title: C-823/18. P. sz. ügy: A Bíróság (második tanács) 2020. november 25-i ítélete – Európai Bizottság kontra GEA Group AG (Fellebbezés – Kartellek – Az ón-, epoxidált szójaolaj és észteralapú hőstabilizátorok európai piaca – Árak rögzítése, piacok felosztása és érzékeny kereskedelmi információk cseréje – A forgalom 10 %-ának megfelelő felső korlát alkalmazása a vállalkozást alkotó jogalanyok egyikére – A jogsértést eredetileg megállapító határozatban kiszabott bírságot módosító határozat megsemmisítése – Bírságok – A „vállalkozás” fogalma – A bírság megfizetésére vonatkozó egyetemleges kötelezettség – Az egyenlő bánásmód elve – A bírság esedékességének időpontja módosítás esetén)

text:
               2021.2.1.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 35/5

      A Bíróság (második tanács) 2020. november 25-i ítélete – Európai Bizottság kontra GEA Group AG
      (C-823/18. P. sz. ügy) (1)

      (Fellebbezés - Kartellek - Az ón-, epoxidált szójaolaj és észteralapú hőstabilizátorok európai piaca - Árak rögzítése, piacok felosztása és érzékeny kereskedelmi információk cseréje - A forgalom 10 %-ának megfelelő felső korlát alkalmazása a vállalkozást alkotó jogalanyok egyikére - A jogsértést eredetileg megállapító határozatban kiszabott bírságot módosító határozat megsemmisítése - Bírságok - A „vállalkozás” fogalma - A bírság megfizetésére vonatkozó egyetemleges kötelezettség - Az egyenlő bánásmód elve - A bírság esedékességének időpontja módosítás esetén)
      (2021/C 35/05)
      Az eljárás nyelve: angol

         Felek

         Fellebbező: Európai Bizottság (képviselők: kezdetben T. Christoforou, P. Rossi és V. Bottka, később P. Rossi és V. Bottka meghatalmazottak)

         A másik fél az eljárásban: GEA Group AG (képviselők: C. Wagner és I. du Mont Rechtsanwälte)

         Rendelkező rész

                  1)

                  A Bíróság a Törvényszék 2018. október 18-i GEA Group kontra Bizottság ítéletét (T-640/16, EU:T:2018:700) hatályon kívül helyezi.

                  2)

                  A Bíróság a T-640/16. sz. ügyet visszautalja az Európai Unió Törvényszéke elé.

                  3)

                  A Bíróság a költségekről jelenleg nem határoz.

         (1)  HL C 93., 2019.3.11.


title: C-44/19. sz. ügy: A Bíróság (ötödik tanács) 2020. december 3-i ítélete (a Tribunal Supremo [Spanyolország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Repsol Petróleo, SA kontra Administración General del Estado (Előzetes döntéshozatal – 2003/96/EK irányelv – Az energiatermékek és a villamos energia adóztatása – A 21. cikk (3) bekezdése – Az adóztatandó tényállás hiánya – Energiatermékeknek az előállításuk szerinti létesítményen belül való, végső energiatermékek előállítása érdekében történő felhasználása, amelynek során elkerülhetetlenül energiatermékeknek nem minősülő termékek is keletkeznek)

text:
               2021.2.1.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 35/5

      A Bíróság (ötödik tanács) 2020. december 3-i ítélete (a Tribunal Supremo [Spanyolország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Repsol Petróleo, SA kontra Administración General del Estado
      (C-44/19. sz. ügy) (1)

      (Előzetes döntéshozatal - 2003/96/EK irányelv - Az energiatermékek és a villamos energia adóztatása - A 21. cikk (3) bekezdése - Az adóztatandó tényállás hiánya - Energiatermékeknek az előállításuk szerinti létesítményen belül való, végső energiatermékek előállítása érdekében történő felhasználása, amelynek során elkerülhetetlenül energiatermékeknek nem minősülő termékek is keletkeznek)
      (2021/C 35/06)
      Az eljárás nyelve: spanyol

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Tribunal Supremo

         Az alapeljárás felei

         Felperes: Repsol Petróleo, SA

         Alperes: Administración General del Estado

         Rendelkező rész

      Az energiatermékek és a villamos energia közösségi adóztatási keretének átszervezéséről szóló, 2003. október 27-i 2003/96/EK tanácsi irányelv 21. cikke (3) bekezdésének első mondatát úgy kell értelmezni, hogy amennyiben valamely, üzemanyagként vagy tüzelő-, fűtőanyagként való felhasználásra szánt energiatermékeket előállító létesítmény olyan energiatermékeket használ fel, amelyeket maga állított elő, és amennyiben ezen eljárás révén elkerülhetetlenül energiatermékeknek nem minősülő termékek is keletkeznek, amelyek folytán gazdasági érték jön létre, az ilyen, energiatermékeknek nem minősülő termékek előállítását eredményező felhasználásra eső rész nem tartozik az ezen rendelkezésben előírt, az energiatermékekhez kapcsolódó adóztatandó tényállás alóli kivétel hatálya alá.

         (1)  HL C 155., 2019.5.6.


title: C-49/19. sz. ügy: A Bíróság (ötödik tanács) 2020. november 25-i ítélete – Európai Bizottság kontra Portugál Köztársaság (Tagállami kötelezettségszegés – Elektronikus hírközlés – Egyetemes szolgáltatás, valamint az elektronikus hírközlő hálózatokhoz és elektronikus hírközlési szolgáltatásokhoz kapcsolódó felhasználói jogok – 2002/22/EK irányelv – Hálózatok és szolgáltatások – 13. cikk – Az egyetemes szolgáltatási kötelezettségek finanszírozása – Megosztási mechanizmus – Az átláthatóság elve, a legkisebb piactorzulás elve, a hátrányos megkülönböztetés tilalmának elve és az arányosság elve)

text:
               2021.2.1.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 35/6

      A Bíróság (ötödik tanács) 2020. november 25-i ítélete – Európai Bizottság kontra Portugál Köztársaság
      (C-49/19. sz. ügy) (1)

      (Tagállami kötelezettségszegés - Elektronikus hírközlés - Egyetemes szolgáltatás, valamint az elektronikus hírközlő hálózatokhoz és elektronikus hírközlési szolgáltatásokhoz kapcsolódó felhasználói jogok - 2002/22/EK irányelv - Hálózatok és szolgáltatások - 13. cikk - Az egyetemes szolgáltatási kötelezettségek finanszírozása - Megosztási mechanizmus - Az átláthatóság elve, a legkisebb piactorzulás elve, a hátrányos megkülönböztetés tilalmának elve és az arányosság elve)
      (2021/C 35/07)
      Az eljárás nyelve: portugál

         Felek

         Felperes: Európai Bizottság (képviselők kezdetben: L. Nicolae, P. Costa de Oliveira és G. Braga da Cruz, később: L. Nicolae és G. Braga da Cruz meghatalmazottak)

         Alperes: Portugál Köztársaság (képviselők: L. Inez Fernandes, P. Barros da Costa és J. Marques meghatalmazottak, segítőjük: D. Silva Morais, advogado)

         Rendelkező rész

                  1)

                  A Bíróság a keresetet elutasítja.

                  2)

                  A Bíróság az Európai Bizottságot kötelezi a költségek viselésére.

         (1)  HL C 112., 2019.3.25.


title: C-62/19. sz. ügy: A Bíróság (negyedik tanács) 2020. december 3-i ítélete (a Tribunalul Bucureşti [Románia] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Star Taxi App SRL kontra Unitatea Administrativ Teritorială Municipiul Bucureşti prin Primar General, Consiliul General al Municipiului Bucureşti (Előzetes döntéshozatal – EUMSZ 56. cikk – Alkalmazhatóság – Tisztán belső jogi helyzet – 2000/31/EK irányelv – A 2. cikk a) pontja – Az „információs társadalommal összefüggő szolgáltatások” fogalma – A 3. cikk (2) és (4) bekezdése – 4. cikk – Alkalmazhatóság – 2006/123/EK irányelv – Szolgáltatások – III. fejezet (A szolgáltatók letelepedésének szabadsága) és IV. fejezet (A szolgáltatások szabad mozgása) – Alkalmazhatóság – 9. és 10. cikk – (EU) 2015/1535 irányelv – Az 1. cikk (1) bekezdésének e) és f) pontja – A „szolgáltatásokra vonatkozó szabály” fogalma – A „műszaki szabály” fogalma – Az 5. cikk (1) bekezdése – Az előzetes közlés hiánya – Érvényesíthetőség – A város egyik pontjáról egy másikra eljutni kívánó személyeknek az engedéllyel rendelkező taxisofőrökkel egy okostelefonos alkalmazás segítségével történő összekapcsolásából álló tevékenység – Minősítés – E tevékenységet előzetes engedélyezési rendszernek alárendelő nemzeti szabályozás)

text:
               2021.2.1.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 35/7

      A Bíróság (negyedik tanács) 2020. december 3-i ítélete (a Tribunalul Bucureşti [Románia] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Star Taxi App SRL kontra Unitatea Administrativ Teritorială Municipiul Bucureşti prin Primar General, Consiliul General al Municipiului Bucureşti
      (C-62/19. sz. ügy) (1)

      (Előzetes döntéshozatal - EUMSZ 56. cikk - Alkalmazhatóság - Tisztán belső jogi helyzet - 2000/31/EK irányelv - A 2. cikk a) pontja - Az „információs társadalommal összefüggő szolgáltatások” fogalma - A 3. cikk (2) és (4) bekezdése - 4. cikk - Alkalmazhatóság - 2006/123/EK irányelv - Szolgáltatások - III. fejezet (A szolgáltatók letelepedésének szabadsága) és IV. fejezet (A szolgáltatások szabad mozgása) - Alkalmazhatóság - 9. és 10. cikk - (EU) 2015/1535 irányelv - Az 1. cikk (1) bekezdésének e) és f) pontja - A „szolgáltatásokra vonatkozó szabály” fogalma - A „műszaki szabály” fogalma - Az 5. cikk (1) bekezdése - Az előzetes közlés hiánya - Érvényesíthetőség - A város egyik pontjáról egy másikra eljutni kívánó személyeknek az engedéllyel rendelkező taxisofőrökkel egy okostelefonos alkalmazás segítségével történő összekapcsolásából álló tevékenység - Minősítés - E tevékenységet előzetes engedélyezési rendszernek alárendelő nemzeti szabályozás)
      (2021/C 35/09)
      Az eljárás nyelve: román

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Tribunalul Bucureşti

         Az alapeljárás felei

         Felperes: Star Taxi App SRL

         Alperesek: Unitatea Administrativ Teritorială Municipiul Bucureşti prin Primar General, Consiliul General al Municipiului Bucureşti

         Az eljárásban részt vesz: IB, Camera Naţională a Taximetriştilor din România, D’Artex Star SRL, Auto Cobălcescu SRL, Cristaxi Service SRL

         Rendelkező rész

                  1)

                  A belső piacon az információs társadalommal összefüggő szolgáltatások, különösen az elektronikus kereskedelem egyes jogi vonatkozásairól szóló, 2000. június 8-i 2000/31/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (Elektronikus kereskedelemről szóló irányelv) 2. cikkének a) pontját, amely a műszaki szabályokkal és az információs társadalommal összefüggő szolgáltatásokra vonatkozó szabályokkal kapcsolatos információszolgáltatási eljárás megállapításáról szóló, 2015. szeptember 9-i (EU) 2015/1535 európai parlamenti és tanácsi irányelv 1. cikke (1) bekezdésének b) pontjára hivatkozik, úgy kell értelmezni, hogy e rendelkezések értelmében „információs társadalommal összefüggő szolgáltatást” képez egy olyan közvetítési szolgáltatás, amely abból áll, hogy egy okostelefonos alkalmazás segítségével díjazás ellenében összekapcsolja egymással a város egyik pontjáról a másikra eljutni szándékozó személyeket és az engedéllyel rendelkező taxisofőröket, aminek érdekében az említett szolgáltatást nyújtó fél e célból ezt megelőzően havi díj ellenében szolgáltatásnyújtásra irányuló szerződést köt e sofőrökkel, de nem ő küldi át nekik a megrendeléseket, nem ő határozza meg a fuvardíjat, és nem is ő gondoskodik e díj említett személyektől való beszedéséről, hanem az utóbbiak azt közvetlenül a taxisofőrnek fizetik meg, és a szolgáltatást nyújtó fél nem végez minőség-ellenőrzést sem a járműveket, a sofőrjeiket, illetve ez utóbbiak magaviseletét illetően.

                  2)

                  A 2015/1535 irányelv 1. cikke (1) bekezdésének f) pontját úgy kell értelmezni, hogy nem minősül az ezen utóbbi rendelkezés értelmében vett „műszaki szabálynak” a helyi hatóság olyan szabályozása, amely a 2015/1535 irányelv 1. cikke (1) bekezdésének b) pontja értelmében vett „információs társadalommal összefüggő szolgáltatásnak” minősülő azon közvetítési szolgáltatást, amelynek célja, hogy egy okostelefonos alkalmazás segítségével összekapcsolja a város egyik pontjáról a másikra eljutni szándékozó személyeket az engedéllyel rendelkező taxisofőrökkel, olyan előzetes engedély beszerzéséhez köti, amely a többi diszpécserszolgáltatást nyújtó félre már korábban is vonatkozott.

                  3)

                  Az EUMSZ 56. cikket, a 2000/31 irányelv 3. cikkének (2) és (4) bekezdését, valamint a belső piaci szolgáltatásokról szóló 2006/123/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv 16. cikkét úgy kell értelmezni, hogy azok nem alkalmazandók az olyan jogvitákra, amelyeknek összes releváns eleme egyetlen tagállamon belülre korlátozódik.
                  A 2000/31 irányelv 4. cikkét úgy kell értelmezni, hogy az nem alkalmazható az olyan tagállami szabályozásra, amely a 2000/31 irányelvnek a 2015/1535 irányelv 1. cikke (1) bekezdésének b) pontjára utaló 2. cikkének a) pontja értelmében vett „információs társadalommal összefüggő szolgáltatásnak” minősülő azon közvetítői szolgáltatás nyújtását, amelynek célja, hogy egy okostelefonos alkalmazás segítségével díjazás ellenében összekapcsolja a város egyik pontjáról a másikra eljutni szándékozó személyeket az engedéllyel rendelkező taxisofőrökkel, olyan előzetes engedély beszerzéséhez köti, amely a többi diszpécserszolgáltatást nyújtó félre már korábban is vonatkozott.
                  A 2006/123 irányelv 9. és 10. cikkét úgy kell értelmezni, hogy azokkal ellentétes az olyan tagállami szabályozás, amely az olyan közvetítési szolgáltatás nyújtását, amelynek célja egy okostelefonos alkalmazás segítségével díjazás ellenében a város egyik pontjáról a másikra eljutni óhajtó személyeknek az engedélyezett taxisofőrökkel való összekapcsolása, a tevékenységük gyakorlásához szükséges előzetes engedély beszerzéséhez köti, amennyiben ezen engedély megszerzésének feltételei nem felelnek meg az e cikkekben előírt követelményeknek, mivel többek között az érintett szolgáltatáshoz nem illeszkedő műszaki követelményeket írnak elő, aminek vizsgálata a kérdést előterjesztő bíróság feladata.

         (1)  HL C 164., 2019.5.13.


title: C-225/19. és C-226/19. sz. egyesített ügyek: A Bíróság (nagytanács) 2020. november 24-i ítélete (a Rechtbank Den Haag zittingsplaats Haarlem [Hollandia] előzetes döntéshozatal iránti kérelmei) – R. N. N. S. (C-225/19), K. A. (C-226/19) kontra Minister van Buitenlandse Zaken (Előzetes döntéshozatal – A szabadságon, a biztonságon és a jog érvényesülésén alapuló térség – Közösségi Vízumkódex – 810/2009/EK rendelet – A 32 cikk (1) – (3) bekezdése – A vízumkérelem elutasításáról szóló határozat – VI. melléklet – Formanyomtatvány – Indokolás – A tagállamok közrendjének, belső biztonságának vagy közegészségének veszélyeztetése vagy bármely tagállam nemzetközi kapcsolatainak fenyegetése – 22. cikk – Más tagállamok központi hatóságaival folytatott előzetes egyeztetési eljárás – A vízum kiadásával szemben emelt kifogás – A vízumkérelem elutasításáról szóló határozattal szembeni jogorvoslat – A bírósági felülvizsgálat terjedelme – Az Európai Unió Alapjogi Chartájának 47. cikke – Hatékony jogorvoslathoz való jog)

text:
               2021.2.1.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 35/10

      A Bíróság (nagytanács) 2020. november 24-i ítélete (a Rechtbank Den Haag zittingsplaats Haarlem [Hollandia] előzetes döntéshozatal iránti kérelmei) – R. N. N. S. (C-225/19), K. A. (C-226/19) kontra Minister van Buitenlandse Zaken
      (C-225/19. és C-226/19. sz. egyesített ügyek) (1)

      (Előzetes döntéshozatal - A szabadságon, a biztonságon és a jog érvényesülésén alapuló térség - Közösségi Vízumkódex - 810/2009/EK rendelet - A 32 cikk (1) – (3) bekezdése - A vízumkérelem elutasításáról szóló határozat - VI. melléklet - Formanyomtatvány - Indokolás - A tagállamok közrendjének, belső biztonságának vagy közegészségének veszélyeztetése vagy bármely tagállam nemzetközi kapcsolatainak fenyegetése - 22. cikk - Más tagállamok központi hatóságaival folytatott előzetes egyeztetési eljárás - A vízum kiadásával szemben emelt kifogás - A vízumkérelem elutasításáról szóló határozattal szembeni jogorvoslat - A bírósági felülvizsgálat terjedelme - Az Európai Unió Alapjogi Chartájának 47. cikke - Hatékony jogorvoslathoz való jog)
      (2021/C 35/11)
      Az eljárás nyelve: holland

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Rechtbank Den Haag zittingsplaats Haarlem

         Az alapeljárás felei

         Felperesek: R. N. N. S. (C-225/19), K. A. (C-226/19)

         Alperes: Minister van Buitenlandse Zaken

         Rendelkező rész

      A 2013. június 26-i 610/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendelettel módosított, a Közösségi Vízumkódex létrehozásáról szóló, 2009. július 13-i 810/2009/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet 32. cikkének (2) és (3) bekezdését, az Európai Unió Alapjogi Chartájának 47. cikkére tekintettel, akként kell értelmezni egyrészt, hogy az előírja azon tagállam számára, amely a vízum kiadásával szemben valamely másik tagállam által emelt kifogás miatt a vízum kiadásának a 610/2013 rendelettel módosított 810/2009 rendelet 32. cikke (1) bekezdése a) pontjának vi. alpontja alapján történő megtagadásáról szóló végső döntést hozta, hogy e döntésében megjelölje, melyik tagállam emelt ilyen kifogást, továbbá az e kifogáson alapuló konkrét elutasítási indokot, feltüntetve adott esetben az említett kifogás okainak lényegét, valamint azt, hogy a vízumkérelmező melyik hatósághoz fordulhat az e másik tagállamban rendelkezésre álló jogorvoslati lehetőségekről való tájékoztatásért, másrészt hogy amennyiben ugyanezen döntéssel szemben a 610/2013 rendelettel módosított 810/2009 rendelet 32. cikkének (3) bekezdése alapján jogorvoslati kérelmet nyújtanak be, az ezen utóbbi döntést meghozó tagállam bíróságai nem vizsgálhatják a valamely másik tagállam által a vízum kiadásával szemben emelt kifogás érdemi jogszerűségét.

         (1)  HL C 187., 2019.6.3.


title: C-269/19. sz. ügy: A Bíróság (első tanács) 2020. november 25-i ítélete (a Curtea de Apel Cluj [Románia] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Banca B. SA kontra A. A. A. (Előzetes döntéshozatal – Fogyasztóvédelem – A fogyasztókkal kötött szerződésekben alkalmazott tisztességtelen feltételek – 93/13/EGK irányelv – Valamely szerződéses feltétel tisztességtelen jellege megállapításának következményei – A tisztességtelen feltétel helyettesítése – A változó kamatláb számítási módja – Megengedhetőség – A felek felhívása tárgyalások folytatására)

text:
               2021.2.1.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 35/10

      A Bíróság (első tanács) 2020. november 25-i ítélete (a Curtea de Apel Cluj [Románia] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Banca B. SA kontra A. A. A.
      (C-269/19. sz. ügy) (1)

      (Előzetes döntéshozatal - Fogyasztóvédelem - A fogyasztókkal kötött szerződésekben alkalmazott tisztességtelen feltételek - 93/13/EGK irányelv - Valamely szerződéses feltétel tisztességtelen jellege megállapításának következményei - A tisztességtelen feltétel helyettesítése - A változó kamatláb számítási módja - Megengedhetőség - A felek felhívása tárgyalások folytatására)
      (2021/C 35/12)
      Az eljárás nyelve: román

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Curtea de Apel Cluj

         Az alapeljárás felei

         Felperes: Banca B. SA

         Alperes: A. A. A.

         Rendelkező rész

      A fogyasztókkal kötött szerződésekben alkalmazott tisztességtelen feltételekről szóló, 1993. április 5-i 93/13/EGK tanácsi irányelv 6. cikkének (1) bekezdését úgy kell értelmezni, hogy miután megállapításra került, hogy tisztességtelen jellegűek az alapügyben szereplőhöz hasonló kölcsönszerződésnek a változó kamatláb rögzítési mechanizmusát meghatározó feltételei, és amennyiben e szerződés nem maradhat fenn az érintett tisztességtelen feltételek elhagyását követően, illetve az említett szerződés megszüntetése különösen hátrányos következményekkel járhat a fogyasztóra nézve, továbbá nem létezik olyan diszpozitív nemzeti jogi rendelkezés, amely az említett feltételek helyébe léphet, a nemzeti bíróság kötelessége, hogy belső jogának egészére figyelemmel tegyen meg minden ahhoz szükséges intézkedést, hogy a fogyasztó védelmet élvezzen azon különösen hátrányos következményekkel szemben, amelyeket az említett kölcsönszerződés megszüntetése válthat ki. Az alapügyben szereplőkhöz hasonló körülmények között semmi nem képezi akadályát különösen annak, hogy a nemzeti bíróság felhívja a feleket arra, hogy tárgyaljanak a kamatláb számítása módjának meghatározásáról, feltéve hogy rögzíti e tárgyalások keretét, és azok a szerződő felek jogai és kötelezettségei közötti tényleges egyensúly helyreállítására irányulnak, különös figyelmet fordítva a fogyasztók védelmére vonatkozó és a 93/13 irányelv alapjául szolgáló célkitűzésre.

         (1)  HL C 238., 2019.7.15.


title: C-302/19. sz. ügy: A Bíróság (ötödik tanács) 2020. november 25-i ítélete (a Corte suprema di cassazione [Olaszország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Istituto nazionale della previdenza sociale kontra WS (Előzetes döntéshozatal – 2011/98/EU irányelv – Az összevont engedéllyel rendelkező harmadik országbeli munkavállalók jogai – 12. cikk – Egyenlő bánásmódhoz való jog – Szociális biztonság – A családi ellátásra való jogosultság megállapításánál az összevont engedéllyel rendelkező személy azon családtagjait kizáró tagállami szabályozás, akik nem e tagállam területén rendelkeznek tartózkodási hellyel)

text:
               2021.2.1.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 35/11

      A Bíróság (ötödik tanács) 2020. november 25-i ítélete (a Corte suprema di cassazione [Olaszország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Istituto nazionale della previdenza sociale kontra WS
      (C-302/19. sz. ügy) (1)

      (Előzetes döntéshozatal - 2011/98/EU irányelv - Az összevont engedéllyel rendelkező harmadik országbeli munkavállalók jogai - 12. cikk - Egyenlő bánásmódhoz való jog - Szociális biztonság - A családi ellátásra való jogosultság megállapításánál az összevont engedéllyel rendelkező személy azon családtagjait kizáró tagállami szabályozás, akik nem e tagállam területén rendelkeznek tartózkodási hellyel)
      (2021/C 35/13)
      Az eljárás nyelve: olasz

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Corte suprema di cassazione

         Az alapeljárás felei

         Felperes: Istituto nazionale della previdenza sociale

         Alperes: WS

         Rendelkező rész

      A harmadik országbeli állampolgárok valamely tagállam területén való tartózkodására és munkavállalására vonatkozó összevont engedélyre irányuló összevont kérelmezési eljárásról, valamint a harmadik országból származó, valamely tagállam területén jogszerűen tartózkodó munkavállalók közös jogairól szóló, 2011. december 13-i 2011/98/EU európai parlamenti és tanácsi irányelv 12. cikke (1) bekezdésének e) pontját úgy kell értelmezni, hogy azzal ellentétes egy olyan tagállami szabályozás, amelynek értelmében szociális biztonsági ellátáshoz való jogok meghatározása szempontjából nem veszik figyelembe az ezen irányelv 2. cikkének c) pontja szerinti összevont engedéllyel rendelkező személy azon családtagjait, akik nem e tagállam területén, hanem egy harmadik országban tartózkodnak, miközben az említett tagállam állampolgárainak harmadik országban tartózkodó családtagjait figyelembe veszik.

         (1)  HL C 288., 2019.8.26.


title: C-303/19. sz. ügy: A Bíróság (ötödik tanács) 2020. november 25-i ítélete (a Corte suprema di cassazione [Olaszország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Istituto nazionale della previdenza sociale kontra VR (Előzetes döntéshozatal – 2003/109/EK irányelv – Harmadik országok huzamos tartózkodási engedéllyel rendelkező állampolgárainak jogállása – 11. cikk – Egyenlő bánásmódhoz való jog – Szociális biztonság – A családi ellátásra való jogosultság megállapításánál a huzamos tartózkodási engedéllyel rendelkező személy azon családtagjait kizáró tagállami szabályozás, akik nem e tagállam területén rendelkeznek tartózkodási hellyel)

text:
               2021.2.1.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 35/12

      A Bíróság (ötödik tanács) 2020. november 25-i ítélete (a Corte suprema di cassazione [Olaszország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Istituto nazionale della previdenza sociale kontra VR
      (C-303/19. sz. ügy) (1)

      (Előzetes döntéshozatal - 2003/109/EK irányelv - Harmadik országok huzamos tartózkodási engedéllyel rendelkező állampolgárainak jogállása - 11. cikk - Egyenlő bánásmódhoz való jog - Szociális biztonság - A családi ellátásra való jogosultság megállapításánál a huzamos tartózkodási engedéllyel rendelkező személy azon családtagjait kizáró tagállami szabályozás, akik nem e tagállam területén rendelkeznek tartózkodási hellyel)
      (2021/C 35/14)
      Az eljárás nyelve: olasz

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Corte suprema di cassazione

         Az alapeljárás felei

         Felperes: Istituto nazionale della previdenza sociale

         Alperes: VR

         Rendelkező rész

      A harmadik országok huzamos tartózkodási engedéllyel rendelkező állampolgárainak jogállásáról szóló, 2003. november 25-i 2003/109/EK tanácsi irányelv 11. cikke (1) bekezdésének d) pontját úgy kell értelmezni, hogy azzal ellentétes egy olyan tagállami szabályozás, amelynek értelmében szociális biztonsági ellátáshoz való jogok meghatározása szempontjából nem veszik figyelembe az ezen irányelv 2. cikkének b) pontja szerinti huzamos tartózkodási engedéllyel rendelkező személy azon családtagjait, akik nem e tagállam területén, hanem egy harmadik országban tartózkodnak, miközben az említett tagállam állampolgárainak harmadik országban tartózkodó családtagjait figyelembe veszik, ha e tagállam a 2003/109 irányelv nemzeti jogba való átültetésekor nem nyilvánította ki azon szándékát, hogy az egyenlő bánásmódtól való, ezen irányelv 11. cikkének (2) bekezdése szerinti eltéréssel kíván élni.

         (1)  HL C 288., 2019.8.26.


title: C-311/19. sz. ügy: A Bíróság (negyedik tanács) 2020. december 3-i ítélete (a Nejvyšší správní soud [Cseh Köztársaság] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – BONVER WIN, a.s. kontra Ministerstvo financí ČR (Előzetes döntéshozatal – Szolgáltatásnyújtás szabadsága – Korlátozások – Szerencsejátékok bizonyos helyeken történő szervezését tiltó nemzeti szabályozás – Az EUMSZ 56. cikk alkalmazhatósága – Határokon átnyúló elem fennállása)

text:
               2021.2.1.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 35/12

      A Bíróság (negyedik tanács) 2020. december 3-i ítélete (a Nejvyšší správní soud [Cseh Köztársaság] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – BONVER WIN, a.s. kontra Ministerstvo financí ČR
      (C-311/19. sz. ügy) (1)

      (Előzetes döntéshozatal - Szolgáltatásnyújtás szabadsága - Korlátozások - Szerencsejátékok bizonyos helyeken történő szervezését tiltó nemzeti szabályozás - Az EUMSZ 56. cikk alkalmazhatósága - Határokon átnyúló elem fennállása)
      (2021/C 35/15)
      Az eljárás nyelve: cseh

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Nejvyšší správní soud

         Az alapeljárás felei

         Felperes: BONVER WIN, a.s.

         Alperes: Ministerstvo financí ČR

         Rendelkező rész

      Az EUMSZ 56. cikket úgy kell értelmezni, hogy az alkalmazandó a valamely tagállamban letelepedett olyan vállalkozás helyzetére, amely elveszítette a szerencsejátékok szervezésére vonatkozó engedélyét olyan szabályozásnak az említett tagállamban történő hatálybalépése következtében, amely meghatározza azokat a helyeket, ahol ilyen játékok szervezése megengedett, és amely megkülönböztetés nélkül alkalmazandó az e tagállam területén tevékenységet folytató valamennyi szolgáltatóra, függetlenül attól, hogy e szolgáltatók az említett tagállam állampolgárai vagy más tagállamok állampolgárai részére nyújtanak-e szolgáltatásokat, amennyiben e vállalkozás ügyfeleinek egy része a székhelye szerinti tagállamtól eltérő tagállamból származik.

         (1)  HL C 213., 2019.6.24.


title: C-320/19. sz. ügy: A Bíróság (ötödik tanács) 2020. december 3-i ítélete (a Verwaltungsgericht Berlin [Németország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Ingredion Germany GmbH kontra Bundesrepublik Deutschland (Előzetes döntéshozatal – Környezet – 2003/87/EK irányelv – Az üvegházhatású gázok kibocsátási egységeinek kereskedelmi rendszere – A 3. cikk h) pontja – Új belépők – 10a. cikk – Kibocsátási egységek ingyenes kiosztására vonatkozó átmeneti rendszer – 2011/278/EU határozat – A 18. cikk (1) bekezdésének c) pontja – A tüzelőanyaghoz kapcsolódó tevékenységi szint – A 18. cikk (2) bekezdésének második albekezdése – A vonatkozó kapacitásfelhasználási tényező értéke)

text:
               2021.2.1.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 35/13

      A Bíróság (ötödik tanács) 2020. december 3-i ítélete (a Verwaltungsgericht Berlin [Németország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Ingredion Germany GmbH kontra Bundesrepublik Deutschland
      (C-320/19. sz. ügy) (1)

      (Előzetes döntéshozatal - Környezet - 2003/87/EK irányelv - Az üvegházhatású gázok kibocsátási egységeinek kereskedelmi rendszere - A 3. cikk h) pontja - Új belépők - 10a. cikk - Kibocsátási egységek ingyenes kiosztására vonatkozó átmeneti rendszer - 2011/278/EU határozat - A 18. cikk (1) bekezdésének c) pontja - A tüzelőanyaghoz kapcsolódó tevékenységi szint - A 18. cikk (2) bekezdésének második albekezdése - A vonatkozó kapacitásfelhasználási tényező értéke)
      (2021/C 35/16)
      Az eljárás nyelve: német

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Verwaltungsgericht Berlin

         Az alapeljárás felei

         Felperes: Ingredion Germany GmbH

         Alperes: Bundesrepublik Deutschland

         Rendelkező rész

      A kibocsátási egységekre vonatkozó harmonizált ingyenes kiosztás uniós szintű átmeneti szabályainak a 2003/87/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv 10a. cikke értelmében történő meghatározásáról szóló, 2011. április 27-i 2011/278/EU bizottsági határozat 18. cikke (2) bekezdésének második albekezdését akként kell értelmezni, hogy a kibocsátási egységeknek az új belépők számára történő ingyenes kiosztása céljából a vonatkozó kapacitásfelhasználási tényező 100 %-nál alacsonyabb értékre van korlátozva.

         (1)  HL C 246., 2019.7.22.


title: C-352/19. P. sz. ügy: A Bíróság (első tanács) 2020. december 3-i ítélete – Région de Bruxelles-Capitale kontra Európai Bizottság (Fellebbezés – 1107/2009/EK rendelet – Növényvédő szerek forgalomba hozatala – (EU) 2017/2324 végrehajtási rendelet – A glifozát hatóanyag jóváhagyásának meghosszabbítása – EUMSZ 263. cikk – Regionális közigazgatási egység kereshetőségi joga – Közvetlen érintettség)

text:
               2021.2.1.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 35/13

      A Bíróság (első tanács) 2020. december 3-i ítélete – Région de Bruxelles-Capitale kontra Európai Bizottság
      (C-352/19. P. sz. ügy) (1)

      (Fellebbezés - 1107/2009/EK rendelet - Növényvédő szerek forgalomba hozatala - (EU) 2017/2324 végrehajtási rendelet - A glifozát hatóanyag jóváhagyásának meghosszabbítása - EUMSZ 263. cikk - Regionális közigazgatási egység kereshetőségi joga - Közvetlen érintettség)
      (2021/C 35/17)
      Az eljárás nyelve: francia

         Felek

         Fellebbező: Région de Bruxelles-Capitale (képviselő: A. Bailleux ügyvéd)

         A másik fél az eljárásban: Európai Bizottság (képviselők: X. Lewis, F. Castillo de la Torre, I. Naglis és F. Castilla Contreras meghatalmazottak)

         Rendelkező rész

                  1)

                  A Bíróság a fellebbezést elutasítja.

                  2)

                  A Bíróság a Région de Bruxelles-Capitale-t kötelezi a költségek viselésére.

         (1)  HL C 220., 2019.7.1.


title: C-372/19. sz. ügy: A Bíróság (ötödik tanács) 2020. november 25-i ítélete (az ondernemingsrechtbank Antwerpen [Belgium] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Belgische Vereniging van Auteurs, Componisten en Uitgevers CVBA (SABAM) kontra Weareone.World BVBA, Wecandance NV (Előzetes döntéshozatal – Verseny – EUMSZ 102. cikk – Erőfölénnyel való visszaélés – A „tisztességtelen ár” fogalma – Közös jogkezelő szervezet – De facto monopolhelyzet – Erőfölény – Visszaélés – Zeneművek zenei fesztiválokon való előadása – A belépőjegyek értékesítéséből származó bruttó bevételen alapuló táblázat – A közös jogkezelő szervezet szolgáltatásával való észszerű kapcsolat – A közös jogkezelő szervezet zenei repertoárja ténylegesen előadott részének meghatározása)

text:
               2021.2.1.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 35/14

      A Bíróság (ötödik tanács) 2020. november 25-i ítélete (az ondernemingsrechtbank Antwerpen [Belgium] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Belgische Vereniging van Auteurs, Componisten en Uitgevers CVBA (SABAM) kontra Weareone.World BVBA, Wecandance NV
      (C-372/19. sz. ügy) (1)

      (Előzetes döntéshozatal - Verseny - EUMSZ 102. cikk - Erőfölénnyel való visszaélés - A „tisztességtelen ár” fogalma - Közös jogkezelő szervezet - De facto monopolhelyzet - Erőfölény - Visszaélés - Zeneművek zenei fesztiválokon való előadása - A belépőjegyek értékesítéséből származó bruttó bevételen alapuló táblázat - A közös jogkezelő szervezet szolgáltatásával való észszerű kapcsolat - A közös jogkezelő szervezet zenei repertoárja ténylegesen előadott részének meghatározása)
      (2021/C 35/18)
      Az eljárás nyelve: holland

         A kérdést előterjesztő bíróság

      ondernemingsrechtbank Antwerpen

         Az alapeljárás felei

         Felperes: Belgische Vereniging van Auteurs, Componisten en Uitgevers CVBA (SABAM)

         Alperesek: Weareone.World BVBA, Wecandance NV

         Rendelkező rész

      Az EUMSZ 102. cikket úgy kell értelmezni, hogy nem minősül az e cikk értelmében vett erőfölénnyel való visszaélésnek, ha a valamely tagállamban tényleges monopóliummal rendelkező közös jogkezelő szervezet a zeneművek nyilvánossághoz közvetítésének jogát illetően olyan díjtáblázatot alkalmaz a zenei rendezvények szervezőire, amelyben:

                  —

                  egyrészt a szerzői jogdíjakat a belépőjegyek értékesítéséből származó bruttó bevételre alkalmazott díj alapján számítják ki, anélkül hogy e bevételekből le lehetne vonni a fesztivál szervezéséhez kapcsolódó összes olyan költséget, amely nem áll kapcsolatban az ott teljesített zeneművekkel, amennyiben az adott ügy összes releváns körülményére tekintettel a közös jogkezelő szervezet által az e díjtáblázat alapján ténylegesen kivetett díjak nem minősülnek túlzottnak, tekintettel többek között a művek felhasználásának jellegére és körére, az e felhasználás által generált gazdasági értékre és a közös jogkezelő szervezet által nyújtott szolgáltatás gazdasági értékére, aminek megvizsgálása a nemzeti bíróság feladata

                  —

                  másrészt sávos átalányrendszert alkalmaznak annak érdekében, hogy meghatározzák az előadott zeneműveknek az e jogkezelő szervezet repertoárjába tartozó hányadát, amennyiben nincs más olyan módszer, amely lehetővé tenné e művek felhasználásának pontosabb azonosítását és számszerűsítését, és amely alkalmas lenne ugyanezen jogszerű cél – vagyis a szerzők, zeneszerzők és zeneműkiadók érdekeinek védelme – elérésére, anélkül hogy aránytalanul növelné a szerződések kezelésének és a védett zeneművek felhasználása ellenőrzésének költségeit; a nemzeti bíróság feladata ennek megvizsgálása az előtte folyamatban lévő konkrét ügy fényében és az ügy összes releváns körülményének figyelembevételével, ideértve az elé terjesztett adatok rendelkezésre állásának és megbízhatóságának, valamint a létező technológiai eszközöknek a figyelembevételét.

         (1)  HL C 270., 2019.8.12.


title: C-445/19. sz. ügy: A Bíróság (nagytanács) 2020. november 24-i ítélete (az Østre Landsret [Dánia] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Viasat Broadcasting UK Ltd kontra TV2/Danmark A/S, Dán Királyság (Előzetes döntéshozatal – Állami támogatások – Állami műsorszolgáltató társaság – Az EUMSZ 106. cikk (2) bekezdése – Általános gazdasági érdekű szolgáltatások – A belső piaccal összeegyeztethető támogatás – Az EUMSZ 108. cikk (3) bekezdése – Bejelentés – Hiány – A támogatás kedvezményezettjével szemben azon időszak tekintetében fennálló kamatfizetési kötelezettség, amelynek során e támogatást jogellenesen nyújtották – A kamatok kiszámítása – Figyelembe veendő összegek)

text:
               2021.2.1.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 35/15

      A Bíróság (nagytanács) 2020. november 24-i ítélete (az Østre Landsret [Dánia] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Viasat Broadcasting UK Ltd kontra TV2/Danmark A/S, Dán Királyság
      (C-445/19. sz. ügy) (1)

      (Előzetes döntéshozatal - Állami támogatások - Állami műsorszolgáltató társaság - Az EUMSZ 106. cikk (2) bekezdése - Általános gazdasági érdekű szolgáltatások - A belső piaccal összeegyeztethető támogatás - Az EUMSZ 108. cikk (3) bekezdése - Bejelentés - Hiány - A támogatás kedvezményezettjével szemben azon időszak tekintetében fennálló kamatfizetési kötelezettség, amelynek során e támogatást jogellenesen nyújtották - A kamatok kiszámítása - Figyelembe veendő összegek)
      (2021/C 35/19)
      Az eljárás nyelve: dán

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Østre Landsret

         Az alapeljárás felei

         Felperes: Viasat Broadcasting UK Ltd

         Alperesek: TV2/Danmark A/S, Dán Királyság

         Rendelkező rész

                  1)

                  Az EUMSZ 108. cikk (3) bekezdését úgy kell értelmezni, hogy a nemzeti bíróságokat terhelő azon kötelezettség, hogy az e rendelkezés megsértésével végrehajtott állami támogatás kedvezményezettjét azon időszak tekintetében, amelynek során e támogatást jogellenesen nyújtották, kamatfizetésére kötelezzék, akkor is alkalmazandó, ha az Európai Bizottság a végleges határozatában az EUMSZ 106. cikk (2) bekezdése alapján az említett támogatás belső piaccal való összeegyeztethetőségét állapítja meg.

                  2)

                  Az EUMSZ 108. cikk (3) bekezdését úgy kell értelmezni, hogy a nemzeti bíróságokat terhelő azon kötelezettséget, hogy az e rendelkezés megsértésével végrehajtott állami támogatás kedvezményezettjét kamatfizetésre kötelezzék azon időszak tekintetében, amelynek során e támogatást jogellenesen nyújtották, azon támogatásokra is alkalmazni kell, amelyeket e kedvezményezett a kapcsolt vállalkozásaira ruházott át, és azokra is, amelyeket egy állam által ellenőrzött vállalkozás folyósított a részére.

         (1)  HL C 270., 2019.8.12.


title: C-510/19. sz. ügy: A Bíróság (nagytanács) 2020. november 24-i ítélete (a Hof van beroep te Brussel [Belgium] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – az AZ elleni büntetőeljárás (Előzetes döntéshozatal – Büntetőügyekben folytatott rendőrségi és igazságügyi együttműködés – Európai elfogatóparancs – 2002/584/IB kerethatározat – A 6. cikk (2) bekezdése – A „végrehajtó igazságügyi hatóság” fogalma – A 27. cikk (2) bekezdése – A specialitás szabálya – A 27. cikk (3) bekezdésének g) pontja és (4) bekezdése – Eltérés – Az átadás alapjául szolgáló bűncselekménytől eltérő „másik bűncselekmény” miatt indított büntetőeljárás – A végrehajtó igazságügyi hatóság hozzájárulása – A végrehajtó tagállam ügyészségének hozzájárulása)

text:
               2021.2.1.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 35/16

      A Bíróság (nagytanács) 2020. november 24-i ítélete (a Hof van beroep te Brussel [Belgium] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – az AZ elleni büntetőeljárás
      (C-510/19. sz. ügy) (1)

      (Előzetes döntéshozatal - Büntetőügyekben folytatott rendőrségi és igazságügyi együttműködés - Európai elfogatóparancs - 2002/584/IB kerethatározat - A 6. cikk (2) bekezdése - A „végrehajtó igazságügyi hatóság” fogalma - A 27. cikk (2) bekezdése - A specialitás szabálya - A 27. cikk (3) bekezdésének g) pontja és (4) bekezdése - Eltérés - Az átadás alapjául szolgáló bűncselekménytől eltérő „másik bűncselekmény” miatt indított büntetőeljárás - A végrehajtó igazságügyi hatóság hozzájárulása - A végrehajtó tagállam ügyészségének hozzájárulása)
      (2021/C 35/20)
      Az eljárás nyelve: holland

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Hof van beroep te Brussel

         Az alap-büntetőeljárás résztvevője

      AZ

         Az eljárásban részt vesz: Openbaar Ministerie, YU, ZV

         Rendelkező rész

                  1)

                  A 2009. február 26-i 2009/299/IB tanácsi kerethatározattal módosított, az európai elfogatóparancsról és a tagállamok közötti átadási eljárásokról szóló, 2002. június 13-i 2002/584/IB tanácsi kerethatározat 6. cikkének (2) bekezdése értelmében vett „végrehajtó igazságügyi hatóság” fogalma az uniós jog önálló fogalmának minősül, amelyet úgy kell értelmezni, hogy az magában foglalja valamely tagállam azon hatóságait, amelyek – anélkül, hogy feltétlenül bírák vagy bíróságok lennének – részt vesznek e tagállam büntető igazságszolgáltatásában, az európai elfogatóparancs végrehajtásával együtt járó feladatok ellátásában függetlenül járnak el, és hatáskörüket olyan eljárás keretében gyakorolják, amely tiszteletben tartja a hatékony bírói jogvédelemből eredő követelményeket.

                  2)

                  A 2009/299 kerethatározattal módosított 2002/584 kerethatározat 6. cikkének (2) bekezdését, valamint 27. cikke (3) bekezdésének g) pontját és (4) bekezdését úgy kell értelmezni, hogy valamely tagállam ügyésze, aki – bár részt vesz az igazságszolgáltatásban – döntéshozatali hatáskörének gyakorlása keretében a végrehajtó hatalomtól származó egyedi utasításnak lehet alávetve, nem minősül az e rendelkezések értelmében vett „végrehajtó igazságügyi hatóságnak”.

         (1)  HL C 312., 2019.9.16.


title: C-767/19. sz. ügy: A Bíróság (tizedik tanács) 2020. december 3-i ítélete – Európai Bizottság kontra Belga Királyság (Tagállami kötelezettségszegés – 2009/72/EK irányelv és 2009/73/EK irányelv – A villamos energia és a földgáz belső piaca – Egyrészt a villamosenergia-átviteli és földgázszállítási rendszerek üzemeltetésének, másrészt pedig az ellátási és termelési tevékenységeknek a tényleges szétválasztása – Független nemzeti szabályozó hatóságok létrehozatala)

text:
               2021.2.1.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 35/16

      A Bíróság (tizedik tanács) 2020. december 3-i ítélete – Európai Bizottság kontra Belga Királyság
      (C-767/19. sz. ügy) (1)

      (Tagállami kötelezettségszegés - 2009/72/EK irányelv és 2009/73/EK irányelv - A villamos energia és a földgáz belső piaca - Egyrészt a villamosenergia-átviteli és földgázszállítási rendszerek üzemeltetésének, másrészt pedig az ellátási és termelési tevékenységeknek a tényleges szétválasztása - Független nemzeti szabályozó hatóságok létrehozatala)
      (2021/C 35/21)
      Az eljárás nyelve: francia

         Felek

         Felperes: Európai Bizottság (képviselők: O. Beynet és Y. G. Marinova meghatalmazottak)

         Alperes: Belga Királyság (képviselők: L. Van den Broeck, M. Jacobs és C. Pochet meghatalmazottak, segítőjük: G. Block ügyvéd)

         Rendelkező rész

                  1)

                  A Belga Királyság nem teljesítette a villamos energia belső piacára vonatkozó közös szabályokról és a 2003/54/EK irányelv hatályon kívül helyezéséről szóló, 2009. július 13-i 2009/72/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvből, valamint a földgáz belső piacára vonatkozó közös szabályokról és a 2003/55/EK irányelv hatályon kívül helyezéséről szóló, 2009. július 13-i 2009/73/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvből eredő kötelezettségeit, mivel nem ültette át megfelelően a következő rendelkezéseket:

                              —

                              a 2009/72 irányelv 9. cikke (1) bekezdésének a) pontját és a 2009/73 irányelv 9. cikke (1) bekezdésének a) pontját;

                              —

                              a 2009/72 irányelv 37. cikke (4) bekezdésének a) és b) pontját és a 2009/73 irányelv 41. cikke (4) bekezdésének a) és b) pontját, valamint

                              —

                              a 2009/72 irányelv 37. cikke (6) bekezdésének a)–c) pontját és (9) bekezdését, valamint a 2009/73 irányelv 41. cikke (6) bekezdésének a)–c) pontját és (9) bekezdését

                  2)

                  A Bíróság a Belga Királyságot kötelezi a költségek viselésére.

         (1)  HL C 10., 2020.1.13.


title: C-799/19. sz. ügy: A Bíróság (nyolcadik tanács) 2020. november 25-i ítélete (az Okresný súd Košice I [Szlovákia] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – NI, OJ, PK kontra Sociálna poisťovňa (Előzetes döntéshozatal – Szociálpolitika – 2008/94/EK irányelv – 2. és 3. cikk – A munkavállalók védelme a munkáltató fizetésképtelensége esetén – A „munkavállalók fennálló követelései” és „a munkáltató fizetésképtelensége” fogalma – Munkahelyi baleset – A munkavállaló halála – A nem vagyoni kár megtérítése – A követelés behajtása a munkáltatónál – Lehetetlenség – Garanciaintézet)

text:
               2021.2.1.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 35/17

      A Bíróság (nyolcadik tanács) 2020. november 25-i ítélete (az Okresný súd Košice I [Szlovákia] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – NI, OJ, PK kontra Sociálna poisťovňa
      (C-799/19. sz. ügy) (1)

      (Előzetes döntéshozatal - Szociálpolitika - 2008/94/EK irányelv - 2. és 3. cikk - A munkavállalók védelme a munkáltató fizetésképtelensége esetén - A „munkavállalók fennálló követelései” és „a munkáltató fizetésképtelensége” fogalma - Munkahelyi baleset - A munkavállaló halála - A nem vagyoni kár megtérítése - A követelés behajtása a munkáltatónál - Lehetetlenség - Garanciaintézet)
      (2021/C 35/22)
      Az eljárás nyelve: szlovák

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Okresný súd Košice I

         Az alapeljárás felei

         Felperesek: NI, OJ, PK

         Alperes: Sociálna poisťovňa

         Rendelkező rész

                  1)

                  A munkáltató fizetésképtelensége esetén a munkavállalók védelméről szóló, 2008. október 22-i 2008/94/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv 2. cikkének (1) bekezdését akként kell értelmezni, hogy egy munkáltató nem tekinthető „fizetésképtelennek”, amennyiben vele szemben bírósági határozat által elismert kártérítéshez való jog címén végrehajtási eljárás megindítását kérték, de a követelést a végrehajtási eljárás keretében e munkáltató tényleges fizetésképtelensége folytán behajthatatlannak nyilvánították. A kérdést előterjesztő bíróságnak mindazonáltal meg kell vizsgálnia, hogy az érintett tagállam, ezen irányelv 2. cikkének (4) bekezdésével összhangban, úgy határozott-e, hogy a munkavállalók ezen irányelv által előírt védelmét kiterjeszti a fizetésképtelenség ezen esetére is, amelyet az e 2. cikk (1) bekezdésében említett eljárásoktól eltérő, a nemzeti jog rendelkezései szerinti eljárásokkal állapít meg.

                  2)

                  A 2008/94/EK irányelv 1. cikkének (1) bekezdését és 3. cikkét akként kell értelmezni, hogy a munkavállaló munkahelyi baleset miatt bekövetkezett halálából eredő nem vagyoni kár címén a túlélő hozzátartozókat a munkáltató részéről megillető kártérítés kizárólag akkor tekinthető ezen irányelv 1. cikkének (1) bekezdése értelmében „a munkavállalók munkaszerződésből vagy munkaviszonyokból származó, fennálló követelésének”, ha az a „díjazásnak” a nemzeti jog által pontosított fogalmába tartozik, amit a nemzeti bíróságnak kell meghatároznia.

         (1)  HL C 19., 2020.1.20.


title: C-455/18. P. sz. ügy: A Törvényszék (hetedik tanács) T-92/18. sz., Oliver Spieker kontra az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala (EUIPO) ügyben 2018. május 8-án hozott végzése ellen Oliver Spieker által 2018. július 12-én benyújtott fellebbezés

text:
               2021.2.1.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 35/18

      A Törvényszék (hetedik tanács) T-92/18. sz., Oliver Spieker kontra az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala (EUIPO) ügyben 2018. május 8-án hozott végzése ellen Oliver Spieker által 2018. július 12-én benyújtott fellebbezés
      (C-455/18. P. sz. ügy)
      (2021/C 35/23)
      Az eljárás nyelve: német

         Felek

         Fellebbező: Oliver Spieker (képviselő: A. Schönfleisch, O. Spieker, M. Alber, N. Willich, Rechtsanwälte)

         A másik fél az eljárásban: az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala (EUIPO)

         A fellebbező kérelmei

      A fellebbező azt kéri, hogy a Bíróság:

                  —

                  helyezze hatályon kívül az Európai Unió Törvényszékének a T-92/18. sz. Spieker kontra EUIPO (Science for a better skin) ügyben 2018. május 8-án hozott végzését, amellyel a Törvényszék elutasította az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala (EUIPO) negyedik fellebbezési tanácsának 2017. december 12-i azon határozatának (R 1067/2017-4. sz. ügy) hatályon kívül helyezése iránti keresetet, amely elutasította a fellebbezőnek az EUIPO elbírálója által 2017. március 20-án hozott határozat hatályon kívül helyezése iránti kérelmét;

                  —

                  helyezze hatályon kívül az alperes negyedik fellebbezési tanácsának 2017. december 12-i határozatát (R 1067/2017-4. sz. ügy);

                  —

                  az alperest kötelezze az eljárás költségeinek viselésére, a fellebbező részéről a negyedik fellebbezési tanács és a Törvényszék előtt felmerült költségeket is beleértve.

            A Bíróság (nyolcadik tanács) 2020. december 8-i végzésében a fellebbezést elutasította, és a pervesztes felet kötelezte a költségek viselésére.


title: C-259/20. P. sz. ügy: A Törvényszék (második tanács) T-81/18. sz., Barata kontra Parlament ügyben 2020. április 2-án hozott ítélete ellen João Miguel Barata által 2020. június 11-én benyújtott fellebbezés

text:
               2021.2.1.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 35/18

      A Törvényszék (második tanács) T-81/18. sz., Barata kontra Parlament ügyben 2020. április 2-án hozott ítélete ellen João Miguel Barata által 2020. június 11-én benyújtott fellebbezés
      (C-259/20. P. sz. ügy)
      (2021/C 35/24)
      Az eljárás nyelve: angol

         Felek

         Fellebbező: João Miguel Barata (képviselők: G. Pandey avocat, D. Rovetta avocat, V. Villante avvocato)

         A másik fél az eljárásban: Európai Parlament
      2020. december 3-i végzésében a Bíróság (hatodik tanács) úgy határozott, hogy a fellebbezést részben mint nyilvánvalóan elfogadhatatlant, részben pedig mint nyilvánvalóan megalapozatlant el kell utasítani, és a fellebbezőt kötelezte saját költségeinek viselésére.


title: C-307/20. P. sz. ügy: A Törvényszék (negyedik tanács) T-445/18. sz., Peek & Cloppenburg KG, Düsseldorf kontra az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala (EUIPO) ügyben 2020. május 13-án hozott ítélete ellen a Peek & Cloppenburg KG, Düsseldorf által 2020. július 9-én benyújtott fellebbezés

text:
               2021.2.1.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 35/19

      A Törvényszék (negyedik tanács) T-445/18. sz., Peek & Cloppenburg KG, Düsseldorf kontra az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala (EUIPO) ügyben 2020. május 13-án hozott ítélete ellen a Peek & Cloppenburg KG, Düsseldorf által 2020. július 9-én benyújtott fellebbezés
      (C-307/20. P. sz. ügy)
      (2021/C 35/25)
      Az eljárás nyelve: német

         Felek

         Fellebbező: Peek & Cloppenburg KG, Düsseldorf (képviselők: P. Lange, A. Auler, M. Wenz, C. Möller, Rechtsanwälte)

         A többi fél az eljárásban: az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala (EUIPO), Peek & Cloppenburg KG, Hamburg
      A Bíróság (a fellebbezés megengedhetőségéről határozó tanács) 2020. október 29-i végzésében úgy határozott, hogy a fellebbezés nem megengedhető, és hogy a fellebbező maga viseli saját költségeit.


title: C-308/20. P. sz. ügy: A Törvényszék (negyedik tanács) T-535/18. sz., Peek & Cloppenburg KG, Düsseldorf kontra az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala (EUIPO) ügyben 2020. május 13-án hozott ítélete ellen a Peek & Cloppenburg KG, Düsseldorf által 2020. július 9-én benyújtott fellebbezés

text:
               2021.2.1.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 35/19

      A Törvényszék (negyedik tanács) T-535/18. sz., Peek & Cloppenburg KG, Düsseldorf kontra az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala (EUIPO) ügyben 2020. május 13-án hozott ítélete ellen a Peek & Cloppenburg KG, Düsseldorf által 2020. július 9-én benyújtott fellebbezés
      (C-308/20. P. sz. ügy)
      (2021/C 35/26)
      Az eljárás nyelve: német

         Felek

         Fellebbező: Peek & Cloppenburg KG, Düsseldorf (képviselők: P. Lange, A. Auler, M. Wenz, C. Möller, Rechtsanwälte)

         A többi fél az eljárásban: az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala (EUIPO), Peek & Cloppenburg KG, Hamburg
      A Bíróság (a fellebbezés megengedhetőségéről határozó tanács) 2020. október 29-i végzésében úgy határozott, hogy a fellebbezés nem megengedhető, és hogy a fellebbező maga viseli saját költségeit.


title: C-309/20. P. sz. ügy: A Törvényszék (negyedik tanács) T-443/18. sz., Peek & Cloppenburg KG, Düsseldorf kontra az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala (EUIPO) ügyben 2020. május 13-án hozott ítélete ellen a Peek & Cloppenburg KG, Düsseldorf által 2020. július 9-én benyújtott fellebbezés

text:
               2021.2.1.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 35/19

      A Törvényszék (negyedik tanács) T-443/18. sz., Peek & Cloppenburg KG, Düsseldorf kontra az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala (EUIPO) ügyben 2020. május 13-án hozott ítélete ellen a Peek & Cloppenburg KG, Düsseldorf által 2020. július 9-én benyújtott fellebbezés
      (C-309/20. P. sz. ügy)
      (2021/C 35/27)
      Az eljárás nyelve: német

         Felek

         Fellebbező: Peek & Cloppenburg KG, Düsseldorf (képviselők: P. Lange, A. Auler, M. Wenz, C. Möller, Rechtsanwälte)

         A többi fél az eljárásban: az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala (EUIPO), Peek & Cloppenburg KG, Hamburg
      A Bíróság (a fellebbezés megengedhetőségéről határozó tanács) 2020. október 29-i végzésében úgy határozott, hogy a fellebbezés nem megengedhető, és hogy a fellebbező maga viseli saját költségeit.


title: C-310/20. P. sz. ügy: A Törvényszék (negyedik tanács) T-446/18. sz., Peek & Cloppenburg KG, Düsseldorf kontra az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala (EUIPO) ügyben 2020. május 13-án hozott ítélete ellen a Peek & Cloppenburg KG, Düsseldorf által 2020. július 10-én benyújtott fellebbezés

text:
               2021.2.1.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 35/20

      A Törvényszék (negyedik tanács) T-446/18. sz., Peek & Cloppenburg KG, Düsseldorf kontra az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala (EUIPO) ügyben 2020. május 13-án hozott ítélete ellen a Peek & Cloppenburg KG, Düsseldorf által 2020. július 10-én benyújtott fellebbezés
      (C-310/20. P. sz. ügy)
      (2021/C 35/28)
      Az eljárás nyelve: német

         Felek

         Fellebbező: Peek & Cloppenburg KG, Düsseldorf (képviselők: P. Lange, A. Auler, M. Wenz, C. Möller, Rechtsanwälte)

         A többi fél az eljárásban: az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala (EUIPO), Peek & Cloppenburg KG, Hamburg
      A Bíróság (a fellebbezés megengedhetőségéről határozó tanács) 2020. október 29-i végzésében úgy határozott, hogy a fellebbezés nem megengedhető, és hogy a fellebbező maga viseli saját költségeit.


title: C-311/20. P. sz. ügy: A Törvényszék (negyedik tanács) T-444/18. sz., Peek & Cloppenburg KG, Düsseldorf kontra az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala (EUIPO) ügyben 2020. május 13-án hozott ítélete ellen a Peek & Cloppenburg KG, Düsseldorf által 2020. július 10-én benyújtott fellebbezés

text:
               2021.2.1.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 35/20

      A Törvényszék (negyedik tanács) T-444/18. sz., Peek & Cloppenburg KG, Düsseldorf kontra az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala (EUIPO) ügyben 2020. május 13-án hozott ítélete ellen a Peek & Cloppenburg KG, Düsseldorf által 2020. július 10-én benyújtott fellebbezés
      (C-311/20. P. sz. ügy)
      (2021/C 35/29)
      Az eljárás nyelve: német

         Felek

         Fellebbező: Peek & Cloppenburg KG, Düsseldorf (képviselők: P. Lange, A. Auler, M. Wenz, C. Möller, Rechtsanwälte)

         A többi fél az eljárásban: az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala (EUIPO), Peek & Cloppenburg KG, Hamburg
      A Bíróság (a fellebbezés megengedhetőségéről határozó tanács) 2020. október 29-i végzésében úgy határozott, hogy a fellebbezés nem megengedhető, és hogy a fellebbező maga viseli saját költségeit.


title: C-312/20. P. sz. ügy: A Törvényszék (negyedik tanács) T-534/18. sz., Peek & Cloppenburg KG, Düsseldorf kontra az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala (EUIPO) ügyben 2020. május 13-án hozott ítélete ellen a Peek & Cloppenburg KG, Düsseldorf által 2020. július 10-én benyújtott fellebbezés

text:
               2021.2.1.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 35/20

      A Törvényszék (negyedik tanács) T-534/18. sz., Peek & Cloppenburg KG, Düsseldorf kontra az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala (EUIPO) ügyben 2020. május 13-án hozott ítélete ellen a Peek & Cloppenburg KG, Düsseldorf által 2020. július 10-én benyújtott fellebbezés
      (C-312/20. P. sz. ügy)
      (2021/C 35/30)
      Az eljárás nyelve: német

         Felek

         Fellebbező: Peek & Cloppenburg KG, Düsseldorf (képviselők: P. Lange, A. Auler, M. Wenz, C. Möller, Rechtsanwälte)

         A többi fél az eljárásban: az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala (EUIPO), Peek & Cloppenburg KG, Hamburg
      A Bíróság (a fellebbezés megengedhetőségéről határozó tanács) 2020. október 29-i végzésében úgy határozott, hogy a fellebbezés nem megengedhető, és hogy a fellebbező maga viseli saját költségeit.


title: C-400/20. P. sz. ügy: A Törvényszék (harmadik tanács) T-104/19. sz., Dermavita kontra EUIPO – Allergan Holdings France (JUVÉDERM) ügyben 2020. június 25-én hozott ítélete ellen a Dermavita Co. Ltd által 2020. augusztus 21-én benyújtott fellebbezés

text:
               2021.2.1.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 35/21

      A Törvényszék (harmadik tanács) T-104/19. sz., Dermavita kontra EUIPO – Allergan Holdings France (JUVÉDERM) ügyben 2020. június 25-én hozott ítélete ellen a Dermavita Co. Ltd által 2020. augusztus 21-én benyújtott fellebbezés
      (C-400/20. P. sz. ügy)
      (2021/C 35/32)
      Az eljárás nyelve: angol

         Felek

         Fellebbező: Dermavita Co. Ltd (képviselő: D. Todorov, адвокат)

         A többi fél az eljárásban: az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala (EUIPO), Allergan Holdings France
      A Bíróság (a fellebbezés megengedhetőségéről határozó tanács) 2020. december 3-i végzésében úgy határozott, hogy a fellebbezés nem megengedhető, és hogy a fellebbező maga viseli saját költségeit.


title: C-465/20. P. sz. ügy: A Törvényszék (kibővített hetedik tanács) T-778/16. és T-892/16. sz., Írország és társai kontra Bizottság egyesített ügyekben 2020. július 15-én hozott ítélete ellen az Európai Bizottság által 2020. szeptember 25-én benyújtott fellebbezés

text:
               2021.2.1.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 35/22

      A Törvényszék (kibővített hetedik tanács) T-778/16. és T-892/16. sz., Írország és társai kontra Bizottság egyesített ügyekben 2020. július 15-én hozott ítélete ellen az Európai Bizottság által 2020. szeptember 25-én benyújtott fellebbezés
      (C-465/20. P. sz. ügy)
      (2021/C 35/33)
      Az eljárás nyelve: angol

         Felek

         Fellebbező: Európai Bizottság (képviselők: L. Flynn, P.-J. Loewenthal és F. Tomat meghatalmazottak)

         A többi fél az eljárásban: Írország, Apple Sales International (ASI), Apple Operations Europe (AOE), Luxemburgi Nagyhercegség, Lengyel Köztársaság, EFTA Felügyeleti Hatóság

         A fellebbező kérelmei

      A fellebbező azt kéri, hogy a Bíróság:

                  —

                  helyezze hatályon kívül a megtámadott ítéletet;

                  —

                  utasítsa el a T-778/16. sz. ügyben felhozott elsőtől negyedikig terjedő és nyolcadik jogalapot, valamint a T-892/16. sz. ügyben felhozott elsőtől ötödikig terjedő, nyolcadik és tizennegyedik jogalapot;

                  —

                  az ügyet utalja vissza a Törvényszékhez a még meg nem vizsgált jogalapok értékelése érdekében, és

                  —

                  az elsőfokú eljárás és a fellebbezési eljárás költségeiről jelenleg ne határozzon.

         Jogalapok és fontosabb érvek

      A Bizottság két fellebbezési jogalapot hoz fel.
      Első fellebbezési jogalap: a Törvényszék több szempontból tévesen alkalmazta a jogot, amikor elutasította az előny fennállására vonatkozóan a Határozatban (1) tett elsődleges megállapítást. E fellebbezési jogalap három részből áll.

                  —

                  Először is, a megtámadott ítélet 125., 183–187., 228., 242., 243. és 249. pontjában a Törvényszék tévesen értelmezi a Határozatot, amikor arra a következtetésre jut, hogy az előny fennállásával kapcsolatos elsődleges megállapítás kizárólag azon alapult, hogy az ASI és az AOE központi irodáiban nem voltak alkalmazottak és nem volt fizikai jelenlét, a Bizottság pedig meg sem próbálta bebizonyítani, hogy az ASI és az AOE írországi fióktelepei ténylegesen olyan feladatokat láttak el, amelyek indokolták volna, hogy az Apple szellemi tulajdonnal kapcsolatos engedélyeit e fióktelepekhez allokálják. A Határozat (281)–(305) preambulumbekezdése elemzi mind a központi irodák, mind pedig az írországi fióktelepek által gyakorolt tényleges feladatokat annak alátámasztása érdekében, hogy az Apple szellemi tulajdonnal kapcsolatos engedélyeit az írországi fióktelepekhez allokálják. Eljárási szabálysértésnek minősül az, hogy a Törvényszék elmulasztotta megfelelően figyelembe venni a Határozat szerkezetét és tartalmát, valamint a központi irodák és az írországi fióktelepek által gyakorolt feladatokkal kapcsolatban a Bizottság írásbeli beadványaiban kifejtett magyarázatokat. Az, hogy a Törvényszék ezt követően, az ítélet 268–283., 286. és 287. pontjában elismerte, hogy a Határozat megvizsgálja az írországi fióktelepek által gyakorolt feladatokat annak alátámasztása kapcsán, hogy az Apple szellemi tulajdonnal kapcsolatos engedélyeit hozzájuk allokálják, olyan ellentmondásos indokolásnak minősül, amely az indokolási kötelezettség megsértésével ér fel.

                  —

                  Másodszor, a megtámadott ítélet 267., 269., 273., 274., 275., 277., 281., 283. és 298–302. pontjában a Törvényszék megsérti a különálló jogalany szerinti megközelítést és a szokásos piaci ár elvét, ami az EUMSZ 107. cikk (1) bekezdése megsértésének és/vagy a nemzeti jogszabályok elferdítésének minősül azáltal, hogy a Törvényszék az Apple Inc. által gyakorolt feladatokra hivatkozott annak elutasítása érdekében, hogy a Határozat az Apple szellemi tulajdonnal kapcsolatos engedélyeit az írországi fióktelepekhez allokálta. Eljárási szabálysértésnek és az indokolási kötelezettség megsértésének minősül az, hogy a Törvényszék elmulasztotta figyelembe venni a Határozat (308)–(318) preambulumbekezdésében és a Bizottság írásbeli beadványaiban annak kapcsán kifejtett magyarázatokat, hogy az Apple Inc. által gyakorolt feladatok miért irrelevánsak az ASI-n és az AOE-n belüli nyereségallokáció szempontjából.

                  —

                  Harmadszor, a megtámadott ítélet 301. és 303–309. pontjában a Törvényszék megsérti a különálló jogalany szerinti megközelítést és a szokásos piaci ár elvét, ami az EUMSZ 107. cikk (1) bekezdése megsértésének és/vagy a nemzeti jogszabályok elferdítésének minősül annak megállapítása által, hogy az ASI és az AOE igazgatói által végzett hivatalos cselekmények olyan feladatoknak minősülnek, amelyeket az Apple szellemi tulajdonnal kapcsolatos engedélyei vonatkozásában az ASI és az AOE központi irodái gyakorolnak. Eljárási szabálysértésnek és az indokolási kötelezettség megsértésének minősül az, hogy a Törvényszék elmulasztotta figyelembe venni a Bizottság által a Határozatban és az írásbeli beadványaiban annak kapcsán kifejtett magyarázatokat, hogy a különálló jogalany szerinti megközelítés és a szokásos piaci ár elvének alkalmazása szempontjából e cselekmények miért nem minősülnek a központi irodák által gyakorolt feladatoknak. Eljárási szabálysértésnek minősül az, hogy a Törvényszék az általa tett megállapítás alátámasztása érdekében elfogadhatatlan bizonyítékra támaszkodik.

            Második fellebbezési jogalap: a Törvényszék tévesen alkalmazta a jogot, amikor elutasította az előny fennállására vonatkozóan a Határozatban tett másodlagos megállapítást. E fellebbezési jogalap három részből áll.

                  —

                  Először is, a megtámadott ítélet 349., 416., 434. és 435. pontjában a Törvényszék tévesen alkalmazza a jogot a bizonyítás azon megkövetelt szintjére vonatkozó szabályok alkalmazása kapcsán, amelynek a Bizottság köteles megfelelni ahhoz, hogy bizonyítsa az előny fennállását.

                  —

                  Másodszor, a megtámadott ítélet 315–481. pontjában a Törvényszék eljárási szabálysértést követ el, amikor az előny fennállásával kapcsolatos másodlagos megállapítás elutasítása érdekében olyan érvekre hivatkozik, amelyeket az elsőfokú eljárás során benyújtott beadványaikban sem Írország, sem pedig az ASI/AOE nem hozott fel.

                  —

                  Harmadszor, a megtámadott ítélet 315–481. pontjában a Törvényszék tévesen értelmezte a Határozatot, továbbá megsértette az EUMSZ 107. cikk (1) bekezdését és/vagy elferdítette a nemzeti jogszabályokat, amikor arra a következtetésre jutott, hogy a Határozat a másodlagos érvelése keretében nem támasztotta alá az előny fennállását.

         (1)  Az Írország által az Apple-nek nyújtott SA.38373 (2014/C) (ex 2014/NN) (ex 2014/CP) számú állami támogatásról szóló, 2016. augusztus 30-i (EU) 2017/1283 bizottsági határozat (HL 2017. L 187., 1. o.).


title: C-502/20. sz. ügy: A Cour d'appel de Mons (Belgium) által 2020. október 5-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – TP kontra Institut des Experts en Automobiles

text:
               2021.2.1.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 35/23

      A Cour d'appel de Mons (Belgium) által 2020. október 5-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – TP kontra Institut des Experts en Automobiles
      (C-502/20. sz. ügy)
      (2021/C 35/34)
      Az eljárás nyelve: francia

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Cour d'appel de Mons

         Az alapeljárás felei

         Fellebbező: TP

         Ellenérdekű fél: Institut des Experts en Automobiles

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1)

                  Értelmezhetők-e úgy a gépjárműszakértői szakma elismeréséről és védelméről szóló, 2007. május 15-i belga törvény – az uniós szakmai képesítések elismerése általános keretének kialakításáról szóló, 2008. február 12-i törvény rendelkezéseivel, különösen 6., 8. és 9. cikkével összefüggésben értelmezett – 5. cikke b) pontjának és 6. cikkének rendelkezései, hogy az a szolgáltatásnyújtó, aki más tagállamba helyezi át telephelyét, ezen áthelyezést követően származási országában, vagyis Belgiumban nem vehető fel az IEA átmeneti és alkalmi jellegű szolgáltatásnyújtási névjegyzékébe annak érdekében, hogy Belgiumban átmeneti és alkalmi jellegű tevékenységet folytasson[?] Összeegyeztethető-e ez az értelmezés az uniós jogban elismert letelepedési szabadsággal?

                  2)

                  Összeegyeztethető-e [a szakmai képesítések elismeréséről szóló, 2005. szeptember 7-i 2005/36/EK európai parlamenti és tanácsi] irányelv (1) fent hivatkozott rendelkezéseivel a gépjárműszakértői szakma elismeréséről és védelméről szóló, 2007. május 15-i belga törvény – az uniós szakmai képesítések elismerése általános keretének kialakításáról szóló, 2008. február 12-i törvény rendelkezéseivel, különösen 6., 8. és 9. cikkével összefüggésben értelmezett – 5. cikke b) pontja és 6. cikke rendelkezéseinek azon értelmezése, amely szerint az átmeneti és alkalmi jellegű tevékenység fogalma kizárná valamely származási tagállamban letelepedett szolgáltatásnyújtó számára annak lehetőségét, hogy a szolgáltatásnyújtás helye szerinti tagállamban szolgáltatásokat nyújtson, amennyiben e szolgáltatások, noha nem rendszeresek, de bizonyos ismétlődést mutatnak, vagy annak lehetőségét, hogy a szolgáltatásnyújtó ott bizonyos infrastruktúrával rendelkezzen?

         (1)  HL 2005. L 255., 22. o.; helyesbítés: HL 2007. L 271., 18. o., HL 2008. L 93., 28. o., HL 2014. L 305., 115. o.


title: C-522/20. sz. ügy: Az Oberster Gerichtshof (Ausztria) által 2020. október 19-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – OE kontra VY

text:
               2021.2.1.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 35/24

      Az Oberster Gerichtshof (Ausztria) által 2020. október 19-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – OE kontra VY
      (C-522/20. sz. ügy)
      (2021/C 35/36)
      Az eljárás nyelve: német

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Oberster Gerichtshof

         Az alapeljárás felei

         Felperes: OE

         Alperes: VY

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1)

                  Sérti-e a 2003. november 27-i 2201/2003/EK rendelet (1) 3. cikke (1) bekezdése a) pontjának hatodik francia bekezdése az EUMSZ 18. cikkben szereplő hátrányos megkülönböztetés tilalmának elvét azáltal, hogy e rendelkezés a kérelmező állampolgárságától függően a 2003. november 27-i 2201/2003/EK rendelet 3. cikke (1) bekezdése a) pontjának ötödik francia bekezdéséhez képest a kérelmező rövidebb tartózkodási időtartamát írja elő a tartózkodási hely szerinti állam bíróságai joghatóságának feltételeként?

                  2)

                  Az első kérdésre adott igenlő válasz esetén:
                  A hátrányos megkülönböztetés tilalma elvének ilyen megsértése ahhoz vezet-e, hogy a 2003. november 27-i 2201/2003/EK rendelet 3. cikke (1) bekezdése a) pontjának ötödik francia bekezdésében foglalt alapelvnek megfelelően valamennyi kérelmező esetében – állampolgárságuktól függetlenül – a 12 hónapos tartózkodási időtartam a tartózkodási helyi szerinti joghatóságra való hivatkozás feltétele, vagy valamennyi kérelmező esetében hat hónapos tartózkodási időtartam feltételéből kell kiindulni?

         (1)  A házassági ügyekben és a szülői felelősségre vonatkozó eljárásokban a joghatóságról, valamint a határozatok elismeréséről és végrehajtásáról, illetve az 1347/2000/EK rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló, 2003. november 27-i 2201/2003/EK tanácsi rendelet (HL 2003. L 338., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 19. fejezet, 6. kötet, 243. o.; helyesbítések: HL 2013. L 82., 63. o., HL 2018. L 33., 5. o.).


title: C-525/20. sz. ügy: A Conseil d'État (Franciaország) által 2020. október 19-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Association France Nature Environnement kontra Premier ministre és Ministre de la Transition écologique et solidaire

text:
               2021.2.1.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 35/25

      A Conseil d'État (Franciaország) által 2020. október 19-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Association France Nature Environnement kontra Premier ministre és Ministre de la Transition écologique et solidaire
      (C-525/20. sz. ügy)
      (2021/C 35/37)
      Az eljárás nyelve: francia

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Conseil d'État

         Az alapeljárás felei

         Felperes: Association France Nature Environnement

         Alperesek: Premier ministre és Ministre de la Transition écologique et solidaire

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1)

                  Úgy kell-e értelmezni a vízpolitika terén a közösségi fellépés kereteinek meghatározásáról szóló, 2000. október 23-i 2000/60/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (1) 4. cikkét, hogy az lehetővé teszi a tagállamok számára, hogy valamely program vagy projekt engedélyezésekor figyelmen kívül hagyják azoknak a felszíni vizek állapotára kifejtett, hosszú távon következmények nélküli, rövid távú ideiglenes hatásait?

                  2)

                  Igenlő válasz esetén melyek azok a feltételek, amelyeket e programoknak és projekteknek az irányelv 4. cikke, és különösen annak (6) és (7) bekezdése értelmében teljesíteniük kell?

         (1)  HL L 327., 1. o.


title: C-559/20. sz. ügy: A Landgericht Saarbrücken (Németország) által 2020. október 26-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Koch Media GmbH kontra FU

text:
               2021.2.1.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 35/26

      A Landgericht Saarbrücken (Németország) által 2020. október 26-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Koch Media GmbH kontra FU
      (C-559/20. sz. ügy)
      (2021/C 35/39)
      Az eljárás nyelve: német

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Landgericht Saarbrücken

         Az alapeljárás felei

         Felperes: Koch Media GmbH

         Alperes: FU

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1)

                              a)

                              Úgy kell-e értelmezni a szellemi tulajdonjogok érvényesítéséről szóló, 2004. április 29-i 2004/48/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv („érvényesítésről szóló irányelv”) (1) 14. cikkét, hogy a jogszabály „perköltség” vagy „egyéb költség” címén magában foglalja az olyan, szükségszerűen felmerülő ügyvédi költséget is, amely azáltal keletkezik az érvényesítésről szóló irányelv 2. cikke értelmében vett szellemi tulajdonjogok jogosultja számára, hogy a jogosult peren kívül, felszólítás útján abbahagyásra kötelezés iránti igényt érvényesít a szellemi tulajdonjogokat sértő személlyel szemben?

                              b)

                              Az 1. a) kérdésre adott nemleges válasz esetén: Úgy kell-e értelmezni az érvényesítésről szóló irányelv 13. cikkét, hogy a jogszabály az 1. a) pontban megjelölt ügyvédi költségre kártérítés címén vonatkozik?

                  2)

                              a)

                              Úgy kell-e értelmezni az uniós jogot, különösen

                                          —

                                          az érvényesítésről szóló irányelv 3., 13. és 14. cikkére,

                                          —

                                          az információs társadalomban a szerzői és szomszédos jogok egyes vonatkozásainak összehangolásáról szóló, 2001. május 22-i 2001/29/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (2) 8. cikkére és

                                          —

                                          a számítógépi programok jogi védelméről szóló, 2009. április 23-i 2009/24/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (kodifikált változat) (3) 7. cikkére
                                          tekintettel, hogy az érvényesítésről szóló irányelv 2. cikke értelmében vett szellemi tulajdonjogok jogosultja főszabály szerint akkor is jogosult az 1. a) pontban megjelölt teljes ügyvédi költség – legalábbis e költség méltányos és érdemi részének – megtérítésére, ha

                                          —

                                          a kifogásolt jogsértést természetes személy szakmai vagy kereskedelmi tevékenysége körén kívül követte el, és

                                          —

                                          nemzeti rendelkezés erre az esetre azt írja elő, hogy az ilyen ügyvédi költség főszabály szerint csak csökkentett ügyérték alapján téríthető meg?

                              b)

                              A 2. a) kérdésre adott igenlő válasz esetén: Úgy kell-e értelmezni a 2. a) kérdésben megjelölt uniós jogot, hogy a 2. a) pontban említett azon főszabály alóli kivétel, miszerint az 1. a) pontban megjelölt ügyvédi költségeket teljes mértékben vagy legalábbis méltányos és érdemi részében meg kell téríteni a jogosult részére,
                              más tényezők (mint például a mű időszerűsége, a nyilvánosságra hozatal időtartama és a természetes személy által kereskedelmi vagy szakmai érdekén kívül történő jogsértés) számításba vétele mellett
                              akkor is figyelembeveendő,
                              ha az érvényesítésről szóló irányelv 2. cikke értelmében vett szellemi tulajdonjogok megsértése fájlmegosztással valósul meg, tehát azzal, hogy a művet ingyenes letöltésre való felkínálás útján nyilvánosan hozzáférhetővé teszik egy szabadon hozzáférhető, digitális jogok kezelése alá nem tartozó cserebörze valamennyi résztvevője számára?

         (1)  HL 2004. L 157., 45. o.; magyar nyelvű különkiadás 17. fejezet, 2. kötet, 32. o.

         (2)  HL 2001. L 167., 10. o.; magyar nyelvű különkiadás 17. fejezet, 1. kötet, 230. o.

         (3)  HL 2009. L 111., 16. o.


title: C-573/20. sz. ügy: A Commissione tributaria provinciale di Parma (Olaszország) által 2020. október 30-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Casa di Cura Città di Parma SpA kontra Agenzia delle Entrate

text:
               2021.2.1.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 35/27

      A Commissione tributaria provinciale di Parma (Olaszország) által 2020. október 30-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Casa di Cura Città di Parma SpA kontra Agenzia delle Entrate
      (C-573/20. sz. ügy)
      (2021/C 35/40)
      Az eljárás nyelve: olasz

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Commissione tributaria provinciale di Parma

         Az alapeljárás felei

         Felperes: Casa di Cura Città di Parma SpA

         Alperes: Agenzia delle Entrate

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1)

                  Van-e ellentmondás a nemzeti szabályozás és az (európai uniós) jog, pontosabban egyrészről a 633/72. sz. köztársasági elnöki rendelet 19. cikkének (5) bekezdése és 19bis. cikke (vagyis az ún. „héaarányosítási eljárás” mechanizmusát szabályozó nemzeti szabályozás), másrészről az 1977. május 17-i 77/388/EGK irányelv (1) 17. cikke (2) bekezdésének a) pontja között?

                  2)

                  [Összeegyeztethető-e az európai uniós joggal] az a nem egyenló bánásmód, amely az egészségügyi ágazatban tevékenységet végző, (a héa hatálya alá eső) „végső felhasználóknak” minősülő olasz gazdasági szereplők és az Európai Unió más tagállamaiból (Belgium, Bulgária, Németország, Görögország, Franciaország és Spanyolország) származó, az egészségügyi ágazatban tevékenységet végző („közvetítő gazdasági szereplőknek” minősülő, héalevonásra jogosult) gazdasági szereplők között áll fenn?

                  3)

                  Egyenlőtlen bánásmód áll-e fenn a héarendszer tekintetében az Európai Unió különböző tagállamai között, amennyiben az Olaszországban alkalmazott héamentesség helyett az Európai Unió más tagállamaiban (Belgium, Bulgária, Németország, Görögország, Franciaország és Spanyolország) ugyanazok az orvosi-egészségügyi szolgáltatások héakötelesek, amely okból azonos orvosi-egészségügyi szolgáltatásoknak különböző héamértékek felelnek meg, és e tény okán eltérő a levonáshoz való jog?

                  4)

                  [Összeegyeztethető-e az európai uniós joggal] az egészségügyi ágazatban tevékenységet végző olasz gazdasági szereplők (a Casa di Cura Città di Parmát is beleértve) és az Európai Unió más tagállamaiból (Belgium, Bulgária, Németország, Görögország, Franciaország és Spanyolország) származó gazdasági szereplők közötti egyenlőtlenség az egészségügyi ágazatban tevékenységet végző más gazdasági szereplőktől eltérően az ez utóbbiak által nyújtott orvosi-egészségügyi szolgáltatások héaköteles jellege és e tényből adódóan az e szolgáltatások által igényelt beszerzéseket terhelő héa levonásához/visszatérítéséhez való jog viszonylatában?

         (1)  A tagállamok forgalmi adóra vonatkozó jogszabályainak összehangolásáról – közös hozzáadottértékadó-rendszer: egységes adóalap-megállapításról szóló, 1977. május 17-i 77/388/EGK hatodik tanácsi irányelv (HL L 145., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 9. fejezet, 1. kötet, 23. o.)


title: C-574/20. sz. ügy: A Bundesfinanzgericht (Ausztria) által 2020. november 3-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – XO kontra Finanzamt Waldviertel

text:
               2021.2.1.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 35/28

      A Bundesfinanzgericht (Ausztria) által 2020. november 3-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – XO kontra Finanzamt Waldviertel
      (C-574/20. sz. ügy)
      (2021/C 35/41)
      Az eljárás nyelve: német

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Bundesfinanzgericht

         Az alapeljárás felei

         Felperes: XO

         Alperes: Finanzamt Waldviertel

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

      A másodlagos jog érvényességére vonatkozó első kérdés:
      Érvényes-e a 465/2012 rendelettel (1) módosított 883/2004 rendelet (2) (a továbbiakban: 883/2004 rendelet vagy alaprendelet) 4. és 7. cikke?
      Második kérdés:
      Úgy kell-e értelmezni a 883/2004 rendelet 7. cikkét, különösen annak címét – „Mentesség a lakóhelyre vonatkozó szabályok alól” –, hogy az akadályozta a Familienlastenausgleichsgesetz 1967 (a családi kiadások támogatások útján történő fedezéséről szóló 1967. évi törvény, a továbbiakban: FLAG) 8a. § -ában, az Einkommensteuergesetz 1988 (a jövedelemadóról szóló 1988. évi törvény, a továbbiakban: EStG) 33. § -a (3) bekezdésének 2. pontjában foglalt, a családi ellátásoknak a lakóhely szerinti államban fennálló vásárlóerő-viszonyokhoz kötött indexálását szabályozó általános szabályok és a Familienbeihilfe-Kinderabsetzbetrag-EU-Anpassungsverordnung (a családi támogatás és a gyermekek után járó adójóváírás uniós indexálásáról szóló rendelet) érvényes létrejöttét annyiban, amennyiben az a családi támogatás leértékelődésével jár egyes tagállamok vonatkozásában?
      Harmadik kérdés:
      Úgy kell-e értelmezni a pénzbeli ellátások csökkentésének a 883/2004 rendelet 7. cikkében szabályozott tilalmát, különösen e cikk „pénzbeli ellátások nem csökkenthetők, nem módosíthatók, nem függeszthetők fel, nem vonhatók vissza vagy foglalhatók le” szövegrészét, hogy az említett rendelkezés nem akadályozta a FLAG 8a. § -ában és az EStG 33. § -a (3) bekezdésének 2. pontjában foglalt, a családi ellátásoknak a lakóhely szerinti államban fennálló vásárlóerő-viszonyokhoz kötött indexálását szabályozó rendelkezések érvényes létrejöttét, mivel fel kell értékelni a szóban forgó családi ellátásokat?
      A törvénymódosítás alapjául vett szakvéleményre vonatkozó negyedik és ötödik kérdés:
      Negyedik kérdés:
      Úgy kell-e értelmezni és egymástól elhatárolni a 883/2004 rendelet 7. és 67. cikkét, hogy a 7. cikk a lakóhelyre vonatkozó szabály mint általános, elvont norma tagállami parlament általi megalkotásának folyamatára vonatkozik, a 67. cikk viszont konkrét egyedi esetben az egyedi, konkrét norma megalkotásának folyamatára vonatkozik, címzettje pedig közvetlenül az alaprendelet II. címe alapján illetékes intézmény?
      Ötödik kérdés:
      Úgy kell-e értelmezni a 883/2004 rendelet 67. cikkét, 68. cikkének (1) és (2) bekezdését, valamint a 987/2009 rendelet 60. cikkének (1) bekezdését, hogy e rendelkezéseket – mint az azokat megelőző, az 1408/71 rendelet 73. és 76. cikkében, valamint az 574/72 rendelet 10. cikkében foglalt rendelkezéseket – együttesen kell alkalmazni, és azok ezért kizárólag szövegkörnyezetükben értelmezhetők, közös céljuk pedig a halmozódás tilalmának elvére tekintettel arra irányul, hogy ne vesszenek el valamely személy jogosultságai, amit az érintett tagállamoknak a 68. cikk (1) és (2) bekezdésében előírt kategóriákba sorolása és elsőbbségi szabályok felállítása, valamint a különbözeti kiegészítés azon illetékes tagállam általi – adott esetben szükséges – folyósításának kifejezett előírása biztosít, amelynek jogszabályai másodlagosan alkalmazandók, és így a 883/2004 rendelet 67. cikke – a szakvéleményben foglaltaktól eltérően – nem értelmezhető elszigetelten?
      Hatodik kérdés:
      Úgy kell-e értelmezni a rendelet „általános hatályának” az EUMSZ 288. cikk második bekezdésében szereplő fogalmát és e rendelkezés „[t]eljes egészében kötelező és közvetlenül alkalmazandó” szövegrészét, hogy azok az illetékes intézmény indexálást előíró szabályokon alapuló egyedi szabályainak érvényes létrejöttét is megakadályozták, és az alapügyben megtámadott határozat nem rendelkezik alaki jogerővel?
      Hetedik kérdés:
      A rendeletek átültetésének az EUMSZ 288. cikk második bekezdése értelmében vett tilalmába ütközik-e a FLAG 53. § -a (1) bekezdésének a 2000. december 29-i Budgetbegleitgesetz (a költségvetés elfogadásáról szóló törvény, BGBl I 142/2000) szerinti eredeti változata és a FLAG 53. § -a (4) bekezdésének a 2018. december 4-i Bundesgesetz, mit dem das Familienlastenausgleichsgesetz 1967, das Einkommensteuergesetz 1988 und das Entwicklungshelfergesetz geändert werden (a [FLAG], az [EStG] és az Entwicklungshelfergesetz [a segélymunkásokról szóló törvény] módosításáról szóló szövetségi törvény; BGBl I 83/2018) szerinti eredeti változata?
      Az együttesen vizsgálandó nyolcadik–tizenkettedik kérdés:
      Nyolcadik kérdés:
      Úgy kell-e értelmezni a belföldiekkel azonos bánásmód 883/2004 rendelet 4. cikke szerinti követelményét, illetve a hátrányos megkülönböztetés e követelmény alapjául szolgáló, az EUMSZ 45. cikk (2) bekezdésében foglalt tilalmát, hogy az említett követelmény csak akkor teljesül, ha a migráns munkavállaló egyenlő bánásmódban részesül a belföldi tényállást megvalósító belföldivel, és akit ezért előre értesítenek a családi támogatásról, és akinek ezért e támogatást a FLAG 2. és 8. § -ával összefüggésben értelmezett 12. § -a alapján havonta folyamatosan előre folyósítják, vagy akkor is teljesül a belföldiekkel azonos bánásmód követelménye, ha a migráns munkavállaló ugyanolyan bánásmódban részesül, mint az belföldi, aki ugyanúgy, mint ő, a FLAG 4. § -a szerinti, nemzetközi vonatkozású tényállást valósít meg, a második esetben azonban az első esettől eltérően csak évente, a naptári év leteltét követően kapja meg az érintett naptári évre járó családi támogatást a FLAG 4. § -ának (4) bekezdése alapján?
      Kilencedik kérdés:
      Úgy kell-e értelmezni az egyéb összeütköző jogszabályokból adódó családi ellátásokra való jogosultságnak az elsődlegesen alkalmazandó jogszabályok által előírt összegig történő, a 883/2004 rendelet 68. cikke (2) bekezdésének második mondata szerinti felfüggesztését, hogy azzal ellentétes a halmozódást tiltó olyan tagállami szabály, mint a FLAG 4. § -ának (1)–(3) bekezdése, amely olyan alaphelyzetben, mint amilyen a jelen eljárásban, lehetővé teszi Ausztria mint elsődlegesen illetékes tagállam számára, hogy a családi támogatást csökkentse a másik tagállamban fennálló, „hasonló külföldi támogatásra” való jogosultsággal, mert már az uniós norma is megakadályozta a halmozódást, és ezért nem bír jelentőséggel a FLAG 4. § -ának (1)–(3) bekezdésében foglalt, halmozódást tiltó szabály?
      Tizedik kérdés:
      Úgy kell-e értelmezni az egyéb összeütköző jogszabályokból adódó családi ellátásokra való jogosultságnak az elsődlegesen alkalmazandó jogszabályok által előírt összegig történő, a 883/2004 rendelet 68. cikke (2) bekezdésének második mondatában előírt felfüggesztését, hogy az a tagállam, amelynek jogszabályai másodlagosan alkalmazandók, és amelynek az uniós jogi előírás alapján fel kell függesztenie a jogszabályaiban előírt családi ellátásokat, köteles elutasítani a migráns munkavállaló vagy a családtag vagy a tagállami jogszabályok alapján egyébként jogosult személy kérelmét, és akkor sem nyújthatja a családi ellátást az elsődlegesen alkalmazandó jogszabályok által előírt összegig, ha a tisztán tagállami megközelítés – adott esetben egy alternatív jogalap alapján – lehetővé teszi az engedélyezést?
      Tizenegyedik kérdés:
      A tizedik kérdésre adandó igenlő válasz esetén felmerül a kérdés, hogy az a tagállam, amelynek jogszabályai másodlagosan alkalmazandók, és amelynek az uniós jogi előírás alapján fel kell függesztenie a jogszabályaiban előírt családi ellátásokat, összeg hiányában azonban nem kell különbözeti kiegészítést nyújtania az ellátások ezt meghaladó összegére, köteles elutasítani a kérelmet azzal az indokkal, hogy a 88[3]/2004 rendelet 68. cikke (2) bekezdésének második mondata szerinti felfüggesztéssel ellentétes a családi támogatásra való jogosultság biztosítása?
      Tizenkettedik kérdés:
      Úgy kell-e értelmezni a 883/2004 rendelet 68. cikkének (1) és (2) bekezdését, hogy a migráns munkavállalók szociális biztonságával foglalkozó igazgatási bizottság E411-es formanyomtatványának 6. és 7. pontja, amelyeket azon tagállamnak kell kitöltenie, amelynek jogszabályai másodlagosan alkalmazandók, olyan helyzetben, mint amilyen az alapügyben szerepel, már nem elégíti ki azon tagállam információs igényét, amelynek jogszabályai elsődlegesen alkalmazandók, mert a tizedik és tizenegyedik kérdés értelmében az elsődlegesen illetékes tagállamnak szüksége van a másik tagállamtól az arra vonatkozó tájékoztatásra, hogy ez utóbbi végrehajtja a 883/2004 rendelet 68. cikke (2) bekezdésének második mondata szerinti felfüggesztést, miáltal szükségtelenné válik a kereseti küszöböket is tartalmazó tagállami jogi szabályozás vizsgálata?
      Tizenharmadik kérdés:
      Úgy kell-e értelmezni a Bíróság által az állandó ítélkezési gyakorlatban a lojális együttműködés EUSZ 4. cikk (3) bekezdésében rögzített elve alapján kialakított jogszabályok felülvizsgálatának kötelezettségét, hogy e kötelezettséget a kérdést előterjesztő bíróság kérelme nyomán a Verfassungsgerichtshof (alkotmánybíróság, Ausztria) is teljesítheti?
      Tizennegyedik kérdés:
      Úgy kell-e értelmezni az EUMSZ 267. cikk első bekezdésének a másodlagos jog érvényességének – még egy közbenső fokon eljáró kérdést előterjesztő bíróság számára is kötelező – kérdésére vonatkozó b) pontját és a kérdést előterjesztő bíróságnak az érvényesség kérdésével kapcsolatos azon kötelezettségét, hogy az uniós jog alkalmazásának elsőbbsége alapján a felülvizsgálati kérelmet nem engedélyező végzéssel elrendelt ideiglenes intézkedés révén biztosítania kell az érvényes uniós jog alkalmazását, hogy az uniós joggal ellentétesek az olyan tagállami szabályok, mint a [Bundes-Verfassungsgesetznek] (a szövetségi alkotmányról szóló törvény) a [Verwaltungsgerichtshofgesetz 1985] (a legfelsőbb közigazgatási bíróságról szóló 1985. évi törvény) 25a. § -ának (1)–(3) bekezdésével és 30a. § -ának (7) bekezdésével összefüggésben értelmezett 133. cikkének (4) és (9) bekezdése, amelyek belföldön rendkívüli felülvizsgálat formájában a Verwaltungsgerichtshof (legfelsőbb közigazgatási bíróság, Ausztria) általi jogvédelmi felülvizsgálat lehetőségét biztosítják az alapul szolgáló közigazgatási eljárás felei számára a közigazgatási bíróság végzésével szemben?

         (1)  A szociális biztonsági rendszerek koordinálásáról szóló 883/2004/EK rendelet, valamint a 883/2004/EK rendelet végrehajtására vonatkozó eljárás megállapításáról szóló 987/2009/EK rendelet módosításáról szóló, 2012. május 22-i európai parlamenti és tanácsi rendelete (HL 2012. L 149., 4. o.).

         (2)  A szociális biztonsági rendszerek koordinálásáról szóló, 2004. április 29-i 883/2004/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet (HL 2004. L 166., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 5. fejezet, 5. kötet, 72. o.).


title: C-576/20. sz. ügy: Az Oberster Gerichtshof (Ausztria) által 2020. november 4-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – CC kontra Pensionsversicherungsanstalt

text:
               2021.2.1.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 35/31

      Az Oberster Gerichtshof (Ausztria) által 2020. november 4-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – CC kontra Pensionsversicherungsanstalt
      (C-576/20. sz. ügy)
      (2021/C 35/42)
      Az eljárás nyelve: német

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Oberster Gerichtshof

         Az alapeljárás felei

         Felperes: CC

         Alperes: Pensionsversicherungsanstalt

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1.

                  Úgy kell-e értelmezni a szociális biztonsági rendszerek koordinálásáról szóló 883/2004/EK rendelet végrehajtására vonatkozó eljárás megállapításáról szóló, 2009. szeptember 16-i 987/2009/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet (1) 44. cikkének (2) bekezdését, hogy azzal már azért is ellentétes, hogy az öregségi nyugdíj nyújtása szempontjából illetékes tagállam, amelynek jogszabályi rendelkezései alapján a nyugdíj igénylője a más tagállamokban töltött gyermeknevelési időszakok kivételével egész pályafutása során munkavállalóként vagy önálló vállalkozóként folytatott keresőtevékenységet, az említett gyermeknevelési időszakokat számításba vegye, mert a szóban forgó nyugdíjigénylő személy az érintett gyermekkel kapcsolatos gyermeknevelési időszak figyelembevételének az említett tagállam jogszabályi rendelkezései szerinti kezdetekor sem munkavállalóként, sem önálló vállalkozóként nem folytatott keresőtevékenységet?
                  Az első kérdésre adandó nemleges válasz esetén:

                  2.

                  Úgy kell-e értelmezni a 987/2009 rendelet 44. cikke (2) bekezdése első mondatának első félmondatát, hogy a 883/2004/EK rendelet II. címe szerint illetékes tagállam a gyermeknevelési időszakokat a saját jogszabályai alapján általában nem veszi számításba, vagy úgy, hogy csak valamely konkrét ügyben nem veszi számításba?

         (1)  HL 2009. L 284, 1. o.


title: C-589/20. sz. ügy: A Landesgericht Korneuburg (Ausztria) által 2020. november 10-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – JR kontra Austrian Airlines AG

text:
               2021.2.1.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 35/32

      A Landesgericht Korneuburg (Ausztria) által 2020. november 10-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – JR kontra Austrian Airlines AG
      (C-589/20. sz. ügy)
      (2021/C 35/43)
      Az eljárás nyelve: német

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Landesgericht Korneuburg

         Az alapeljárás felei

         Felperes: JR

         Alperes: Austrian Airlines AG

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1)

                  Úgy kell-e értelmezni az Európa Közösség által 1999. december 9-én aláírt és a 2001. április 5-i 2001/539/EK tanácsi határozattal (1) az Európai Közösség nevében jóváhagyott, Montrealban 1999. május 28-án megkötött, a nemzetközi légi szállítás egyes szabályainak egységesítéséről szóló egyezmény (kihirdette: 2005. évi VII. törvény) 17. cikkének (1) bekezdését, hogy az e rendelkezés értelmében vett „baleset” fogalom kiterjed az olyan tényállásra, amelynek esetében az utas a repülőgépből történő kiszállás során a kiszálláshoz használt mobil lépcső utolsó harmadán – megállapítható ok nélkül – elesik, és ennek során megsérül, mindamellett a sérülést nem a Bíróság 2019. december 19-i ítélete (C-532/18) (2) értelmében vett, az utasok kiszolgálására használt tárgy okozta, a lépcső nem volt hibás, és különösen nem volt csúszós sem?

                  2)

                  Úgy kell-e értelmezni a Montreali Egyezmény 20. cikkét, hogy a légifuvarozó esetleges felelőssége teljes egészében megszűnik, ha az 1. pontban ismertetetthez hasonló körülmények állnak fenn, és az utas az elesés időpontjában nem kapaszkodott a lépcső korlátjába?

         (1)  A nemzetközi légi szállítás egyes szabályainak egységesítéséről szóló egyezménynek (Montreali Egyezmény) az Európai Közösség részéről történő megkötéséről szóló, 2001. április 5-i 2001/539/EK tanácsi határozat (HL 2001. L 194., 38. o.; magyar nyelvű különkiadás 7. fejezet, 5. kötet, 491. o.).

         (2)  ECLI:EU:C:2019:1127.


title: C-591/20. sz. ügy: A Bundesgerichtshof (Németország) által 2020. november 11-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Reprensus GmbH kontra S-V Pavlovi Trejd EOOD

text:
               2021.2.1.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 35/32

      A Bundesgerichtshof (Németország) által 2020. november 11-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Reprensus GmbH kontra S-V Pavlovi Trejd EOOD
      (C-591/20. sz. ügy)
      (2021/C 35/44)
      Az eljárás nyelve: német

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Bundesgerichtshof

         Az alapeljárás felei

         Felperes és felülvizsgálati kérelmet előterjesztő fél: Reprensus GmbH

         Alperes és a felülvizsgálati eljárásban ellenérdekű fél: S-V Pavlovi Trejd EOOD

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdés

      Úgy kell-e értelmezni a polgári és kereskedelmi ügyekben a joghatóságról, valamint a határozatok elismeréséről és végrehajtásáról szóló, 2012. december 12-i 1215/2012/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (1) 7. cikke 1. pontjának a) alpontját és 2. pontját, hogy egy kártérítési kereset esetében fennáll a jogellenes károkozáson alapuló joghatóság, ha a felperest csalárd megtévesztéssel vették rá az adásvételi szerződés megkötésére és a vételár megfizetésére?

         (1)  HL 2012. L 351., 1. o.