben az a T-364/15. R. sz. ügyre vonatkozik.

               3)

               A Törvényszék elnöke a költségekről nem határoz.


title: C-407/07. sz. ügy: A Hoge Raad der Nederlanden (Hollandia) által 2007. szeptember 5-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Stichting Centraal Begeleidingsorgaan voor de Intercollegiale Toetsing Utrecht kontra Staatssecretaris van Financien

text:
               24.11.2007

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 283/13

         A Hoge Raad der Nederlanden (Hollandia) által 2007. szeptember 5-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Stichting Centraal Begeleidingsorgaan voor de Intercollegiale Toetsing Utrecht kontra Staatssecretaris van Financien
   (C-407/07. sz. ügy)
   (2007/C 283/24)
   Az eljárás nyelve: holland
   A kérdést előterjesztő bíróság
   Hoge Raad der Nederlanden (Hollandia)
   Az alapeljárás felei

      Felperes: Stichting Centraal Begeleidingsorgaan voor de Intercollegiale Toetsing Utrecht

      Alperes: Staatssecretaris van Financien
   Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdés
   Úgy kell-e értelmezni a hatodik irányelv (1) 13. cikke A. része (1) bekezdésének f) pontját, hogy annak hatálya az abban említett csoportok részéről tagjaiknak nyújtott olyan szolgáltatásokra is kiterjed, amelyeket a tagok adó alól mentesített tevékenységei vagy a tagok adókötelezettség alá nem eső tevékenységei gyakorlásának közvetlen céljaiért nyújtanak, és amelyek nyújtásáért a felszámított díj nem haladja meg a költségráfordítást, amennyiben e szolgáltatásokat csak egy vagy több tag részére nyújtják?

      (1)  A tagállamok forgalmi adóra vonatkozó jogszabályainak összehangolásáról (közös hozzáadottértékadó-rendszer: egységes adóalap-megállapítás) szóló, 1977. május 17-i 77/388/EGK hatodik tanácsi irányelv (HL L 145., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 9. fejezet, 1. kötet, 23. o.).


title: C-311/12. sz. ügy: A Bíróság elnökének 2013. február 7-i végzése (az Arbeitsgericht Nienburg (Németország) előzetes döntéshozatal iránti kérelme) — Heinz Kassner kontra Mittelweser–Tiefbau GmbH & Co. KG

text:
               13.4.2013

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 108/19

         A Bíróság elnökének 2013. február 7-i végzése (az Arbeitsgericht Nienburg (Németország) előzetes döntéshozatal iránti kérelme) — Heinz Kassner kontra Mittelweser–Tiefbau GmbH & Co. KG
   (C-311/12. sz. ügy) (1)

   2013/C 108/48
   Az eljárás nyelve: német
   A Bíróság elnöke elrendelte az ügy törlését.

      (1)  HL C 287., 2012.9.22.


title: C-312/10. sz. ügy: A Landesarbeitsgericht Köln (Németország) által 2010. június 29-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — Land Nordrhein-Westfalen kontra Melanie Klinz

text:
               9.10.2010

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 274/3

         A Landesarbeitsgericht Köln (Németország) által 2010. június 29-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — Land Nordrhein-Westfalen kontra Melanie Klinz
   (C-312/10. sz. ügy)
   ()
   2010/C 274/04
   Az eljárás nyelve: német

      A kérdést előterjesztő bíróság

   Landesarbeitsgericht Köln

      Az alapeljárás felei

      Felperes: Land Nordrhein-Westfalen

      Alperes: Melanie Klinz

      Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

      Első kérdés

               a)

               Összeegyeztethető-e az 1999. június 28-i 1999/70/EK tanácsi irányelv (1) mellékletében foglalt, a határozott ideig tartó munkaviszonyról szóló keretmegállapodás 5. szakasza 1. pontjának értelmével és céljával, hogy ha annak jogi vizsgálata során, hogy egyedi esetekben egy határozott idejű megújításról szóló szerződés indokolható-e a keretmegállapodás 5. szakasza 1. pontjának a) alpontja értelmében vett objektív okokkal, kizárólag az e megújításról szóló szerződés megkötésének időpontjában fennálló körülményeket veszik figyelembe, tekintet nélkül arra, hogy hány határozott idejű szerződés előzte meg ezt a szerződést, vagy

               b)

               megköveteli-e a keretmegállapodás 5. szakasza 1. pontja a) alpontjának a visszaélésszerű lánc-munkaszerződések megakadályozásában rejlő értelme és célja, hogy annál szigorúbb feltételeket támasszanak az „objektív okkal” szemben, minél több egymást követő határozott idejű munkaszerződés előzte meg a jelen vizsgálat tárgyát képező szerződést, illetve minél hosszabb volt az az időszak, amely alatt az érintett munkavállalót előzőleg több egymást követő határozott idejű szerződés alapján foglalkoztatták?

      Második kérdés

   Ellentétes-e a határozott idejű munkaszerződésekről szóló keretmegállapodás 5. szakaszának 1. pontjával egy olyan nemzeti jogi rendelkezés alkalmazása, mint a TzBfG (a részmunkaidős és a határozott idejű foglalkoztatásról szóló német törvény) 14. §-a (1) bekezdése második mondatának 7. pontja, amely az egymást követő határozott idejű munkaszerződéseket csak a közszolgálatban indokolja azzal az „objektív okkal”, hogy a munkavállalót határozott ideig tartó munkára szánt költségvetési forrásból javadalmazzák, míg a magánszektor munkáltatói esetében az ilyen gazdasági okokat nem ismerik el „objektív okként”?

      Harmadik kérdés

               a)

               Összhangban áll-e a második kérdésben említett, határozott időtartamra vonatkozó rendelkezés (jelen esetben a TzBfG 14. §-a (1) bekezdése második mondatának 7. pontja) a keretmegállapodással akkor, ha az a költségvetési jogi szabály, amelyre a TzBfG 14. §-a (1) bekezdése második mondatának 7. pontja hivatkozik, kellő pontossággal meghatározza a határozott idő kikötésének célját, amely elsősorban a szóban forgó tevékenységtől és gyakorlásának feltételeitől függ (lásd a Bíróság C-212/04. sz. Adelener-ügyben 2006. július 4-én hozott ítélete összefoglalásának 2. pontját)?

         Ha a harmadik kérdés a) pontjában foglalt kérdésre igenlő válasz adandó:

               b)

               Ilyen kellően pontos célnak tekinthető-e az, ha a költségvetési törvény — mint jelen esetben a 2004/05. HG NRW (Nordrhein-Westfalen tartomány 2004/05-ös évre vonatkozó költségvetési törvénye) 7. §-ának (3) bekezdése — pusztán azt rögzíti, hogy a költségvetési forrásokat a „kisegítő munkaerőként” végzett határozott idejű tevékenységre kell fordítani?

         Ha a harmadik kérdés b) pontjában foglalt kérdésre igenlő válasz adandó:

               c)

               Arra az esetre is vonatkozik-e ez, ha a „kisegítő munkaerő” által végzett tevékenység alatt ebben az értelemben nemcsak azt a tevékenységet kell érteni, amelyet vagy az átmenetileg megnövekedett munkamennyiség ellátására fordítanak, vagy amellyel az átmenetileg kieső állandó munkaerő-állományt helyettesítik, hanem a „kisegítő munkaerő” fogalmát már az az eset is kimeríti, amikor a munkavállalót abból a költségvetési forrásból díjazzák, amely az ugyanazon a munkahelyen dolgozó állandó munkaerő-állomány átmeneti kiesésével szabadult fel, jóllehet a „kisegítő munkaerő” a munkáltató folyamatosan jelentkező tartós szükségletét kielégítő és a kieső állandó munkaerő-állomány tevékenységével tartalmi kapcsolatban nem álló tevékenységet végez, vagy

               d)

               a „kisegítő munkaerő” fogalmának a harmadik kérdés c) pontjában foglalt kérdésben ismertetett értelmezése ellentmond a határozott idejű munkaszerződésekről szóló keretmegállapodás visszaélésszerű lánc-munkaszerződések megakadályozásában rejlő értelmének és céljának, illetve az Angelidaki-ügyben felállított azon alapelvnek (a Bíróság C-378/07-C-380/07. sz. egyesített ügyekben 2009. április 23-án hozott ítélete összefoglalásának 2. pontja), mely szerint a határozott idejű munkaszerződésekről szóló keretmegállapodás 5. szakasza 1. pontjának a) alpontjával ellentétes, ha valamely nemzeti szabályozást oly módon alkalmaznak, „hogy a közszektorban az egymást követő, határozott idejű munkaszerződések megújítása az említett szakasz értelmében vett »objektív okokkal« igazoltnak tekintendő csupán azért, mert e szerződések olyan jogi rendelkezéseken alapulnak, amelyek megengedik azok megújítását bizonyos átmeneti szükségletek kielégítése céljából, valójában azonban az említett szükségletek állandóak és tartósak”?

      Negyedik kérdés

   Megsérti-e a tagállam a határozott idejű munkaszerződésekről szóló keretmegállapodás 8. szakaszának 3. pontját, ha az 1999/70/EK irányelvet a nemzeti jogba átültető törvényben általánosságban az egész közszolgálat vonatkozásában a határozott idő megállapítására vonatkozó — a második kérdésben ismertetetthez hasonló — olyan költségvetési jogi okot vezet be, amely a nemzeti jogban hasonló formában a 1999/70/EK irányelv elfogadása előtt csak a közszolgálat egy kisebb részterülete (a felsőfokú oktatás) vonatkozásában létezett? Azzal az eredménnyel jár-e az ilyen jogsértés, hogy a nemzeti rendelkezés a továbbiakban nem alkalmazható?

      (1)  HL L 175, 43. o.; magyar nyelvű különkiadás 5. fejezet, 3. kötet, 368. o.


title: Az Elsőfokú Biróság végzése 2005. március 8. a T-84/04. sz., az Axiom Medical, Inc. kontra a Belső Piaci Harmonizációs Hivatal (védjegyek és formatervezési minták) (OHIM) ügyben (Közösségi védjegy – Felszólalás – A felszólalás visszavonása – A kereset okafogyottá válása)

text:
               25.6.2005

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 155/22

      AZ ELSŐFOKÚ BIRÓSÁG VÉGZÉSE

   2005. március 8.
   a T-84/04. sz., az Axiom Medical, Inc. kontra a Belső Piaci Harmonizációs Hivatal (védjegyek és formatervezési minták) (OHIM) (1) ügyben
   (Közösségi védjegy - Felszólalás - A felszólalás visszavonása - A kereset okafogyottá válása)
   (2005/C 155/44)
   Az eljárás nyelve: német
   A T-84/04. sz., az Axiom Medical, Inc. (székhelye: Rancho Dominguez [Amerikai Egyesült Államok], képviseli: R. Köbbing ügyvéd) kontra a Belső Piaci Harmonizációs Hivatal (védjegyek és formatervezési minták) (OHIM) (meghatalmazott: G. Schneider) ügyben, amelyben az OHIM fellebbezési tanácsa előtti eljárásban másik félként a Paul Hartmann Aktiengesellschaft (székhelye: Heidenheim [Németország]) vett részt, az OHIM első fellebbezési tanácsának az Axiom Medical, Inc. és a Paul Hartmann Aktiengesellschaft közötti felszólalási eljárásra vonatkozó 2003. december 17-i határozata (R 193/2002-1. sz. ügy) elleni kereset tárgyában, az Elsőfokú Bíróság (negyedik tanács), tagjai H. Legal elnök, P. Lindh és V. Vadapalas bírák, hivatalvezető: H. Jung, 2005. március 8-án meghozta végzését, amelynek rendelkező része a következő:

               1)

               Az Elsőfokú Bíróság megállapítja, hogy a kereset okafogyottá vált.

               2)

               Az Elsőfokú Bíróság elrendeli, hogy minden fél maga viseli saját költségeit.

      (1)  HL C 106., 2004.4.30.


title: C-420/06. sz. ügy: A Verwaltungsgericht Schwerin (Németország) által 2006. október 16-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Rüdiger Jäger kontra Amt für Landwirtschaft Bützow

text:
               30.12.2006

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 326/27

         A Verwaltungsgericht Schwerin (Németország) által 2006. október 16-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Rüdiger Jäger kontra Amt für Landwirtschaft Bützow
   (C-420/06. sz. ügy)
   (2006/C 326/55)
   Az eljárás nyelve: német
   A kérdést előterjesztő bíróság
   Verwaltungsgericht Schwerin (Németország)
   Az alapeljárás felei

      Felperes: Rüdiger Jäger

      Alperes: Amt für Landwirtschaft Bützow
   Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdés
   Úgy kell-e értelmezni az Európai Közösségek pénzügyi érdekeinek védelméről szóló, 1995. december 18-i 2988/95/EK, Euratom tanácsi rendelet (1) 2. cikkének (2) bekezdését, hogy a kevésbé szigorú szankciós (állatállományra vonatkozó támogatást érintő) rendelkezést visszaható hatállyal akkor is alkalmazni kell-e, ha ez a rendelkezés főszabály szerint csak egy olyan időszakra vonatkozik, amikor már nem nyújtottak állatállományra vonatkozó támogatást az érintett tagállamban, hanem közvetlen támogatási rendszert vezettek be.

      (1)  HL L 312., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 1. fejezet, 1. kötet, 340. o.