title: C-331/21. sz. ügy: A Relação de Lisboa (Portugália) által 2021. május 26-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Autoridade da Concorrência, EDP – Energias de Portugal, S. A. és társai

text:
               2021.11.8.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 452/2

      A Relação de Lisboa (Portugália) által 2021. május 26-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Autoridade da Concorrência, EDP – Energias de Portugal, S. A. és társai
      (C-331/21. sz. ügy)
      (2021/C 452/02)
      Az eljárás nyelve: portugál

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Tribunal da Relação de Lisboa

         Az alapeljárás felei

         Fellebbezők: Autoridade da Concorrência, EDP – Energias de Portugal, S. A., EDP Comercial – Comercialização de Energia, S. A., Sonae Investimentos, SGPS, S. A., SONAE MC – Modelo Continente SGPS, Modelo Continente Hipermercados, S. A.

         Az eljárásban részt vesz: ügyészség

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1)

                  Úgy kell-e értelmezni az EUMSZ 101. cikket, amelyen az NRJC (2012. május 8-i 19/2012. sz. törvény) 9. cikke alapul, hogy az lehetővé teszi az azon partnerségi megállapodás 12. pontjának 1. alpontja és 12. pontjának 2. alpontja szerinti kikötésben […] foglaltakhoz hasonló versenytilalmi kikötés cél általi korlátozást megvalósító megállapodásnak minősítését, amely egy villamosenergia-szolgáltató, valamint egy hipermarketeket és szupermarketeket üzemeltető élelmiszer-kiskereskedő között jött létre abból a célból, hogy árengedményeket nyújtsanak azon ügyfeleknek, akik a villamosenergia-szolgáltatónál egy, a kontinentális Portugáliában elérhető, adott energiadíj-csomagba lépnek be, és ezzel egyidejűleg az élelmiszer-kiskereskedő hűségkártyájának birtokosai, amely árengedményeket kizárólag az élelmiszer-kiskereskedő vagy kapcsolt társaságai üzleteiben történő termékvásárlásokra használhatják fel, amennyiben az említett megállapodásban olyan egyéb kikötések is szerepelnek, amelyek kimondják, hogy a megállapodás célja az érintett társaságok tevékenységei fejlődésének elősegítése […]), és bizonyítást nyernek a fogyasztók számára jelentett előnyök […], a fent említett, a 12. pont 1. alpontja és a 12. pont 2. alpontja szerinti kikötés által a versenyre gyakorolt konkrét káros hatások elemzése nélkül?

                  2)

                  Értelmezhető-e úgy az EUMSZ 101. cikk (1) bekezdése, hogy az olyan megállapodást, amely megtiltja bizonyos gazdasági tevékenységek gyakorlását, és amely a piacok két vállalkozás közötti állítólagos felosztásának felel meg, cél általi versenykorlátozást megvalósító megállapodásnak lehet tekinteni, ha azt olyan jogalanyok kötik, amelyek sem ténylegesen, sem potenciálisan nem versenyeznek egymással az említett kötelezettség által érintett piacok egyikén sem, még akkor is, ha az e kötelezettség által érintett piacokat liberalizáltnak, vagy olyan piacnak lehet tekinteni, ahol az arra történő belépésnek nincsenek leküzdhetetlen jogi akadályai?

                  3)

                  Értelmezhető-e úgy az EUMSZ 101. cikk (1) bekezdése, hogy potenciális versenytársnak kell tekinteni azt a villamosenergia-szolgáltatót, valamint azt a hipermarketeket és szupermarketeket üzemeltető élelmiszer-kiskereskedőt, akik az említett megállapodást egymás üzleti tevékenységeinek kölcsönös előmozdítása, valamint egymás (az élelmiszer-kiskereskedő esetében pedig azon társaságok, amelyek tőkéjében az anyavállalatainak valamelyike többségi részesedéssel rendelkezik) értékesítéseinek növelése érdekében kötötték meg, ha az élelmiszer-kiskereskedő és ez utóbbi kapcsolt társaságok a megállapodás megkötésének időpontjában nem folytattak villamosenergia-szolgáltatói tevékenységet sem az érintett földrajzi piacon, sem más piacon, és az eljárás során nem nyert bizonyítást, hogy szándékukban állt volna ezt a tevékenységet az említett piacon folytatni, vagy hogy erre irányuló lépéseket tettek volna?

                  4)

                  Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett előző kérdésre adott válasz változatlan marad-e, ha egy másik olyan társaság, amelynek tőkéjében többségi részesedéssel rendelkezik a megállapodásban részes fél élelmiszer-kiskereskedő egyik anyavállalata (azonban e két jogalany egyike ellen sem indított eljárást a nemzeti versenyhatóság, illetve nem marasztalta el azokat, és azok nem felek az e bíróság előtti eljárásban sem), és amely nem tartozott a versenytilalmi kötelezettség személyi hatálya alá, 50 %-os részesedéssel rendelkezett egy olyan harmadik jogi személyben, amely Portugáliában villamosenergia-kereskedelmi tevékenységeket folytatott, amelyek a megállapodás megkötése előtt három és fél évvel ez utóbbi jogi személy megszűnése következtében megszűntek?

                  5)

                  Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett előző kérdésre adott válasz változatlan marad-e abban az esetben, ha a megállapodásban részes kiskereskedelmi vállalkozás az üzletei tetején lévő mini- és mikrolétesítményei segítségével villamos energiát termel, de az összes megtermelt energiát szabályozott áron szállítja a legvégső forgalombahozónak?

                  6)

                  Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett negyedik kérdésre adandó válasz változatlan marad-e abban az esetben, ha a megállapodásban részes kiskereskedelmi vállalkozás a megállapodás időpontját megelőzően nyolc évvel egy harmadik féllel – aki folyékony tüzelőanyagokat forgalmaz – egy másik (a megállapodás időpontjában még hatályban lévő) kereskedelmi együttműködési szerződést kötött az említett termékek és a vállalkozás hipermarketjeiben és szupermarketjeiben értékesített termékek vásárlásával kapcsolatos keresztkedvezmények nyújtása céljából, ha a másik szerződő fél vállalkozás a folyékony tüzelőanyagok forgalmazásán túlmenően villamos energiát is forgalmaz a kontinentális Portugáliában, és ha nem nyert bizonyítást, hogy a felek a megállapodás megkötésekor az említett szerződést a villamos energia forgalmazására is ki akarták volna terjeszteni, vagy hogy e célból bármilyen lépést tettek volna?

                  7)

                  Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett negyedik kérdésre adott válasz változatlan marad-e abban az esetben, ha egy másik olyan társaság, amelynek tőkéjében többségi részesedéssel rendelkezik a megállapodásban részes fél élelmiszer-kiskereskedő egyik anyavállalata (de ugyanígy e két jogalany egyike ellen sem indított eljárást a nemzeti versenyhatóság, illetve nem marasztalta el azokat, és azok nem felek az e bíróság előtti eljárásban sem), amely nem tartozott a versenytilalmi kötelezettség személyi hatálya alá, kapcsolt energiatermelő létesítményben termelt villamos energiát, de az összes megtermelt energiát szabályozott áron szállította a legvégső forgalombahozónak?

                  8)

                  Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett előző kérdésekre adandó igenlő válasz esetén úgy kell-e értelmezni az EUMSZ 101. cikk (1) bekezdését, hogy az olyan kikötés, amely megtiltja az említett élelmiszer-kiskereskedőnek, hogy a megállapodás időtartama alatt és az azt közvetlenül követő évben a megállapodás hatálya alá tartozó területen akár maga, akár olyan társaságon keresztül, amelynek tőkéjében az eljárás alá vont egyik anyavállalata többségi részesedéssel rendelkezik, villamosenergia-kereskedelmi tevékenységet folytasson, cél általi korlátozásnak tekinthető?

                  9)

                  Értelmezhető-e úgy az EUMSZ 101. cikk, az [EUMSZ] 101. [cikk] (3) bekezdésének vertikális megállapodások és összehangolt magatartások csoportjaira történő alkalmazásáról szóló, 2010. április 20-i 330/2010/EU bizottsági rendelet (1) 1. cikke (1) bekezdésének c) pontja, valamint a vertikális korlátozásokról szóló európai bizottsági iránymutatás (HL 2010. C 130., 1. o.) (27) bekezdése értelmében vett „lehetséges versenytárs” fogalma, hogy az magában foglal egy versenytilalmi kötelezettség hatálya alatt álló és a megállapodásban részt vevő másik fél termékpiacától teljesen elkülönülő termékpiacon jelen lévő vállalkozást, amennyiben a nemzeti bíróság előtti eljárás irataiban nem található arra utaló konkrét valószínűsítő körülmény (például projektek, beruházások vagy egyéb előkészületek), hogy a szóban forgó vállalkozás az ilyen kikötést megelőzően és annak hiányában rövid távon beléphetett volna a másik fél piacára, és az sem nyert bizonyítást, hogy az említett vállalkozást a megállapodásban részes másik fél az ilyen kikötést megelőzően és annak hiányában potenciális versenytársnak tekintette volna a szóban forgó piacon?

                  10)

                  Értelmezhető-e úgy az EUMSZ 101. cikk (1) bekezdése, hogy pusztán az, hogy egy villamos energia forgalmazásával foglalkozó vállalkozás és egy háztartási fogyasztásra szánt élelmiszeripari és nem élelmiszeripari termékek kiskereskedelmi értékesítésével foglalkozó vállalkozás között az egymás tevékenységeinek előmozdítása érdekében létrejött partnerségi megállapodás (amelynek keretében különösen az előbbi vállalkozás árengedményeket nyújt ügyfeleinek villamosenergia-fogyasztásukért, amelyeket az utóbbi vállalkozás levon az említett ügyfelek kiskereskedelmi üzletekben történő vásárlásainak árából) olyan kikötést tartalmaz, amely értelmében mindkét fél vállalja, hogy nem versenyez egymással, illetve nem köt hasonló megállapodásokat a másik fél versenytársaival, azt jelenti, hogy az említett kikötés célja a versenynek az EUMSZ 101. cikk (1) bekezdése értelmében vett korlátozása, még akkor is, ha:

                              —

                              a szóban forgó kikötés időbeli hatálya (a megállapodás egyéves időtartama plusz egy év) egybeesik az ugyanebben a megállapodásban meghatározott időszakkal, amely alatt a felek nem használhatják fel a partnerség megvalósításával összefüggésben tudomásukra jutott üzleti titkokat vagy know-how-t harmadik féllel közös projektekben;

                              —

                              a kikötés területi hatálya a megállapodás területi hatályára korlátozódik;

                              —

                              a kikötés személyi hatálya a megállapodást kötő felekre és azokra a vállalkozásokra korlátozódik, amelyeknek a tőkéjében többségi részesedéssel rendelkeznek, valamint az ugyanahhoz a csoporthoz tartozó más vállalkozásokra, amelyek szintén az említett megállapodás hatálya alá tartozó kiskereskedelmi üzletek tulajdonosai vagy üzemeltetői;

                              —

                              a kikötés személyi hatálya kizárja a felekkel azonos gazdasági csoportba tartozó társaságok túlnyomó többségét, amelyek ezért nem tartoznak a kikötés hatálya alá, és amelyek a megállapodás időtartama alatt és azt követően is versenyezhetnek a másik féllel;

                              —

                              a versenytilalmi kikötés hatálya alá tartozó vállalkozások teljesen különálló termékpiacokon vannak jelen, és nem nyert bizonyítást, hogy a megállapodás megkötésének időpontjában bármilyen projektet vagy tervet dolgoztak volna ki, illetve bármilyen beruházást vagy egyéb lépést tettek volna a másik fél termékpiacára való belépés érdekében?

                  11)

                  Értelmezhető-e úgy az EUMSZ 101. cikk (1) bekezdése, az [EUMSZ] 101. [cikk] (3) bekezdésének vertikális megállapodások és összehangolt magatartások csoportjaira történő alkalmazásáról szóló, 2010. április 20-i 330/2010/EU bizottsági rendelet 1. cikke (1) bekezdésének a) pontja, valamint a vertikális korlátozásokról szóló európai bizottsági iránymutatás (HL 2010. C 130., 1. o.) (25) bekezdésének c) pontja értelmében vett „vertikális megállapodás” fogalma, hogy az magában foglalja a fenti kérdésekben leírt jellemzőkkel rendelkező olyan megállapodást, amelynek keretében a felek teljesen különálló termékpiacokon vannak jelen, és nem nyert bizonyítást, hogy a megállapodást megelőzően és annak hiányában a másik fél termékpiacára való belépésre irányuló projektet, beruházást vagy tervet valósítottak volna meg, de amelynek keretében a felek a szóban forgó megállapodás céljából a másik fél rendelkezésére bocsátják saját értékesítési hálózatukat, értékesítést végző személyzetüket és know-how-jukat a másik fél ügyfélkörének és forgalmának elősegítése, megszerzése és bővítése érdekében?

         (1)  HL 2010. L 102., 1. o.


title: C-411/21. sz. ügy: A Supremo Tribunal Administrativo (Portugália) által 2021. július 5-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Instituto do Cinema e do Audiovisual, I. P. kontra NOWO Communications, S. A.

text:
               2021.11.8.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 452/4

      A Supremo Tribunal Administrativo (Portugália) által 2021. július 5-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Instituto do Cinema e do Audiovisual, I. P. kontra NOWO Communications, S. A.
      (C-411/21. sz. ügy)
      (2021/C 452/03)
      Az eljárás nyelve: portugál

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Supremo Tribunal Administrativo

         Az alapeljárás felei

         Fellebbező: Instituto do Cinema e do Audiovisual, I. P.

         Ellenérdekű fél: NOWO Communications, S. A.

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1)

                  Eredményezheti-e a Lei n.o 55/2012, de 6 de setembro (2012. szeptember 6-i 55/2012. sz. törvény) 10.o cikkének 2- bekezdése – ha úgy értelmezzük, hogy az abban előírt adó kizárólag a portugál filmművészeti és audiovizuális alkotások népszerűsítésének és terjesztésének finanszírozására szolgál – a belföldi szolgáltatásnyújtáshoz képest a tagállamok közötti szolgáltatásnyújtás közvetett hátrányos megkülönböztetését azáltal, hogy a tisztán tagállamon belüli szolgáltatásnyújtáshoz képest megnehezíti a tagállamok közötti szolgáltatásnyújtást, és következésképpen sérti-e az EUMSZ 56. cikket?

                  2)

                  Az első kérdésre adott választ befolyásolhatja-e az, hogy az Európai Unió más tagállamaiban is létezik az 55/2012. sz. törvény által előírtakkal megegyező vagy ahhoz hasonló szabályozás?


title: C-427/21. sz. ügy: A Bundesarbeitsgericht (Németország) által 2021. július 14-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – LD kontra ALB FILS KLINIKEN GmbH

text:
               2021.11.8.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 452/5

      A Bundesarbeitsgericht (Németország) által 2021. július 14-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – LD kontra ALB FILS KLINIKEN GmbH
      (C-427/21. sz. ügy)
      (2021/C 452/04)
      Az eljárás nyelve: német

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Bundesarbeitsgericht

         Az alapeljárás felei

         Felperes: LD

         Alperes: ALB FILS KLINIKEN GmbH

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1)

                  Alkalmazni kell-e a munkaerő-kölcsönzés keretében történő munkavégzésről szóló, 2008. november 19-i 2008/104/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (1) 1. cikkének (1) és (2) bekezdését, ha – a TVöD (közszolgálati kollektív szerződés) 4. § -ának (3) bekezdésében foglaltakhoz hasonlóan – harmadik személyhez telepítik át a munkavállaló feladatait, és e munkavállaló a korábbi munkáltatójával létesített munkaviszony fennmaradása mellett e munkáltató kérésére tartósan e harmadik személynél köteles végezni a munkaszerződés alapján végzendő munkát, és ennek során a harmadik személy szakmai és szervezeti irányítása alatt áll?

                  2)

                  Az első kérdésre adott igenlő válasz esetén:
                  Összeegyeztethető-e a 2008/104/EK irányelv védelmi céljával, ha – az AÜG (a munkaerő-kölcsönzés szabályozásáról szóló törvény) 1. § -a (3) bekezdésének 2b. pontjában foglaltakhoz hasonlóan – kizárják a munkaerő-kölcsönzés esetén alkalmazandó nemzeti védelmi rendelkezések hatálya alól a személyzetnek a közszolgálati kollektív szerződés 4. § -ának (3) bekezdése értelmében vett rendelkezésre bocsátását, és e védelmi rendelkezések ezért nem alkalmazhatók a személyzet rendelkezésre bocsátásának eseteire?

         (1)  A munkaerő-kölcsönzés keretében történő munkavégzésről szóló, 2008. november 19-i 2008/104/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL 2008. L 327., 9. o.)


title: C-432/21. sz. ügy: 2021. július 15-én benyújtott kereset – Európai Bizottság kontra Lengyel Köztársaság

text:
               2021.11.8.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 452/5

      2021. július 15-én benyújtott kereset – Európai Bizottság kontra Lengyel Köztársaság
      (C-432/21. sz. ügy)
      (2021/C 452/05)
      Az eljárás nyelve: lengyel

         Felek

         Felperes: Európai Bizottság (képviselők: C. Hermes, G. Gattinara, D. Milanowska, meghatalmazottak)

         Alperes: Lengyel Köztársaság

         Kereseti kérelmek

                  —

                  A Bíróság állapítsa meg, hogy a Lengyel Köztársaság,

                              —

                              mivel a nemzeti rendszerébe olyan rendelkezéseket vezetett be, amelyek értelmében a bevált gyakorlatokon alapuló erdőgazdálkodás nem sérti a madárvédelmi és az élőhelyvédelmi irányelv természetvédelmi rendelkezéseit, nem teljesítette a természetes élőhelyek, valamint a vadon élő állatok és növények védelméről szóló, 1992. május 21-i 92/43/EGK tanácsi irányelv (1) 6. cikkének (1) bekezdéséből, 6. cikkének (2) bekezdéséből, 12. cikke (1) bekezdésének a)–d) pontjából, 13. cikke (1) bekezdésének a) pontjából és 16. cikkének (1) bekezdéséből és a vadon élő madarak védelméről szóló, 2009. november 30-i 2009/147/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (2) 4. cikkének (1) bekezdéséből, 5. cikkének a), b) és d) pontjából, valamint 9. cikkének (1) bekezdéséből eredő kötelezettségeit;
                              továbbá

                              —

                              mivel kizárta annak lehetőségét, hogy a környezetvédelmi szervezetek bíróság előtt megtámadják az erdőgazdálkodási terveket, nem teljesítette a természetes élőhelyek, valamint a vadon élő állatok és növények védelméről szóló, 1992. május 21-i 92/43/EGK tanácsi irányelv 6. cikke (3) bekezdésének a Európai Unióról szóló szerződés 19. cikke (1) bekezdésének második albekezdésével, az Európai Unió működéséről szóló szerződés 216. cikke (2) bekezdésével, Európai Unió Alapjogi Chartája 47. cikkével és a környezeti ügyekben az információhoz való hozzáférésről, a nyilvánosságnak a döntéshozatalban történő részvételéről és az igazságszolgáltatáshoz való jog biztosításáról szóló, 1998. június 25-i Aarhusi Egyezmény 6. cikke (1) bekezdésének b) pontjával és 9. cikkének (2) bekezdésével összefüggésben értelmezett rendelkezéseiből eredő kötelezettségeit;

                  —

                  a Bíróság a Lengyel Köztársaságot kötelezze a költségek viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek

      A Bizottság úgy véli, hogy Lengyelország megszegte a 92/43/EGK tanácsi irányelvből (élőhelyvédelmi irányelv), a 2009/147/EK tanácsi irányelvből (madárvédelmi irányelv) és az 1998. évi Aarhusi Egyezményből eredő kötelezettségeit.
      Az első jogalapjában a Bizottság azt állítja, hogy 2016-ban az 1991. évi erdészeti törvénybe a 14b. cikk (3) bekezdése azon rendelkezésének beillesztése, amely szerint a bevált gyakorlat követelményei alapján végzett erdőgazdálkodás nem ütközik természetvédelmi rendelkezésekbe, az irányelvek helytelen átültetését jelenti, mivel figyelmen kívül hagyja az irányelvekben előírt, az állatfajok védelmére vonatkozó szigorú rendszerek létrehozására és a vadon élő madarak védelmére vonatkozó kötelezettséget. Az erdészeti törvény 14b. cikke (3) bekezdésének ezen új szövege valójában nagymértékben eltér az irányelvek rendelkezéseitől, és csak jogi fikciót hoz létre az élőhelyvédelmi irányelv 12. és 13. cikkében, valamint a madárvédelmi irányelv 5. és 9. cikkében meghatározott, a fajok védelmére vonatkozó előírások betartása tekintetében. Ezenfelül az 14b. cikk ezen új szövege az élőhelyvédelmi irányelv 6. cikkének (1) bekezdése és a madárvédelmi irányelv 4. cikkének (1) bekezdése szerinti természetvédelmi intézkedések elfogadását írja elő konkrét területek tekintetében. Az erdészeti törvény 14b. cikke (3) bekezdésének alkalmazása azt jelentené, hogy Lengyelországban már nincs szükség természetvédelmi intézkedések elfogadására és végrehajtására e konkrét területek esetében.
      A második jogalapjában a Bizottság azt állítja, hogy a környezetvédelmi szervezeteknek nincs lehetőségük a környezetvédelmi miniszter erdőgazdálkodási terveket jóváhagyó határozatainak megtámadására, ami ellentétes az Aarhusi Egyezmény rendelkezéseivel. Az élőhelyvédelmi irányelv 6. cikkének (3) bekezdése az Aarhusi Egyezmény 9. cikkének (2) bekezdésével összefüggésben előírja ugyanis, hogy az élőhelyvédelmi irányelv 6. cikkének (3) bekezdése szerinti tervekre és programokra vonatkozó döntéseket a környezetvédelmi szervezetek bíróság előtt megtámadhatják.

         (1)  HL 1992. L 206., 7. o.; magyar nyelvű különkiadás 15. fejezet, 2. kötet, 102. o.

         (2)  HL 2010. L 20., 7. o.


title: C-436/21. sz. ügy: A Bundesgerichtshof (Németország) által 2021. július 15-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – flightright GmbH kontra American Airlines, Inc.

text:
               2021.11.8.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 452/6

      A Bundesgerichtshof (Németország) által 2021. július 15-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – flightright GmbH kontra American Airlines, Inc.
      (C-436/21. sz. ügy)
      (2021/C 452/06)
      Az eljárás nyelve: német

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Bundesgerichtshof

         Az alapeljárás felei

         Felülvizsgálati kérelmet előterjesztő fél: flightright GmbH

         A felülvizsgálati eljárásban ellenérdekelt fél: American Airlines, Inc.

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1.

                  Már akkor is a 261/2004/EK rendelet (1) 2. cikkének h) pontja értelmében vett közvetlenül csatlakozó járatokról van szó, ha egy utazási iroda a különböző légifuvarozók által üzemeltetett repülési szakaszokat egyetlen szállítási műveletté kapcsolja össze, erre vonatkozóan egységes árat számít fel az utasnak, és egységes elektronikus jegyet bocsát ki, vagy ezen túlmenően az is szükséges, hogy különös jogi kapcsolat álljon fenn az üzemeltető légifuvarozók között?

                  2.

                  Abban az esetben, ha különös jogi kapcsolatnak kell fennállni az üzemeltető légifuvarozók között:
                  Elegendő-e az, ha a helyfoglalásnak az első kérdésben ismertetett típusában két egymást követő, ugyanazon légifuvarozó által üzemeltetett repülési szakaszt kapcsolnak össze?

                  3.

                  A második kérdésre adandó igenlő válasz esetén:
                  Úgy kell-e értelmezni az Európai Közösség és a Svájci Államszövetség között létrejött, a légi közlekedésről szóló, 1999. június 21 i megállapodás (2) 2. cikkét és a Közösség/Svájc Légiközlekedési Bizottság 2006. október 18-i 1/2006. sz. határozatával (3) e megállapodás mellékletébe beillesztett, a 261/2004/EK rendeletre való hivatkozást, hogy a rendelet azon utasokra is alkalmazandó, akik Svájc területén található repülőterekről indulnak?

         (1)  A visszautasított beszállás és légi járatok törlése vagy hosszú késése [helyesen: jelentős késése] esetén az utasoknak nyújtandó kártalanítás és segítség közös szabályainak megállapításáról, és a 295/91/EGK rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló, 2004. február 11-i 261/2004/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet (HL 2004. L 46., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 7. fejezet, 8. kötet, 10. o.)

         (2)  HL 2002. L 114., 73. o.; magyar nyelvű különkiadás 11. fejezet, 41. kötet, 94. o.

         (3)  A Közösség/Svájc légiközlekedési Bizottságnak az Európai Közösség és a Svájci Államszövetség között [helyesen: közötti,] a légiközlekedésről szóló megállapodás mellékletének módosításáról szóló, 2006. október 18-i 1/2006 határozata (HL 2006. L 298., 23. o.)


title: C-443/21. sz. ügy: A Curtea de Apel Piteşti (Románia) által 2021. július 19-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – SC Avicarvil Farms SRL kontra Ministerul Agriculturii şi Dezvoltării Rurale, Agenţia pentru Finanţarea Investiţiilor Rurale, Agenţia de Plăţi şi Intervenţie în Agricultură, Agenţia de Plăţi şi Intervenţie în Agricultură – Centrul Judeţean Vâlcea

text:
               2021.11.8.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 452/7

      A Curtea de Apel Piteşti (Románia) által 2021. július 19-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – SC Avicarvil Farms SRL kontra Ministerul Agriculturii şi Dezvoltării Rurale, Agenţia pentru Finanţarea Investiţiilor Rurale, Agenţia de Plăţi şi Intervenţie în Agricultură, Agenţia de Plăţi şi Intervenţie în Agricultură – Centrul Judeţean Vâlcea
      (C-443/21. sz. ügy)
      (2021/C 452/07)
      Az eljárás nyelve: román

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Curtea de Apel Piteşti

         Az alapeljárás felei

         Felperes: SC Avicarvil Farms SRL

         Alperesek: Ministerul Agriculturii şi Dezvoltării Rurale, Agenţia pentru Finanţarea Investiţiilor Rurale, Agenţia de Plăţi şi Intervenţie în Agricultură, Agenţia de Plăţi şi Intervenţie în Agricultură – Centrul Judeţean Vâlcea

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdés

      Ellentétes-e a 1303/2013 rendelet (1) 143. cikkével, az EUMSZ 310. cikkel (a hatékony és eredményes pénzgazdálkodás elve) és az 1698/2005/EK rendelet (2) [1305/2013/EU rendelet (3) 33. cikkének (3) bekezdése által átvett] 40. cikkének (3) bekezdésével összefüggésben értelmezve, a bizalomvédelem és a jogbiztonság elvének viszonylatában egy vissza nem térítendő pénzügyi támogatásra irányuló intézkedés végrehajtásában részt vevő nemzeti hatóságok közigazgatási gyakorlata, amely hatóságok egy, az Európai Számvevőszék által megállapított számítási hibát követően olyan jogi aktusokat bocsátottak ki, amelyek az RPV-vel elismert, a 2012. május 25-i C(2012) 3529 európai bizottsági határozattal jóváhagyott támogatás összegének csökkentését rendelték el azt megelőzően, hogy elfogadásra került volna az Európai Bizottság azon új határozata, amely kizárja a finanszírozásból a számítási hibákból eredő olyan összegeket, amelyek meghaladják a vállalt kötelezettség következtében felmerülő többletköltségeket és elmaradt bevételt?

         (1)  Az Európai Regionális Fejlesztési Alapra, az Európai Szociális Alapra, a Kohéziós Alapra, az Európai Mezőgazdasági Vidékfejlesztési Alapra és az Európai Tengerügyi és Halászati Alapra vonatkozó közös rendelkezések megállapításáról, az Európai Regionális Fejlesztési Alapra, az Európai Szociális Alapra és a Kohéziós Alapra és az Európai Tengerügyi és Halászati Alapra vonatkozó általános rendelkezések megállapításáról és az 1083/2006/EK tanácsi rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló, 2013. december 17-i 1303/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (HL 2013. L 347., 320. o.)

         (2)  Az Európai Mezőgazdasági Vidékfejlesztési Alapból (EMVA) nyújtandó vidékfejlesztési támogatásról szóló, 2005. szeptember 20-i 1698/2005/EK tanácsi rendelet (HL 2005. L 277., 1. o.)

         (3)  Az Európai Mezőgazdasági Vidékfejlesztési Alapból (EMVA) nyújtandó vidékfejlesztési támogatásról és az 1698/2005/EK tanácsi rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló, 2013. december 17-i 1305/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (HL L 347. 487. o.)


title: C-448/21. sz. ügy: A Tribunal Judicial da Comarca do Porto – Juízo Central Cível (Portugália) által 2021. július 21-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Portugália – Administração de Patrimónios, SGPS, S. A. kontra Banco BPI

text:
               2021.11.8.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 452/8

      A Tribunal Judicial da Comarca do Porto – Juízo Central Cível (Portugália) által 2021. július 21-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Portugália – Administração de Patrimónios, SGPS, S. A. kontra Banco BPI
      (C-448/21. sz. ügy)
      (2021/C 452/08)
      Az eljárás nyelve: portugál

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Tribunal Judicial da Comarca do Porto – Juízo Central Cível

         Az alapeljárás felei

         Felperes: Portugália – Administração de Patrimónios, SGPS, S. A.

         Alperes: Banco BPI

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

      A 2015. november 25-i (EU) 2015/2366 európai parlamenti és tanácsi irányelv (1) (a továbbiakban: irányelv) alkalmazásában:

                  I.

                  Az irányelv 73. cikkének (1) bekezdése értelmében vett „fizetési műveletnek” minősül-e, ha a pénzforgalmi szolgáltató emberi beavatkozással teljesíti a papíron kiállított, digitalizált és elektronikus formában, a felhasználó által létrehozott e-mail-fiókból számára küldött fizetési megbízást?

                  II.

                  Úgy kell-e értelmezni az irányelv 73. cikkének (1) bekezdését, hogy:

                              II.

                              I. A 71. cikk rendelkezéseinek, illetve a csalás észszerű gyanúja megfelelő közlésének sérelme nélkül, elegendő-e a (pénzforgalmi szolgáltató) (a fizető fél részére való) visszatérítési kötelezettségének beállásához a fizetési művelet engedélyezésének hiányára vonatkozó egyszerű nyilatkozat, anélkül hogy ahhoz bizonyítékok kapcsolódnának?

                              II.

                              II. Az előző kérdésre adandó igenlő válasz esetén – az irányelv 72. cikkében foglalt, a bizonyítási teherre vonatkozó szabályok alkalmazásának a felek (fizető fél és szolgáltató) között létrejött, az irányelv 61. cikkének (1) bekezdése által megengedett megállapodás alapján történő mellőzése következtében – kizárható-e az a rendelkezés, amely szerint a fizető fél egyszerű nyilatkozata elegendő?

                              II.

                              III. Az előző kérdésre adandó igenlő válasz esetén csak akkor köteles-e a pénzforgalmi szolgáltató haladéktalanul visszatérítést nyújtani a fizető félnek, ha utóbbi bizonyítja, hogy a művelet nem volt engedélyezett, amennyiben – kizárva az irányelv 72. cikke alkalmazását – az alkalmazandó jogszabályi vagy szerződéses rendelkezések megkövetelik, hogy a fizető fél bizonyítékot nyújtson be?

                  III.

                  Lehetővé teszi-e az irányelv 61. cikkének (1) bekezdése nem csupán az irányelv 74. cikke alkalmazásának mellőzését, hanem azt is, hogy a kizárt rendszer helyett a (nem fogyasztó) felhasználó és a pénzforgalmi szolgáltató közötti megállapodással – különösen az irányelv 73. cikkének rendelkezéseitől való eltéréssel – a fizető fél felelősségének szigorúbb rendszerét állapítsák meg?

         (1)  A belső piaci pénzforgalmi szolgáltatásokról és a 2002/65/EK, a 2009/110/EK és a 2013/36/EU irányelv és a 1093/2010/EU rendelet módosításáról, valamint a 2007/64/EK irányelv hatályon kívül helyezéséről szóló, 2015. november 25-i (EU) 2015/2366 európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL 2015. L 337., 35. o.; helyesbítés: HL 2018. L 102., 97. o.).


title: C-449/21. sz. ügy: A Cour d'appel de Paris (Franciaország) által 2021. július 21-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Towercast kontra Autorité de la concurrence, Ministère de l’Économie

text:
               2021.11.8.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 452/9

      A Cour d'appel de Paris (Franciaország) által 2021. július 21-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Towercast kontra Autorité de la concurrence, Ministère de l’Économie
      (C-449/21. sz. ügy)
      (2021/C 452/09)
      Az eljárás nyelve: francia

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Cour d'appel de Paris

         Az alapeljárás felei

         Felperes: Towercast

         Alperesek: Autorité de la concurrence, Ministère de l’Économie

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdés

      Úgy kell-e értelmezni a vállalkozások közötti összefonódások ellenőrzéséről szóló, 2004. január 20-i 139/2004/EK tanácsi rendelet (1) 21. cikkének (1) bekezdését, hogy azzal ellentétes az, ha egy összefonódást, amely a fent hivatkozott rendelet 1. cikke értelmében véve nem közösségi léptékű, nem éri el a nemzeti jog által előírt kötelező előzetes ellenőrzés értékhatárait, és amelyet nem tettek át az említett rendelet 22. cikke alapján a Bizottsághoz, a nemzeti versenyhatóság a nemzeti léptékű piacon fennálló versenystruktúra alapján az EUMSZ 102. cikkben tiltott erőfölénnyel való visszaélésként vizsgál?

         (1)  HL 2004. L 24., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 8. fejezet, 3. kötet, 40. o.


title: C-455/21. sz. ügy: A Tribunalul Olt (Románia) által 2021. július 23-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – OZ kontra Lyoness Europe AG

text:
               2021.11.8.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 452/9

      A Tribunalul Olt (Románia) által 2021. július 23-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – OZ kontra Lyoness Europe AG
      (C-455/21. sz. ügy)
      (2021/C 452/10)
      Az eljárás nyelve: román

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Tribunalul Olt

         Az alapeljárás felei

         Felperes: OZ

         Alperes: Lyoness Europe AG

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1)

                  Úgy kell-e értelmezni a fogyasztókkal kötött szerződésekben alkalmazott tisztességtelen feltételekről szóló, 1993. április 5-i 93/13/EGK tanácsi irányelv (1) 2. cikkének b) pontját, hogy az a természetes személy, aki hidraulikus és pneumatikus gépekre szakosodott gépészmérnök (és nem folytat kereskedelmi tevékenységet e szakmai minőségében, és különösen nem folytat áruk és szolgáltatások beszerzésére irányuló tevékenységet viszonteladás és/vagy közvetítés céljából), és aki egy kereskedelmi társasággal (eladó vagy szolgáltató) csatlakozási megállapodást kötött, amelynek alapján e természetes személy részt vehet a fent említett társaság által létrehozott vásárlóközösségben a Lyoness rendszer formájában (ez a rendszer lehetővé teszi bevételek szerzését a vásárlások utáni visszatérítések, jutalékok és egyéb promóciós kedvezmények formájában), árukat és szolgáltatásokat vásárolhat azon kereskedőknél, akik e társasággal állnak szerződéses jogviszonyban (az ún. Lyoness kereskedelmi partnerek), és a Lyoness rendszer keretében más személyek vonatkozásában közvetítési tevékenységet végezhet (az ún. potenciális törzsvásárlók), e rendelkezés értelmében „fogyasztónak” tekinthető azon szerződési feltétel ellenére, amely előírja, hogy a Lyoness és az ügyfél közötti szerződéses jogviszonyra kizárólag a svájci jogot kell alkalmazni, függetlenül az ügyfél lakóhelyétől, a hatékony fogyasztóvédelem érdekében?

                  2)

                  Úgy kell-e értelmezni a fogyasztókkal kötött szerződésekben alkalmazott tisztességtelen feltételekről szóló, 1993. április 5-i 93/13/EGK tanácsi irányelv 2. cikkének b) pontját, hogy e rendelkezés értelmében „fogyasztónak” tekinthető az a személy, aki az eladóval vagy szolgáltatóval kettős célú szerződést kötött, nevezetesen [amikor] olyan célokból kötötték a szerződést, amelyek részben e természetes személy kereskedelmi, gazdasági vagy szakmai tevékenysége körébe, részben e tevékenységeken kívül esnek, és e természetes személy kereskedelmi, gazdasági vagy szakmai célja nem bír meghatározó súllyal a szerződések általános összefüggésében?

                  3)

                  Az előző kérdésre adandó igenlő válasz esetén melyek azok a fő szempontok, amelyeket annak meghatározása céljából kell alkalmazni, hogy e természetes személy kereskedelmi, gazdasági vagy szakmai célja meghatározó jelentőséggel bír-e a szerződés általános összefüggésében?

         (1)  A fogyasztókkal kötött szerződésekben alkalmazott tisztességtelen feltételekről szóló, 1993. április 5-i 93/13/EGK tanácsi irányelv (HL 1993. L 95., 29. o.; magyar nyelvű különkiadás).


title: C-457/21. P. sz. ügy: A Törvényszék (hetedik kibővített tanács) T-816/17. és T-318/18. sz. Luxemburg és Amazon kontra Bizottság egyesített ügyekben 2021. május 12-én hozott ítélete ellen az Európai Bizottság által 2021. július 22-én benyújtott fellebbezés

text:
               2021.11.8.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 452/10

      A Törvényszék (hetedik kibővített tanács) T-816/17. és T-318/18. sz. Luxemburg és Amazon kontra Bizottság egyesített ügyekben 2021. május 12-én hozott ítélete ellen az Európai Bizottság által 2021. július 22-én benyújtott fellebbezés
      (C-457/21. P. sz. ügy)
      (2021/C 452/11)
      Az eljárás nyelve: angol

         Felek

         Fellebbező: Európai Bizottság (képviselők: P.-J. Loewenthal, F. Tomat, meghatalmazottak)

         A többi fél az eljárásban: Luxemburgi Nagyhercegség, Amazon.com, Inc., Amazon EU Sàrl, Írország

         A fellebbező kérelmei

                  —

                  helyezze hatályon kívül a Törvényszék (hetedik kibővített tanács) T-816/17. és T-318/18. sz., Luxemburg és társai kontra Bizottság egyesített ügyekben 2021. május 12-én hozott ítéletét;

                  —

                  utasítsa el a T-816/17. sz. ügyben előterjesztett első jogalapot, valamint a T-318/18. sz. ügyben előterjesztett második, negyedik, ötödik és nyolcadik jogalapot;

                  —

                  utalja vissza az ügyet a Törvényszék elé a még el nem bírált jogalapok újbóli elbírálása céljából;

                  —

                  másodlagosan, éljen az Európai Unió Bírósága alapokmánya 61. cikke első bekezdésének második mondata szerinti azon hatáskörével, hogy az ügyben végleges ítéletet hozzon; és

                  —

                  amennyiben az ügyet visszautalja a Törvényszék elé, a jelen eljárás költségeiről egyelőre ne határozzon, vagy amennyiben az ügyben jogerős ítéletet hoz, Luxemburgot, az Amazon EU S.à.r.l.-t és az Amazon.com, Inc.-t kötelezze a költségek viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek

      A Bizottság az ítélettel szemben két fellebbezési jogalapra hivatkozik.
      Az első jogalap: a Törvényszék az előnynek a határozatban (1) foglalt elsődleges megállapításának elutasítása során megsértette az EUMSZ 107. cikk (1) bekezdését, megsértette az indokolási kötelezettséget, megsértette az eljárási szabályokat és elferdítette a határozatot. Ez a jogalap két részből áll:

                  —

                  Első rész: Az ítélet 162–251. pontjában a Törvényszék tévesen utasította el az Amazon Europe Technologies SCS-nek (a továbbiakban: LuxSCS) a határozatban szereplő funkcionális elemzését és a LuxSCS vizsgált félként való kiválasztását azon az alapon, hogy a LuxSCS volt az immateriális javak jogi tulajdonosa, azokat az Amazon EU S.à.r.l. (a továbbiakban: LuxOpCo) rendelkezésére bocsátotta, és pénzügyi eszközökkel részt vett azok fejlesztésében. Ennek során tévesen értelmezte és alkalmazta a szokásos piaci feltételek elvét, ami az előny feltételével kapcsolatban az EUMSZ 107. cikk (1) bekezdésének megsértését jelenti, és ellentmondásos és nem megfelelő indokolás miatt megsértette az indokolási kötelezettséget. A Törvényszék emellett helytelenül hivatkozott hivatalból felhozott érvekre, amikor elutasította a LuxSCS-nek a határozat által vizsgált félként történő kiválasztását azon az alapon, hogy nem léteztek olyan összehasonlítható független társaságok, amelyekkel együtt a tranzakciós nettó árrés módszert (a továbbiakban: TNMM) alkalmazni lehetett volna a LuxSCS-re. Ezzel a Törvényszék túllépte a bírósági felülvizsgálatra vonatkozó hatáskörét, ami eljárási szabálysértésnek és a Bizottság védelemhez való jogának megsértésének minősül, és elferdítette a határozatot.

                  —

                  Második rész: Az ítélet 257–295. pontjában a Törvényszék tévesen utasította el a LuxOpCo által a LuxSCS-nek fizetendő, a szokásos piaci feltételek szerinti jogdíjnak a határozatban foglalt kiszámítását azon az alapon, hogy a LuxSCS-nek, mint vizsgált félnek, a licenc tárgyát képező immateriális javak piaci értékére kellett volna jogosultnak lennie, és hogy a LuxSCS nem nyújtott alacsony hozzáadott hértéket képviselő szolgáltatásokat. Ennek során a Törvényszék tévesen értelmezte és alkalmazta az ALP-t, megsértette az eljárási szabályokat, elferdítette a határozatot, és megsértette indokolási kötelezettségét.

            Második jogalap: a Törvényszék, amikor elutasította az előnynek a határozatban foglalt másodlagos megállapítását, tévesen alkalmazta az előny megállapításához szükséges bizonyítási követelményeket, megsértette az EUMSZ 107. cikk (1) bekezdését, megsértette indokolási kötelezettségét, és megsértette az eljárási szabályokat. A jelen jogalap három részből áll:

                  —

                  Első rész: Bár a Törvényszék az ítélet 310. és 513. pontjában elfogadta az előny megállapításának helyes bizonyítási követelményét, valójában más, szigorúbb követelményt alkalmazott az ítélet 503–538. pontjában az előnynek a határozatban szereplő első másodlagos megállapításának elutasítása során. Ezzel a Törvényszék tévesen alkalmazta az előny megállapításának bizonyítási követelményét, és az ellentmondásos indokolás miatt megsértette indokolási kötelezettségét.

                  —

                  Második rész: Az ítélet 314–442. pontjában a Törvényszék tévesen hivatkozott az Amazon csoport amerikai székhelyű vállalkozásai által ellátott feladatokra annak alátámasztására, hogy a Bizottság eltúlozta a LuxOpCo által a licenc tárgyát képező immateriális javakkal kapcsolatban ellátott feladatok összetettségét. A Bizottság azt sem indokolta meg, hogy miért nem tartotta egyedinek a LuxOpCo által az Amazon márkanévvel és az Amazon európai kiskereskedelmi és szolgáltatási üzletágával kapcsolatban ellátott funkciókat. Ezzel a Törvényszék tévesen értelmezte és alkalmazta az ALP-t, ami az EUMSZ 107. cikk (1) bekezdésének megsértését jelenti az előnyre vonatkozó feltétel tekintetében, és az indokolás hiányosságai miatt megsértette indokolási kötelezettségét.

                  —

                  Harmadik rész: Az ítélet 499–537. pontjában a Törvényszék helytelenül hivatkozott hivatalból felhozott érvekre annak érdekében, hogy elutasítsa az előnynek a határozatban szereplő első másodlagos megállapítását azon az alapon, hogy az, hogy a Bizottság a befizetések elemzéséhez kapcsolódó nyereségelosztási módszerre támaszkodott, nem bizonyítja, hogy az adóhatározat szükségszerűen előnyt eredményez. Ezzel a Törvényszék túllépte a bírósági felülvizsgálatra vonatkozó hatáskörét, ami eljárási szabálysértésnek és a Bizottság védelemhez való jogának megsértésének minősül.

         (1)  A Luxemburg által az Amazon javára végrehajtott SA.38944. (2014/C., korábbi 2014/NN.) számú állami támogatásról szóló, 2017. október 4-i (EU) 2018/859 bizottsági határozat (HL 2018, L 153., 1. o.; a továbbiakban: határozat).


title: C-461/21. sz. ügy: A Tribunalul Prahova (Románia) által 2021. július 27-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – SC Cartrans Preda SRL kontra Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Ploieşti – Administraţia Judeţeană a Finanţelor Publice Prahova

text:
               2021.11.8.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 452/12

      A Tribunalul Prahova (Románia) által 2021. július 27-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – SC Cartrans Preda SRL kontra Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Ploieşti – Administraţia Judeţeană a Finanţelor Publice Prahova
      (C-461/21. sz. ügy)
      (2021/C 452/12)
      Az eljárás nyelve: román

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Tribunalul Prahova

         Az alapeljárás felei

         Felperes: SC Cartrans Preda SRL

         Alperes: Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Ploieşti – Administraţia Judeţeană a Finanţelor Publice Prahova

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1)

                  A közös hozzáadottértékadó-rendszerről szóló, 2006. november 28-i 2006/112/EK tanácsi irányelv (1) értelmében vett, termékimporttal kapcsolatos fuvarozási ügyletek és szolgáltatások héamentességének megadása tekintetében úgy kell-e értelmezni a 86. cikk (1) bekezdésének b) pontját és (2) bekezdését, hogy egy importügylet nyilvántartásba vétele (például egy úgynevezett fő hivatkozási szám [MRN/Master Reference Number] hozzárendelésével a belépési gyűjtőnyilatkozatnak a vámhatóság általi felvétele) minden esetben azt vonja maga után, hogy az import szerinti tagállam területén a termékek első rendeltetési helyéig felmerülő fuvarozás költségek is részét képezik a vámérték számítása alapjának? Az, hogy létezik egy olyan MRN, amellyel szemben nem merül fel a csalás megalapozott gyanúja, közvetetten bizonyítékul szolgál-e azon tény vonatkozásában, hogy a vámszabályok szerinti adóalapnak minden, a 86. cikk (1) bekezdésének a) és b) pontjában előírt költség részét képezi?

                  2)

                  Ellentétes-e a [2006/112] irányelv 144. cikkével, 86. cikke (1) bekezdésének b) pontjával és (2) bekezdésével a tagállam azon adózási gyakorlata, amely szerint a[z Unióba] irányuló behozatallal kapcsolatos fuvarozási szolgáltatások héamentességét azzal az indokkal tagadják meg, hogy nem mutattak be pusztán formális, a fuvarköltség vámértékbe való beszámítására vonatkozó bizonyítékot, még akkor is, ha egyrészt bemutattak más, a behozatalra vonatkozó releváns kísérőokmányokat – a gyűjtőnyilatkozatot és a címzettnek való átadást feltüntető CMR fuvarlevelet –, másrészt pedig semmilyen gyanút megalapozó jel nem utal arra, hogy a gyűjtőnyilatkozat vagy a CMR fuvarlevél ne lenne eredeti vagy hiteles?

                  3)

                  Az EUMSZ 57. cikk rendelkezéseire tekintettel a héa és jövedéki adó több tagállam adóhatóságától történő visszaigénylése Közösségen belüli szolgáltatásnyújtásnak vagy valamely kereskedelmi ügyletben közvetítőként eljáró általános bizományos ügynök tevékenységének minősül-e?

                  4)

                  Úgy kell-e értelmezni az EUMSZ 56. cikket, hogy a szolgáltatásnyújtás szabadságának korlátozása valósul meg, ha egy másik tagállamban letelepedett szolgáltató által nyújtott szolgáltatás igénybe vevője az ez utóbbi letelepedési helye szerinti tagállam joga értelmében köteles a szóban forgó szolgáltatásnyújtásért fizetendő ellentételezésből az adót levonni, tekintettel arra, hogy nem áll fenn ilyen levonási kötelezettség abban az esetben, ha ugyanazt a szolgáltatást a szolgáltatás igénybe vevőjének tagállamában letelepedett szolgáltatótól veszi igénybe?

                  5)

                  A jövedelmet kifizető személy illetősége szerinti tagállam által alkalmazott adóügyi elbánás olyan tényezőnek minősül-e, amely kevésbé vonzóvá teszi és akadályozza a szolgáltatásnyújtás szabadságát, amennyiben a belföldi illetőségű személynek a 4 %-os forrásadó alkalmazásának elkerülése érdekében a héa és a jövedéki adó visszaigénylése szempontjából hasonlóképpen belföldi illetőségű gazdasági egységekkel, nem pedig más tagállamokban letelepedett személyekkel való együttműködésekre kell szorítkoznia?

                  6)

                  Az a tény, hogy a külföldi illetőségű személy által szerzett jövedelem bruttó összegét 4 %-os (vagy adott esetben 16 %-os) adó terheli, míg ugyanabban a tagállamban a belföldi illetőségű szolgáltatót (a nyeresége mértékében) terhelő társasági adó a nettó nyereség 16 %-ának felel meg, hasonlóképpen az EUMSZ 56. cikk megsértésének tekinthető-e, mivel az egy másik olyan tényezőnek minősül, amely kevésbé vonzóvá teszi és akadályozza a szóban forgó szolgáltatások külföldi illetőségű személyek által történő nyújtásának szabadságát?

         (1)  A közös hozzáadottértékadó-rendszerről szóló, 2006. november 28-i 2006/112/EK tanácsi irányelv (HL 2006. L 347., l. o.)


title: C-501/21. P. sz. ügy: A Törvényszék (kibővített tizedik tanács) T-198/20. sz., Shindler és társai kontra Tanács ügyben 2021. június 8-án hozott végzése ellen Harry Shindler és társai által 2021. augusztus 13-án benyújtott fellebbezés

text:
               2021.11.8.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 452/13

      A Törvényszék (kibővített tizedik tanács) T-198/20. sz., Shindler és társai kontra Tanács ügyben 2021. június 8-án hozott végzése ellen Harry Shindler és társai által 2021. augusztus 13-án benyújtott fellebbezés
      (C-501/21. P. sz. ügy)
      (2021/C 452/13)
      Az eljárás nyelve: francia

         Felek

         Fellebbezők: Harry Shindler és társai (képviselő: J. Fouchet ügyvéd)

         A másik fél az eljárásban: az Európai Unió Tanácsa

         A fellebbezők kérelmei

      A fellebbezők azt kérik, hogy a Bíróság elsődlegesen:

                  —

                  helyezze hatályon kívül a 2021. június 8-i végzést (T-198/20);

                  —

                  teljes egészében semmisítse meg a Nagy-Britannia és Észak-Írország Egyesült Királyságának az Európai Unióból és az Európai Atomenergia-közösségből történő kilépéséről szóló megállapodás megkötéséről szóló, 2020. január 30-i (EU) 2020/135 tanácsi határozatot, valamint a Nagy-Britannia és Észak-Írország Egyesült Királyságának az Európai Unióból és az Európai Atomenergia-közösségből történő kilépéséről szóló megállapodást és mellékleteit;

            másodlagosan:

                  —

                  helyezze hatályon kívül a 2021. június 8-i végzést (T-198/20);

                  —

                  részlegesen semmisítse meg a Nagy-Britannia és Észak-Írország Egyesült Királyságának az Európai Unióból és az Európai Atomenergia-közösségből történő kilépéséről szóló megállapodás megkötéséről szóló, 2020. január 30-i (EU) 2020/135 tanácsi határozatot és a Nagy-Britannia és Észak-Írország Egyesült Királyságának az Európai Unióból és az Európai Atomenergia-közösségből történő kilépéséről szóló megállapodást, amennyiben ezek a jogi aktusok – bármiféle arányossági teszt nélkül – 2020. február 1-je óta automatikus és általános megkülönböztetést alkalmaznak az uniós polgárok és az egyesült királysági állampolgárok között, ekként pedig semmisítse meg konkrétan a kilépésről rendelkező megállapodás hatodik preambulumbekezdését, valamint 9., 10. és 127. cikkét;

                  —

                  az Európai Uniót kötelezze az eljárás összes költségének, köztük 5 000 euró összegben az ügyvédi költségeknek a viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek

      A.   A megtámadott végzést érintő eljárási szabálytalanság
      A Törvényszék megsértette az eljárási szabályzatának 130. cikkét, mivel csupán egyetlen, a Tanács számára az érdemi védekezésének előterjesztésére biztosított határidőt állapított meg. A Törvényszék semmilyen határidőt nem állapított meg a fellebbezők tekintetében, akiknek ahhoz, hogy nyilatkozhassanak akár az elfogadhatatlansági kifogásról, akár az ügy érdeméről, meg kellett várniuk, hogy a Törvényszék „az eljárás folytatására új határidőket” állapítson meg.
      Ezenkívül a Törvényszék úgy határozott, hogy nem közli a fellebbezőkkel az érdemi védekezést, így a fellebbezők nem tudhatták, hogy mikor kell nyilatkozniuk az elfogadhatóságról.
      Végül a Törvényszék tárgyalás tartása és a nélkül utasította el a keresetlevelet mint elfogadhatatlant, hogy állást foglalt volna két kérelem, nevezetesen az eljárás felfüggesztése és az ügyiratok Bíróságnak való megküldése iránti kérelem tárgyában, amelyek ugyanakkor hatással voltak az eljárás folytatására.
      B.   Az uniós jognak a keresetlevél elfogadhatóságával összefüggő megsértése
      i.   Azon kritériumra tekintettel, amely a határozatok közvetlen keresettel való megtámadhatóságához megköveteli, hogy e határozatok végrehajtási intézkedéseket nem tartalmazó szabályozási aktusok legyenek
      Először is a Törvényszék tévesen és magyarázat nélkül állapította meg, hogy a kilépésről rendelkező megállapodás nemzetközi jogi aktus, holott a tárgya és joghatásai miatt e megállapodás továbbra is az Unió belső jogának hatálya alá tartozik, mivel az Európai Unió és annak egyik tagállama közötti jövőbeli kapcsolatokat az Unió által (az Egyesült Királyság tekintetében) több mint ötven éven át alakított belső jog függvényében szabályozza, és e jog további alkalmazásáról rendelkezik.
      Ezenfelül a kilépésről rendelkező megállapodás 4. cikke a (4) és (5) bekezdésében korlátozza az Egyesült Királyság igazságszolgáltatási szuverenitását annak érdekében, hogy lehetővé tegye a kilépésről rendelkező megállapodásnak az Európai Unió Bírósága általi egységes bírói értelmezését. A nemzetközi megállapodások rendszerint nem tartalmaznak ilyen rendelkezést.
      Másodszor, annak feltételezése esetén, hogy a Bíróság szintén úgy ítéli meg, hogy a kilépésről rendelkező megállapodás nemzetközi jogi aktus, a Törvényszék elmulasztotta figyelembe venni az EUMSZ 275. cikket, amely csupán a „közös kül- és biztonságpolitikára vonatkozó rendelkezések[kel]” kapcsolatos bizonyos jogi aktusok tekintetében zárja ki a Bíróság hatáskörét. A Törvényszék ezért tévesen kapcsolta össze az EUMSZ 263. és EUMSZ 275. cikk rendelkezéseit, amelyekből az következik, hogy a Bíróság hatáskörrel rendelkezik minden olyan szabályozási aktus tekintetében, amely nem tartalmaz végrehajtási intézkedést, a közös kül- és biztonságpolitikára vonatkozó rendelkezések alapján elfogadott jogi aktusok kivételével. Márpedig az Európai Unióról szóló szerződés 23. és 26. cikkére tekintettel a kilépésről rendelkező megállapodás sem a tartalma, sem a rá vonatkozó eljárás tekintetében nem tartozik a közös kül- és biztonságpolitika hatálya alá.
      Harmadszor, a Törvényszék érvelése lényegében azt feltételezi, hogy a Bíróságnak le kellene mondania a jogállamiság vizsgálatáról egy nemzetközi megállapodást illetően. Márpedig sem politikai, sem jogi szempontból nem fogadható el ez az álláspont, mivel azt jelentené, hogy a Tanács ellenőrzés nélkül megkérdőjelezheti a Szerződések alkalmazását és a Szerződésekben rögzített értékeket.
      Negyedszer, a Tanács és Franciaország véleménye szerint a kilépésről rendelkező megállapodás automatikusan megszünteti a fellebbezők uniós polgárságát, ami azt jelenti, hogy semmilyen végrehajtási intézkedésre nincs szükség ahhoz, hogy e megállapodás joghatásokat fejtsen ki, és a fellebbezők egyúttal emlékeztetnek arra is, hogy a keresetük a Törvényszék álláspontjával ellentétben nem korlátozható pusztán a szavazati joguk kérdésére.
      ii.   A személyes érintettség kritériumára tekintettel
      Először is, a Törvényszék tévesen alkalmazta a jogot, amikor nem vette figyelembe G. sajátos helyzetét, aki egy franciaországi körzetben megválasztott 800 képviselő egyike, és aki nem indulhat a 2020. évi francia önkormányzati választásokon.
      Másodszor, a Törvényszék súlyos elemzési hibát követett el annak megállapításával, hogy a kilépésről rendelkező megállapodás aláírásáról szóló határozat a fellebbezőket azon „objektív minőségüknél” fogva érinti, hogy „az Egyesült Királyság állampolgárai”, holott a fellebbezők a kilépésről rendelkező megállapodást az Unió területén tartózkodó brit polgárokként támadják meg, a kilépésről rendelkező megállapodásnak a helyzetükre gyakorolt hatásai miatt.
      Harmadszor, a Törvényszék kizárólag arra hivatkozik, hogy a felperesek nem szavazhatnak az önkormányzati választásokon, holott e jogkövetkezmény csupán egyike a fellebbezők által kifogásolt következményeknek.


title: C-502/21. P. sz. ügy: A Törvényszék (kibővített tizedik tanács) T-231/20. sz., Price kontra Tanács ügyben 2021. június 8-án hozott végzése ellen David Price által 2021. augusztus 13-án benyújtott fellebbezés

text:
               2021.11.8.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 452/14

      A Törvényszék (kibővített tizedik tanács) T-231/20. sz., Price kontra Tanács ügyben 2021. június 8-án hozott végzése ellen David Price által 2021. augusztus 13-án benyújtott fellebbezés
      (C-502/21. P. sz. ügy)
      (2021/C 452/14)
      Az eljárás nyelve: francia

         Felek

         Fellebbező: David Price (képviselő: J. Fouchet ügyvéd)

         A másik fél az eljárásban: az Európai Unió Tanácsa

         A fellebbező kérelmei

      A fellebbező azt kérik, hogy a Bíróság elsődlegesen:

                  —

                  helyezze hatályon kívül a 2021. június 8-i végzést (T-231/20);

                  —

                  teljes egészében semmisítse meg a Nagy-Britannia és Észak-Írország Egyesült Királyságának az Európai Unióból és az Európai Atomenergia-közösségből történő kilépéséről szóló megállapodás megkötéséről szóló, 2020. január 30-i (EU) 2020/135 tanácsi határozatot, valamint a Nagy-Britannia és Észak-Írország Egyesült Királyságának az Európai Unióból és az Európai Atomenergia-közösségből történő kilépéséről szóló megállapodást és mellékleteit, szükség esetén e megsemmisítés visszaható hatályának kiigazításával;

            másodlagosan:

                  —

                  helyezze hatályon kívül a 2021. június 8-i végzést (T-231/20);

                  —

                  részlegesen semmisítse meg a Nagy-Britannia és Észak-Írország Egyesült Királyságának az Európai Unióból és az Európai Atomenergia-közösségből történő kilépéséről szóló megállapodás megkötéséről szóló, 2020. január 30-i (EU) 2020/135 tanácsi határozatot és a Nagy-Britannia és Észak-Írország Egyesült Királyságának az Európai Unióból és az Európai Atomenergia-közösségből történő kilépéséről szóló megállapodást, amennyiben ezek a jogi aktusok – bármiféle arányossági teszt nélkül – 2020. február 1-je óta automatikus és általános megkülönböztetést alkalmaznak az uniós polgárok és az egyesült királysági állampolgárok között, ekként pedig semmisítse meg konkrétan a kilépésről rendelkező megállapodás hatodik preambulumbekezdését, valamint 9., 10. és 127. cikkét;

                  —

                  az Európai Uniót kötelezze az eljárás összes költségének, köztük 5 000 euró összegben az ügyvédi költségeknek a viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek

      A.   A megtámadott végzést érintő eljárási szabálytalanság
      A Törvényszék megsértette az eljárási szabályzatának 130. cikkét, mivel csupán egyetlen, a Tanács számára az érdemi védekezésének előterjesztésére biztosított határidőt állapított meg. A Törvényszék semmilyen határidőt nem állapított meg a fellebbező tekintetében, akinek ahhoz, hogy nyilatkozhasson akár az elfogadhatatlansági kifogásról, akár az ügy érdeméről, meg kellett várnia, hogy a Törvényszék „az eljárás folytatására új határidőket” állapítson meg.
      Ezenkívül a Törvényszék úgy határozott, hogy nem közli a fellebbezővel az érdemi védekezést, így a fellebbező nem tudhatta, hogy mikor kell nyilatkoznia az elfogadhatóságról.
      Végül a Törvényszék tárgyalás tartása és a nélkül utasította el a keresetlevelet mint elfogadhatatlant, hogy állást foglalt volna két kérelem, nevezetesen az eljárás felfüggesztése és az ügyiratok Bíróságnak való megküldése iránti kérelem tárgyában, amelyek ugyanakkor hatással voltak az eljárás folytatására.
      B.   Az uniós jognak a keresetlevél elfogadhatóságával összefüggő megsértése
      i.   Azon kritériumra tekintettel, amely a határozatok közvetlen keresettel való megtámadhatóságához megköveteli, hogy e határozatok végrehajtási intézkedéseket nem tartalmazó szabályozási aktusok legyenek
      Először is a Törvényszék tévesen és magyarázat nélkül állapította meg, hogy a kilépésről rendelkező megállapodás nemzetközi jogi aktus, holott a tárgya és joghatásai miatt e megállapodás továbbra is az Unió belső jogának hatálya alá tartozik, mivel az Európai Unió és annak egyik tagállama közötti jövőbeli kapcsolatokat az Unió által (az Egyesült Királyság tekintetében) több mint ötven éven át alakított belső jog függvényében szabályozza, és e jog további alkalmazásáról rendelkezik.
      Ezenfelül a kilépésről rendelkező megállapodás 4. cikke a (4) és (5) bekezdésében korlátozza az Egyesült Királyság igazságszolgáltatási szuverenitását annak érdekében, hogy lehetővé tegye a kilépésről rendelkező megállapodásnak az Európai Unió Bírósága általi egységes bírói értelmezését. A nemzetközi megállapodások rendszerint nem tartalmaznak ilyen rendelkezést.
      Másodszor, annak feltételezése esetén, hogy a Bíróság szintén úgy ítéli meg, hogy a kilépésről rendelkező megállapodás nemzetközi jogi aktus, a Törvényszék elmulasztotta figyelembe venni az EUMSZ 275. cikket, amely csupán a „közös kül- és biztonságpolitikára vonatkozó rendelkezések[kel]” kapcsolatos bizonyos jogi aktusok tekintetében zárja ki a Bíróság hatáskörét. A Törvényszék ezért tévesen kapcsolta össze az EUMSZ 263. és EUMSZ 275. cikk rendelkezéseit, amelyekből az következik, hogy a Bíróság hatáskörrel rendelkezik minden olyan szabályozási aktus tekintetében, amely nem tartalmaz végrehajtási intézkedést, a közös kül- és biztonságpolitikára vonatkozó rendelkezések alapján elfogadott jogi aktusok kivételével. Márpedig az Európai Unióról szóló szerződés 23. és 26. cikkére tekintettel a kilépésről rendelkező megállapodás sem a tartalma, sem a rá vonatkozó eljárás tekintetében nem tartozik a közös kül- és biztonságpolitika hatálya alá.
      Harmadszor, a Törvényszék érvelése lényegében azt feltételezi, hogy a Bíróságnak le kellene mondania a jogállamiság vizsgálatáról egy nemzetközi megállapodást illetően. Márpedig sem politikai, sem jogi szempontból nem fogadható el ez az álláspont, mivel azt jelentené, hogy a Tanács ellenőrzés nélkül megkérdőjelezheti a Szerződések alkalmazását és a Szerződésekben rögzített értékeket.
      Negyedszer, a Tanács és Franciaország véleménye szerint a kilépésről rendelkező megállapodás automatikusan megszünteti a fellebbező uniós polgárságát, ami azt jelenti, hogy semmilyen végrehajtási intézkedésre nincs szükség ahhoz, hogy e megállapodás joghatásokat fejtsen ki, és a fellebbező egyúttal emlékeztet arra is, hogy a keresete a Törvényszék álláspontjával ellentétben nem korlátozható pusztán a szavazati jogának kérdésére.
      ii.   A személyes érintettség kritériumára tekintettel
      Először is, a keresetlevelének benyújtásakor a fellebbező azon elenyésző számú brit polgár közé tartozott, akiknek a második fordulón való szavazáshoz való joga elismerésre várt.
      Másodszor, a Törvényszék súlyos elemzési hibát követett el annak megállapításával, hogy a kilépésről rendelkező megállapodás aláírásáról szóló határozat a fellebbezőt azon „objektív minőségénél” fogva érinti, hogy „az Egyesült Királyság állampolgára”, holott a fellebbező a kilépésről rendelkező megállapodást az Unió területén tartózkodó brit polgárként támadja meg, a kilépésről rendelkező megállapodásnak a helyzetére gyakorolt hatásai miatt.
      Harmadszor, a Törvényszék kizárólag arra hivatkozik, hogy a felperes nem szavazhat az önkormányzati választásokon, holott e jogkövetkezmény csupán egyike a fellebbező által kifogásolt következményeknek.
      C.   Az ügynek az EUMSZ 256. cikk (3) bekezdése alapján a Törvényszékről a Bíróság elé utalásának megtagadásával kapcsolatos téves jogalkalmazásról
      Az EUMSZ 256. cikknek a többi bekezdéstől függetlenül értelmezett (3) bekezdése lehetővé teszi az uniós bírák közötti párbeszédet. Amennyiben az ügy befolyásolhatja az uniós jog egységességét és koherenciáját, a Törvényszék által megállapítottakkal ellentétben az elsőfokú bíróság az ügyet eldöntés végett a Bíróság elé utalhatja.


title: C-545/21. sz. ügy: A Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Olaszország) által 2021. augusztus 31-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – ANAS SpA kontra Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti

text:
               2021.11.8.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 452/16

      A Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Olaszország) által 2021. augusztus 31-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – ANAS SpA kontra Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti
      (C-545/21. sz. ügy)
      (2021/C 452/15)
      Az eljárás nyelve: olasz

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

         Az alapeljárás felei

         Felperes: ANAS SpA

         Alperes: Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1)

                  Úgy kell-e értelmezni az 1083/2006/EU rendelet (1) 70. cikke (1) bekezdésének b) pontját, az 1828/2006/EU rendelet (2) 27. cikkének c) pontját, az 1995. július 26-i tanácsi jogi aktusban foglalt PIF-egyezmény 1. cikkét, a 2988/95 rendelet (3) 1. cikkének (2) bekezdését és az (EU) 2017/1371 irányelv (4) 3. cikke (2) bekezdésének b) pontját, hogy azok a magatartások, amelyek elvonatkoztatottan alkalmasak lehetnek egy gazdasági szereplő előnyben részesítésére az odaítélési eljárás során, minden esetben a „szabálytalanság” vagy „csalás” fogalmába tartoznak, és így a hozzájárulás visszavonásának jogalapját képezik, még akkor is, ha nem bizonyítják teljeskörűen, hogy ilyen magatartás ténylegesen megvalósult, vagy az döntő szerepet játszott a kedvezményezett kiválasztásában;

                  2)

                  ellentétes-e a 2004/18/EK irányelv (5) 45. cikke (2) bekezdésének d) pontjával a 163/2006. sz. felhatalmazáson alapuló törvényerejű rendelet 38. cikke (1) bekezdésének f) pontjához hasonló rendelkezés, amely nem teszi lehetővé azon gazdasági szereplőnek a közbeszerzési eljárásból való kizárását, aki megkísérelte befolyásolni az ajánlatkérő szerv döntéshozatali folyamatát, különösen akkor, ha a kísérlet a közbeszerzési bizottság egyes tagjainak megvesztegetésében állt;

                  3)

                  az egyik vagy mindkét előző kérdésre adott igenlő válasz esetén a fent hivatkozott rendelkezéseket úgy kell-e értelmezni, hogy azok minden esetben előírják a hozzájárulásnak a tagállam általi visszavonását és a Bizottság általi 100 %-os pénzügyi korrekciót annak ellenére, hogy e hozzájárulásokat egyébként az eredetileg meghatározott célra és európai szinten támogatható és ténylegesen megvalósított munkálathoz használták fel;

                  4)

                  a harmadik kérdésre adott nemleges válasz esetén, illetve ha nem írják elő a hozzájárulás visszavonását vagy a 100 %-os pénzügyi korrekciót, az első kérdésben említett rendelkezések és az arányosság elvének tiszteletben tartása lehetővé teszik-e a hozzájárulás visszavonásának és a pénzügyi korrekciónak az elrendelését, tekintettel az Európai Unió általános költségvetésében ténylegesen okozott gazdasági kárra: különösen pedig, a jelen eljárás tárgyát képezőhöz hasonló helyzetben az 1083/2006/EU rendelet 98. cikkének (3) bekezdése értelmében vett „pénzügyi hatások” meghatározhatók-e átalányjelleggel a 2013. december 19-i 9527 bizottsági határozat (6) (2) bekezdése szerinti táblázatban feltüntetett kritériumok alkalmazásával?

         (1)  Az Európai Regionális Fejlesztési Alapra, az Európai Szociális Alapra és a Kohéziós Alapra vonatkozó általános rendelkezések megállapításáról és az 1260/1999/EK rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló, 2006. július 11 i 1083/2006/EK tanácsi rendelet (HL 2006, L 210., 25. o.)

         (2)  Az Európai Regionális Fejlesztési Alapra, az Európai Szociális Alapra és a Kohéziós Alapra vonatkozó általános rendelkezések megállapításáról szóló 1083/2006/EK tanácsi rendelet, valamint az Európai Regionális Fejlesztési Alapról szóló 1080/2006/EK európai parlamenti és a tanácsi rendelet végrehajtására vonatkozó szabályok meghatározásáról szóló, 2006. december 8-i 1828/2006/EK bizottsági rendelet (HL 2006, L 371., 1. o.)

         (3)  Az Európai Közösségek pénzügyi érdekeinek védelméről szóló, 1995. december 18 i 2988/95/EK, Euratom tanácsi rendelet (HL 1995. L 312., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás: 1. fejezet, 1. kötet, 340. o.)

         (4)  Az Unió pénzügyi érdekeit érintő csalás ellen büntetőjogi eszközökkel folytatott küzdelemről szóló, 2017. július 5-i (EU) 2017/1371 európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL 2017, L 198., 29. o.)

         (5)  Az építési beruházásra, az árubeszerzésre és a szolgáltatásnyújtásra irányuló közbeszerzési szerződések odaítélési eljárásainak összehangolásáról szóló, 2004. március 31-i 2004/18/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL 2004, L 134., 114. o.; magyar nyelvű különkiadás 6. fejezet, 7. kötet, 132. o.)

         (6)  Az Unió által megosztott irányítás keretében finanszírozott kiadásokra vonatkozóan a közbeszerzési szabályok megsértése esetén a Bizottság által végrehajtandó pénzügyi korrekciók megállapításáról szóló iránymutatás meghatározásáról és jóváhagyásáról szóló, 2013. december 19-i C(2013) 9527 final bizottsági határozat


title: T-364/15. sz. ügy: A Törvényszék 2021. szeptember 15-i ítélete – ADR Center kontra Bizottság („Pénzügyi támogatás – A 2007 – 2013-as időszakra vonatkozó »Alapvető jogok és jogérvényesülés« általános program – A »Polgári jogi jogérvényesülés« egyedi program – Megsemmisítés iránti kereset – Végrehajtható aktust képező határozat – Támogatási megállapodások – A kifizetett pénzügyi hozzájárulás egy részének visszatérítése – Megállapítási kereset – Választottbírósági kikötés – Vis maior – Elszámolható költségek – Arányosság – Indokolási kötelezettség”)

text:
               2021.11.8.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 452/18

      A Törvényszék 2021. szeptember 15-i ítélete – ADR Center kontra Bizottság
      (T-364/15. sz. ügy) (1)

      („Pénzügyi támogatás - A 2007 – 2013-as időszakra vonatkozó »Alapvető jogok és jogérvényesülés« általános program - A »Polgári jogi jogérvényesülés« egyedi program - Megsemmisítés iránti kereset - Végrehajtható aktust képező határozat - Támogatási megállapodások - A kifizetett pénzügyi hozzájárulás egy részének visszatérítése - Megállapítási kereset - Választottbírósági kikötés - Vis maior - Elszámolható költségek - Arányosság - Indokolási kötelezettség”)
      (2021/C 452/16)
      Az eljárás nyelve: angol

         Felek

         Felperes: ADR Center Srl (Róma, Olaszország) (képviselők: A. Guillerme és T. Bontinck ügyvédek)

         Alperes: Európai Bizottság (képviselők: J. Estrada de Solà és M. Ilkova meghatalmazottak)

         Az ügy tárgya

      Az egyrészt a felperestől a „Polgári jogi jogérvényesülés” egyedi program keretében kötött két támogatási megállapodás végrehajtásaként folyósított pénzügyi támogatás egy részének visszatéríttetésére vonatkozó, 2015. május 4-i C(2015) 3117 végleges bizottsági határozat megsemmisítése, másrészt a Bizottság által e határozatban nem elszámolhatónak minősített költségek elszámolhatónak minősítése iránt az EUMSZ 263. cikk alapján benyújtott kérelem.

         Az ítélet rendelkező része

                  1)

                  A Törvényszék a keresetet elutasítja.

                  2)

                  A Törvényszék az ADR Center Srl-t kötelezi az alapeljárás és az ideiglenes eljárás költségeinek viselésére.

         (1)  HL C 302., 2015.9.14.


title: T-337/18. és T-347/18. sz. ügy: A Törvényszék 2021. szeptember 15-i ítélete – Laboratoire Pareva és Biotech3D kontra Bizottság („Biocid termékek – PHMB (1415; 4.7) hatóanyag – Az 1., 5. és 6. terméktípus vonatkozásában a jóváhagyás megtagadása – A 2. és 4. terméktípus esetében feltételekhez kötött jóváhagyás – Az emberi egészség és a környezet vonatkozásában fennálló kockázatok – 528/2012/EU rendelet – Az 1062/2014/EU felhatalmazáson alapuló rendelet 6. cikke (7) bekezdésének a) és b) pontja – A hatóanyagnak az 1272/2008/EK rendelet szerinti harmonizált besorolása – Az ECHA-val folytatott előzetes konzultáció – Nyilvánvaló értékelési hiba – Kereszthivatkozások – A meghallgatáshoz való jog”)

text:
               2021.11.8.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 452/18

      A Törvényszék 2021. szeptember 15-i ítélete – Laboratoire Pareva és Biotech3D kontra Bizottság
      (T-337/18. és T-347/18. sz. ügy) (1)

      („Biocid termékek - PHMB (1415; 4.7) hatóanyag - Az 1., 5. és 6. terméktípus vonatkozásában a jóváhagyás megtagadása - A 2. és 4. terméktípus esetében feltételekhez kötött jóváhagyás - Az emberi egészség és a környezet vonatkozásában fennálló kockázatok - 528/2012/EU rendelet - Az 1062/2014/EU felhatalmazáson alapuló rendelet 6. cikke (7) bekezdésének a) és b) pontja - A hatóanyagnak az 1272/2008/EK rendelet szerinti harmonizált besorolása - Az ECHA-val folytatott előzetes konzultáció - Nyilvánvaló értékelési hiba - Kereszthivatkozások - A meghallgatáshoz való jog”)
      (2021/C 452/17)
      Az eljárás nyelve: angol

         Felek

         Felperes a T-337/18. sz. és a T-347/18. sz. ügyben: Laboratoire Pareva (Saint-Martin-de-Crau, Franciaország) (képviselők: K. Van Maldegem, S. Englebert, P. Sellar és M. Grunchard ügyvédek)

         Felperes a T-347/18. sz. ügyben: Biotech3D Ltd & Co. KG (Gampern, Ausztria) (képviselők: K. Van Maldegem, S. Englebert, P. Sellar és M. Grunchard ügyvédek)

         Alperes: Európai Bizottság (képviselők: R. Lindenthal és K. Mifsud-Bonnici meghatalmazottak)

         Az alperest támogató beavatkozó felek: Francia Köztársaság (képviselők: A.-L. Desjonquères, J. Traband, E. Leclerc és W. Zemamta meghatalmazottak), Európai Vegyianyag-ügynökség (képviselők: M. Heikkilä, C. Buchanan és T. Zbihlej meghatalmazottak)

         Az ügy tárgya

      A T-337/18. sz. ügyben a PHMB (1415; 4.7) létező hatóanyag 1., 5., illetve 6. terméktípusba tartozó biocid termékekben történő felhasználásának elutasításáról szóló, 2018. április 20-i (EU) 2018/619 bizottsági végrehajtási határozat (HL 2018. L 102., 21. o.; helyesbítés: HL 2021. L 11., 22. o.), és a T-347/18. sz. ügyben a PHMB (1415; 4.7) létező hatóanyag 2. és 4. terméktípusba tartozó biocid termékekben történő felhasználásának jóváhagyásáról szóló, 2018. április 20-i (EU) 2018/613 bizottsági végrehajtási rendelet (HL 2018. L 102., 1. o.) megsemmisítése iránt az EUMSZ 263. cikk alapján benyújtott kérelmek.

         Az ítélet rendelkező része

                  1)

                  A Törvényszék a T-337/18. sz. és a T-347/18. sz. ügyet a jelen ítélet meghozatala céljából egyesíti.

                  2)

                  A Törvényszék a kereseteket elutasítja.

                  3)

                  A T-337/18. sz. ügyben a Törvényszék a Laboratoire Parevát kötelezi a saját költségeinek, valamint az Európai Bizottság részéről felmerült költségeknek, köztük a T-337/18. R. és a T-337/18. RII. számon nyilvántartásba vett, ideiglenes intézkedések iránti eljárásokkal összefüggésben felmerült költségeknek a viselésére.

                  4)

                  A T-347/18. sz. ügyben a Törvényszék a Laboratoire Parevát és a Biotech3D Ltd & Co. KG-t kötelezi a saját költségeiknek, valamint a Bizottság részéről felmerült költségeknek, köztük a T-347/18 R. számon nyilvántartásba vett, ideiglenes intézkedések iránti eljárással összefüggésben felmerült költségeknek a viselésére. A Törvényszék a Laboratoire Parevát a T-347/18. RII. számon nyilvántartásba vett, ideiglenes intézkedések iránti eljárással összefüggésben felmerült költségeknek a viselésére is kötelezi.

                  5)

                  A Francia Köztársaság és az Európai Vegyianyag-ügynökség (ECHA) maga viseli saját költségeit.

         (1)  HL C 285., 2018.8.13.


title: T-24/19. sz. ügy: A Törvényszék 2021. szeptember 15-i ítélete – INC és Consorzio Stabile Sis kontra Bizottság („Állami támogatások – Olasz autópályák – Koncessziók meghosszabbítása munkák elvégzése céljából – Általános gazdasági érdekű szolgáltatások – Az úthasználati díjak maximalizálása – Kifogást nem emelő határozat – Az EUMSZ 106. cikk (2) bekezdése – A kedvezményezett versenytársai által benyújtott keresetek – A támogatás nyújtására irányuló projektnek a tagállam általi elvetése – Olyan projekt, amelyet a jóváhagyott formájában nem lehet megvalósítani – Olyan megsemmisítés, amelyből a felpereseknek nem származik előnye – Az eljáráshoz fűződő érdek megszűnése – Okafogyottság”)

text:
               2021.11.8.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 452/19

      A Törvényszék 2021. szeptember 15-i ítélete – INC és Consorzio Stabile Sis kontra Bizottság
      (T-24/19. sz. ügy) (1)

      („Állami támogatások - Olasz autópályák - Koncessziók meghosszabbítása munkák elvégzése céljából - Általános gazdasági érdekű szolgáltatások - Az úthasználati díjak maximalizálása - Kifogást nem emelő határozat - Az EUMSZ 106. cikk (2) bekezdése - A kedvezményezett versenytársai által benyújtott keresetek - A támogatás nyújtására irányuló projektnek a tagállam általi elvetése - Olyan projekt, amelyet a jóváhagyott formájában nem lehet megvalósítani - Olyan megsemmisítés, amelyből a felpereseknek nem származik előnye - Az eljáráshoz fűződő érdek megszűnése - Okafogyottság”)
      (2021/C 452/18)
      Az eljárás nyelve: angol

         Felek

         Felperesek: INC SpA (Torino, Olaszország), Consorzio Stabile Sis SCpA (Torino) (képviselők: H.-G. Kamann, F. Louis és G. Tzifa ügyvédek)

         Alperes: Európai Bizottság (képviselők: L. Haasbeek, D. Recchia és S. Noë meghatalmazottak)

         Az ügy tárgya

      Az olasz autópályákra vonatkozó beruházási terv céljára odaítélt állami támogatásról szóló, 2018. április 27-i C(2018) 2435 final bizottsági határozat (SA.49335 [2017/N] és SA.49336 [2017/N] ügyek) megsemmisítése iránt az EUMSZ 263. cikk alapján benyújtott kérelem.

         Az ítélet rendelkező része

                  1)

                  Az INC SpA és a Consorzio Stabile Sis SCpA által benyújtott keresetről már nem szükséges határozni.

                  2)

                  Az Európai Bizottság a saját költségein felül viseli az INC és a Consorzio Stabile Sis részéről felmerült költségek felét is.

                  3)

                  Az INC és a Consorzio Stabile Sis maga viseli saját költségeinek a felét.

         (1)  HL C 93., 2019.3.11.


title: T-193/19. sz. ügy: A Törvényszék 2021. szeptember 8-i ítélete – Achema és Achema Gas Trade kontra Bizottság („Állami támogatások – A Litgas részére annak érdekében nyújtott támogatás, hogy egy minimális mennyiségű LNG-t eljuttasson a Klaipėda tengeri kikötőjében elhelyezkedő LNG-terminálra – Kifogást nem emelő határozat – Eljárási jogok védelme – A közszolgáltatás ellentételezése formájában nyújtott állami támogatásokról szóló uniós keretszabály – Általános gazdasági érdekű szolgáltatás – Általános gazdasági érdekű szolgáltatásért nyújtott ellentételezés – A párologtatással összefüggő költségek – Kiegyenlítési költségek – Az ellátás biztonsága – A 2004/18/EK irányelv 14. cikke – Egybehangzó valószínűsítő körülmények csoportja”)

text:
               2021.11.8.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 452/20

      A Törvényszék 2021. szeptember 8-i ítélete – Achema és Achema Gas Trade kontra Bizottság
      (T-193/19. sz. ügy) (1)

      („Állami támogatások - A Litgas részére annak érdekében nyújtott támogatás, hogy egy minimális mennyiségű LNG-t eljuttasson a Klaipėda tengeri kikötőjében elhelyezkedő LNG-terminálra - Kifogást nem emelő határozat - Eljárási jogok védelme - A közszolgáltatás ellentételezése formájában nyújtott állami támogatásokról szóló uniós keretszabály - Általános gazdasági érdekű szolgáltatás - Általános gazdasági érdekű szolgáltatásért nyújtott ellentételezés - A párologtatással összefüggő költségek - Kiegyenlítési költségek - Az ellátás biztonsága - A 2004/18/EK irányelv 14. cikke - Egybehangzó valószínűsítő körülmények csoportja”)
      (2021/C 452/19)
      Az eljárás nyelve: angol

         Felek

         Felperesek: Achema AB (Jonava, Litvánia), Achema Gas Trade UAB (Jonava) (képviselők: J. Ruiz Calzado, J. Wileur és N. Solárová ügyvédek)

         Alperes: Európai Bizottság (képviselők: K. Herrmann és A. Bouchagiar meghatalmazottak)

         Az alperest támogató beavatkozók: Litván Köztársaság (képviselők: K. Dieninis és R. Dzikovič meghatalmazottak), Ignitis UAB, korábban Lietuvos energijos tiekimas UAB (Vilnius, Litvánia) (képviselő: K. Kačerauskas ügyvéd)

         Az ügy tárgya

      Az SA.44678 (2018/N) állami támogatásról szóló, a litvániai LNG-terminálra nyújtott támogatás módosítása ügyében 2018. október 31-én hozott C(2018) 7141 final bizottsági határozat megsemmisítése iránt az EUMSZ 263. cikk alapján benyújtott kérelem.

         Az ítélet rendelkező része

                  1)

                  A Törvényszék az SA.44678 (2018/N) állami támogatásról szóló, a litvániai LNG-terminálra nyújtott támogatás módosítása ügyében 2018. október 31-én hozott C(2018) 7141 final bizottsági határozatot megsemmisíti annyiban, amennyiben a Bizottság akként határozott, hogy a 2016. évi módosításokból eredő állami támogatással szemben nem emel kifogást.

                  2)

                  A Törvényszék a keresetet ezt meghaladó részében elutasítja.

                  3)

                  Az Achema AB, az Achema Gas Trade UAB, az Európai Bizottság, a Litván Köztársaság és az Ignitis UAB maga viseli saját költségeit.

         (1)  HL C 206., 2019.6.17.


title: T-359/19. sz. ügy: A Törvényszék 2021. szeptember 15-i ítélete – Daimler kontra Bizottság („Környezet – 443/2009/EK rendelet – 725/2011/EU végrehajtási rendelet – (EU) 2015/158 végrehajtási határozat – (EU) 2019/583 végrehajtási határozat – Szén-dioxid-kibocsátás – Vizsgálati módszer – Személygépkocsik”)

text:
               2021.11.8.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 452/21

      A Törvényszék 2021. szeptember 15-i ítélete – Daimler kontra Bizottság
      (T-359/19. sz. ügy) (1)

      („Környezet - 443/2009/EK rendelet - 725/2011/EU végrehajtási rendelet - (EU) 2015/158 végrehajtási határozat - (EU) 2019/583 végrehajtási határozat - Szén-dioxid-kibocsátás - Vizsgálati módszer - Személygépkocsik”)
      (2021/C 452/20)
      Az eljárás nyelve: német

         Felek

         Felperes: Daimler AG (Stuttgart, Németország) (képviselők: N. Wimmer, C. Arhold és G. Ollinger ügyvédek)

         Alperes: Európai Bizottság (képviselők: Talabér-Ritz K.és A. Becker meghatalmazottak)

         Az ügy tárgya

      Az EUMSZ 263. cikk alapján benyújtott, a személygépkocsi-gyártók számára a 2017. naptári évre, a Volkswagen-csoporthoz tartozó egyes gyártók esetében pedig a 2014., 2015. és 2016. naptári évre vonatkozóan előzetesen kiszámított átlagos fajlagos CO2-kibocsátásoknak és fajlagos kibocsátási célértékeknek a 443/2009/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet alapján történő megerősítéséről, illetőleg módosításáról szóló, 2019. április 3-i (EU) 2019/583 végrehajtási határozat (HL 2019. L 100., 66. o.) azon részében történő megsemmisítése iránt kérelem, amely a felperes tekintetében kizárja az átlagos fajlagos CO2-kibocsátást és az ökoinnovációkhoz kapcsolódó CO2-kibocsátás-csökkentést.

         Az ítélet rendelkező része

                  1)

                  A Törvényszék a személygépkocsi-gyártók számára a 2017. naptári évre, a Volkswagen-csoportosuláshoz tartozó egyes gyártók esetében pedig a 2014., 2015. és 2016. naptári évre vonatkozóan előzetesen kiszámított átlagos fajlagos CO2-kibocsátásoknak és fajlagos kibocsátási célértékeknek a 443/2009/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet alapján történő megerősítéséről, illetőleg módosításáról szóló, 2019. április 3-i (EU) 2019/583 bizottsági végrehajtási határozat 1. cikkének az I. melléklet 1. és 2. táblázatának D és I oszlopával összefüggésben értelmezett (1) bekezdését megsemmisíti azon részében, amely a Daimler AG tekintetében meghatározza az átlagos fajlagos CO2-kibocsátást és az ökoinnovációk révén elért CO2-kibocsátás-csökkentést.

                  2)

                  Az Európai Bizottság viseli saját költségeit, valamint a Daimler részéről felmerült költségeket.

         (1)  HL C 263., 2019.8.5.


title: T-700/19. sz. ügy: A Törvényszék 2021. szeptember 15-i ítélete – Ghaoud kontra Tanács („Közös kül- és biztonságpolitika – A líbiai helyzetre tekintettel hozott korlátozó intézkedések – A pénzeszközök befagyasztása – Azon személyek, szervezetek és szervek jegyzéke, akikre, illetve amelyekre a pénzeszközök és gazdasági erőforrások befagyasztása alkalmazandó – Az Európai Unió területére való beutazás és az azon történő átutazás korlátozásai – Az Unió területére való beutazás és a területén történő átutazás korlátozásainak hatálya alatt álló személyek jegyzéke – A felperes nevének a jegyzékekben való további szerepeltetése – Indokolási kötelezettség – Mérlegelési hiba – A felperes halála”)

text:
               2021.11.8.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 452/21

      A Törvényszék 2021. szeptember 15-i ítélete – Ghaoud kontra Tanács
      (T-700/19. sz. ügy) (1)

      („Közös kül- és biztonságpolitika - A líbiai helyzetre tekintettel hozott korlátozó intézkedések - A pénzeszközök befagyasztása - Azon személyek, szervezetek és szervek jegyzéke, akikre, illetve amelyekre a pénzeszközök és gazdasági erőforrások befagyasztása alkalmazandó - Az Európai Unió területére való beutazás és az azon történő átutazás korlátozásai - Az Unió területére való beutazás és a területén történő átutazás korlátozásainak hatálya alatt álló személyek jegyzéke - A felperes nevének a jegyzékekben való további szerepeltetése - Indokolási kötelezettség - Mérlegelési hiba - A felperes halála”)
      (2021/C 452/21)
      Az eljárás nyelve: angol

         Felek

         Felperes: Tareg Ghaoud, Abdel Majid Al-Gaoud örököseként (Dubaj, Egyesült Arab Emírségek) (képviselő: S. Bafadhel barrister)

         Alperes: az Európai Unió Tanácsa (képviselők: P. Mahnič és V. Piessevaux meghatalmazottak)

         Az ügy tárgya

      Egyrészt a líbiai helyzetre tekintettel hozott korlátozó intézkedésekről szóló (KKBP) 2015/1333 határozat végrehajtásáról szóló, 2019. július 31-i (KKBP) 2019/1299 tanácsi végrehajtási határozat (HL 2019. L 204., 44. o.) és a líbiai helyzetre tekintettel hozott korlátozó intézkedésekről szóló (KKBP) 2015/1333 határozat végrehajtásáról szóló, 2020. július 30-i (KKBP) 2020/1137 tanácsi végrehajtási határozat (HL 2020. L 247., 40. o.) megsemmisítése iránt az EUMSZ 263. cikk alapján benyújtott kérelem, amennyiben fenntartják Abdel Majid Al-Gaoud nevét a líbiai helyzetre tekintettel hozott korlátozó intézkedésekről és a 2011/137/KKBP határozat hatályon kívül helyezéséről szóló, 2015. július 31-i (KKBP) 2015/1333 tanácsi határozat (HL 2015. L 206., 34. o.; helyesbítés: HL 2017. L 205., 91. o.) II. és IV. mellékletében szereplő jegyzékeken, másrészt pedig a líbiai helyzetre tekintettel korlátozó intézkedések meghozataláról szóló (EU) 2016/44 rendelet 21. cikke (2) bekezdésének végrehajtásáról szóló, 2019. július 31-i (EU) 2019/1292 tanácsi végrehajtási rendelet (HL 2019. L 204., 1. o.) és a líbiai helyzetre tekintettel korlátozó intézkedések meghozataláról szóló (EU) 2016/44 rendelet 21. cikke (2) bekezdésének végrehajtásáról szóló, 2020. július 30-i (EU) 2020/1130 tanácsi végrehajtási rendelet (HL 2020. L 247., 14. o.) megsemmisítése iránt az EUMSZ 263. cikk alapján benyújtott kérelem, amennyiben fenntartják Abdel Majid Al-Gaoud nevét a líbiai helyzetre tekintettel korlátozó intézkedések meghozataláról és a 204/2011/EU rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló, 2016. január 18-i (EU) 2016/44 tanácsi rendelet (HL 2016. L 12., 1. o.; helyesbítés: HL 2019. L 6., 10. o.) III. mellékletében szereplő jegyzéken.

         Az ítélet rendelkező része

                  1)

                  A Törvényszék megsemmisíti a líbiai helyzetre tekintettel hozott korlátozó intézkedésekről szóló (KKBP) 2015/1333 határozat végrehajtásáról szóló, 2019. július 31-i (KKBP) 2019/1299 tanácsi végrehajtási határozatot és a líbiai helyzetre tekintettel hozott korlátozó intézkedésekről szóló (KKBP) 2015/1333 határozat végrehajtásáról szóló, 2020. július 30-i (KKBP) 2020/1137 tanácsi végrehajtási határozatot abban a részükben, amelyben továbbra is szerepeltetik Abdel Majid Al-Gaoud nevét a líbiai helyzetre tekintettel hozott korlátozó intézkedésekről és a 2011/137/KKBP határozat hatályon kívül helyezéséről szóló, 2015. július 31-i (KKBP) 2015/1333 tanácsi határozat II. és IV. mellékletében szereplő jegyzékeken.

                  2)

                  A Törvényszék megsemmisíti a líbiai helyzetre tekintettel korlátozó intézkedések meghozataláról szóló (EU) 2016/44 rendelet 21. cikke (2) bekezdésének végrehajtásáról szóló, 2019. július 31-i (EU) 2019/1292 tanácsi végrehajtási rendeletet és a líbiai helyzetre tekintettel korlátozó intézkedések meghozataláról szóló (EU) 2016/44 rendelet 21. cikke (2) bekezdésének végrehajtásáról szóló, 2020. július 30-i (EU) 2020/1130 tanácsi végrehajtási rendeletet abban a részükben, amelyben továbbra is szerepeltetik Abdel Majid Al-Gaoud nevét a líbiai helyzetre tekintettel korlátozó intézkedések meghozataláról és a 204/2011/EU rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló, 2016. január 18-i (EU) 2016/44 tanácsi rendelet III. mellékletében szereplő jegyzéken.

                  3)

                  A Törvényszék az Európai Unió Tanácsát kötelezi a saját költségein felül a Tareg Ghaoud, mint Abdel Majid Al-Gaoud örököse részéről felmerült költségek viselésére.

         (1)  HL C 406., 2019.12.2.


title: T-720/19–T-725/19. sz. ügy: A Törvényszék 2021. szeptember 15-i ítélete – Ashworth és társai kontra Parlament („Intézményi jog – Az Európai Parlament képviselőit megillető költségtérítésekre és juttatásokra vonatkozó szabályzat – Az önkéntes kiegészítő nyugdíjrendszer módosítása – Az önkéntes kiegészítő nyugdíjra vonatkozó jogosultság megállapításáról szóló tájékoztató – Jogellenességi kifogás – A Parlament Elnökségének hatásköre – Szerzett jogok és ezek várománya – Arányosság – Egyenlő bánásmód – Jogbiztonság”)

text:
               2021.11.8.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 452/22

      A Törvényszék 2021. szeptember 15-i ítélete – Ashworth és társai kontra Parlament
      (T-720/19–T-725/19. sz. ügy) (1)

      („Intézményi jog - Az Európai Parlament képviselőit megillető költségtérítésekre és juttatásokra vonatkozó szabályzat - Az önkéntes kiegészítő nyugdíjrendszer módosítása - Az önkéntes kiegészítő nyugdíjra vonatkozó jogosultság megállapításáról szóló tájékoztató - Jogellenességi kifogás - A Parlament Elnökségének hatásköre - Szerzett jogok és ezek várománya - Arányosság - Egyenlő bánásmód - Jogbiztonság”)
      (2021/C 452/22)
      Az eljárás nyelve: francia

         Felek

         Felperesek: Richard Ashworth (Lingfield, Egyesült Királyság) és az ítélet mellékletében megnevezett 5 további felperes (képviselők: A. Schmitt és A. Grosjean ügyvédek)

         Alperes: Európai Parlament (képviselők: N. Görlitz, M. Ecker és S. Seyr meghatalmazottak)

         Az ügy tárgya

      A felperesek önkéntes kiegészítő nyugdíjra vonatkozó jogosultságainak megállapításáról szóló tájékoztatókban foglalt parlamenti határozatok annyiban történő megsemmisítése iránt az EUMSZ 263. cikk alapján benyújtott kérelem, amennyiben e határozatok a 2019. január 1-jét követően megállapított nyugdíjak vonatkozásában a nyugdíj nominális összegéből való 5 %-os speciális levonást alkalmaznak, amelyet közvetlenül az önkéntes kiegészítő nyugdíjalapba fizetnek be az Európai Parlament elnökségének 2018. december 10-i határozata alapján, amely módosítja az európai parlamenti képviselők statútumának alkalmazási szabályait (HL 2018. C 466., 8. o.).

         Az ítélet rendelkező része

                  1)

                  A Törvényszék a T-720/19–T-725/19. sz. ügyeket ítélethozatal céljából egyesíti.

                  2)

                  A Törvényszék a kereseteket elutasítja.

                  3)

                  A Törvényszék Richard Ashworth-öt és a mellékletben megnevezett többi felperest kötelezi a költségek viselésére.

         (1)  HL C 413., 2019.12.9.


title: T-852/19. sz. ügy: A Törvényszék 2021. szeptember 15-i ítélete – Albéa Services kontra EUIPO – dm-drogerie markt (ALBÉA) („Európai uniós védjegy – Felszólalási eljárás – Az Európai Uniót megjelölő nemzetközi lajstromozás – ALBÉA ábrás védjegy – Korábbi, az Európai Uniót megjelölő nemzetközi lajstromozás – Balea szóvédjegy – Viszonylagos kizáró ok – Összetéveszthetőség – Az Európai Uniót megjelölő nemzetközi lajstromozás megkülönböztető képessége – A 207/2009/EK rendelet 8. cikke (1) bekezdésének b) pontja [jelenleg az (EU) 2017/1001 rendelet 8. cikke (1) bekezdésének b) pontja]”)

text:
               2021.11.8.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 452/23

      A Törvényszék 2021. szeptember 15-i ítélete – Albéa Services kontra EUIPO – dm-drogerie markt (ALBÉA)
      (T-852/19. sz. ügy) (1)

      („Európai uniós védjegy - Felszólalási eljárás - Az Európai Uniót megjelölő nemzetközi lajstromozás - ALBÉA ábrás védjegy - Korábbi, az Európai Uniót megjelölő nemzetközi lajstromozás - Balea szóvédjegy - Viszonylagos kizáró ok - Összetéveszthetőség - Az Európai Uniót megjelölő nemzetközi lajstromozás megkülönböztető képessége - A 207/2009/EK rendelet 8. cikke (1) bekezdésének b) pontja [jelenleg az (EU) 2017/1001 rendelet 8. cikke (1) bekezdésének b) pontja]”)
      (2021/C 452/23)
      Az eljárás nyelve: angol

         Felek

         Felperes: Albéa Services (Gennevilliers, Franciaország) (képviselő: J.-H. de Mitry ügyvéd)

         Alperes: az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala (EUIPO) (képviselők: J. Crespo Carrillo és V. Ruzek meghatalmazottak)

         A másik fél az EUIPO fellebbezési tanácsa előtti eljárásban, beavatkozó fél a Törvényszék előtti eljárásban: dm-drogerie markt GmbH & Co. KG (Karlsruhe, Németország) (képviselő: O. Bludovsky ügyvéd)

         Az ügy tárgya

      Az EUIPO második fellebbezési tanácsának a dm-drogerie markt és az Albéa Services közötti felszólalási eljárással kapcsolatban 2019. szeptember 23-án hozott határozata (R 1480/2019-2. sz. ügy) ellen benyújtott kereset.

         Az ítélet rendelkező része

                  1)

                  A Törvényszék Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala (EUIPO) második fellebbezési tanácsának 2019. szeptember 23-án hozott határozatát (R 1480/2019-2. sz. ügy) hatályon kívül helyezi, amennyiben az megsemmisítette a felszólalási osztály határozatát, kivéve azon részében, amelyben az a 3. osztályba tartozó „kozmetikumok” tekintetében semmisítette meg a felszólalási osztály határozatát.

                  2)

                  A Törvényszék a keresetet az ezt meghaladó részében elutasítja.

                  3)

                  Az EUIPO viseli a saját költségein felül az Albéa Services részéről felmerült költségeket.

                  4)

                  A dm-drogerie markt GmbH & Co. KG viseli a saját költségeit.

         (1)  HL C 68., 2020.3.2.


title: T-85/20. sz. ügy: A Törvényszék 2021. szeptember 8-i ítélete – Qx World kontra EUIPO – Mandelay (EDUCTOR) („Európai uniós védjegy – Törlési eljárás – EDUCTOR európai uniós szóvédjegy – EDUCTOR korábbi lajstromozatlan védjegy – A 207/2009/EK rendelet 53. cikke (1) bekezdésének b) pontja [jelenleg az (EU) 2017/1001 rendelet 60. cikke (1) bekezdésének b) pontja] – A 207/2009 rendelet 8. cikkének (3) bekezdése [jelenleg a 2017/1001 rendelet 8. cikkének (3) bekezdése] – A 2017/1001 rendelet 71. cikkének (1) bekezdése – A 2017/1001 rendelet 72. cikkének (1) bekezdése – A 2017/1001 rendelet 95. cikkének (1) bekezdése – Az (EU) 2018/625 felhatalmazáson alapuló rendelet 16. cikkének (1) bekezdése – A Párizsi Egyezmény 6a. cikke”)

text:
               2021.11.8.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 452/24

      A Törvényszék 2021. szeptember 8-i ítélete – Qx World kontra EUIPO – Mandelay (EDUCTOR)
      (T-85/20. sz. ügy) (1)

      („Európai uniós védjegy - Törlési eljárás - EDUCTOR európai uniós szóvédjegy - EDUCTOR korábbi lajstromozatlan védjegy - A 207/2009/EK rendelet 53. cikke (1) bekezdésének b) pontja [jelenleg az (EU) 2017/1001 rendelet 60. cikke (1) bekezdésének b) pontja] - A 207/2009 rendelet 8. cikkének (3) bekezdése [jelenleg a 2017/1001 rendelet 8. cikkének (3) bekezdése] - A 2017/1001 rendelet 71. cikkének (1) bekezdése - A 2017/1001 rendelet 72. cikkének (1) bekezdése - A 2017/1001 rendelet 95. cikkének (1) bekezdése - Az (EU) 2018/625 felhatalmazáson alapuló rendelet 16. cikkének (1) bekezdése - A Párizsi Egyezmény 6a. cikke”)
      (2021/C 452/24)
      Az eljárás nyelve: angol

         Felek

         Felperes: Qx World Kft. (Budapest, Magyarország) (képviselők: László Á. és Cserny A. ügyvédek)

         Alperes: az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala (EUIPO) (képviselők: J. Crespo Carrillo és V. Ruzek meghatalmazottak)

         A másik fél az EUIPO fellebbezési tanácsa előtti eljárásban, beavatkozó fél a Törvényszék előtti eljárásban: Mandelay Magyarország Kereskedelmi Kft. (Mandelay Kft.) (Szigetszentmiklós, Magyarország) (képviselők: Luszcz V., Sár C. és Ulviczki É. ügyvédek)

         Az ügy tárgya

      Az EUIPO ötödik fellebbezési tanácsának a Qx World és a Mandelay közötti törlési eljárással kapcsolatban 2019. december 2-án hozott határozata (R 1311/2019-5. sz. ügy) ellen benyújtott kereset.

         Az ítélet rendelkező része

                  1.

                  A Törvényszék az EUIPO ötödik fellebbezési tanácsának 2019. december 2-án hozott határozatát hatályon kívül helyezi.

                  2.

                  A Qx World Kft., az EUIPO és a Mandelay Kft. maga viseli saját költségeit.

         (1)  HL C 114., 2020.4.6.