title: A Bíróság (tizedik tanács) 2015. április 23-i ítélete.#SC ALKA CO SRL kontra ANV - DRAOV Galați anciennement ANV - DRAOV Constanța és Direcţia Generală a Finanţelor Publice a Municipiului București.#A Tribunalul București (Románia) által benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem.#Előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Közös Vámtarifa – Tarifális besorolás – Kombinált Nómenklatúra – 1207 vámtarifaszám – Olajos magvak – 1209 vámtarifaszám – Vetési célra használt mag – 1212 vámtarifaszám – Elsősorban emberi fogyasztásra szolgáló, máshol nem említett mag – Kínából származó nyers héjas tökmag behozatala.#C-635/13. sz. ügy.

text:
         A BÍRÓSÁG ÍTÉLETE (tizedik tanács)
      2015. április 23. (
            *1
         )
      „Előzetes döntéshozatal iránti kérelem — Közös Vámtarifa — Tarifális besorolás — Kombinált Nómenklatúra — 1207 vámtarifaszám — Olajos magvak — 1209 vámtarifaszám — Vetési célra használt mag — 1212 vámtarifaszám — Elsősorban emberi fogyasztásra szolgáló, máshol nem említett mag — Kínából származó nyers héjas tökmag behozatala”
      A C‑635/13. sz. ügyben,
      az EUMSZ 267. cikk alapján benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem tárgyában, amelyet a Tribunalul București (Románia) a Bírósághoz 2013. december 4‑én érkezett, 2013. április 17‑i határozatával terjesztett elő az előtte
      az SC ALKA CO SRL

      és
      az Autoritatea Națională a Vămilor – Direcția Regională pentru Accize și Operațiuni Vamale Galați, korábban Autoritatea Națională a Vămilor – Direcția Regională pentru Accize și Operațiuni Vamale Constanța,
      a Direcţia Generală a Finanţelor Publice a Municipiului București

      között folyamatban lévő eljárásban,
      A BÍRÓSÁG (tizedik tanács),
      tagjai: C. Vajda (előadó) tanácselnök, A. Rosas és Juhász E. bírák,
      főtanácsnok: J. Kokott,
      hivatalvezető: C. Strömholm tanácsos,
      tekintettel az írásbeli szakaszra és a 2015. február 4‑i tárgyalásra,
      figyelembe véve a következők által előterjesztett észrevételeket:

               —

               az SC ALKA CO SRL képviseletében C. Dobre ügyvéd,

               —

               a román kormány képviseletében R. H. Radu, V. Angelescu, D. M. Bulancea és C. Sobu, meghatalmazotti minőségben,

               —

               az Európai Bizottság képviseletében G.‑D. Balan és A. Caeiros, meghatalmazotti minőségben,

         tekintettel a főtanácsnok meghallgatását követően hozott határozatra, miszerint az ügy elbírálására a főtanácsnok indítványa nélkül kerül sor,
      meghozta a következő

         Ítéletet

               1

               Az előzetes döntéshozatal iránti kérelem a vám‑ és a statisztikai nómenklatúráról, valamint a Közös Vámtarifáról szóló, 1987. július 23‑i 2658/87/EGK tanácsi rendelet (HL L 256., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 2. fejezet, 2. kötet, 382. o.) I. mellékletébe foglalt Kombinált Nómenklatúrának (a továbbiakban: KN) a 2006. október 17‑i 1549/2006/EK tanácsi rendeletből (HL L 301., 1. o.) és a 2007. szeptember 20‑i 1214/2007/EK bizottsági rendeletből (HL L 286., 1. o.) következő változatai értelmezésére, valamint a Közösségi Vámkódex létrehozásáról szóló 2913/92/EGK tanácsi rendelet végrehajtására vonatkozó rendelkezések megállapításáról szóló, 1993. július 2‑i 2454/93/EGK bizottsági rendelet (HL L 253., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 2. fejezet, 6. kötet, 3. o.) értelmezésére vonatkozik.

               2

               E kérelmet a SC ALKA CO SRL (a továbbiakban: ALKA) és az Autoritatea Națională a Vămilor – Direcția Regională pentru Accize și Operațiuni Vamale Constanţa (nemzeti vámhatóság – jövedéki adó és vámműveletek regionális igazgatósága, Konstanca), valamint a Direcţia Generală a Finanţelor Publice a Municipiului București (Bukarest város adóügyi főigazgatósága [a továbbiakban együtt: vámhatóság]) között Kínából importált tökmagnak a KN keretében történő tarifális besorolása tárgyában folyamatban lévő jogvitában terjesztették elő.

         Jogi háttér

         A Harmonizált Áruleíró és Kódrendszer

               3

               A Vámegyüttműködési Tanácsot, amely jelenleg a Vámigazgatások Világszervezete (WCO), az e tanács felállításáról szóló, Brüsszelben 1950. december 15‑én megkötött megállapodás hozta létre. A Harmonizált Áruleíró és Kódrendszert (a továbbiakban: HR) a WCO dolgozta ki, és a harmonizált áruleíró és kódrendszerről szóló, 1983. június 14‑én Brüsszelben aláírt nemzetközi egyezmény (a továbbiakban: a HR‑ről szóló egyezmény) hozta létre, amely egyezményt – annak 1986. június 24‑én kelt módosító jegyzőkönyvével együtt – az Európai Gazdasági Közösség nevében az 1987. április 7‑i 87/369/EGK tanácsi határozat (HL L 198., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 2. fejezet, 2. kötet, 288. o.) hagyott jóvá.

               4

               A HR‑ről szóló egyezmény 3. cikkének (1) bekezdése szerint minden Szerződő Fél kötelezettséget vállal arra, hogy tarifa‑ és statisztikai nómenklatúrái megegyeznek a HR‑rel, minden hozzátoldás és változtatás nélkül felhasználja annak valamennyi vámtarifaszáma és alszáma szövegét, és a hozzájuk tartozó kódszámokat, és követi az említett rendszer számozási sorrendjét. Minden Szerződő Fél kötelezettséget vállal arra is, hogy alkalmazza a HR általános értelmezési szabályait, valamint a HR áruosztályainak, árucsoportjainak és alszámainak valamennyi megjegyzését, és nem módosítják az utóbbiak hatályát.

         A KN

               5

               A 2658/87 rendelet által bevezetett Kombinált Nómenklatúra a HR‑en alapul, amelynek átveszi annak hat számjegyű vámtarifaszámait és vámtarifaalszámait, fenntartva a hetedik és nyolcadik számjegyet a KN‑alszámok részére.

               6

               A 2000. január 31‑i 254/2000/EK tanácsi rendelettel (HL L 28., 16. o.; magyar nyelvű különkiadás 2. fejezet, 9. kötet, 357. o.) módosított rendelet 12. cikke (1) bekezdésének megfelelően az Európai Bizottság minden évben rendelettel elfogadja a KN egységes szerkezetű változatát a vámtételekkel együtt, amint az az Európai Unió Tanácsa vagy a Bizottság által elfogadott intézkedésekből következik. E rendeletet a következő év január 1‑jétől kell alkalmazni.

               7

               A KN‑nek az alapügyben szóban forgó, 2007. február 19‑e és 2008. május 29‑e között megvalósított behozatalokra alkalmazandó változatai az 1549/2006 és az 1214/2006 rendeletből következnek. A KN releváns – alább említendő – rendelkezései valamennyi változatban azonos módon kerültek megfogalmazásra.

               8

               A KN második részében található a „Növényi termékek” címet viselő II. áruosztály, amely az „Olajos magvak és olajtartalmú gyümölcsök; különféle magvak és gyümölcsök; ipari vagy gyógynövények; szalma és takarmány” című 12. árucsoportot tartalmazza, amelyen belül található a KN 1207, a KN 1209 és a KN 1212 vámtarifaszám.

               9

               A KN 1207 vámtarifaszám szövege a következő:

                  KN‑kód

                  Árumegnevezés

                  Vámtétel
                  szerződéses (%)

                  [...]
                  1207

                  [...]
                  Más olajos mag és olajtartalmú gyümölcs, törve is:

                  [...]

                  1207 20

                  – Gyapotmag:

                  1207 20 10

                  – – Vetésre […]

                  [...]

                  1207 20 90

                  – –Más

                  [...]

                  1207 40

                  – Szezámmag:

                  1207 40 10

                  – – Vetésre

                  [...]

                  1207 40 90

                  – – Más

                  [...]

                  1207 50

                  – Mustármag:

                  1207 50 10

                  – – Vetésre [...]

                  [...]

                  1207 50 90

                  – – Más

                  [...]

                  – Más:

                  1207 91

                  – – Mákszem:

                  1207 91 10

                  – – – Vetésre [...]

                  [...]

                  1207 91 90

                  – – – Más

                  [...]

                  1207 99

                  – – Más:

                  1207 99 15

                  – – – Vetésre [...]

                  [...]

                  – – – Más:

                  1207 99 91

                  – – – – Kendermag

                  [...]

                  1207 99 97

                  – – – – Más

                  vámmentes

               10

               A KN 1209 vámtarifaszám szövege a következő:

                  KN‑kód

                  Árumegnevezés

                  Vámtétel
                  szerződéses (%)

                  [...]
                  1209

                  [...]
                  Mag, gyümölcs és spóra vetési célra:

                  [...]

                  1209 10 00

                  – Cukorrépamag

                  [...]

                  – Takarmánynövénymag:

                  [...]

                  [...]

                  [...]

                  1209 30 00

                  – Elsősorban virágjukért termesztett lágyszárú növények magja

                  [...]

                  – Más:

                  1209 91

                  – – Zöldségmag:

                  1209 91 10

                  – – – Karalábémag (Brassica oleracea, var. caulorapa és gongylodes L.)

                  [...]

                  1209 91 30

                  – – – Cékla vagy céklagyökér (Beta vulgaris var. conditiva) mag

                  [...]

                  1209 91 90

                  – – – Más

                  3

                  [...]

                  [...]

                  [...]

               11

               A KN 1212 vámtarifaszám szövege a következő:

                  KN‑kód

                  Árumegnevezés

                  Vámtétel
                  szerződéses (%)

                  [...]
                  1212

                  [...]
                  Szentjánoskenyér, tengeri moszat és más alga, cukorrépa és cukornád frissen, hűtve, fagyasztva vagy szárítva, őrölve is; másutt nem említett, elsősorban emberi fogyasztásra szolgáló gyümölcsmag és más növényi termék (beleértve a Cichorium intybus sativum fajta nem pörkölt cikóriagyökereket is):

                  [...]

                  1212 20 00

                  – Tengeri moszat és más alga

                  [...]

                  – Más:

                  1212 91

                  – – Cukorrépa:

                  [...]

                  [...]

                  [...]

                  1212 99

                  – – Más:

                  1212 99 20

                  – – – Cukornád

                  [...]

                  1212 99 30

                  – – – Szentjánoskenyér (karob)

                  [...]

                  [...]

                  [...]

                  [...]

                  1212 99 70

                  – – – Más

                  vámmentes

               12

               A KN első része a bevezető rendelkezéseket tartalmazza. Ennek a résznek az általános rendelkezéseket tartalmazó l. szakasza A. pontja, amely „A Kombinált Nómenklatúra értelmezésére vonatkozó általános szabályok” címet viseli, a következőképpen rendelkezik:
               „Az áruknak a [KN alá] történő besorolására a következő elvek az irányadók.
               Az áruosztályok, árucsoportok és árualcsoportok címe csak a hivatkozások megkönnyítésére szolgál; jogi szempontból az áruk besorolását a vámtarifaszámokban szereplő árumegnevezések és az azokhoz kapcsolódó, az áruosztályokhoz, illetve az árucsoportokhoz tartozó megjegyzések alapján, valamint – ha az adott vámtarifaszám vagy megjegyzés eltérően nem rendelkezik – a következő rendelkezések alapján kell meghatározni.
               [...]”

               13

               A KN 12 árucsoportjának 1. és 3. megjegyzése, amelyek e nómenklatúra 1207, illetve 1209 vámtarifaszámára vonatkoznak, előírják:

                        „1.

                        A 1207 vtsz. alá tartozik többek között a pálmadió és ‑mag, a gyapotmag, a ricinusolajmag, a szezámmag, a mustármag, a sáfránymag, a mákszem és az illipemag (karitdió). Nem sorolható be e vtsz. alá a 0801 vagy a 0802 vtsz. alá tartozó termékek vagy az olívabogyó (7. vagy 20. árucsoport).

                  [...]

                        3.

                        A 1209 vtsz. alá tartozik, mint »vetési célra használt mag« a répamag, a pázsitfű és más fűmag, a virágmag, a zöldség‑, erdeifa‑, gyümölcsfa‑, bükkönymag (a Vicia faba fajtába tartozók kivételével) vagy a csillagfürtmag.

                  A következők azonban nem tartoznak a 1209 vtsz. alá még akkor sem, ha vetési célra szolgálnak:
               [...]

                        d)

                        a 1201–1207 vagy a 1211 vtsz. alá tartozó termékek.”

         A KN magyarázó megjegyzései

               14

               A 2658/87. rendelet 1. cikke (87) bekezdése a) pontjának második francia bekezdése értelmében a Bizottság kidolgozza a KN‑re vonatkozó magyarázó megjegyzéseket, amelyeket rendszeresen közzétesz az Európai Unió Hivatalos Lapjában. A 2006. február 28‑án (HL C 50., 1. o.) közzétett, az alapügyben szereplő behozatalok időpontjában alkalmazandó magyarázó megjegyzések az 1207 99 98, az 1209 91 90 és a 1212 99 80 KN‑vámtarifaalszámra vonatkozó három megjegyzést tartalmaznak.

               15

               Meg kell állapítani, hogy e vámtarifaszámok számozása az említett magyarázó megjegyzésekben a 2658/87 rendelet I. mellékletét módosító, 2005. október 27‑i 1719/2005/EK bizottsági rendeletből (HL L 286., 1. o.) következő KN‑számozásra vonatkozik. Márpedig a 1207 99 98 és a KN 1212 99 80 vámtarifaalszám számozását az alapügy tényállására alkalmazandó 1549/2006 és 1214/2007 rendelet módosította, amely alszámok KN 1207 99 97 és 1212 99 70 vámtarifaalszámokra változtak anélkül, hogy hatályuk módosult volna.

               16

               A KN 1207 99 98 vámtarifaalszámra vonatkozó magyarázó megjegyzések – amelyeket tehát a KN 1207 99 97 vámtarifaalszám hatályát értelmező megjegyzéseknek kell tekintetni – szövege a következő:
               „1207 99 98 Más
               [...]
               Idetartozik a lágy héjú zöld tökmag is, amelyből genetikai okból hiányzik a mag külső kemény burka (Cucurbita pepo L. convar. citrullinia Greb. var. styriaca és a Cucurbita pepo L. var. oleifera Pietsch). Ezeket a tökfajtákat általában olajukért termesztik és nem zöldségként használják, az utóbbiak magja a 1209 91 90 alszám alá tartozik.
               Nem tartozik ide a pörkölt tökmag (2008 19 alszám).”

               17

               A KN 1209 91 90 vámtarifaalszámra vonatkozó magyarázó megjegyzés szövege a következő:
               „1209 91 90 Más
               Ez alá az alszám alá tartozik a tök magja, ha zöldségként termesztik, és vetési, étkezési (pl. salátának), élelmiszer‑ipari (pl. sütőipari termékekhez) vagy gyógyászati célra használják.
               Lásd még a 1207 99 97 alszám magyarázatát.”

               18

               A KN 1212 99 80 vámtarifaalszámra vonatkozó magyarázó megjegyzések – amelyeket tehát a KN 1212 99 70 vámtarifaalszám hatályát értelmező megjegyzésnek kell tekintetni – megemlítik, hogy nem tartozik ezen alszám alá a KN 1207 vagy a KN 1209 vámtarifaalszám alá sorolt tökmag.

         A HR magyarázó megjegyzései

               19

               A WCO a HR‑ről szóló egyezmény 8. cikkében meghatározott feltételek szerint jóváhagyja a HR bizottsága által elfogadott magyarázó megjegyzéseket és áruosztályozási véleményeket. Az alapügyben szóban forgó behozatalokra a 2007. év folyamán elfogadott HR magyarázó megjegyzéseket kell alkalmazni.

               20

               A HR magyarázó megjegyzéseinek az „Olajos magvak és olajtartalmú gyümölcsök; különféle magvak és gyümölcsök; ipari vagy gyógynövények; szalma és takarmány” címet viselő 12. árucsoportjában található 1. és 3. megjegyzés szövege a következő:

                        „1.

                        A 1207 vtsz. alá tartozik többek között a pálmadió és ‑mag, a gyapotmag, a ricinusolajmag, a szezámmag, a mustármag, a sáfránymag, a mákszem és az illipemag (karitdió).

                  [...]

                        3.

                        A 1209 vtsz. alá tartozik mint »vetési célra használt mag« a répamag, a pázsitfű és más fűmag, a virágmag, a zöldség‑, erdeifa‑, gyümölcsfa‑, bükkönymag (a Vicia faba fajtába tartozók kivételével) vagy a csillagfürtmag.
                        A következők azonban nem tartoznak a 1209 vtsz. alá még akkor sem, ha vetési célra szolgálnak:
                        [...]

                                 d)

                                 a 1201–1207 vagy a 1211 vámtarifaszám alá tartozó termékek.”

               21

               Egyébiránt, a HR magyarázó megjegyzéseinek 12. árucsoportjában szereplő általános rendelkezések szövege a következő:
               „A 1201–1207 vtsz. alá tartozik az étkezési olaj, valamint ipari olaj és zsiradék kisajtolására, kivonására (nyomással vagy oldószerrel) szolgáló gyümölcs és mag, akár ilyen célra, akár vetési vagy egyéb célra kerül bemutatásra. [...]”

               22

               A HR 1207 vámtarifaszámra vonatkozó magyarázó megjegyzéseinek szövege a következő:
               „Ide tartozik az étkezési olaj, valamint ipari olaj és zsiradék kisajtolására, kivonására szolgáló gyümölcs és mag, a 1201–1206 vtsz. alá tartozók kivételével (lásd a magyarázat Általános rendelkezését is).
               [...]”

               23

               A HR 1209 vámtarifaszámra vonatkozó magyarázó megjegyzéseinek értelmében nem tartoznak e vámtarifaszám alá a HR 1201–1207 vámtarifaszáma alatt felsorolt olajos magvak és gyümölcsök.

               24

               Végül, a HR 1212 vámtarifaszámhoz kapcsolódó magyarázó megjegyzés szövege a következő:
               „[...]

                        D)

                        másutt nem említett, elsősorban emberi fogyasztásra szolgáló gyümölcsmag és más növényi termék (beleértve a Cichorium intybus sativum fajta nem pörkölt cikóriagyökereket is).
                        Ebbe a csoportba tartozik a Nómenklatúrában másutt nem említett gyümölcsmag és más növényi termék is, amelyek közvetlenül vagy közvetve, elsősorban emberi fogyasztásra szolgálnak.
                        [...]”

         Az alapeljárás és az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

               25

               Az ALKA Romániában székhellyel rendelkező, exporttal és importtal foglalkozó társaság, amelynek fő tevékenysége kávé‑, kakaó‑ és fűszer‑nagykereskedelem.

               26

               A 2007. február 19. és 2008. május 29. közötti időszakban az ALKA 1560 zsák Kínából származó héjas nyers tökmagot importált Romániába, amely árut úgy írtak le mint „chinese white pumpkin seeds size: 13 cm” (kínai fehér tökmag, 13 cm‑es).

               27

               A vámkezelés során az ALKA az importált tökmagot a KN 1207 99 97 vámtarifaalszám alá sorolta, amelynek tekintetében a behozatali vám alóli mentesség került előírásra.

               28

               A Constanţa Sud (Románia) vámhivatal által végzett ellenőrzést követően a vámellenőr úgy ítélte meg, hogy az importált tökmagot a KN 1209 91 90 vámtarifaalszám alá kellett volna sorolni, amelynek tekintetében a behozatali vám mértéke 3%. Következésképpen a Constanţa Sud vámhivatal 2009. február 2‑án határozatot hozott, amelyben az ALKA‑val szemben behozatali vámkülönbözetet állapított meg, nevezetesen 153748 román lej (RON) összeget vám, 29209 RON összeget hozzáadottérték‑adó és 77536 RON összeget késedelmi kamat jogcímén, azaz összességében 260493 RON‑t.

               29

               Az ALKA panasszal élt e határozattal szemben, amelyet a vámhatóság elutasított. E panasz elutasítását követően az ALKA a kérdést előterjesztő bírósághoz fordult, amely helyt adott keresetének. Mindazonáltal a vámhatóság fellebbezést nyújtott be e határozattal szemben a Curtea de Apel Bucureștihez (bukaresti fellebbviteli bíróság, Románia), amely helyt adott a fellebbezésnek, azon indokból, hogy a kérdést előterjesztő bíróság nem alkalmazta megfelelően a bizonyítékok összegyűjtésére vonatkozó szabályokat az importált tökmagok tényleges rendeltetését illetően. A Curtea de Apel București következésképpen visszautalta az ügyet a kérdést előterjesztő bíróság elé új határozathozatal céljából.

               30

               A kérdést előterjesztő, a jogvitában újból eljáró bíróság úgy ítéli meg, hogy az ügy megoldásához a KN 1207 és a KN 1209 vámtarifaszám értelmezésére van szükség.

               31

               E körülmények között a Tribunalul București (bukaresti törvényszék) úgy határozott, hogy felfüggeszti az eljárást, és előzetes döntéshozatal céljából a következő kérdéseket terjeszti a Bíróság elé:

                        „1)

                        Az emberi táplálkozásban (rágcsálnivalóként) való felhasználás céljából hő‑ és mechanikai kezelésre szánt héjas nyers tökmagot (zöldség) a [KN] 1207 vámtarifaszáma – 1207 99 97 10 vámtarifaalszám – vagy a [KN] 1209 vámtarifaszáma – 1209 91 90 10 vámtarifaalszám – alá kell besorolni?

                        2)

                        Az emberi táplálkozásban (rágcsálnivalóként) való felhasználás céljából hő‑ és mechanikai kezelésre szánt héjas nyers tökmagot (zöldség) a [KN] magyarázata alapján [a KN] 1207 vámtarifaszám – 1207 99 97 10 vámtarifaalszám – vagy a [KN] 1209 vámtarifaszám – 1209 91 90 10 vámtarifaalszám – alá kell besorolni?

                        3)

                        Amennyiben ellentét áll fenn a Közös Vámtarifa és a [KN] magyaráz[ó megjegyzései] szerinti, ugyanazon termékre (héjas nyers tökmag – zöldség) vonatkozó tarifális besorolás között, az említett tarifális besorolások közül melyik alkalmazandó az ügyben?

                        4)

                        A 2454/1993 rendelet 109. cikke (a) pontjának, 110. cikkének és 256. cikke (3) bekezdésének rendelkezései alapján ahhoz, hogy az EUR. 1 bizonyítvány kifejtse az említett rendelet 98. cikke értelmében vett, preferenciális vámtarifarendszer vámhatóságok általi biztosítására vonatkozó sajátos hatását, szükségesek‑e olyan különleges adminisztratív eljárások, mint egy kérelem előterjesztése vagy a kérdéses bizonyítvány valamely hatósághoz való benyújtása?”

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdésekről

         Az első–harmadik kérdésről

               32

               Első három kérdésével a kérdést előterjesztő bíróság lényegében arra keresi a választ, hogy az alapügyben szóban forgó tökmagot a KN 1207 vagy a KN 1209 vámtarifaszám alá kell‑e besorolni.

               33

               Előzetesen emlékeztetni kell arra, hogy ha a Bíróság elé tarifális besorolással kapcsolatban terjesztenek előzetes döntéshozatal iránti kérelmet, a Bíróság feladata inkább az, hogy megvilágítsa a nemzeti bíróság számára azokat a szempontokat, amelyek alapján lehetővé válik az utóbbi számára, hogy a szóban forgó árukat helyesen sorolja be a KN alá, mintsem hogy a Bíróság maga végezze el ezt a besorolást, annál is inkább, mivel nem áll feltétlenül rendelkezésére az ehhez szükséges valamennyi adat. Úgy tűnik tehát, hogy a nemzeti bíróság mindenképpen kedvezőbb helyzetben van ennek elvégzéséhez (lásd különösen: Panasonic Italia és társai ítélet, C‑472/12, EU:C:2014:2082, 32. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).

               34

               A kérdést előterjesztő bíróság feladata tehát az alapügyben szóban forgó termékek besorolása a Bírósághoz előterjesztett kérdésekre adott válaszra tekintettel (Panasonic Italia és társai ítélet, C‑472/12, EU:C:2014:2082, 33. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).

               35

               Egyébiránt a Bizottság írásbeli észrevételeiből, valamint a felek által a tárgyalás során megfogalmazott észrevételekből az tűnik ki, hogy – a Sunshine Deutschland Handelsgesellschaft ítéletre (C‑229/06, EU:C:2007:239, 30–32. pont) tekintettel – az alapügyben szóban forgó tökmagnak a KN 1212 vámtarifaszám alá sorolása is releváns lehet.

               36

               Következésképpen az első három kérdést abban az értelemben kell újrafogalmazni, hogy a kérdést előterjesztő bíróság arra vár választ a Bíróságtól, hogy milyen szempontokat kell alkalmaznia annak meghatározása érdekében, hogy az alapügyben szóban forgó tökmagot a KN 1207, a KN 1209, vagy a KN 1212 vámtarifaszám alá kell‑e sorolni.

               37

               A Bíróság állandó ítélkezési gyakorlatából az következik, hogy a jogbiztonság és az ellenőrzések elősegítése érdekében az áruk tarifális besorolásának meghatározó kritériumát általában az áruk objektív jellemzői és tulajdonságai között kell keresni, amint azokat a KN vámtarifaszámai és az áruosztályok, illetve árucsoportok megjegyzéseinek szövege meghatározza. Az áruk ezen objektív jellemzőinek és tulajdonságainak a vámkezelés időpontjában vizsgálhatónak kell lenniük (lásd ebben az értelemben: Panasonic Italia és társai ítélet, C‑472/12, EU:C:2014:2082, 35 és 36. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).

               38

               Ami először is a KN 1207 vámtarifaszám hatályát illeti, meg kell állapítani, hogy ez a „Más olajos mag és olajtartalmú gyümölcs, törve is” címet viseli, a KN azonban nem határozza meg, mit kell „más olajos mag és olajtartalmú gyümölcs” alatt érteni az említett vámtarifaszám értelmében.

               39

               Szokásos jelentése értelmében az „olajtartalmú” magvak és gyümölcsök fogalma azon magvakra és gyümölcsökre vonatkozik, amelyekből valamilyen olaj vonható ki.

               40

               Azt is figyelembe kell venni, hogy a KN és a HR magyarázó megjegyzései a Bíróság állandó ítélkezési gyakorlata értelmében fontos eligazítást nyújtanak az egyes vámtarifaszámok tartalmának értelmezése során, mindazonáltal nem rendelkeznek kötelező jogi hatállyal, ezért e megjegyzések szövegének összhangban kell állnia a KN rendelkezéseivel, és nem módosíthatják azok hatályát (lásd különösen: Sunshine Deutschland Handelsgesellschaft ítélet, C‑229/06, EU:C:2007:239, 27. pont).

               41

               Először is, a HR magyarázó megjegyzéseit illetően az ennek 12. árucsoportjában található általános rendelkezések értelmében a HR 1201–1207 vámtarifaszámok alá tartozik „az étkezési olaj, valamint ipari olaj és zsiradék kisajtolására, kivonására (nyomással vagy oldószerrel) szolgáló gyümölcs és mag, akár ilyen célra, akár vetési vagy egyéb célra kerül bemutatásra”.

               42

               Másodsorban, a HR 1207 vámtarifaszámra vonatkozó magyarázó megjegyzése értelmében e vámtarifaszám alá tartozik „az étkezési olaj, valamint ipari olaj és zsiradék kisajtolására, kivonására szolgáló gyümölcs és mag, az 1201–1206 vtsz. alá tartozók kivételével”.

               43

               Végül, a KN 1207 99 98 vámtarifaalszámra vonatkozó magyarázó megjegyzések szerint ezen alszám alá tartozik „a lágy héjú zöld tökmag is, amelyből genetikai okból hiányzik a mag külső kemény burka (Cucurbita pepo L. convar. citrullinia Greb. var. styriaca és Cucurbita pepo L. var. oleifera Pietsch). Ezeket a tökfajtákat általában olajukért termesztik”.

               44

               A fentiekből az következik, hogy a KN 1207 vámtarifaszám alá tartozó „más olajos mag és olajtartalmú gyümölcs” fogalmát úgy kell értelmezni, hogy az a KN 1201–1206 vámtarifaszám alá nem tartozó, étkezési olaj, valamint ipari olaj és zsiradék kisajtolására, kivonására szolgáló gyümölcsre és magra vonatkozik. A kérdést előterjesztő bíróság feladata annak vizsgálata, hogy az alapügyben szóban forgó tökmag megfelel‑e ezen kritériumoknak, különösen pedig annak vizsgálata, hogy az szokásosan étkezési, illetve ipari olaj és zsiradék kisajtolására szolgál‑e, amely esetben azt a KN 1207 vámtarifaszám alá kell sorolni.

               45

               E tekintetben meg kell állapítani – amint azt a román kormány és az Bizottság is tette a Bíróság által írásban feltett kérdésekre adott válaszként –, hogy a KN 1207 vámtarifaszám értelmében vett „olajos mag” jellegű magvak nem sorolhatók a KN 1209 és KN 1212 vámtarifaszám alá, még akkor sem, ha azokat nem szokásosan étkezési, illetve ipari olaj és zsiradék kisajtolása, hanem vetés vagy emberi fogyasztás céljából használják.

               46

               Egyfelől, a KN 1209 vámtarifaszám címe „Mag, gyümölcs és spóra vetési célra”. Márpedig, a KN 1207 vámtarifaszám olyan alszámokat foglal magában, amelyek kifejezetten vetési célra szolgáló olajos magvakra, mint az 1207 99 15 vámtarifaalszám, illetve nem vetési célra szolgáló olajos magvakra vonatkoznak, mint az 1207 99 97 vámtarifaalszám.

               47

               Ezenfelül, mind a KN 12. árucsoportjának 3. megjegyzése, mind pedig a HR magyarázó megjegyzései 12. árucsoportjának 3. megjegyzése szerint az 1201–1207 vámtarifaszám alá tartozó áruk nem tartoznak az 1209 vámtarifaszám alá, „még akkor sem, ha vetési célra szolgálnak”.

               48

               Következésképpen, a KN 1207 vámtarifaszám értelmében vett „olajos mag” jellegű magvakat ezen, és nem a KN 1209 vámtarifaszám alá kell sorolni, még akkor sem, ha azokat nem étkezési, illetve ipari olaj és zsiradék kisajtolására, hanem vetés céljából használják.

               49

               Másfelől, a KN 1212 vámtarifaszámot illetően, annak megfogalmazásából az következik, hogy az főleg a KN‑ben egyébként másutt nem említett olyan gyümölcsmagokra és más növényi termékekre vonatkozik, amelyek elsősorban emberi fogyasztásra szolgálnak.

               50

               Ebből a megfogalmazásból az következik, hogy a KN 1212 vámtarifaszám gyűjtőkategóriának minősül, amelynek az a célja, hogy csak akkor kerüljön alkalmazásra, amikor a KN más vámtarifaszáma nem alkalmazható. Következésképpen, a KN 1207 vámtarifaszám értelmében vett „olajos mag” jellegű magvak nem tartozhatnak a KN 1209 vámtarifaszám alá, még akkor sem, ha azokat nem étkezési, illetve ipari olaj és zsiradék kisajtolására, hanem emberi fogyasztás céljából használják.

               51

               A fentiekre figyelemmel a kérdést előterjesztő bíróság feladata, hogy az alapügyben szóban forgó tökmag tarifális besorolása érdekében meghatározza, hogy a tökmag szokásosan étkezési, illetve ipari olaj és zsiradék kisajtolására szolgál‑e, oly módon, hogy arra nem vonatkozik a KN 1201–1206 vámtarifaszám. Amennyiben erről van szó, az említett tökmagot olajos mag jellege okán a KN 1207 vámtarifaszám alá kell sorolni, függetlenül attól, hogy azt étkezési, illetve ipari olaj és zsiradék kisajtolása, vetés vagy emberi fogyasztás céljából használják.

               52

               Ha megállapításra kerül, hogy az említett mag nem olajos mag jellegű a KN 1207 vámtarifaszám értelmében, a kérdést előterjesztő bíróság feladata annak meghatározása, hogy azok a KN 1209 vagy a KN 1212 vámtarifaszám alá tartoznak‑e.

               53

               Emlékeztetni kell tehát azon kritériumokra, amelyek lehetővé teszik a KN 1209 és a KN 1212 vámtarifaszám hatályának elhatárolását.

               54

               A jelen ítélet 48. pontjában említett megfogalmazására tekintettel a KN 1212 vámtarifaszámnak az a célja, hogy csak akkor kerüljön alkalmazásra, ha a KN 1209 vámtarifaszám nem alkalmazható az alapügyben szóban forgó tökmagra.

               55

               Márpedig a Bíróság megállapította, hogy a „Mag, gyümölcs és spóra vetési célra” című KN 1209 vámtarifaszám csak azokra a növényi részekre vonatkozik, amelyek csíraképesek, és új növénynek adhatnak életet. Viszont a KN 1212 vámtarifaszám olyan gyűjtőkategória, amely azokra a növénymagokra vonatkozik, amelyek nem vetési célra, hanem emberi fogyasztásra szolgálnak (Sunshine Deutschland Handelsgesellschaft ítélet, C‑229/06, EU:C:2007:239, 30. pont).

               56

               Ennek megfelelően a Bíróság megállapította, a sütőipari felhasználású, már nem csíraképes hántolt tökmag a KN 1212 99 80 vámtarifaalszám alá tartozik (Sunshine Deutschland Handelsgesellschaft ítélet, C‑229/06, EU:C:2007:239, 32. pont).

               57

               A fentiekből az következik, hogy amennyiben az alapügyben szóban forgó tökmag nem a KN 1207 vámtarifaszám értelmében vett olajos mag jelleggel rendelkezik, e magot a KN 1209 vámtarifaszám alá kell sorolni, ha az behozatala időpontjában még csíraképes, függetlenül attól, hogy azt ténylegesen vetés vagy emberi fogyasztás céljára használják. Ellenkező esetben az említett magot a KN 1212 vámtarifaszám alá kell besorolni.

               58

               A fenti megfontolások összességére figyelemmel az első három kérdésre azt a választ kell adni, hogy az alapügyben szóban forgó tökmag tarifális besorolása tekintetében a kérdést előterjesztő bíróság feladata annak meghatározása, hogy az szokásosan étkezési, illetve ipari olaj és zsiradék kisajtolására szolgál‑e, oly módon, hogy azokra nem vonatkozik a KN 1201–1206 vámtarifaszám. Amennyiben erről van szó, az említett tökmagot olajos mag jellege okán a KN 1207 vámtarifaszám alá kell sorolni, függetlenül attól, hogy azt ténylegesen étkezési, illetve ipari olaj és zsiradék kisajtolása, vetés vagy emberi fogyasztás céljából használják‑e. Ellenkező esetben az említett mag a KN 1209 vámtarifaszám alá tartozik, ha behozatala időpontjában még csíraképes, függetlenül attól, hogy ténylegesen vetés vagy emberi fogyasztás céljára használják, illetve a KN 1212 vámtarifaszám alá, amennyiben már nem csíraképes.

         A negyedik kérdésről

               59

               Negyedik kérdésével a kérdést előterjesztő bíróság arra keresi a választ, hogy esetleg léteznek‑e azt biztosító különleges közigazgatási eljárások, hogy az EUR. 1 bizonyítvány a vámhatóságok tekintetében fejtse ki joghatását.

               60

               A román kormány úgy ítéli meg, hogy a negyedik kérdést mint elfogadhatatlant el kell utasítani, mivel a válasz nem lenne hasznos az alapügy megoldásához.

               61

               A román kormány arra hivatkozik, hogy az alapügyben szereplőhöz hasonló, Kínából importált tökmagra nem vonatkoznak az Európai Unió által elfogadott preferenciális tarifális intézkedések. A román kormány ezenfelül azt állítja, hogy az ALKA mindenesetre a vámáru‑nyilatkozat megtételekor nem kérte, hogy preferenciális tarifális elbánásban részesüljön, és nem mutatta be az alapügyben szóban forgó tökmag preferenciális eredetét igazoló bizonyítványt.

               62

               A Bíróság eljárási szabályzata 94. cikkének a) pontja úgy rendelkezik, hogy az előzetes döntéshozatal iránti kérelem tartalmazza a jogvita tárgyának, valamint a kérdést előterjesztő bíróság által megállapított releváns tények rövid ismertetését, vagy legalább a kérdések alapját képező tények ismertetését.

               63

               Először is meg kell állapítani, hogy az előzetes döntéshozatal iránti kérelemben a releváns tények ismertetése egyrészt csak arra a tényre vonatkozott, hogy az ALKA a vámáru‑nyilatkozat benyújtásakor nem kérelmezte a preferenciális tarifális elbánás alkalmazását, másrészt pedig arra, hogy az ALKA olyan származási bizonyítványokkal rendelkezik, amelyek alapján az importált magnak vámmentességet kellett volna élveznie.

               64

               Ezenfelül, az e tekintetben a Bíróság által megkérdezett ALKA, a román kormány és a Bizottság nem tudott olyan uniós jogi preferenciális rendszert azonosítani, amely a Kínából származó tökmag behozatalára lenne alkalmazható.

               65

               Végül, és a Bíróság erre vonatkozó írásbeli felhívása ellenére, az ALKA maga sem hivatkozott arra, hogy az alapügyben szóban forgó tökmag preferenciális eredetét igazoló bizonyítványt mutatott be a nemzeti hatóságoknak.

               66

               A fentiekből az következik, hogy a negyedik kérdést mint elfogadhatatlant el kell utasítani, mivel az előzetes döntéshozatal iránti kérelem nem ismerteti kellőképpen a kérdések alapját képező tényeket.

         A költségekről

               67

               Mivel ez az eljárás az alapeljárásban részt vevő felek számára a kérdést előterjesztő bíróság előtt folyamatban lévő eljárás egy szakaszát képezi, ez a bíróság dönt a költségekről. Az észrevételeknek a Bíróság elé terjesztésével kapcsolatban felmerült költségek, az említett felek költségeinek kivételével, nem téríthetők meg.

               A fenti indokok alapján a Bíróság (tizedik tanács) a következőképpen határozott:

                     A kérdést előterjesztő bíróság feladata, hogy az alapügyben szóban forgó tökmag tarifális besorolása érdekében meghatározza, hogy a tökmag szokásosan étkezési, illetve ipari olaj és zsiradék kisajtolására szolgál‑e, oly módon, hogy arra nem vonatkoznak a vám‑ és a statisztikai nómenklatúráról, valamint a Közös Vámtarifáról szóló, 1987. július 23‑i 2658/87/EGK tanácsi rendelet I. mellékletébe foglalt Kombinált Nómenklatúrának a 2006. október 17‑i 1549/2006/EK tanácsi rendeletből és a 2007. szeptember 20‑i 1214/2007/EK bizottsági rendeletből következő változatai 1201–1206 vámtarifaszámai. Amennyiben erről van szó, az említett tökmagot olajos mag jellege okán a Kombinált Nómenklatúra 1207 vámtarifaszáma alá kell sorolni, függetlenül attól, hogy azt ténylegesen étkezési, illetve ipari olaj és zsiradék kisajtolása, vetés vagy emberi fogyasztás céljára használják‑e. Ellenkező esetben az említett mag a Kombinált Nómenklatúra 1209 vámtarifaszám alá tartozik, ha behozatala időpontjában még csíraképes, függetlenül attól, hogy ténylegesen vetés vagy emberi fogyasztás céljára használják‑e, illetve a Kombinált Nómenklatúra 1212 vámtarifaszáma alá, amennyiben már nem csíraképes.

                     Aláírások

            (
            *1
         )	Az eljárás nyelve: román.


Az Elsőfokú Bíróság (első tanács) május 4.-i ítélete: 1999. # Z kontra Európai Parlament. # Megsemmisítés iránti kereset. # T-242/97. sz. ügy


title: Az Elsőfokú Bíróság (ötödik tanács) 2004. november 23-i ítélete. # Frischpack GmbH & Co. KG kontra Belső Piaci Harmonizációs Hivatal (védjegyek és formatervezési minták) (OHIM). # Közösségi védjegy - Térbeli megjelölés - Egy sajtdoboz formája - Feltétlen kizáró ok - A 40/94/EK rendelet 7. cikke (1) bekezdésének b) pontja - Megkülönböztető képesség. # T-360/03. sz. ügy

text:
      T‑360/03. sz. ügy
      Frischpack GmbH & Co. KG
      kontra
      Belső Piaci Harmonizációs Hivatal (védjegyek és formatervezési minták) (OHIM)
      „Közösségi védjegy – Térbeli védjegy – Egy sajtdoboz formája – Feltétlen kizáró ok – A 40/94/EK rendelet 7. cikke (1) bekezdésének b) pontja – Megkülönböztető képesség”
      Az Elsőfokú Bíróság ítélete (ötödik tanács), 2004. november 23.  ?II – 0000
      Az ítélet összefoglalása
      Közösségi védjegy – Fellebbezési eljárás – A közösségi bírósághoz benyújtott kereset – A bejelentett védjegy megkülönböztető
            képességének vizsgálata során a fellebbezési tanács által azonosított érintett vásárlóközönség meghatározásának vitatása –
            A jogvita tárgyának módosítása – Hiány
      (Az Elsőfokú Bíróság eljárási szabályzata, 135. cikk, 4. §; 40/94 tanácsi rendelet, 7. cikk, (1) bekezdés, b pont)
      A Belső Piaci Harmonizációs Hivatal (védjegyek és formatervezési minták) feladata, hogy egy védjegyként lajstromoztatni kívánt
         megjelölés megkülönböztető képességének vizsgálata során a közösségi védjegyről szóló 40/94 rendelet 7. cikke (1) bekezdésének
         b) pontja szerint meghatározza az érintett vásárlóközönséget.

      A felperes – amikor a lajstromoztatni kívánt védjegy megkülönböztető képességének vizsgálata céljából a fellebbezési tanács
         által azonosított érintett vásárlóközönségre adott meghatározást vitatja – nem kéri az Elsőfokú Bíróságtól, az eljárási szabályzat
         135. cikkének 4. §‑át megsértve, hogy azoktól eltérő kérdésekben döntsön, mint amilyenekkel a fellebbezési tanácshoz fordult.

      (vö. 34–35. pont)
2004. 11. 23‑I ÍTÉLET – T‑360/03. SZ. ÜGY
      AZ ELSŐFOKÚ BÍRÓSÁG ÍTÉLETE (ötödik tanács)
      2004. november 23.(*)

      „Közösségi védjegy – Térbeli megjelölés – Egy sajtdoboz formája – Feltétlen kizáró ok – A 40/94/EK rendelet 7. cikke (1) bekezdésének b) pontja – Megkülönböztető képesség”
      A T‑360/03. sz. ügyben,
      a Frischpack GmbH & Co. KG (székhelye: Mailling bei Schönau [Németország], képviseli: P. Bornemann ügyvéd)

      felperesnek
      a Belső Piaci Harmonizációs Hivatal (védjegyek és formatervezési minták) (OHIM) (képviselik: U. Pfleghar és G. Schneider meghatalmazotti minőségben)

      alperes ellen
      az OHIM második fellebbezési tanácsának 2003. szeptember 8‑i, egy térbeli megjelölés lajstromozására (sajtdoboz) vonatkozó
         határozata (R 236/2003‑2. sz. ügy) ellen benyújtott keresete tárgyában,

      AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK ELSŐFOKÚ BÍRÓSÁGA
      (ötödik tanács),
      tagjai: P. Lindh elnök, R. García‑Valdecasas és D. Šváby bírák,
      hivatalvezető: I. Natsinas tanácsos,
      tekintettel az Elsőfokú Bíróság Hivatalához 2003. október 30‑án benyújtott keresetlevélre,
      tekintettel az Elsőfokú Bíróság Hivatalához 2004. január 21‑én benyújtott válaszbeadványra,
      a 2004. július 8‑i tárgyalást követően,
      meghozta a következő
      Ítéletet
       A jogvita előzményei
      1       A felperes a közösségi védjegyről szóló, 1993. december 20‑i 40/94/EK módosított tanácsi rendelet (HL 1994. L 11., 1. o.;
         magyar nyelvű különkiadás 17. fejezet, 1. kötet, 146. o.) alapján 2002. március 26‑án közösségi védjegybejelentést tett a
         Belső Piaci Harmonizációs Hivatalnál (védjegyek és formatervezési minták) (a továbbiakban: OHIM).

      2       A lajstromoztatni kívánt védjegy az alábbi térbeli megjelölés volt:

      3       A lajstromoztatni kívánt védjegyet a felperes a következőképpen írja le:
      „A lajstromoztatni kívánt megjelölés egy szeletelt élelmiszerek, különösen sajtszeletek csomagolására szolgáló doboz térbeli
         alakja. A megjelölést különböző szögekben, ferdén felülről, alulról és oldalról készült fényképfelvételek mutatják. A csomagolás
         egy lapos aljú hajótestként jellemezhető, melynek oldalán ferdén emelkedő homlokfalak találhatóak, az oldalfalak trapézformát
         alkotnak, a test teteje fedett, és az egész test vékony, műanyag lemezből készül. Az oldalrészek barázdáltak és hullámosak,
         a barázdák, azaz a kiemelkedések és a hullámos formájú vájatok a fal tetejétől az aljáig húzódnak. Az oldalfalak, melyek a
         fentről lefelé húzódó merőlegessel szöget zárnak be, szintén ferde vonalúak.”

      4       A termék, amely vonatkozásában a lajstromozást kérték, a védjegyekkel ellátható termékek és szolgáltatások nemzetközi osztályozására
         vonatkozó, felülvizsgált és módosított, 1957. június 15‑i Nizzai Megállapodás szerinti 29. osztályba tartozó árukkal kapcsolatban
         tették, az alábbi leírással: „Szeletelt élelmiszerek, különösen sajtszeletek”.

      5       Az elbíráló 2003. február 11‑i határozatában elutasította a bejelentést azzal az indokolással, hogy a lajstromoztatni kívánt
         védjegy a 40/94 rendelet 7. cikke (1) bekezdésének b) pontjában előírt feltétlen kizáró okba ütközik.

      6       A felperes 2003. március 21‑én az elbíráló határozata ellen, a 40/94 rendelet 57–62. cikke alapján fellebbezést nyújtott be
         az OHIM‑nál.

      7       A fellebbezési tanács 2003. szeptember 8‑i határozatában (a továbbiakban: megtámadott határozat) elutasította a fellebbezést
         azzal az indokkal, hogy a lajstromoztatni kívánt védjegy nem rendelkezik a 40/94 rendelet 7. cikke (1) bekezdésének b) pontja
         szerinti megkülönböztető képességgel.

      8       A fellebbezési tanács az adott ügyben úgy ítélte meg, hogy az átlagos fogyasztó a felsorolt termékek számára készült, lajstromoztatni
         kívánt formában csak a forgalomban használatos, lapos csomagolást látna. A doboz, melynek lajstromozását kérték, nem tartalmaz
         semmilyen „az élelmiszertermékek piacán kivételesen különleges, kiemelkedő vagy szokatlan” jellemzőt, mely lehetővé tenné
         a fent nevezett piacon forgalomban lévő más formáktól való megkülönböztetését. „A jellemző forma egy elhanyagolható, nem szembetűnő
         változatáról” van csupán szó. A fellebbezési tanács hozzáteszi, hogy jóllehet a lajstromoztatni kívánt védjegyről teljes körű
         leírás készült, az abban felsorolt valamennyi jellemző csupán jelentős elemző munkával ismerhető fel. Márpedig az átlagos
         fogyasztó nem foglalkozik a termék ilyen mélyreható és teljes körű vizsgálatával.

       A felek kérelmei
      9       A felperes azt kéri, hogy az Elsőfokú Bíróság:
      –        változtassa meg a megtámadott határozatot, és azt részben helyezze hatályon kívül, amennyiben az a „szeletelt sajttermékek
         nagy mennyiségben való, nem a végső fogyasztó számára történő csomagolását” érinti;

      –       kötelezze az OHIM‑ot a költségek viselésére.
      10     Az OHIM azt kéri, hogy az Elsőfokú Bíróság:
      –       utasítsa el a keresetet, mivel az elfogadhatatlan;
      –       másodlagosan, utasítsa el a keresetet, mivel az nem megalapozott;
      –       kötelezze a felperest a költségek viselésére.
      11     A tárgyaláson, miután az Elsőfokú Bíróság felhívta a felperest, hogy magyarázza meg a megtámadott határozat részleges hatályon
         kívül helyezésére irányuló kérelme célját, a felperes úgy nyilatkozott, hogy kereseti kérelmeit úgy kell értelmezni, hogy
         azokban elsősorban a megtámadott határozat megváltoztatását kéri, másodsorban pedig annak teljes egészében történő hatályon
         kívül helyezését. Az OHIM arra hivatkozott, hogy az, amit a felperes kereseti kérelmeinek módosításaként minősít, elfogadhatatlan.
         Az Elsőfokú Bíróság ezt a tárgyalás jegyzőkönyvébe feljegyezte.

       Indokolás
       A felek érvei
       A megtámadott határozat megváltoztatására irányuló kérelem elfogadhatóságról
      12     Az OHIM úgy ítéli meg, hogy felperes azon kérelme, hogy a megtámadott határozatot, amennyiben az a „szeletelt sajttermékek
         nagy mennyiségben való, nem a végső fogyasztó számára történő csomagolását” érinti, helyezzék hatályon kívül, elfogadhatatlan.
         Jóllehet a 40/94 rendelet 63. cikkének (3) bekezdése alapján az Elsőfokú Bíróság hatáskörrel bír a megtámadott határozatnak
         mind a hatályon kívül helyezésére, mind a megváltoztatására, a jogvita tárgyát valójában a fent nevezett határozat és a lajstromozási
         iránti kérelem határozza meg. Márpedig a lajstromozás iránti kérelem „szeletelt élelmiszerekre és különösen sajtszeletekre”
         irányult.

      13     A termékek azon körének ilyen korlátozása, amelyre a lajstromozás iránti kérelmet benyújtották, a jogvita tárgyának megváltoztatását
         jelentené. E tekintetben az OHIM az Elsőfokú Bíróság T‑194/01. sz., Unilever kontra OHIM (Tojásdad alakú tabletta) ügyben
         2003. március 5‑én hozott ítéletének (EBHT 2003., II‑383. o.) 16. pontjára utal, melyből az OHIM szerint kitűnik, hogy az
         Elsőfokú Bíróság a fellebbezési tanács határozata jogszerűségének vizsgálatát a jogvita ténybeli és jogi keretei között végzi,
         ahogyan azt elé terjesztették, és e kereteket a felperes érvényesen, kérelmeinek megváltoztatásával nem módosíthatja.

      14     Egyebekben, ha a felperes az igényelt termékek vonatkozásában kívánt volna határozatot kapni, az OHIM‑ot tájékoztatnia kellett
         volna egyértelműen arról, hogy árujegyzékét a fent nevezett termékekre korlátozza, és azt a 40/94 rendelet 44. cikkének (1) bekezdését
         alkalmazva legkésőbb a fellebbezési tanács előtti eljárás során teszi meg.

       Az ügy érdeméről
      15     A felperes keresetében egyetlen jogalapra hivatkozik, miszerint a fellebbezési tanács a 40/94 rendelet 7. cikke (1) bekezdésének
         b) pontját megsértette, mivel úgy ítélte meg, hogy a lajstromozni kívánt védjegy nem alkalmas a megkülönböztetésre.

      16     A kérdéses csomagolás az alakja és az általa tartalmazott sajtszeletek legyező alakban történő elrendezése – mely eltér a
         szokásostól, és nyilvánvalóan különbözik a szeletelt sajtok más nagybani csomagolásától – miatt alkalmas a megkülönböztetésre.
         E tekintetben a felperes kijelenti, hogy az a körülmény, mely szerint egy csomagolás megkülönböztető képessége nehezebben
         bizonyítható, mint egy szó- vagy ábrás védjegy esetében, nem terhelhető a bejelentőre. Nem igazolhatja semmi azt, hogy egy
         csomagolás megkülönböztető képességével kapcsolatos kétely esetén annak lajstromozását elutasítják.

      17     Az adott ügyben a kérdéses csomagolást kizárólag olyan szakmai közönségnek szánják, mely hozzászokott ahhoz, hogy a csomagolások
         az általuk tartalmazott termékek előállítóját jelölik. Márpedig ez a csomagolás nem átlagos, sem pedig szokványos és tisztán
         megkülönböztethető a szakmai vállalatoknak nyújtott nagybani csomagolási ajánlottól.

      18     A kérdéses csomagolás alakja alapján első ránézésre megkülönböztethető, mely az érintett vásárlói rétegekben gondolattársítás
         útján egy hajótest alakjának benyomását kelti, magán hordja a hajótest kialakításának jellemzőit (lapos alj, sík felszín,
         két oldalfal). Ezt a benyomást tovább fokozza az oldalsó falak erezett és hullámos kialakítása, mely egy hajó vázára emlékeztet.
         A csomagolás alakjának egésze egy hajótest alakjához hasonlítható.

      19     A forma különleges jellemzője nem a részletes leírásból következik, mivel a fent nevezett forma a fellebbezési tanács szerint
         csak „a részletek iránt vonzódó és jelentékeny képzelőerővel bíró tekintet előtt” tűnik fel. Tehát nem szükséges a kérdéses
         forma elemző és részletes vizsgálata ahhoz, hogy érzékelhetővé váljon annak megkülönböztető képessége.

      20     A felperes emlékeztet arra, hogy egy védjegy megkülönböztető képessége azoktól a termékektől függ, melyek vonatkozásában lajstromozását
         kérték, és következésképpen az érintett vásárlóközönségtől. Márpedig a fellebbezési tanács tévesen vélte úgy, hogy a kérdéses
         csomagolást közvetlenül a fogyasztók széles közönségének szánják. A felperes kijelenti, hogy tejtermékek feldolgozásával foglalkozó
         vállalkozást üzemeltet, és hogy a végső fogyasztók számára forgalmazott csomagolásokat illetően olyan hétköznapi csomagolást
         használ, mint amilyet általában a felvágottak vagy sajtok csomagolására. A kérdéses csomagolás azonban legalább 500 gramm
         terméket tartalmaz, és csak a szakmán belüliek részére, nem pedig a végső fogyasztóknak szánják. Így nem kerül kiskereskedelmi
         forgalomba, hanem a szakmai vásárlók számára akár közvetlenül a termelő vagy a nagykereskedő útján, akár ezeknek a szakmán
         belüli vásárlóknak fenntartott üzleteken keresztül forgalmazzák.

      21     Az érintett vásárlóközönséget tehát nem az átlagos fogyasztók alkotnák. Az élelmiszeripar szakértői, akik szakmai hozzáértésük
         folytán tájékozottabbak, figyelmesebbek és tapasztaltabbak, alkotnák ezt az érintett vásárlóközönséget. Ez utóbbiak pedig
         hozzászoktak ahhoz, hogy az olyan kisebb eltéréseket is érzékeljék, amelyek különbséget jelentenek két csomagolás között.
         Ebből kiindulva gyengébb megkülönböztető képesség is elegendő lenne ahhoz, hogy a bejelentett védjegyet lajstromozzák.

      22     A kérdéses csomagolást kizárólag szeletelt sajtok nagybani csomagolásához használják, melyet nem a végső fogyasztóknak szánnak,
         és nem részükre ajánlanak vételre. Ennek megfelelően pontosításra kerül azon termékek köre, amelyek vonatkozásában az oltalmat
         igénylik. E tekintetben a felperes előadja, hogy egyébként nem volt lehetősége arra, hogy az érintett termékek körének ilyen
         korlátozását korábban végezze el, mivel ennek jelentőségét csak a fellebbezési tanács határozata indokolásának elolvasásakor
         ismerte fel.

      23     Az OHIM lényegében azt válaszolja, hogy feltételezve, hogy az Elsőfokú Bíróság úgy ítéli meg, hogy a felperes nem változtatott
         a jogvita tárgyán azzal, hogy az érintett termékek körét a nagybani eladásra korlátozta, egy ilyen korlátozás nem tűnik ki
         a lajstromozás iránti kérelmet kísérő árujegyzékből. Ennélfogva a fellebbezési tanács helyesen vélte úgy, hogy az átlagos
         végső fogyasztót kell figyelembe vennie a lajstromoztatni kívánt védjegy megkülönböztető képességének vizsgálatakor.

      24     Mindenesetre a felperesnek az érintett termékek körére vonatkozó pontosítása nincs befolyással a lajstromoztatni kívánt védjegy
         megkülönböztető képességének vizsgálatára. A felperes valójában nem állította, hogy az említett védjegy megkülönböztető képességét
         eltérően észlelik a szakmán belüliek és a végső fogyasztók.

       Az Elsőfokú Bíróság álláspontja
       A megtámadott határozat megváltoztatására irányuló kérelem elfogadhatóságról
      25     Előzetesen emlékeztetni kell arra, hogy a 40/94 rendelet 63. cikkének (2) és (3) bekezdése alapján a fellebbezési tanács határozatának
         akár hatályon kívül helyezése, akár megváltoztatása csak akkor lehetséges, ha a határozat érdemi vagy alaki jogellenességben
         szenved (az Elsőfokú Bíróság T‑247/01. sz., eCopy kontra OHIM [ECOPY] ügyben 2002. december 12‑én hozott ítéletének [EBHT 2002.,
         II‑5301. o.] 46. pontja).

      26     Másfelől az Elsőfokú Bíróság eljárási szabályzata 135. cikkének 4. §‑a szerint a felek beadványai nem változtathatják meg
         a fellebbezési tanács előtti eljárás tárgyát.

      27     A 40/94 rendelet 7. cikke (1) bekezdése b) pontjának értelmében a megjelölés nem részesülhet védjegyoltalomban, ha „nem alkalmas
         a megkülönböztetésre”.

      28     E tekintetben az állandó ítélkezési gyakorlat szerint egy védjegy megkülönbözető képességét egyrészt a bejelentéssel érintett
         árukra és szolgáltatásokra való tekintettel, másrészt a termékek vagy szolgáltatások fogyasztóiból álló érintett vásárlóközönség
         észlelése szempontjából kell értékelni (lásd a védjegyekre vonatkozó tagállami jogszabályok közelítéséről szóló, 1988. december
         21‑i 89/104/EGK tanácsi első irányelv [HL 1989. L 40., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 17. kötet, 1. fejezet, 92. o.] 3. cikke
         (1) bekezdése b) pontjának értelmezését illetően a Bíróság C‑53/01–C55/01. sz., Linde és társai ügyben 2003. április 8‑án
         hozott ítéletének [EBHT 2003., I‑3161. o.] 41. pontját, a 40/94 rendelet 7. cikke (1) bekezdése b) pontjának alkalmazását
         illetően pedig az Elsőfokú Bíróság T‑88/00. sz., Mag Instrument kontra OHIM (zseblámpák alakja) ügyben 2002. február 7‑én
         hozott ítéletének [EBHT 2002., II‑467. o.] 30. pontját).

      29     A 40/94 rendelet 7. cikke (1) bekezdésének b) pontja ugyanis arra kötelezi az elbírálót és adott esetben a fellebbezési tanácsot,
         hogy vizsgálja meg – előzetes vizsgálat keretében és a megjelölés bármilyen, a 40/94 rendelet 7. cikkének (3) bekezdése szerinti
         tényleges használatra történő utalás nélkül –, vajon kizártnak tűnik‑e, hogy a kérdéses megjelölés alkalmas arra, hogy az
         érintett vásárlóközönség előtt megkülönböztesse az általa jelölt termékeket vagy szolgáltatásokat a más származású termékektől
         vagy szolgáltatásoktól a vásárlóközönségnek a kereskedelmi forgalomban meghozott választásakor (az Elsőfokú Bíróság T‑87/00. sz.,
         Bank für Arbeit und Wirtschaft kontra OHIM [EASYBANK] ügyben 2001. április 5‑én hozott ítéletének [EBHT 2001., II‑1259. o.]
         40. pontja).

      30     Jelen esetben a felperes szembehelyezkedik az érintett vásárlóközönség OHIM általi meghatározásával. Vagyis a lajstromoztatni
         kívánt védjegy megkülönböztető képességének vizsgálatakor az OHIM elbírálója és később a fellebbezési tanács is úgy ítélte
         meg, hogy mivel a sajt egy általános fogyasztási termék, érintett vásárlónak az átlagos fogyasztót kell tekinteni. A felperes
         jelen kereset keretében ezzel szemben azt állítja, hogy az érintett közönséget a szakmai közönség alkotja, mivel a kérdéses
         terméket csak nagyban, az élelmiszeripar szakemberei részére értékesítik.

      31     Az OHIM úgy ítéli meg, hogy ebben az összefüggésben a felperes módosítja a jogvita tárgyát, és ezáltal a megtámadott határozat
         megváltoztatására irányuló kérelme elfogadhatatlan, mivel sérti az eljárási szabályzat 135. cikkének 4. §‑át.

      32     Meg kell állapítani, hogy a fellebbezési tanács előtti jogvita tárgyát a felperes a Nizzai Megállapodás szerinti 29. osztályba
         tartozó termékekhez kapcsolódó megjelölésének védjegyként való lajstromozására irányuló bejelentése határozta meg.

      33     Következésképpen mivel a felperes fenntartja az Elsőfokú Bíróság előtt, hogy a lajstromoztatni kívánt védjegy a szakmai közönség
         számára megkülönböztető képességgel rendelkezik, nem módosította azon jogvita tárgyát, amellyel az OHIM‑hoz fordult.

      34     Valójában, ahogyan arra a 29. pontban emlékeztettünk, az OHIM feladata, hogy egy védjegyként lajstromoztatni kívánt megjelölés
         40/94 rendelet 7. cikke (1) bekezdésének b) pontja szerinti megkülönböztető képességének vizsgálata keretében az érintett
         közönséget meghatározza.

      35     Így a felperes – amikor a lajstromoztatni kívánt védjegy megkülönböztető képességének vizsgálata céljából a fellebbezési tanács
         által az érintett vásárlóközönségre adott meghatározást vitatja – nem kéri az Elsőfokú Bíróságtól, hogy azoktól eltérő kérdésekben
         döntsön, mint amilyenekkel a fellebbezési tanácshoz fordult.

      36     A fellebbezési tanács általi érintett vásárlóközönség meghatározásának e bírálata nem tekinthető az azokra az egyes termékekre
         – mely termékekre a kérdéses csomagolás lajstromozását kérték – korlátozott megtámadott határozat hatályon kívül helyezésére
         irányuló kérelemnek, ellentétben a fent hivatkozott „Tojásdad alakú tabletta” ügyben hozott ítélet meghozatalára okot adó
         üggyel (16. és 17. pont).

      37     E bírálat továbbá nem tekinthető úgy, mint a jelen közösségi védjegybejelentésben megjelölt árujegyzéknek a 40/94 rendelet
         44. cikkének (1) bekezdése szerinti korlátozása. A felperes kereseti kérelme valójában továbbra is a kérdéses védjegynek a
         Nizzai Megállapodás szerinti 29. osztályba tartozó termékekre történő lajstromozására irányul, ahogy egyébként azt a felperes
         a tárgyalás során megerősítette.

      38     Ebből következőleg az OHIM által felhozott elfogadhatatlansági okot el kell utasítani.
       Az ügy érdeméről
      39     Mivel a lajstromozni kívánt megjelölés megkülönböztető képességének vizsgálata céljából a fellebbezési tanács által az érintett
         vásárlóközönségre adott meghatározással kapcsolatos felperesi kritika megalapozottságáról van szó, meg kell vizsgálni, hogy
         a fent nevezett tanács követett‑e el jogban való tévedést azzal, hogy a fent említett vásárlóközönségként az átlagos fogyasztót
         ítélte meg.

      40     E tekintetben meg kell állapítani, hogy a csomagolás, melynek védjegyként való lajstromozását kérték, olyan terméket tartalmaz,
         tudniillik szeletelt sajtot, mely általános fogyasztási cikk. E termék célközönségét, ahogyan a Nizzai Megállapodás szerinti
         29. osztályba tartozó többi termék célközönségét is, elviekben valamennyi fogyasztó alkotja.

      41     Ilyen értelemben meg kell állapítani, hogy a felperes az OHIM előtti eljárás során egyszer sem említette azt a tényt, hogy
         a lajstromoztatni kívánt csomagolásban található szeletelt sajtot kizárólag az élelmiszeripar szakemberei számára történő
         nagybani eladásra szánták. Egyébként az OHIM elbírálója már a 2003. február 11‑i határozatában is egy átlagos fogyasztó vélelmezett
         elvárásainak figyelembe vételével állapította meg a kérdéses csomagolás megkülönböztető képességét, anélkül hogy a felperes
         a fellebbezési tanács előtti fellebbezésében ezt vitatta volna.

      42     Márpedig mivel a 40/94 rendelet 74. cikkének (2) bekezdésének megfelelően az OHIM figyelmen kívül hagyhatja azokat a tényeket
         vagy bizonyítékokat, amelyeket az érintett felek nem kellő időben terjesztettek elő, a fellebbezési tanács jogosan ítélhette
         úgy a felperes által szolgáltatott tájékoztatás alapján, hogy az érintett vásárlóközönséget az átlagos fogyasztó alkotja.

      43     A fellebbezési tanács tehát jogosan ítélte meg a kérdéses csomagolás megkülönböztető képességét a szokásosan tájékozott, ésszerűen
         figyelmes és körültekintő, átlagos fogyasztó vélelmezett elvárásainak figyelembevételével. Márpedig a felperes nem állítja,
         hogy a védjegy, melynek lajstromozását kéri, az átlagos fogyasztó vélelmezett elvárásainak figyelembevételével megkülönböztető
         képességgel rendelkezik.

      44     Ebből következőleg a megtámadott határozat nem jogellenes, és anélkül, hogy dönteni kellene a felperes által szolgáltatott,
         a kereseti kérelmére (l. 11. pont) vonatkozó magyarázatainak elfogadhatóságáról, a határozatot a 40/94 rendelet 63. cikkének
         (2) és (3) bekezdése alapján sem hatályon kívül helyezni, sem megváltoztatni nem lehet.

       A költségekről
      45     Az eljárási szabályzat 87. cikkének 2. §‑a alapján az Elsőfokú Bíróság a pervesztes felet kötelezi a költségek viselésére,
         ha a pernyertes fél ezt kérte

      46     Mivel a felperes pervesztes lett, az OHIM kérelmének megfelelően kötelezni kell a költségek viselésére.
      A fenti indokok alapján,
      AZ ELSŐFOKÚ BÍRÓSÁG (ötödik tanács)
      a következőképpen határozott:
      1)      A keresetet elutasítja.
      2)      A felperest kötelezi a költségek viselésére.

               Lindh

               García-Valdecasas

               Šváby

         Kihirdetve Luxembourgban, a 2004. november 23‑i nyilvános ülésen.

               H. Jung

                     P. Lindh

               hivatalvezető

                     elnök

         * Az eljárás nyelve: német.