title: C-491/10. sz. ügy: Az Oberlandesgericht Celle (Németország) által 2010. október 15-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — Joseba Andoni Aguirre Zarraga kontra Simone Pelz

text:
               18.12.2010

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 346/34

         Az Oberlandesgericht Celle (Németország) által 2010. október 15-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — Joseba Andoni Aguirre Zarraga kontra Simone Pelz
   (C-491/10. sz. ügy)
   ()
   2010/C 346/57
   Az eljárás nyelve: német

      A kérdést előterjesztő bíróság

   Oberlandesgericht Celle

      Az alapeljárás felei

      Kérelmező: Joseba Andoni Aguirre Zarraga

      Ellenérdekű fél: Simone Pelz

      Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

               1.

               A Brüsszel-IIa. rendelet (1) 42. cikkét az Alapjogi Chartával összhangban értelmezve kivételesen rendelkezik-e a végrehajtás helye szerinti tagállam bírósága saját felülvizsgálati jogkörrel az eredeti eljárás helye szerinti tagállam végrehajtandó határozatában tetten érhető súlyos alapjogi jogsértések esetén?

               2.

               Az iratok alapján az eredeti eljárás helye szerinti tagállam bírósága által nyilvánvalóan helytelenül kibocsátott — a Brüsszel-IIa. rendelet 42. cikke szerinti — igazolás ellenére köteles-e a végrehajtás helye szerinti tagállam bírósága a végrehajtásra?

      (1)  A házassági ügyekben és a szülői felelősségre vonatkozó eljárásokban a joghatóságról, valamint a határozatok elismeréséről és végrehajtásáról, illetve az 1347/2000/EK rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló, 2003. november 27-i 2201/2003/EK tanácsi rendelet (HL L 338., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 19. fejezet, 6. kötet, 243. o.)


title: T-709/15. sz. ügy: 2015. december 3-án benyújtott kereset – Almashreq Investment Fund kontra Tanács

text:
               15.2.2016

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 59/32

         2015. december 3-án benyújtott kereset – Almashreq Investment Fund kontra Tanács
   (T-709/15. sz. ügy)
   (2016/C 059/35)
   Az eljárás nyelve: francia

      Felek

      Felperes: Almashreq Investment Fund (Damaszkusz, Szíria) (képviselő: E. Ruchat ügyvéd)

      Alperes: az Európai Unió Tanácsa

      Kérelmek

   A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:

               —

               nyilvánítsa a felperes keresetét elfogadhatónak és megalapozottnak;

               —

               következésképpen kötelezze az Európai Uniót a felperest ért kár teljességének megtérítésére olyan összegben, amelyet a Törvényszék méltányosan határoz meg;

               —

               rendelje el szakértő kirendelését a felperest ért kár teljességének meghatározása érdekében;

               —

               kötelezze az Európai Unió Tanácsát az eljárás költségeinek viselésére.

      Jogalapok és fontosabb érvek

   Keresete alátámasztása érdekében a felperes egyetlen jogalapra hivatkozik, amely a felperest ért nem vagyoni káron, nevezetesen a jóhírnevének megsértésén alapul, amely közvetlen okozati összefüggésben áll az Európai Unió Tanácsa által hozott intézkedésekkel, és amelynek tekintetében a felelősséget a Tanács viseli.


title: T-512/17. sz. ügy: 2017. augusztus 7-én benyújtott kereset – OCU és társai kontra ESZT

text:
               9.10.2017

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 338/17

         2017. augusztus 7-én benyújtott kereset – OCU és társai kontra ESZT
   (T-512/17. sz. ügy)
   (2017/C 338/18)
   Az eljárás nyelve: spanyol

      Felek

      Felperes: Organización de Consumidores y Usuarios (OCU) (Madrid, Spanyolország) és 37 más felperes

      Alperesek: Egységes Szanálási Testület

      Kérelmek

   A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:

               —

               semmisítse meg a megtámadott határozatot;

               —

               állapítsa meg a 806/2014/EU rendelet 18. és 29. cikkének jogellenességét és alkalmazhatatlanságát;

               —

               az alperes Egységes Szanálási testületet kötelezze a költségek viselésére

      Jogalapok és fontosabb érvek

   A jelen kereset az Egységes Szanálási Testület 2017. június 7-i, a Banco Popular Español, S.A. szanálására vonatkozó SRB/EES/2017/08 határozat ellen irányul.
   A jogalapok és fontosabb jogi érvek hasonlóak a T-478/17. sz. Mutualidad de la Abogacía és Hermandad Nacional de Arquitectos Superiores y Químicos kontra Junta Única de Resolución ügyben, a T-481/17. sz. Fundación Tatiana Pérez de Guzmán y Bueno és SFL kontra Junta Única de Resolución ügyben, a T-482/17. sz. Comercial Vascongada Recalde kontra Bizottság és Egységes Szanálási Testület ügyben, a T-483/17. sz. García Suárez és társai kontra Bizottság és Egységes Szanálási Testület ügyben, a T-484/17. sz. Fidesban és társai kontra Egységes Szanálási Testület ügyben, a T-497/17. sz. Sáchez del Valle és Calatrava Real State 2015 kontra Bizottság és Egységes Szanálási Testület ügyben, valamint a T-498/17. sz. Pablo Alvarez de Linera Granda kontra Bizottság és Egységes Szanálási Testület ügyben hivatkozottakhoz.


title: C-37/09. sz. ügy: 2009. január 28-án benyújtott kereset – Az Európai Közösségek Bizottsága kontra Portugál Köztársaság

text:
               4.4.2009

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 82/17

         2009. január 28-án benyújtott kereset – Az Európai Közösségek Bizottsága kontra Portugál Köztársaság
   (C-37/09. sz. ügy)
   (2009/C 82/31)
   Az eljárás nyelve: portugál
   Felek

      Felperes: az Európai Közösségek Bizottsága (képviselő: J.-B. Laignelot, S. Pardo Quintillán és P. Guerra e Andrade meghatalmazottak)

      Alperes: Portugál Köztársaság
   Kereseti kérelmek

               —

               A Bíróság állapítsa meg, hogy a Portugál Köztársaság – egyrészt mivel nem tette meg az annak biztosításához szükséges intézkedéseket, hogy a Lourosa járásban található „dos Limas”, „dos Linos” és „dos Barreiras” kőbányákban lerakott hulladékokat az emberi egészségre ártalmatlan módon, a környezet szennyezése, és különösen a víz és a talaj veszélyeztetése nélkül hasznosítsák vagy ártalmatlanítsák, sem pedig az ahhoz szükséges intézkedéseket, hogy e hulladékokat egy magán- vagy közületi hulladékgyűjtőnek vagy egy olyan vállalkozásnak adják át, amely gondoskodik ezek ártalmatlanításáról vagy hasznosításáról, másrészt, mivel nem tette meg az ahhoz szükséges intézkedéseket, hogy korlátozza a 80/68/EGK irányelv II. jegyzékében szereplő anyagoknak a felszín alatti vizekbe történő bocsátását abból a célból, hogy el lehessen kerülni e vizeknek a szóban forgó anyagok általi szennyezését – nem teljesítette a hulladékokról szóló, 1975. július 15-i 75/442/EGK tanácsi irányelvet kodifikáló, a hulladékokról szóló, 2006. április 5-i 2006/12/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv 4. és 8. cikkéből, valamint a felszín alatti vizek egyes veszélyes anyagok okozta szennyezés elleni védelméről szóló, 1979. december 17-i 80/68/EGK tanácsi irányelv 3. és 5. cikkéből eredő kötelezettségeit;

               —

               kötelezze a Portugál Köztársaságot a költségek viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek
   A nyolcvanas évektől kezdve kezdődött meg a különféle eredetű hulladékok lerakása az üzemen kívüli kőbányákban a hatóságok ellenőrzése nélkül. A hulladékok lerakása 2004 februárjáig folytatódott. E helyekre 2004 júniusáig szabadon be lehetett járni.
   A régi kőbányák különböző pontjain végzett vízelemzés aggasztó szintű kémiai szennyeződést mutatott ki. Az övezet talajvíz rétege szennyezett.
   A portugál közigazgatás éveken keresztül nem tette meg az annak megakadályozásához szükséges intézkedéseket, hogy az azonosítatlan hulladékbirtokosok a hulladékokat az üzemen kívüli kőbányákba szállítsák és otthagyják. Nem ellenőrizte sem a hulladék odaszállítását és otthagyását, sem pedig ártalmatlanítását.
   Másrészt, a portugál közigazgatás nem tette meg az annak megakadályozásához szükséges intézkedéseket, hogy ártalmas és mérgező anyagok kerüljenek a felszín alatti vizekbe. A hulladéklerakót nem vetette előzetes vizsgálat alá, amely lerakó vonatkozásában ártalmas anyagoknak a felszín alatti vizekbe történő közvetlen bekerülése volt feltételezhető. A felszínen sem ellenőrizte a hulladékok lerakását.


title: C-69/14. sz. ügy: A Bíróság (nagytanács) 2015. október 6-i ítélete (a Tribunalul Sibiu [Románia] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Dragoș Constantin Târșia kontra Statul român, Serviciul public comunitar regim permise de conducere și înmatriculare a autovehiculelor (Előzetes döntéshozatal iránti kérelem — Az egyenértékűség és a tényleges érvényesülés elve — Ítélt dolog — Jogalap nélkül fizetett összeg visszakövetelése — Valamely tagállam által az uniós jog megsértésével beszedett adók visszatérítése — Az uniós joggal összeegyeztethetetlen adófizetést előíró jogerős bírósági határozat — Ilyen bírósági határozattal szembeni perújítási kérelem — A csak a közigazgatási peres eljárásban hozott jogerős bírósági határozatokkal szembeni, a Bíróság által előzetes döntéshozatal keretében később hozott ítéletekre tekintettel történő perújítást lehetővé tevő tagállami jogszabály)

text:
               23.11.2015

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 389/6

         A Bíróság (nagytanács) 2015. október 6-i ítélete (a Tribunalul Sibiu [Románia] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Dragoș Constantin Târșia kontra Statul român, Serviciul public comunitar regim permise de conducere și înmatriculare a autovehiculelor
   (C-69/14. sz. ügy) (1)

   ((Előzetes döntéshozatal iránti kérelem - Az egyenértékűség és a tényleges érvényesülés elve - Ítélt dolog - Jogalap nélkül fizetett összeg visszakövetelése - Valamely tagállam által az uniós jog megsértésével beszedett adók visszatérítése - Az uniós joggal összeegyeztethetetlen adófizetést előíró jogerős bírósági határozat - Ilyen bírósági határozattal szembeni perújítási kérelem - A csak a közigazgatási peres eljárásban hozott jogerős bírósági határozatokkal szembeni, a Bíróság által előzetes döntéshozatal keretében később hozott ítéletekre tekintettel történő perújítást lehetővé tevő tagállami jogszabály))
   (2015/C 389/06)
   Az eljárás nyelve: román

      A kérdést előterjesztő bíróság

   Tribunalul Sibiu

      Az alapeljárás felei

      Felperes: Dragoș Constantin Târșia

      Alperesek: Statul român, Serviciul public comunitar regim permise de conducere și înmatriculare a autovehiculelor

      Rendelkező rész

   Az uniós jogot, különösen pedig az egyenértékűség és a tényleges érvényesülés elvét úgy kell értelmezni, hogy azzal nem ellentétes – olyan körülmények között, mint amilyenek az alapügyben szerepelnek –, ha nem lehetséges a nemzeti bíróság által a polgári jogi kereset keretében hozott jogerős bírósági határozattal szembeni perújítás, ha e határozat összeegyeztethetetlennek bizonyul az uniós jognak az Európai Unió Bírósága által, az említett határozat jogerőssé válását követően elfogadott értelmezésével, jóllehet e perújítás lehetséges az uniós joggal összeegyeztethetetlen, közigazgatási jogi kereset keretében hozott jogerős bírósági határozatok esetében.

      (1)  HL C 142., 2014.5.12.


title: C-284/07. sz. ügy: 2007. június 12-én benyújtott kereset – Az Európai Közösségek Bizottsága kontra Portugál Köztársaság

text:
               4.8.2007

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 183/24

         2007. június 12-én benyújtott kereset – Az Európai Közösségek Bizottsága kontra Portugál Köztársaság
   (C-284/07. sz. ügy)
   (2007/C 183/43)
   Az eljárás nyelve: portugál
   Felek

      Felperes: az Európai Közösségek Bizottsága (képviselők: A. Caeiros és D. Kukovec, meghatalmazottak)

      Alperes: Portugál Köztársaság
   Kereseti kérelmek

               —

               a Bíróság elsődlegesen állapítsa meg, hogy a Portugál Köztársaság – mivel nem fogadta el azokat a törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezéseket, amelyek szükségesek ahhoz, hogy megfeleljen a közbeszerzésről szóló 2004/17/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv XX. mellékletének, valamint a 2004/18/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv VIII. mellékletének módosításáról szóló, 2005. szeptember 7-i 2005/51/EK bizottsági irányelvnek (1), nem teljesítette az ezen irányelvből eredő kötelezettségeit;

               —

               másodlagosan állapítsa meg, hogy azáltal, hogy nem értesítette az említett rendelkezésekről a Bizottságot, a Portugál Köztársaság nem teljesítette az ugyanezen rendelkezésből eredő kötelezettségeit;

               —

               kötelezze a Portugál Köztársaságot a költségek viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek
   Az irányelvnek a belső jogba való átültetésére rendelkezésre álló határidő 2006. január 31-én lejárt.

      (1)  HL L 257., 127. o.


title: C-421/08. P. sz. ügy: A Bíróság 2009. szeptember 23-i végzése — Calebus SA kontra az Európai Közösségek Bizottsága, Spanyol Királyság (Fellebbezés — A természetes élőhelyek védelme — A mediterrán bioföldrajzi régió közösségi jelentőségű természeti területeit tartalmazó jegyzék — Bizottsági határozat — Természetes vagy jogi személyek által benyújtott megsemmisítés iránti kereset — Elfogadhatóság — Nyilvánvalóan megalapozatlan fellebbezés)

text:
               16.1.2010

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 11/9

         A Bíróság 2009. szeptember 23-i végzése — Calebus SA kontra az Európai Közösségek Bizottsága, Spanyol Királyság
   (C-421/08. P. sz. ügy) (1)

   (Fellebbezés - A természetes élőhelyek védelme - A mediterrán bioföldrajzi régió közösségi jelentőségű természeti területeit tartalmazó jegyzék - Bizottsági határozat - Természetes vagy jogi személyek által benyújtott megsemmisítés iránti kereset - Elfogadhatóság - Nyilvánvalóan megalapozatlan fellebbezés)
   2010/C 11/15
   Az eljárás nyelve: spanyol

      Felek

      Felperes: Calebus SA (képviselő: R. Bocanegra Sierra abogado)

      A többi fél az eljárásban: az Európai Közösségek Bizottsága (képviselők: D. Recchia és A. Alcover San Pedro meghatalmazottak), Spanyol Királyság (képviselő: F. Díez Moreno meghatalmazott)

      Tárgy

   Az Elsőfokú Bíróság (első tanács) T-366/06. sz., Calebus kontra Bizottság ügyben 2008. július 14-én hozott azon végzése ellen benyújtott fellebbezés, amelyben az Elsőfokú Bíróság elutasította — mint elfogadhatatlant — a 92/43/EGK tanácsi irányelv értelmében a mediterrán bioföldrajzi régió közösségi jelentőségű természeti területeit tartalmazó jegyzék elfogadásáról szóló, 2006. július 19-i 2006/613/EK bizottsági határozat (HL L 259., 1. o.) annyiban történő részleges megsemmisítése iránti kérelmet, amennyiben az a mediterrán bioföldrajzi régió közösségi jelentőségű természeti területévé nyilvánítja a „Ramblas de Gergal, Tabernas y Sur de Sierra Alhamilla” elnevezésű területet, amelyen a felperesnek földterülete található.

      Rendelkező rész

               1)

               A Bíróság a fellebbezést elutasítja.

               2)

               A Bíróság a Calebus SA-t kötelezi a költségek viselésére.

               3)

               A Spanyol Királyság maga viseli saját költségeit.

      (1)  HL C 55., 2009.3.7.


title: T-484/17. sz. ügy: 2017. augusztus 3-án benyújtott kereset – Fidesban és társai kontra ESZT

text:
               2.10.2017

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 330/14

         2017. augusztus 3-án benyújtott kereset – Fidesban és társai kontra ESZT
   (T-484/17. sz. ügy)
   (2017/C 330/18)
   Az eljárás nyelve: spanyol

      Felek

      Felperesek: Fidesban, SA (Madrid, Spanyolország) és további 69 felperes (képviselő: R. Pelayo Jiménez ügyvéd)

      Alperesek: Egységes Szanálási Testület

      Kérelmek

   A felperesek azt kérik, hogy a Törvényszék:

               —

               semmisítse meg az Egységes Szanálási Testület 2017. június 7-i határozatát (SRB/EES/2017/08);

               —

               az alperest kötelezze az eljárás költségeinek viselésére.

      Jogalapok és fontosabb érvek

   A hivatkozott jogalapok és főbb érvek hasonlóak a T-478/17. sz., Mutualidad General de la Abogacía és társai kontra Egységes Szanálási Testület ügyben hivatkozott jogalapokhoz és főbb érvekhez.


title: C-274/10. sz. ügy: 2010. június 1-jén benyújtott kereset — Európai Bizottság kontra Magyar Köztársaság

text:
               14.8.2010

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 221/26

         2010. június 1-jén benyújtott kereset — Európai Bizottság kontra Magyar Köztársaság
   (C-274/10. sz. ügy)
   ()
   2010/C 221/42
   Az eljárás nyelve: magyar

      Felek

      Felperes: Európai Bizottság (képviselők: D. Triantafyllou és Simon B. D., meghatalmazott)

      Alperes: Magyar Köztársaság

      Kereseti kérelmek

               —

               A Bíróság állapítsa meg, hogy a Magyar Köztársaság nem teljesítette a közös hozzáadottértékadó-rendszerről szóló, 2006. november 28-i 2006/112/EK tanácsi irányelvből (1) eredő kötelezettségeit, mivel arra kötelezi azokat az adóalanyokat, akiknek az adóbevallásában valamely adómegállapítási időszakban az irányelv 183. cikke értelmében „különbözete” van, hogy a különbözetet vagy annak egy részét átvigyék a következő adómegállapítási időszakra, hacsak az adóalany meg nem fizette a szállítójának az adott vásárlás teljes összegét, és mivel e kötelezettség miatt egyes adóalanyok, akiknek az adóbevallásában rendszeresen szerepel „különbözet”, kénytelenek lehetnek az ilyen különbözetet több mint egy alkalommal átvinni a következő adómegállapítási időszakra;

               —

               kötelezze a Magyar Köztársaságot a költségek viselésére.

      Jogalapok és fontosabb érvek

   Jelen kereset tárgya az a magyar adójogi rendelkezés, mely szerint az adóalanyok az adó-megállapítási év végén csak annyiban igényelhetik vissza hozzáadottértékadó-különbözetüket, amennyiben az meghaladja az általuk ténylegesen még ki nem fizetett ügyleteket terhelő hozzáadottértékadót (a továbbiakban: HÉA-t). A kifogásolt magyar szabályozás így azzal a következménnyel jár, hogy a különbözetnek a ki nem fizetett beszerzéseket terhelő HÉA összegének megfelelő része nem igényelhető vissza, hanem azt az adóalanynak tovább kell görgetnie a következő időszakra. Ha pedig az adó-megállapítási időszak végén megállapított HÉA-különbözet összege kisebb, vagy ugyanakkora, mint a ki nem fizetett beszerzéseket terhelő HÉA összege, akkor az adóalanynak a HÉA-különbözet egészét tovább kell görgetnie a következő időszakra. Ugyanígy kell eljárni a következő időszak végén is: a szabályozás ugyanis semmilyen módon nem korlátozza ezt a folyamatot az időben, azaz lehetővé teszi akár azt is, hogy a HÉA-különbözetet az adóalanynak vég nélkül tovább kelljen görgetnie.
   A Bizottság nem vitatja, hogy a HÉA-különbözet átvitelét, illetve visszatérítését a közös hozzáadottértékadó-rendszerről szóló 2006/112/EK irányelv (a továbbiakban: irányelv) 183. Cikke tagállami döntési hatáskörbe utalja. Ezen hatáskörüket a tagállamok ugyanakkor csak a közös HÉA-rendszer egészének elveivel, így különösen az adósemlegesség elvével összhangban gyakorolhatják. Az irányelv 183. Cikke, mely megengedi a tagállamok számára, hogy egyszer a következő időszakra vigyék át a HÉA-különbözetet, mint az adósemlegesség elvének teljes érvényesülését gátló szabály, szűken értelmezendő, s nem szolgálhat alapul az adósemlegesség elvével, illetve az adólevonási mechanizmus céljával ellentétes nemzeti jogszabályi rendelkezések elfogadásához.
   Az adósemlegesség elve értelmében az adólevonási mechanizmus célja, hogy a vállalkozó teljes egészében mentesüljön a valamennyi gazdasági tevékenysége keretében fizetendő vagy megfizetett HÉA terhe alól. Ezen elv kizárja, hogy a tagállamok olyan feltételhez kössék a HÉA-különbözet visszatérítését, amely által terhet hárítanak az adóalanyokra, befolyásolják pénzügyi és likviditási helyzetüket, illetve kereskedelmi döntéseiket. A HÉA-különbözetnek a szóban forgó magyar szabályozás általi visszatartása azonban két okból is ilyen negatív hatással jár az adóalanyok számára.
   Egyrészt azért, mert a levonható HÉA-nak a fizetendő HÉA-hoz viszonyított többlete az adóalany követelésének tekintendő, mely követelés kiegyenlítésének elhalasztása csökkenti a visszaigénylő adóalany profitlehetőségeit, likviditását, s így növeli üzleti kockázatát. Ezen adóalanynak az általa nyújtott termékértékesítések, illetve szolgáltatások után akkor is be kell fizetnie a HÉA-t, ha azokat nem fizették ki neki, viszont a számára nyújtott termékértékesítések, illetve szolgáltatások utáni HÉA-t csak akkor kaphatja vissza, ha ténylegesen kifizette azokat.
   Másrészt a HÉA-különbözet visszatartása nemcsak a visszaigénylő pozícióban lévő adóalany számára, hanem az adóztatandó ügylet másik oldalán lévő adóalany számára, tehát az eladó számára is terhet jelent. A vevő likviditásának csökkenése révén növekszik ugyanis annak a kockázata, hogy nem, vagy csak jelentős késéssel fog hozzájutni a megvásárolt termék, illetve igénybe vett szolgáltatás ellenértékéhez, miközben neki ettől függetlenül be kell fizetnie az adott termékértékesítést, illetve szolgáltatásnyújtást terhelő HÉÁ-t.
   A Bizottság szerint az, ha a szabályozás valamely terhet ró az adóalanyokra, nem egyensúlyozható ki újabb tehernek az adóalanyokra rovásával. A szabályozás egyensúlyát csak az teremtheti meg, ha a befizető pozícióban az adóalanyra rótt terhet, azaz a befizetési kötelezettséget, a visszaigénylő pozícióban az adóalany azon lehetősége ellensúlyozza, hogy visszakaphatja a befizető pozícióban befizetett HÉÁ-t.
   Végül a kifogásolt magyar szabályozás azáltal, hogy nem teszi lehetővé, hogy az adóalany a különbözetet legkésőbb a második adómegállapítási időszak végén visszakapja, megsérti az irányelv 183. cikkét, mely a HÉA-különbözetnek csak egyszeri, a „következő időszakra” való átvitelét teszi lehetővé. Sőt, a magyar szabályozás, mely egyébként a vevő likviditásának csökkentésével saját maga csökkenti annak a valószínűségét, hogy a visszatérítés bekövetkezzen, azt sem biztosítja, hogy az adóalany valaha is visszakapja a különbözetet. Ha ugyanis az adóalany úgy fejezi be a tevékenységét, hogy nem fizette ki minden beszerzését, mert fizetésképtelenné vált, a ki nem fizetett ügyleteket terhelő HÉA visszatérítésére nincs mód, így azt az állam végleg megtartja.
   A fenti okokból kifolyólag a Bizottság tehát úgy véli, hogy a magyar jogalkotó túllépett a számára biztosított diszkrecionális jogkör határain és megsértette az irányelv 183. cikkét, amikor a HÉA-különbözet visszatérítésének feltételei vonatkozásában az adósemlegesség elvét sértő, s a különbözet egymást követő többszöri átvitelét is lehetővé tevő szabályozást fogadott el.

      (1)  A Tanács 2006/112/EK irányelve (2006. november 28.) a közös hozzáadottértékadó-rendszerről; HL L 347., 1. o.


title: A Bíróság ítélete (második tanács) 2004. szeptember 7-én a C-1/03. sz. ügyben (a Cour d'appel de Bruxelles előzetes döntéshozatal iránti kérelme): büntetőeljárás Paul Van de Walle és társai, valamint Texaco Belgium SA ellen (Környezet – Hulladékok – A 75/442/EGK és 91/156/EGK irányelv – A „hulladék”, a „hulladéktermelő” és a „hulladékbirtokos” fogalma – Kiszivárgott szénhidrogénekkel átitatott talaj – Kőolajtársasághoz tartozó benzinkút haszonbérlet formájában történő működtetése)

text:
               23.10.2004

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 262/8

      A BÍRÓSÁG ÍTÉLETE

   (második tanács)
   2004. szeptember 7-én
   a C-1/03. sz. ügyben (a Cour d'appel de Bruxelles előzetes döntéshozatal iránti kérelme): büntetőeljárás Paul Van de Walle és társai, valamint Texaco Belgium SA ellen (1)

   (Környezet - Hulladékok - A 75/442/EGK és 91/156/EGK irányelv - A „hulladék”, a „hulladéktermelő” és a „hulladékbirtokos” fogalma - Kiszivárgott szénhidrogénekkel átitatott talaj - Kőolajtársasághoz tartozó benzinkút haszonbérlet formájában történő működtetése)
   (2004/C 262/16)
   Az eljárás nyelve: francia
   A C-1/03. sz. ügyben a Bírósághoz az EK 234. cikk alapján előterjesztett előzetes döntéshozatal iránti kérelem tárgyában, amelyet a Cour d'appel de Bruxelles (Belgium) a Bíróságnál 2003. január 3-án nyilvántartásba vett 2002. december 3-i határozatával az előtte Paul Van de Walle, Daniel Laurent, Thierry Mersch és a Texaco Belgium SA ellen a Région de Bruxelles-Capital részvételével folyó büntetőeljárásban terjesztett elő, a Bíróság (második tanács), tagjai: C. W. A. Timmermans a tanács elnöke, J.-P. Puissochet (előadó), R. Schintgen, F. Macken és N. Colneric, bírák, főtanácsnok: J. Kokott, hivatalvezető: R. Grass, 2004. szeptember 7-én meghozta ítéletét, amelynek rendelkező része a következő:
   A talajt és a felszín alatti vizeket szennyező, nem szándékosan kifolyatott szénhidrogének az 1991. március 18-i 91/156/EGK tanácsi irányelvvel módosított, a hulladékokról szóló, 1975. július 15-i 75/442/EGK tanácsi irányelv 1. cikkének a) pontja szerint hulladéknak minősülnek. Ugyanez érvényes a szénhidrogénekkel szennyezett talajra, abban az esetben is, ha azt nem termelték ki. Az alapügy körülményei között a benzinkutat ellátó kőolajtársaság csak akkor tekinthető a 75/442 irányelv 1. cikkének c) pontja szerint e hulladékok birtokosának, ha a tárolóberendezések hulladékkeletkeztető szivárgása e társaság magatartásának következménye.

      (1)  HL C 44., 2003.2.22.


title: C-134/10. sz. ügy: A Bíróság (harmadik tanács) 2011. március 3-i ítélete — Európai Bizottság kontra Belga Királyság (Tagállami kötelezettségszegés — 2002/22/EK irányelv — 31. cikk — A továbbítási kötelezettség kedvezményezettje jogállásának a megadására vonatkozó kritériumok — Közérdekű célok, amelyek e jogállás megadását lehetővé teszik — A hírközlő hálózat végfelhasználói számának az említett jogállás megadására gyakorolt hatása — Az arányosság elve)

text:
               30.4.2011

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 130/7

         A Bíróság (harmadik tanács) 2011. március 3-i ítélete — Európai Bizottság kontra Belga Királyság
   (C-134/10. sz. ügy) (1)

   (Tagállami kötelezettségszegés - 2002/22/EK irányelv - 31. cikk - A továbbítási kötelezettség kedvezményezettje jogállásának a megadására vonatkozó kritériumok - Közérdekű célok, amelyek e jogállás megadását lehetővé teszik - A hírközlő hálózat végfelhasználói számának az említett jogállás megadására gyakorolt hatása - Az arányosság elve)
   2011/C 130/12
   Az eljárás nyelve: francia

      Felek

      Felperes: Európai Bizottság (képviselők: A. Nijenhuis és C. Vrignon meghatalmazottak)

      Alperes: Belga Királyság (képviselők: M. Jacobs és T. Materne meghatalmazott)

      Tárgy

   Tagállami kötelezettségszegés — Az egyetemes szolgáltatásról, valamint az elektronikus hírközlő hálózatokhoz és elektronikus hírközlési szolgáltatásokhoz kapcsolódó felhasználói jogokról szóló, 2002. március 7-i 2002/22/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv („egyetemes szolgáltatási irányelv”) (HL L 108., 51. o.; magyar nyelvű különkiadás 13. fejezet, 29. kötet, 367. o.) 31. cikkének nem megfelelő átültetése — A továbbítási kötelezettséggel rendelkező (ún. „must carry”) rádió- és televízióműsor-szolgáltató rendszerek odaítélésre vonatkozó feltételek — Az ezen rendszer odaítélését lehetővé tévő közérdekű célok — A hírközlési hálózatok végfelhasználói arányának a fenti rendszer odaítélésére vonatkozó hatása — Az arányosság elve.

      Rendelkező rész

               1.

               A Belga Királyság — mivel nem ültette át megfelelően az egyetemes szolgáltatásról, valamint az elektronikus hírközlő hálózatokhoz és elektronikus hírközlési szolgáltatásokhoz kapcsolódó felhasználói jogokról szóló, 2002. március 7-i 2002/22/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (egyetemes szolgáltatási irányelv) 31. cikkét — nem teljesítette az említett irányelv, valamint az EUMSZ 56. cikk rendelkezéseiből eredő kötelezettségeit.

               2.

               A Bíróság a Belga Királyságot kötelezi a költségek viselésére.

      (1)  HL C 161., 2010.6.19.


title: T-105/10. sz. ügy: A Törvényszék 2010. november 29-i végzése — BASF kontra Bizottság

text:
               29.1.2011

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 30/57

         A Törvényszék 2010. november 29-i végzése — BASF kontra Bizottság
   (T-105/10. sz. ügy) (1)

   ()
   2011/C 30/104
   Az eljárás nyelve: angol
   A második tanács elnöke elrendelte az ügy törlését.

      (1)  HL C 113., 2010.5.1.


title: C-435/10. sz. ügy: A Centrale Raad van Beroep (Hollandia) által 2010. szeptember 13-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — J. C. van Ardennen kontra Raad van bestuur van het Uitvoeringsinstituut werknemersverzekeringen

text:
               20.11.2010

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 317/18

         A Centrale Raad van Beroep (Hollandia) által 2010. szeptember 13-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — J. C. van Ardennen kontra Raad van bestuur van het Uitvoeringsinstituut werknemersverzekeringen
   (C-435/10. sz. ügy)
   ()
   2010/C 317/32
   Az eljárás nyelve: holland

      A kérdést előterjesztő bíróság

   Centrale Raad van Beroep

      Az alapeljárás felei

      Felperes: J. C. van Ardennen

      Alperes: Raad van bestuur van het Uitvoeringsinstituut werknemersverzekeringen (UWV)

      Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

               1.

               Úgy kell-e értelmezni a fizetésképtelenségről szóló irányelvet (1), különösen annak 4., 5. és 10. cikkét, hogy azzal már általánosságban összeegyezhetetlen az olyan nemzeti szabályozás, amely a munkavállalókat munkáltatójuk fizetésképtelensége esetén a munkabérre vonatkozó fennálló követeléseik átvállalása iránti jogosultságuk (teljes körű) érvényesítéséhez arra kötelezi, hogy magukat munkakeresőként legkésőbb a munkaviszony felmondásának napját vagy azon napot követő első munkanapon, amelyen a munkaviszonyt a jog szerint fel kellett volna mondani, nyilvántartásba vetessék?
               Nemleges válasz esetén:

               2.

               Úgy kell-e értelmezni a fizetésképtelenségről szóló irányelvet, különösen annak 4., 5. és 10. cikkét, hogy azzal összeegyezhetetlen az olyan nemzeti szabályozás, amely e nyilvántartásba vételi kötelezettséget azon munkavállalókra is kiterjeszti, akik a felmondási idő alatt saját vállalkozásuk vagy foglalkozásuk keretében végeztek tevékenységet?

               3.

               Úgy kell-e értelmezni a fizetésképtelenségről szóló irányelvet, különösen annak 4., 5. és 10. cikkét, hogy azzal összeegyezhetetlen az olyan nemzeti szabályozás, amely, ha e nyilvántartásba vételi kötelezettséget nem (határidőn belül) teljesítik, azt eredményezheti, hogy a fizetésképtelenségi ellátás kifizetése részben elmarad, minek során az intézkedés mértéke és időtartama szempontjából az az időpont is jelentőséghez jut, amikor e kötelezettséget utólagosan teljesítik?

      (1)  A munkáltató fizetésképtelensége esetén a munkavállalók védelmére vonatkozó tagállami jogszabályok közelítéséről szóló, 1980. október 20-i 80/987/EGK tanácsi irányelv (HL L 283., 3. o.; magyar nyelvű különkiadás 5. fejezet, 1. kötet, 217. o.)


title: C-37/11. sz. ügy: 2011. január 25-én benyújtott kereset — Európai Bizottság kontra Cseh Köztársaság

text:
               12.3.2011

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 80/16

         2011. január 25-én benyújtott kereset — Európai Bizottság kontra Cseh Köztársaság
   (C-37/11. sz. ügy)
   2011/C 80/31
   Az eljárás nyelve: cseh

      Felek

      Felperes: Európai Bizottság (képviselők: Z. Malůšková és H. Tserepa-Lacombe meghatalmazottak)

      Alperes: Cseh Köztársaság

      Kereseti kérelmek

               —

               A Bíróság állapítsa meg, hogy a Cseh Köztársaság — mivel a 77/2003 rendelet 1. cikke (2) bekezdésének q) pontjában előírta, hogy a „kenhető vaj” (pomazánkové máslo) tejfölből készült, tejporral vagy íróval dúsított tejtermék, amely legalább 31 tömegszázalék tejzsírt és 42 tömegszázalék szárazanyagot tartalmaz, és mivel engedélyezte az ilyen termék „kenhető vaj” kereskedelmi megnevezés alatt történő forgalmazását — megsértette az 1234/2007/EK rendelet (1) XV. melléklete I. pontja (2) bekezdésének első és második albekezdésével, valamint az 1234/2007/EK rendelet XV. melléklete függeléke A. pontjának 1. és 4. alpontjával összefüggésben az 1234/2007/EK rendelet 115. cikkéből eredő kötelezettségeit.

               —

               a Bíróság a Cseh Köztársaságot kötelezze a költségek viselésére.

      Jogalapok és fontosabb érvek

   Az 1234/2007/EK rendelet XV. melléklete I. pontja (2) bekezdésének első és második albekezdésével, valamint az 1234/2007/EK rendelet XV. melléklete függeléke A. pontjának 1. és 4. alpontjával összefüggésben az 1234/2007/EK rendelet 115. cikke kimondja, hogy a „vaj” kereskedelmi megnevezést az olyan termékekre lehet alkalmazni, amelyek tejzsírtartalma legalább 80 %, de kevesebb mint 90 % és maximális víztartalma 16 %. A Cseh Köztársaságban a 2003. március 6-i 77/2003 mezőgazdasági miniszteri rendelet 1. cikke (2) bekezdésének q) pontja „kenhető vaj” kereskedelmi megnevezésű terméket vezetett be a piacra. Ez szilárd, képlékeny, víz az olajban típusú, emulzió formájú termék, amelyet elsődlegesen tejfölből készítenek, valamint legalább 31 tömegszázalék tejzsírt és 42 tömegszázalék szárazanyagot tartalmaz. Az előírtnál alacsonyabb tejzsírtartalma miatt a „kenhető vaj” nem felel meg a „vaj” kereskedelmi megnevezés használatához szükséges feltételeknek, ezáltal sérti a fent említett uniós jogi előírásokat.
   Az 1234/2007/EK rendelet XV. melléklete függeléke A. pontjának 4. alpontjával összefüggésben a XV. melléklet I. pontjának (2) bekezdése a 39 %-nál alacsonyabb tejzsírtartalmú tejtermékre vonatkozóan a „kenhető vajkészítmény X %” kereskedelmi megnevezés használatát írja elő. A „kenhető vajat” nem e megnevezés alatt hozzák forgalomba, következésképpen megsértették a fent említett uniós jogi előírásokat.
   Kivételesen lehetőség van arra, hogy bizonyos termékeket „vaj” kereskedelmi megnevezés alatt hozzanak forgalomba még akkor is, ha nem felelnek meg a fenti feltételeknek, amennyiben az 1234/2007/EK rendelet XV. melléklete I. pontja (2) bekezdése harmadik albekezdésének a) pontjában előírt feltételek teljesülnek. E termékek taxatív felsorolását a 445/2007/EK bizottsági rendelet (2) I. melléklete tartalmazza. A „kenhető vajat” nem vették fel e listára, mivel nem felel meg az 1234/2007/EK rendelet XV. melléklete I. pontja (2) bekezdése harmadik albekezdésének a) pontjában előírt feltételeknek. A „kenhető vaj” tehát nem tartozhat a kivételek közé.

      (1)  HL L 299., 2007.11.16., 1. o.

      (2)  HL L 106., 2007.4.24., 24. o.


title: C-143/05. sz. ügy: Az Európai Közösségek Bizottsága által a Belga Királyság ellen 2005. március 29-én benyújtott kereset

text:
               11.6.2005

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 143/24

         Az Európai Közösségek Bizottsága által a Belga Királyság ellen 2005. március 29-én benyújtott kereset
   (C-143/05. sz. ügy)
   (2005/C 143/34)
   Az eljárás nyelve: holland
   Az Európai Közösségek Bizottsága, képviseli: Knut Simonsson és Wouter Wils, meghatalmazotti minőségben, 2005. március 29-én keresetet nyújtott be az Európai Közösségek Bíróságához a Belga Királyság ellen.
   A felperes keresetében azt kéri, hogy a Bíróság:

               1)

               állapítsa meg, hogy mivel nem fogadta el mindazokat a törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezéseket, amelyek szükségesek ahhoz, hogy megfeleljen a tengeri közlekedés biztonságáról és a hajókról történő szennyezés megelőzéséről szóló irányelvek módosításáról szóló, 2002. november 5-i 2002/84/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvnek (1), vagy legalábbis nem közölte ezeket a rendelkezéseket a Bizottsággal, a Belga Királyság nem teljesítette az irányelvből eredő kötelezettségeit;

               2)

               kötelezze a Belga Királyságot a költségek viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek:
   Az irányelv nemzeti jogba történő átültetésére előírt határidő 2003. november 23-án lejárt.

      (1)  HL L 234., 53. o.


title: T-214/09. sz. ügy: A Törvényszék 2011. október 20-i ítélete — COR Sitzmöbel Helmut Lübke kontra OHIM — El Corte Inglés (COR) ( „Közösségi védjegy — Felszólalási eljárás — Nemzetközi védjegyoltalom területi kiterjesztése iránti kérelem — A COR szóvédjegy — A CADENACOR korábbi közösségi szóvédjegy — Viszonylagos kizáró ok — Összetéveszthetőség — A 40/94/EK rendelet 8. cikke (1) bekezdésének b) pontja (jelenleg a 207/2009/EK rendelet 8. cikke (1) bekezdésének b) pontja) — A megjelölések hasonlósága — Az áruk hasonlósága” )

text:
               3.12.2011

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 355/17

         A Törvényszék 2011. október 20-i ítélete — COR Sitzmöbel Helmut Lübke kontra OHIM — El Corte Inglés (COR)
   (T-214/09. sz. ügy) (1)

   (Közösségi védjegy - Felszólalási eljárás - Nemzetközi védjegyoltalom területi kiterjesztése iránti kérelem - A COR szóvédjegy - A CADENACOR korábbi közösségi szóvédjegy - Viszonylagos kizáró ok - Összetéveszthetőség - A 40/94/EK rendelet 8. cikke (1) bekezdésének b) pontja (jelenleg a 207/2009/EK rendelet 8. cikke (1) bekezdésének b) pontja) - A megjelölések hasonlósága - Az áruk hasonlósága)
   2011/C 355/28
   Az eljárás nyelve: angol

      Felek

      Felperes: COR Sitzmöbel Helmut Lübke GmbH & Co. KG (Rheda-Wiedenbrück, Németország) (képviselők: Y.-G. von Amsberg és A.-S. Loesenbeck ügyvédek)

      Alperes: Belső Piaci Harmonizációs Hivatal (védjegyek és formatervezési minták) (OHIM) (képviselők: A. Folliard-Monguiral és G. Schneider meghatalmazottak)

      A másik fél az OHIM fellebbezési tanácsa előtti eljárásban, beavatkozó a Törvényszék előtti eljárásban: El Corte Inglés, SA (Madrid, Spanyolország) (képviselők: J.L. Rivas Zurdo, M.E. López Camba és E. Seijo Veiguela ügyvédek)

      Az ügy tárgya

   Az OHIM második fellebbezési tanácsának 2009. március 4-i, az El Corte Inglés, SA és a COR Sitzmöbel Helmut Lübke GmbH & Co. KG közötti felszólalási eljárással kapcsolatban hozott határozatának (R 376/2008-2. sz. ügy) hatályon kívül helyezése iránt benyújtott kereset.

      Az ítélet rendelkező része

               1.

               A Törvényszék a keresetet elutasítja.

               2.

               A Törvényszék a COR Sitzmöbel Helmut Lübke GmbH & Co. KG -t kötelezi a költségek viselésére.

      (1)  HL C 180., 2009.8.1.


title: Az Elsőfokú Bíróság ítélete 2004. október 26-án a T-55/03. sz. Philippe Brendel kontra az Európai Közösségek Bizottsága ügyben (Tisztviselők – Kinevezés – Besorolási fokozatba és fizetési fokozatba történő besorolás – A fizetési fokozatban eltöltött szolgálati idő figyelembevétele – Kártérítési kereset)

text:
               8.1.2005

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 6/34

      AZ ELSŐFOKÚ BÍRÓSÁG ÍTÉLETE

   2004. október 26-án
   a T-55/03. sz. Philippe Brendel kontra az Európai Közösségek Bizottsága ügyben (1)

   (Tisztviselők - Kinevezés - Besorolási fokozatba és fizetési fokozatba történő besorolás - A fizetési fokozatban eltöltött szolgálati idő figyelembevétele - Kártérítési kereset)
   (2005/C 6/67)
   Az eljárás nyelve: francia
   A T-55/03. sz. Philippe Brendel, lakóhelye: Brüsszel (Belgium), képviselik: G. Vandersanden és L. Levi, ügyvédek, kontra az Európai Közösségek Bizottsága (meghatalmazottak: J. Currall és F. Clotuche-Duvieusart, segítőjük: D. Waelbroeck ügyvéd, kézbesítési cím: Luxembourg) ügyben, egyrészről a felperest az A7-es besorolási fokozat 2. fizetési fokozatába nem soroló bizottsági határozat megsemmisítése iránti kereseti kérelem, másrészről a felperes által állítólag elszenvedett kár megtérítésére irányuló kereseti kérelem tárgyában, az Elsőfokú Bíróság (második tanács), tagjai: J. Pirrung, elnök, A. W. H. Meij és N. Forwood, bírák; hivatalvezető: B. Pastor hivatalvezető-helyettes, 2004. október 26-án meghozta ítéletét, amelynek rendelkező része a következő:

               1)

               Az Elsőfokú Bíróság kötelezi a Bizottságot a felperesnek az A7-es besorolási fokozat 3. fizetési fokozata és az A7-es besorolási fokozat 2. fizetési fokozata szerint – 2001. április 16-tól kezdődően – járó javadalmazás közötti különbözet összege után járó késedelmi kamatok megfizetésére; e késedelmi kamatokat azon kifizetési határidők alapján kell kiszámítani, amelyekre a személyzeti szabályzat szerint az egyes kifizetéseket – a teljes összeg kifizetéséig – teljesíteni kellett volna. Az alkalmazandó kamatlábat az Európai Központi Bank által a főbb refinanszírozási műveletekre rögzített, a szóban forgó időszak különböző szakaszaiban alkalmazandó kamatláb alapulvételével, azt két százalékponttal megnövelve kell kiszámítani.

               2)

               Mivel a felperesnek az A7-es besorolási fokozat 3. fizetési fokozata és az A7-es besorolási fokozat 2. fizetési fokozata szerint – 2001. április 16-tól kezdődően – járó javadalmazás különbözetének kifizetésére irányuló kereseti kérelem okafogyottá vált, így erre vonatkozólag az Elsőfokú Bíróság az eljárást megszünteti.

               3)

               Az Elsőfokú Bíróság a keresetet ezt meghaladóan elutasítja.

               4)

               A Bizottság viseli saját költségeit, továbbá köteles viselni a felperes költségeinek háromnegyedét.

               5)

               A felperes viseli saját költségeinek egynegyedét.

      (1)  HL C 101., 2003.4.26.


title: T-722/15. sz. ügy: 2015. december 4-én benyújtott kereset – Interessengemeinschaft privater Milchverarbeiter Bayerns kontra Bizottság

text:
               15.2.2016

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 59/38

         2015. december 4-én benyújtott kereset – Interessengemeinschaft privater Milchverarbeiter Bayerns kontra Bizottság
   (T-722/15. sz. ügy)
   (2016/C 059/45)
   Az eljárás nyelve: német

      Felek

      Felperes: Interessengemeinschaft privater Milchverarbeiter Bayerns e. V. (Mertingen, Németország) (képviselők: C. Bittner és N. Thies ügyvédek)

      Alperes: Európai Bizottság

      Kérelmek

   A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:

               —

               semmisítse meg a megtámadott határozatot annyiban, amennyiben az

                           —

                           az 1. cikkben megállapítja, hogy Németország a tej minőségének a Bajorországban történő ellenőrzése során az EUMSZ 108. cikk (3) bekezdését megsértve, az érintett bajor tejüzemek számára állami támogatást nyújtott, ami 2007. január 1-je óta összeegyeztethetetlen a belső piaccal;

                           —

                           a 2–4. cikkben elrendeli e támogatások kamattal terhelt összegének az érintettek részéről történő visszafizetését;

               —

               az alperest kötelezze a felperes költségeinek viselésére.

      Jogalapok és fontosabb érvek

   A jelen keresetben a felperes a tejről és zsírról szóló törvény keretében a tej minőségének ellenőrzésére irányuló vizsgálatokhoz Németország által nyújtott SA.35484 (2013/C) (korábbi SA.35484 [2012/NN]) állami támogatásról szóló, 2015. szeptember 18-i C (2015) 6295 végleges bizottsági határozat részleges megsemmisítését kéri.
   Keresete alátámasztása érdekében a felperes hat jogalapra hivatkozik.

               1.

               Első jogalap: a 659/1999/EK rendelet (1) 6. cikkének (1) bekezdésével és 20. cikkének (1) bekezdésével összefüggésben értelmezett EUMSZ 108. cikk (2) bekezdésének megsértése
               A felperes előadja, hogy a megtámadott határozat olyan ténybeli és jogi szempontokat vesz alapul, amelyek nem képezték az eljárást megindító határozat tárgyát.

               2.

               Második jogalap: az EUMSZ 107. cikk (1) bekezdésének megsértése, mivel az illetéket állami támogatásnak tekintették
               A felperes véleménye szerint az illetékeket nem lehet állami támogatásnak tekinteni, mivel nem álltak folyamatos állami ellenőrzés alatt, és a nemzeti hatóságok számára sem álltak rendelkezésre. A nemzeti hatóságok csupán továbbították a bajor tejüzemek kifizetéseit a tej minőségének ellenőrzésére irányuló vizsgálatok lefolytatásával megbízott szerveknek.

               3.

               Harmadik jogalap: az EUMSZ 107. cikk (1) bekezdésének megsértése, mivel a tej minőségének ellenőrzésére irányuló vizsgálatok finanszírozását a bajor tejüzemeket előnyben részesítő támogatásnak minősítették
               Ehelyütt meg kell jegyezni, hogy a tej minőségének ellenőrzésére irányuló vizsgálatok költsége nem olyan tehet, amelyet főszabály szerint a bajor tejüzemeknek kell viselniük. A vizsgálatokra közérdekből került sor. Mindemellett a tejüzemek állítólagos előnyben részesítésével szemben állnak az illetékfizetési kötelezettség formájában megjelenő terhek.

               4.

               A (másodlagos jelleggel előterjesztett) negyedik jogalap: az EUMSZ 107. cikk (3) bekezdésének megsértése
               A felperes azzal érvel, hogy az alperes a 2000–2006 időszakban a vitatott támogatást a belső piaccal összeegyeztethetőnek tekintette. A vitatott támogatások azóta nem változtak. A körülmények amellett szólnak, hogy az alperes mérlegelési jogköre olyan mértékben korlátozott volt, hogy a 2007. január 1-jétől nyújtott, vitatott támogatásokat a belső piaccal összeegyeztethetőnek kellett volna tekintenie.

               5.

               A (másodlagos jelleggel előterjesztett) ötödik jogalap: az EUMSZ 108. cikk (1) és (3) bekezdésének megsértése, mivel a tej minősége ellenőrzésére irányuló vizsgálatok finanszírozása új, éppen ezért bejelentési kötelezettség alá tartozó támogatásnak minősítették

               6.

               A (másodlagos jelleggel előterjesztett) hatodik jogalap: a bizalomvédelem elvének megsértése
               A felperes végül előadja, hogy a Bizottság a 2000–2006 időszakban megállapította, hogy a tej minőségének ellenőrzésére irányuló vizsgálatok finanszírozása a belső piaccal összeegyeztethető. Ráadásul még 2012 februárjában a tej minőségének ellenőrzésére irányuló vizsgálatok finanszírozását létező támogatásnak tekintette. Ezáltal azt a jogos bizalmat keltette, hogy mindenesetre az állítólagos támogatások visszatérítését nem fogja elrendeli.

      (1)  Az EK-Szerződés 93. cikkének alkalmazására vonatkozó részletes szabályok megállapításáról szóló, 1999. március 22-i 659/1999/EK tanácsi rendelet (HL L 83., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 8. fejezet, 1. kötet, 339. o.).


title: T-10/04. sz. ügy: Az Elsőfokú Bíróság  2006. március 15-i  ítélete – Leite Mateus kontra Bizottság ( Tisztviselők – Kinevezés – A besorolás felülvizsgálata – A személyzeti szabályzat 31. cikkének (2) bekezdése )

text:
               6.5.2006

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 108/18

         Az Elsőfokú Bíróság 2006. március 15-i ítélete – Leite Mateus kontra Bizottság
   (T-10/04. sz. ügy) (1)

   („Tisztviselők - Kinevezés - A besorolás felülvizsgálata - A személyzeti szabályzat 31. cikkének (2) bekezdése”)
   (2006/C 108/30)
   Az eljárás nyelve: francia
   A felek

      Felperes: Carlos Alberto Leite Mateus (Zaventem, Belgium) (képviselők: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis és É. Marchal ügyvédek)

      Alperes: az Európai Közösségek Bizottsága (képviselők: J. Currall és V. Joris meghatalmazottak)
   Az ügy tárgya
   A felperesnek a B3-as besorolási fokozatba 1988. március 1-jei hatállyal történő végleges besorolásáról szóló, 2002. december 20-i bizottsági határozat megsemmisítése
   Az ítélet rendelkező része

               1)

               Az Elsőfokú Bíróság a felperesnek a B3-as besorolási fokozatba 1988. március 1-jei hatállyal történő végleges besorolásáról szóló, 2002. december 20-i bizottsági határozatot megsemmisíti.

               2)

               Az Elsőfokú Bíróság kötelezi a Bizottságot a költségek viselésére.

      (1)  HL C 59., 2004.3.6.


title: T-151/17. sz. ügy: 2017. március 8-án benyújtott kereset – Marriott Worldwide kontra EUIPO –Graf (Szárnyas bika ábrázolása)

text:
               24.4.2017

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 129/35

         2017. március 8-án benyújtott kereset – Marriott Worldwide kontra EUIPO –Graf (Szárnyas bika ábrázolása)
   (T-151/17. sz. ügy)
   (2017/C 129/54)
   A keresetlevél nyelve: angol

      Felek

      Felperes: Marriott Worldwide Corp. (Bethesda, Maryland, Amerikai Egyesült Államok) (képviselő: A. Reid ügyvéd)

      Alperes: Az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala (EUIPO)

      A másik fél a fellebbezési tanács előtti eljárásban: Johann Graf (Gumpoldskirchen, Ausztria)

      Az EUIPO előtti eljárás adatai

      A vitatott védjegy jogosultja: a fellebbezési tanács előtti eljárásban részt vevő másik fél

      A vitatott védjegy: európai uniós ábrás védjegy (Szárnyas bika ábrázolása) – 10 511 723. sz. európai uniós védjegy

      Az EUIPO előtti eljárás: megszűnés megállapítása iránti eljárás

      A megtámadott határozat: az EUIPO negyedik fellebbezési tanácsának 2017. január 17-én hozott határozata (R 165/2016-4. sz. ügy)

      Kereseti kérelmek

   A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:

               —

               helyezze hatályon kívül a megtámadott határozatot;

               —

               az EUIPO-t kötelezze a költségek viselésére.

      Jogalapok

               —

               a 207/2009 rendelet 76. cikke (1) bekezdésének megsértése;

               —

               a 207/2009 rendelet 53. cikke (1) bekezdése a) pontjának megsértése, a rendelet 8. cikke (1) bekezdésének b) pontjával összefüggésben;

               —

               a 207/2009 rendelet 53. cikke (2) bekezdése c) pontjának megsértése.


title: T-700/13. sz. ügy: 2013. december 30-án benyújtott kereset — Bankia kontra Bizottság

text:
               22.2.2014

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 52/45

         2013. december 30-án benyújtott kereset — Bankia kontra Bizottság
   (T-700/13. sz. ügy)
   2014/C 52/87
   Az eljárás nyelve: spanyol

      Felek

      Felperes: Bankia, SA (Valencia, Spanyolország) (képviselők: J.L. Buendía Sierra, E. Abad Valdenebro, R. Calvo Salinero, A. Lamadrid de Pablo és A. Biondi ügyvédek)

      Alperes: Európai Bizottság

      Kérelmek

   A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:

               —

               semmisítse meg a megtámadott határozatot annyiban, amennyiben az új és a belső piaccal összeegyeztethetetlen állami támogatásnak minősíti azon intézkedések összességét, amelyek szerinte az úgynevezett spanyol pénzügyi lízingrendszert („SEAF”) alkotják;

               —

               másodlagosan semmisítse meg a megtámadott határozat 1. és 4. cikkét, amelyek az AIE befektetőit az állítólagos támogatások kedvezményezettjeiként és a visszatéríttetésre vonatkozó meghagyás kizárólagos címzettjeiként azonosítják;

               —

               másodlagosan semmisítse meg a megtámadott határozat 4. cikkét annyiban, amennyiben az az állítólagos támogatások visszatéríttetését az EU jogának általános elveit megsértve rendeli el;

               —

               semmisítse meg a megtámadott határozat 4. cikkét annyiban, amennyiben az a befektetők és más jogalanyok közötti magánjogi szerződések jogszerűségéről határoz, és

               —

               a Bizottságot kötelezze ezen eljárás költségeinek viselésére.

      Jogalapok és fontosabb érvek

   A jelen ügyben megtámadott határozat ugyanaz, mint a T-515/13. sz., Spanyolország kontra Bizottság ügyben (EUHL C 336., 29. o.).
   Keresete alátámasztása érdekében a felperes öt jogalapra hivatkozik.

               1.

               Első jogalap

                           —

                           A felperes úgy véli, hogy a megtámadott határozat sérti az EUMSZ 107. cikket, mivel az állítólagos SEAF-ot és az azt alkotó egyedi intézkedéseket állami támogatásnak minősíti. A felperes úgy érvel, hogy a Bizottság tévesen értékelte együttesen és tudta be a Spanyol Királyságnak egymástól független és önálló közjogi és magánjogi intézkedések összességét. A felperes vitatja továbbá, hogy a kérdéses intézkedések alkalmasak arra, hogy szelektív gazdasági előnyben részesítsék az állítólagos kedvezményezettjeiket, továbbá azt, hogy torzíthatják az említett kedvezményezettek és más jogalanyok közötti versenyt, és hogy állítólag hatással vannak a tagállamok közötti kereskedelemre.

               2.

               Második jogalap

                           —

                           Másodsorban a felperes azt állítja, hogy a Bizottság nyilvánvalóan tévesen alkalmazta a jogot, és megsértette az EUMSZ 107. és 108. cikket, mivel a tonnatartalmon alapuló spanyol adózási rendszer bizonyos esetekben való alkalmazását nem létező támogatásnak, hanem új támogatásnak minősítette. Mivel a Bizottság 2002-ben jóváhagyta a Spanyolország által bejelentett, a tonnatartalmon alapuló adózási rendszert, ha a Bizottság meg akarta kérdőjelezni annak alkalmazását, ezt mindenképpen a létező támogatásokra alkalmazandó eljárást követve kellett volna megtennie. A felperes úgy véli, hogy a határozatban az új támogatás fennállásának alátámasztása érdekében előadott érvek nyilvánvalóan alaptalanok.

               3.

               Harmadik jogalap

                           —

                           Harmadik megsemmisítési jogalapjával a felperes másodlagosan az EUMSZ 107. és 296. cikk megsértésére hivatkozik, mivel a Bizottság téved, és mindenesetre nem indokolja meg megfelelően, hogy milyen okokból tekint egyes jogalanyokat, úgymint a felperest (az AIE befektetőit, akik a határozat tárgyát képező ügyleteket végeztek), a vitatott intézkedések végső és egyedüli kedvezményezettjeinek.

               4.

               Negyedik jogalap

                           —

                           Negyedszer a felperes szintén másodlagosan azt állítja, hogy a megtámadott határozat 4. cikkében foglalt, visszatéríttetésre vonatkozó meghagyás sérti a jogbiztonság általános elvét, mivel indokolatlanul időbeli korlátot vezet be az említett elv alkalmazását illetően.

               5.

               Ötödik jogalap

                           —

                           Ötödik megsemmisítési jogalapja keretében a felperes kifejti azon okokat, amelyek miatt a megtámadott határozat megsértette továbbá a hatáskörmegosztás elvét, az EUMSZ 107. és 108. cikket, a 659/1999 tanácsi rendelet 14. cikkét és az EU Alapjogi Chartájának 16. cikkét, mivel a megtámadott határozat a befektetők és más magánjogi jogalanyok között a spanyol jog alapján kötött magánjogi szerződésekben foglalt szerződéses rendelkezések érvényességéről határoz.


title: T-259/03. sz. ügy: Az Elsőfokú Bíróság 2007. szeptember 12-i  ítélete – Nikolaou kontra Bizottság (Szerződésen kívüli felelősség – Az Európai Csaláselleni Hivatal (OLAF) által a Számvevőszék tagjaival szemben folytatott vizsgálat – Információk hozzáférhetővé tétele – Személyes jellegű adatok védelme – Az OLAF által folytatott vizsgálatra és jelentésre vonatkozó iratokhoz való hozzáférés – Magánszemélyek számára jogosultságot keletkeztető jogszabályok megfelelően egyértelmű megsértése – Okozati összefüggés – Kár)

text:
               20.10.2007

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 247/23

         Az Elsőfokú Bíróság 2007. szeptember 12-i ítélete – Nikolaou kontra Bizottság
   (T-259/03. sz. ügy) (1)

   (Szerződésen kívüli felelősség - Az Európai Csaláselleni Hivatal (OLAF) által a Számvevőszék tagjaival szemben folytatott vizsgálat - Információk hozzáférhetővé tétele - Személyes jellegű adatok védelme - Az OLAF által folytatott vizsgálatra és jelentésre vonatkozó iratokhoz való hozzáférés - Magánszemélyek számára jogosultságot keletkeztető jogszabályok megfelelően egyértelmű megsértése - Okozati összefüggés - Kár)
   (2007/C 247/33)
   Az eljárás nyelve: görög
   Felek

      Felperes: Kalliopi Nikolaou (Athén, Görögország) (képviselők: V. Christianos és V. Vlassi ügyvédek)

      Alperes: az Európai Közösségek Bizottsága (képviselők: M. Condou-Durande és C.Ladenburger, meghatalmazottak)
   Az ügy tárgya
   Az EK 228. cikk második bekezdése alapján kártérítés iránti kérelem az Európai Csaláselleni Hivatal (OLAF) által folytatott vizsgálatra vonatkozó információk nyilvánosságra hozatalával, valamint az azáltal okozott felperesi károk megtérítése iránt, hogy az OLAF megtagadta a vizsgálati iratokhoz való hozzáférés és a végleges jelentés másolatának biztosítását a felperes részére.
   Az ítélet rendelkező része

               1)

               Az Elsőfokú Bíróság kötelezi az Európai Közösségek Bizottságát, hogy a felperes részére fizessen meg 3 000 euró összegű kártérítést.

               2)

               Az Elsőfokú Bíróság a keresetet ezt meghaladó részében elutasítja.

               3)

               K. Nikolaou maga viseli saját költségei háromnegyed részét és a Bizottság költségeinek háromnegyed részét; a Bizottság maga viseli saját költségei egynegyed részét és K. Nikolaou költségeinek egynegyed részét.

      (1)  HL C 264., 2003.11.1.


title: T-141/17. sz. ügy: 2017. március 6-án benyújtott kereset – Amisi Kumba kontra Tanács

text:
               24.4.2017

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 129/31

         2017. március 6-án benyújtott kereset – Amisi Kumba kontra Tanács
   (T-141/17. sz. ügy)
   (2017/C 129/47)
   Az eljárás nyelve: francia

      Felek

      Felperes: Gabriel Amisi Kumba (Kasa-Vubu, Kongói Demokratikus Köztársaság) (képviselő: O. Okito ügyvéd)

      Alperes: az Európai Unió Tanácsa

      Kérelmek

   A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:

               —

               semmisítse meg a Kongói Demokratikus Köztársaság tekintetében a fegyverembargót megsértő személyekkel szemben meghatározott, egyedi korlátozó intézkedések bevezetéséről és a 2010/788/KKBP határozat módosításáról szóló, 2016. december 12-i (KKBP) 2016/2231 tanácsi határozat végrehajtásáról szóló (EU) 2016/2230 rendeletet a Gabriel Amisi Kumbára vonatkozó részében;

               —

               kötelezze a Tanácsot a saját költségein kívül a felek és az összes beavatkozó részéről felmerült költségek viselésére.

      Jogalapok és fontosabb érvek

   Keresete alátámasztása érdekében a felperes két jogalapra hivatkozik, amelyek lényegében azonosak a T-139/17. sz., Kibelisa kontra Tanács ügyben hivatkozottakkal, illetve azokhoz hasonlók.


title: F-32/06. sz. ügy: A Közszolgálati Törvényszék (második tanács) 2007. október 4-i ítélete – De la Cruz és társai kontra Európai Munkahelyi Biztonsági és Egészségvédelmi Ügynökség (Közszolgálat – Ideiglenes alkalmazottak – A személyzeti szabályzat reformja – Korábbi helyi alkalmazottak – A besorolás és az illetmény meghatározása a felvétel során – Az állások egyenértékűsége – Konzultáció a személyzeti bizottsággal)

text:
               10.11.2007

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 269/68

         A Közszolgálati Törvényszék (második tanács) 2007. október 4-i ítélete – De la Cruz és társai kontra Európai Munkahelyi Biztonsági és Egészségvédelmi Ügynökség
   (F-32/06. sz. ügy) (1)

   (Közszolgálat - Ideiglenes alkalmazottak - A személyzeti szabályzat reformja - Korábbi helyi alkalmazottak - A besorolás és az illetmény meghatározása a felvétel során - Az állások egyenértékűsége - Konzultáció a személyzeti bizottsággal)
   (2007/C 269/122)
   Az eljárás nyelve: angol
   Felek

      Felperes: María del Carmen de la Cruz (Galdakao, Spanyolország) és társai (képviselők: G. Vandersanden és L. Levi ügyvédek)

      Alperes: az Európai Munkahelyi Biztonsági és Egészségvédelmi Ügynökség (képviselők: E. Ortega, C. Georges és J. G. Blanch meghatalmazottak, segítőik: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis és E. Marchal ügyvédek)
   Az ügy tárgya
   Egyrészt a kinevezésre jogosult hatóság azon határozatainak a megsemmisítése, amelyekben megtagadják a II. besorolási osztályba besorolt szerződéses alkalmazott felperesek III. besorolási osztályba való besorolását, másrészt kártérítés iránti kérelem.
   Az ítélet rendelkező része

               1)

               A Közszolgálati Törvényszék megsemmisíti az Európai Munkahelyi Biztonsági és Egészségvédelmi Ügynökségnek a felpereseket a 2005. április 28-án és 29-én aláírt szerződéses alkalmazotti szerződéseik alapján a II. besorolási osztályba besoroló határozatait.

               2)

               A Közszolgálati Törvényszék a keresetet ezt meghaladó részében elutasítja.

               3)

               A Közszolgálati Törvényszék az Európai Munkahelyi Biztonsági és Egészségvédelmi Ügynökséget kötelezi a költségek viselésére.

      (1)  HL C 131., 2006.6.3., 51. o.


               8.5.2014

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 138/32

         Az EFTA Felügyeleti Hatóság 2014. január 10-én benyújtott keresete a Norvég Királyság ellen
   (E-3/14. sz. ügy)
   (2014/C 138/09)
   Az EFTA Felügyeleti Hatóság 2014. január 10-én keresetet nyújtott be az EFTA-Bíróságon a Norvég Királyság ellen. Az EFTA Felügyeleti Hatóságot (Rue Belliard 35, 1040 Brüsszel, Belgium) meghatalmazotti minőségben Xavier Lewis és Markus Schneider képviseli.
   Az EFTA Felügyeleti Hatóság kéri, hogy az EFTA-Bíróság állapítsa meg a következőket:

               1.

               Norvégia azáltal, hogy az előírt határidőn belül nem fogadta el az Európai Gazdasági Térségről szóló megállapodás XIII. mellékletének 65a. pontjában említett – és az EGT-megállapodáshoz annak 1. jegyzőkönyvével hozzáigazított – jogi aktus (a repülőtéri díjakról szóló, 2009. március 11-i 2009/12/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv) végrehajtásához szükséges intézkedéseket és/vagy azokról nem tájékoztatta az EFTA Felügyeleti Hatóságot, nem teljesítette a jogi aktus, valamint az EGT-megállapodás 7. cikke alapján fennálló kötelezettségeit.

               2.

               Kötelezi a Norvég Királyságot a jelen eljárás költségeinek viselésére.

      Jogi és ténybeli háttér, valamint hivatkozott jogalapok:

               —

               A kereset szerint Norvégia 2013. március 30-ig nem tett eleget az EFTA Felügyeleti Hatóság 2013. január 30-i indokolással ellátott véleményének, amely kimondta, hogy Norvégia nem hajtotta végre megfelelően a belső jogában az Európai Gazdasági Térségről szóló megállapodás XIII. mellékletének 65a. pontjában említett – és az EGT-megállapodáshoz annak 1. jegyzőkönyvével hozzáigazított – a repülőtéri díjakról szóló, 2009. március 11-i 2009/12/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvet (a jogi aktust).

               —

               Az EFTA Felügyeleti Hatóság előadja, hogy Norvégia azáltal, hogy az előírt határidőn belül nem fogadta el az irányelv végrehajtásához szükséges intézkedéseket és/vagy azokról nem tájékoztatta a Hatóságot, nem teljesítette az irányelv 13. cikke, valamint az EGT-megállapodás 7. cikke alapján fennálló kötelezettségeit.


title: C-582/10. sz. ügy: A Bíróság hatodik tanácsa elnökének 2011. november 22-i végzése — Európai Bizottság kontra Osztrák Köztársaság

text:
               18.2.2012

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 49/22

         A Bíróság hatodik tanácsa elnökének 2011. november 22-i végzése — Európai Bizottság kontra Osztrák Köztársaság
   (C-582/10. sz. ügy) (1)

   2012/C 49/39
   Az eljárás nyelve: német
   A Bíróság hatodik tanácsának elnöke elrendelte az ügy törlését.

      (1)  HL C 30., 2011.1.29.


title: T-26/02. sz. ügy: Az Elsőfokú Bíróság  2006. március 15-i  ítélete – Daiichi Pharmaceutical kontra Bizottság (Verseny – Kartell a vitamintermékek ágazatában – Bírságkiszabási iránymutatás – A bírság kiindulási összegének megállapítása – Enyhítő körülmények – Engedékenységi közlemény)

text:
               6.5.2006

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 108/16

         Az Elsőfokú Bíróság 2006. március 15-i ítélete – Daiichi Pharmaceutical kontra Bizottság
   (T-26/02. sz. ügy) (1)

   (Verseny - Kartell a vitamintermékek ágazatában - Bírságkiszabási iránymutatás - A bírság kiindulási összegének megállapítása - Enyhítő körülmények - Engedékenységi közlemény)
   (2006/C 108/26)
   Az eljárás nyelve: angol
   Felek

      Felperesek: Daiichi Pharmaceutical Co. Ltd. (Tokió, Japán) (képviselők: J. Buhart és P.-M. Louis ügyvédek)

      Alperes: az Európai Közösségek Bizottsága (képviselők: R. Wainwright és L. Pignataro-Nolin meghatalmazottak)
   Az ügy tárgya
   Az EK-Szerződés 81. cikke és az EGT-Megállapodás 53. cikke alkalmazására vonatkozó eljárásban (COMP/E-1/37.512 vitaminok-ügy) 2001. november 21-én hozott 2003/2/EK bizottsági határozat (HL 2003. L 6., 1. o.) 3. cikkének f) pontjában a felperesre kiszabott bírság megsemmisítése vagy csökkentése iránti kérelem
   Az ítélet rendelkező része

               1)

               Az Elsőfokú Bíróság az EK-Szerződés 81. cikke és az EGT-Megállapodás 53. cikke alkalmazására vonatkozó eljárásban (COMP/E-1/37.512 vitaminok-ügy) 2001. november 21-én hozott 2003/2/EK bizottsági határozat 3. cikkének f) pontjában a felperesre kiszabott bírságot 18 000 000 euróra csökkenti.

               2)

               Az Elsőfokú Bíróság a keresetet ezt meghaladó részében elutasítja.

               3)

               A felperes viseli saját költségeinek négyötödét és a Bizottságnál felmerült költségek négyötödét, a Bizottság viseli saját költségeinek egyötödét és a felperesnél felmerült költségek egyötödét.

      (1)  HL C 97., 2002.4.20.


title: T-361/14. sz. ügy: A Törvényszék 2017. április 5-i ítélete – HB és társai kontra Bizottság („Intézményi jog — Európai polgári kezdeményezés — A kóbor állatok védelme — A felnőttekre és a gyermekekre kifejtett pszichológiai hatás — A nyilvántartásba vétel megtagadása — A Bizottság hatáskörének nyilvánvaló hiánya — A 211/2011/EU rendelet 4. cikke (2) bekezdésének b) pontja és (3) bekezdése”)

text:
               22.5.2017

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 161/21

         A Törvényszék 2017. április 5-i ítélete – HB és társai kontra Bizottság
   (T-361/14. sz. ügy) (1)

   ((„Intézményi jog - Európai polgári kezdeményezés - A kóbor állatok védelme - A felnőttekre és a gyermekekre kifejtett pszichológiai hatás - A nyilvántartásba vétel megtagadása - A Bizottság hatáskörének nyilvánvaló hiánya - A 211/2011/EU rendelet 4. cikke (2) bekezdésének b) pontja és (3) bekezdése”))
   (2017/C 161/29)
   Az eljárás nyelve: német

      Felek

      Felperesek: HB (Linz, Ausztria) és az ítélet mellékletében nevesített további 6 felperes (képviselő kezdetben: C. Kolar ügyvéd, később: F. Moyse ügyvéd)

      Alperes: Európai Bizottság (képviselők: H. Krämer és J. Vondung meghatalmazottak)

      Az ügy tárgya

   Az EUMSZ 263. cikk alapján a javasolt „Ethics for Animals and Kids” elnevezésű polgári kezdeményezés nyilvántartásba vételét elutasító, 2014. március 26-i C(2014) 2119 final bizottsági határozat megsemmisítése iránti kérelem.

      Az ítélet rendelkező része

               1)

               A Törvényszék a keresetet elutasítja.

               2)

               A Törvényszék a HB-t és az ítélet mellékletében nevesített további felpereseket kötelezi a költségek viselésére.

      (1)  HL C 409., 2014.11.17.


title: T-63/11. sz. ügy: 2011. január 24-én benyújtott kereset — Air France kontra Bizottság

text:
               26.3.2011

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 95/9

         2011. január 24-én benyújtott kereset — Air France kontra Bizottság
   (T-63/11. sz. ügy)
   2011/C 95/14
   Az eljárás nyelve: francia

      Felek

      Felperes: Société Air France (Roissy Charles de Gaulle, Franciaország) (képviselők: A. Wachsmann és S. Thibault-Liger ügyvédek)

      Alperes: Európai Bizottság

      Kereseti kérelmek

               —

               A Törvényszék az EUMSZ 263. cikk alapján teljes egészében semmisítse meg az Európai Unió működéséről szóló szerződés 101. cikkének, az EGT-Megállapodás 53. cikkének, valamint az Európai Közösség és a Svájci Államszövetség között a légi közlekedésre vonatkozóan létrejött megállapodás 8. cikkének alkalmazására vonatkozó eljárásban (COMP/39.258 — „légi árufuvarozás”-ügy) hozott, 2010. november 9-i C(2010) 7694 végleges bizottsági határozatot a Société Air France-t érintő részében, valamint a határozat rendelkező részének alapjául szolgáló indokokat;

               —

               legalább is semmisítse meg a 2010. november 9-i C(2010) 7694 végleges bizottsági határozat 5. cikkének a Société Air France-szal szemben bírságot kiszabó b) pontját, valamint az annak alapjául szolgáló indokokat, illetve — az EUMSZ 261. cikk alapján — csökkentse megfelelő összegre a bírságot;

               —

               minden esetben kötelezze az Európai Bizottságot a költségek viselésére.

      Jogalapok és fontosabb érvek

   Keresetének alátámasztására a felperes tíz jogalapra hivatkozik, amelyek lényegében megegyeznek a T-62/11. sz. Air France–KLM kontra Bizottság ügyben hivatkozottakkal, illetve hasonlóak azokhoz.


title: C-258/10. sz. ügy: A Tribunalul Dâmbovița (Románia) által 2010. május 25-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — Nicușor Grigore kontra Regia Națională a Pădurilor Romsilva — Direcția Silvică București

text:
               14.8.2010

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 221/20

         A Tribunalul Dâmbovița (Románia) által 2010. május 25-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — Nicușor Grigore kontra Regia Națională a Pădurilor Romsilva — Direcția Silvică București
   (C-258/10. sz. ügy)
   ()
   2010/C 221/33
   Az eljárás nyelve: román

      A kérdést előterjesztő bíróság

   Tribunalul Dâmbovița

      Az alapeljárás felei

      Felperes: Nicușor Grigore

      Alperes: Regia Națională a Pădurilor Romsilva — Direcția Silvică București

      Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

               1.

               Az az időtartam, amely alatt az erdész egyéni munkaszerződésének megfelelően napi nyolcórás munkaidőben köteles egy meghatározott erdei parcella felügyeletéről gondoskodni, amelynek tekintetében — esettől függően — fegyelmi, vagyoni, szabálysértési vagy büntetőjogi felelősséggel tartozik a kezelése alatt álló területen megállapított károkért, függetlenül attól, hogy mikor következett be a kár, a munkaidő-szervezés egyes szempontjairól szóló [2003. november 4-i] 2003/88/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (1) 2. cikkének (1) bekezdése szerinti „munkaidőnek” minősül-e?

               2.

               Eltérő-e az I. kérdésre adott válasz akkor, ha az erdész annak az erdei parcellának a területén található szolgálati lakásban lakik, amelynek a kezelésével megbízták?

               3.

               Sérülnek-e a 2003/88/EK irányelv „Maximális heti munkaidő” című 6. cikkének rendelkezései abban az esetben, ha — bár az egyéni munkaszerződés heti negyven órában legfeljebb napi nyolcórás munkaidőt ír elő — a törvényi előírásnak megfelelően az erdész valójában a kezelésére bízott erdei parcella állandó felügyeletét köteles biztosítani?

               4.

               Az I. kérdésre adott igenlő válasz esetén a munkaadó köteles-e munkabért vagy ehhez hasonló juttatást adni arra az időszakra, amely alatt az erdész az erdő felügyeletét biztosítani köteles?

               5.

               Az I. kérdésre adott nemleges válasz esetén mely jogi szabályozás alkalmazandó arra az időre, amelyre nézve az erdész a kezelésére bízott erdő felügyeletéért felelős?

      (1)  HL L 299., 9. o.; magyar nyelvű különkiadás 5. fejezet 4. kötet 381. o.


title: C-470/16. sz. ügy: A High Court (Írország) által 2016. augusztus 22-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – North East Pylon Pressure Campaing Limited, Maura Sheehy kontra An Bord Pleanála, The Minister for Communications Energy and Natural Resources, Ireland, Attorney General

text:
               21.11.2016

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 428/7

         A High Court (Írország) által 2016. augusztus 22-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – North East Pylon Pressure Campaing Limited, Maura Sheehy kontra An Bord Pleanála, The Minister for Communications Energy and Natural Resources, Ireland, Attorney General
   (C-470/16. sz. ügy)
   (2016/C 428/09)
   Az eljárás nyelve: angol

      A kérdést előterjesztő bíróság

   High Court

      Az alapeljárás felei

      Felperesek: North East Pylon Pressure Campaing Limited, Maura Sheehy

      Alperesek: An Bord Pleanála, The Minister for Communications Energy and Natural Resources, Ireland, Attorney General

      Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

               i.

               Egy olyan nemzeti jogrendszer összefüggésében, amelyben a jogalkotó nem határozta meg kifejezetten és egyértelműen, hogy az eljárás melyik szakaszában támadható meg valamely határozat, és amelyben ezt minden egyes konkrét kereset esetében eseti alapon állapítja meg a bíróság a common law szabályaival összhangban, fennáll-e a 2011/92/EU irányelv (1) 11. cikkének (4) bekezdése szerinti „nem […] mértéktelenül drága” eljáráshoz való jog abban a nemzeti bíróság előtti eljárásban, amelyben megállapítják, hogy a megfelelő szakaszban került-e sor a szóban forgó konkrét kereset előterjesztésére?

               ii.

               Az a 2011/92/EU irányelv 11. cikkének (4) bekezdése szerinti követelmény, hogy az eljárás „nem lehet mértéktelenül drága”, az irányelvben foglalt, a nyilvánosság részvételére vonatkozó rendelkezések hatálya alá tartozó határozatok, jogi aktusok és mulasztások (nemzeti vagy uniós jogi) jogszerűségének a vitatására irányuló bírósági eljárás összes elemére alkalmazandó-e, vagy csak az ilyen vitatás uniós jogi elemeire (vagy konkrétan csak a vitatásnak az irányelvben foglalt, a nyilvánosság részvételére vonatkozó rendelkezésekkel kapcsolatos kérdéseket érintő elemeire)?

               iii.

               Magában foglalja-e a 2011/92/EU irányelv 11. cikkének (1) bekezdésében szereplő „határozatok, jogi aktusok és mulasztások” kifejezés az engedély iránti kérelem tárgyában folyamatban lévő eljárásban hozott közigazgatási határozatokat, függetlenül attól, hogy e közigazgatási határozatok visszavonhatatlanul és végérvényesen meghatározzák-e a felek jogait?

               iv.

               A nemzeti bíróság a hatékony bírói jogvédelemnek az uniós környezetvédelmi jog hatálya alá tartozó területeken való biztosítása érdekében úgy köteles-e értelmezni a nemzeti jogot, hogy az a lehető legteljesebb mértékben megfeleljen a környezeti ügyekben az információhoz való hozzáférésről, a nyilvánosságnak a döntéshozatalban történő részvételéről és az igazságszolgáltatáshoz való jog biztosításáról szóló, Aarhusban 1998. június 25-én aláírt ENSZ EGB-egyezmény 9. cikkének (3) bekezdésében kitűzött céloknak a) a transzeurópai energiaipari infrastruktúrára vonatkozó iránymutatásokról szóló, 2013. április 17-i 347/2013 európai parlamenti és tanácsi rendelet (2) alapján kijelölt közös érdekű projekt engedélyezésére irányuló eljárás érvényességének vitatására irányuló eljárásban és/vagy b) a természetes élőhelyek, valamint a vadon élő állatok és növények védelméről szóló, 1992. május 21-i 92/43/EGK tanácsi irányelv alapján kijelölt európai természeti területre hatással lévő fejlesztés engedélyezésére irányuló eljárás érvényességének vitatására irányuló eljárásban?

               v.

               A iv. a) és/vagy b) kérdésre adandó igenlő válasz esetén az a követelmény, hogy a felpereseknek „[meg kell felelniük] a nemzeti jogrendszerben lefektetett kritériumoknak, amennyiben vannak ilyenek [helyesen: a nemzeti jogban meghatározott kritériumoknak – amennyiben vannak ilyenek –]”, kizárja-e, hogy közvetlenül hatályosnak lehessen tekinteni az egyezményt olyan körülmények között, amikor a felperesek megfeleltek a nemzeti jogban a keresetek benyújtásával kapcsolatban meghatározott kritériumoknak, és/vagy egyértelműen jogosultak keresetet előterjeszteni a) a transzeurópai energiaipari infrastruktúrára vonatkozó iránymutatásokról szóló, 2013. április 17-i 347/2013 európai parlamenti és tanácsi rendelet alapján kijelölt közös érdekű projekt engedélyezésére irányuló eljárás érvényességének vitatására irányuló eljárásban és/vagy b) a természetes élőhelyek, valamint a vadon élő állatok és növények védelméről szóló, 1992. május 21-i 92/43/EGK tanácsi irányelv alapján kijelölt európai természeti területre hatással lévő fejlesztési projekt engedélyezésére irányuló eljárás érvényességének vitatására irányuló eljárásban?

               vi.

               Lehetősége van-e a tagállamoknak arra, hogy jogszabályban kivételeket határozzanak meg azon szabály alól, hogy a környezetvédelmi eljárás nem lehet mértéktelenül drága, ha a 2011/92/EU irányelv vagy a környezeti ügyekben az információhoz való hozzáférésről, a nyilvánosságnak a döntéshozatalban történő részvételéről és az igazságszolgáltatáshoz való jog biztosításáról szóló, Aarhusban 1998. június 25-én aláírt ENSZ EGB-egyezmény nem rögzít ilyen kivételt?

               vii.

               Különösen összeegyeztethető-e a környezeti ügyekben az információhoz való hozzáférésről, a nyilvánosságnak a döntéshozatalban történő részvételéről és az igazságszolgáltatáshoz való jog biztosításáról szóló, Aarhusban 1998. június 25-én aláírt ENSZ EGB-egyezménnyel az állítólagosan jogellenes jogi aktus vagy határozat és a környezetkárosítás közötti okozati összefüggésre vonatkozó nemzeti jogi követelmény, mint az egyezmény 9. cikkének a környezetvédelmi eljárások nem kizáró módon költséges jellegét biztosító (4) bekezdését végrehajtó nemzeti szabályozás alkalmazásának feltétele?

      (1)  Az egyes köz- és magánprojektek környezetre gyakorolt hatásainak vizsgálatáról szóló, 2011. december 13-i 2011/92/EU európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL 2011. L 26., 1. o.)

      (2)  A transzeurópai energiaipari infrastruktúrára vonatkozó iránymutatásokról és az 1364/2006/EK határozat hatályon kívül helyezéséről, valamint a 713/2009/EK, a 714/2009/EK és a 715/2009/EK rendelet módosításáról szóló, 2013. április 17-i 347/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (HL L 115., 39. o.; helyesbítés: HL L 283., 2014.9.27., 71. o.)


title: C-147/06. sz. ügy: A Consiglio di Stato, Quinta Sezione (Olaszország) által  2006. március 20-án  benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – SECAP Spa kontra Comune di Torino

text:
               17.6.2006

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 143/23

         A Consiglio di Stato, Quinta Sezione (Olaszország) által 2006. március 20-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – SECAP Spa kontra Comune di Torino
   (C-147/06. sz. ügy)
   (2006/C 143/42)
   Az eljárás nyelve: olasz
   A kérdést előterjesztő bíróság
   Consiglio di Stato, Quinta Sezione (Olaszország)
   Az alapeljárás felei

      Felperes: SECAP Spa

      Alperes: Comune di Torino és társai
   Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

               1)

               A 93/37/EGK irányelv (1) 30. cikkének (4) bekezdésében megállapított, vagy a 2004/18/EK irányelv (2) 55. cikkének (1) és (2) bekezdésében található hasonló, azon szabály (amennyiben ez utóbbi minősül a releváns jogszabályi paraméternek), amely szerint, ha az ajánlatok a szolgáltatáshoz képest kirívóan alacsony értékű ellenszolgáltatást tartalmaznak, az ajánlatkérőnek, mielőtt az ilyen ajánlatokat elutasítaná, írásban az ajánlat alkotóelemei általa lényegesnek tekintett részleteire vonatkozó adatokat kell kérnie, és az így kapott indokolást figyelembe véve ellenőriznie kell az ilyen alkotóelemeket, a közösségi jog alapelvének minősül-e?

               2)

               Az első kérdésre adott nemleges válasz esetén, „a 93/37/EGK irányelv 30. cikkének (4) bekezdésében megállapított, vagy a 2004/18/EK irányelv 55. cikkének (1) és (2) bekezdésében található hasonló, azon szabály (amennyiben ez utóbbi minősül a releváns jogszabályi paraméternek), amely szerint, ha az ajánlatok a szolgáltatáshoz képest kirívóan alacsony értékű ellenszolgáltatást tartalmaznak, az ajánlatkérőnek, mielőtt az ilyen ajánlatokat elutasítaná, írásban az ajánlat alkotóelemei általa lényegesnek tekintett részleteire vonatkozó adatokat kell kérnie, és az így kapott indokolást figyelembe véve ellenőriznie kell az ilyen alkotóelemeket bár nem rendelkezik egy közösségi jogi alapelv jellemzőivel, közvetlen következménye vagy származtatott elve-e a verseny elvének a közigazgatás átláthatóságának elvével és az állampolgárság alapján történő hátrányos megkülönböztetés tilalmával való együttes értelmezésében, és, mint ilyen, közvetlenül alkalmazandó-e és elsőbbséget élvez-e az ezzel esetlegesen összeegyeztethetetlen belső jogszabályokkal szemben, amely jogszabályokkal a tagállamok a közösségi jog közvetlen alkalmazási körébe nem tartozó közbeszerzések odaítélési eljárásait szabályozzák?”

      (1)  HL L 199., 54. o.; magyar nyelvű különkiadás 6. fejezet, 2. kötet, 163. o.

      (2)  HL L 134., 114. o.; magyar nyelvű különkiadás 6. fejezet, 7. kötet, 132. o.


title: C-427/06. sz. ügy: A Bundesarbeitsgericht (Németország) által 2006. október 18-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Birgit Bartsch kontra Bosch und Siemens Hausgeräte (BSH) Altersfürsorge GmbH

text:
               30.12.2006

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 326/29

         A Bundesarbeitsgericht (Németország) által 2006. október 18-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Birgit Bartsch kontra Bosch und Siemens Hausgeräte (BSH) Altersfürsorge GmbH
   (C-427/06. sz. ügy)
   (2006/C 326/61)
   Az eljárás nyelve: német
   A kérdést előterjesztő bíróság
   Bundesarbeitsgericht (Németország)
   Az alapeljárás felei

      Felperes: Birgit Bartsch

      Alperes: Bosch und Siemens Hausgeräte (BSH) Altersfürsorge GmbH
   Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

               1.

                           a)

                           Tartalmazza-e az EK elsődleges joga az életkoron alapuló hátrányos megkülönböztetés tilalmát, amelynek védelmét a tagállamok bíróságai akkor is biztosítani kötelesek, ha az esetlegesen hátrányosan megkülönböztető bánásmódnak semmilyen közösségi jogi vonatkozása nincsen?

                           b)

                           Ha az a) kérdésre nemleges a válasz:
                           Ilyen közösségi jogi vonatkozást létrehoz-e az EK 13. cikk vagy – már az átültetésre előírt határidő lejárta előtt is – a foglalkoztatás és a munkavégzés során alkalmazott egyenlő bánásmód általános kereteinek létrehozásáról szóló 2000/78/EK tanácsi irányelv (1)?

               2.

               Az 1. kérdés megválaszolásából következő, az életkoron alapuló hátrányos megkülönböztetés közösségi jogi tilalma alkalmazható-e az egyrészről a magán munkáltatók, másrészről a munkavállalóik vagy a foglalkoztatói nyugellátásukban részesülők és az ő túlélő hozzátartozóik közötti viszonyokban?

               3.

               Ha a 2. kérdésre igenlő a válasz:

                           a)

                           Az életkoron alapuló hátrányos megkülönböztetés e tilalma vonatkozik-e a foglalkoztatói nyugdíjbiztosítás olyan szabályozására is, amely szerint a túlélő hozzátartozói nyugellátás a túlélő házastárs számára nem jár, ha több mint 15 évvel fiatalabb, mint az elhunyt néhai munkavállaló?

                           b)

                           Ha a 3. kérdés a) pontjára igenlő a válasz:
                           Szolgálhat-e egy ilyen szabályozás igazolására az, hogy a munkáltatónak érdeke a foglalkoztatói nyugdíjbiztosításból eredő kockázatok korlátozása?

                           c)

                           Ha a 3. kérdés b) pontjára nemleges a válasz:
                           Az életkoron alapuló hátrányos megkülönböztetés tilalmának a foglalkoztatói nyugellátási jogban korlátlan visszaható hatálya van-e, vagy a múltra vonatkozóan ez korlátozott, és ha igen, milyen módon?

      (1)  HL L 303, 16. o.


title: C-98/11. P. sz. ügy: A Törvényszék (első tanács) T-336/08. sz., Chocoladefabriken Lindt & Sprüngli AG kontra Belső Piaci Harmonizációs Hivatal (védjegyek és formatervezési minták) (OHIM) ügyben 2010. december 17-én hozott ítélete ellen a Chocoladefabriken Lindt & Sprüngli AG által 2011. március 1-jén benyújtott fellebbezés

text:
               14.5.2011

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 145/11

         A Törvényszék (első tanács) T-336/08. sz., Chocoladefabriken Lindt & Sprüngli AG kontra Belső Piaci Harmonizációs Hivatal (védjegyek és formatervezési minták) (OHIM) ügyben 2010. december 17-én hozott ítélete ellen a Chocoladefabriken Lindt & Sprüngli AG által 2011. március 1-jén benyújtott fellebbezés
   (C-98/11. P. sz. ügy)
   2011/C 145/16
   Az eljárás nyelve: német

      Felek

      Fellebbező: Chocoladefabriken Lindt & Sprüngli AG (képviselők: G. Hild és R. Lange ügyvédek)

      A másik fél az eljárásban: Belső Piaci Harmonizációs Hivatal (védjegyek és formatervezési minták) (OHIM)

      A fellebbező kérelme

   A fellebbező azt kéri, hogy a Bíróság helyezze hatályon kívül a Törvényszék (első tanács) T-336/08. sz. ügyben 2010. december 17-én hozott ítéletét és az OHIM-ot kötelezze a költségek viselésére.

      Jogalapok és fontosabb érvek

   A jelen fellebbezés a Törvényszék azon ítélete ellen irányul, amely elutasította a Belső Piaci Harmonizációs Hivatal (OHIM) negyedik fellebbezési tanácsának egy piros szalagos csokoládényúl formájából álló közösségi térbeli védjegy bejelentését elutasító, 2008. június 11-én hozott határozatával szemben benyújtott keresetet.
   A fellebbező fellebbezését a 40/94 rendelet 7. cikke (1) bekezdése b) pontjának és 7. cikke (3) bekezdésének megsértésére alapítja.
   Ami a megkülönböztető képesség vizsgálatát illetően az első jogalapot illeti, sem az OHIM vizsgálata, sem a Törvényszék jogi értékelése nem felel meg a jogi követelményeknek, mivel mindkettő feltételezésekre alapította a határozatát. Az OHIM azt feltételezte, hogy az Unió valamennyi tagállamára vonatkozóan érvényes az a megállapítás, hogy a húsvéti csokoládényúl a húsvéti ünnepekre jellemző forma, és ez vitathatatlan tény. Ez a körülmény azonban sohasem volt vitathatatlan tény, a fellebbező ezt a megállapítást érdemi előadásában hosszasan és kifejezetten vitatta. Annak érdekében, hogy a 40/94 rendelet 74. cikkének (1) bekezdése szerinti vizsgálati kötelezettségének eleget tegyen, az OHIM-nak és a Törvényszéknek figyelembe kellett volna vennie ezt. A Törvényszék továbbá arra a következtetésre jutott, hogy a piacon a húsvéti csokoládényulaknál szokásosnak tekinthető az aranyszínű sztaniolcsomagolás használata, holott az ítélet csak három másik olyan gyártót nevez meg, akik aranyszínű sztaniolcsomagolást használnak. Ilyen kisszámú gyártó még nem jelentheti azt, hogy ez az ismérv „a piacon szokásosnak” tekinthető.
   A Törvényszék azon feltételezése, hogy a védjegynek nincsen önmagában vett megkülönböztető képessége az EU egészében, már csak azért is megalapozatlan, mert a kérdéses megjelölést az Európai Unió 15 tagállamában védjegyként lajstromozták.
   A második fellebbezési jogalap a Törvényszék arra vonatkozó jogi álláspontjára irányul, miszerint a védjegy az Unió egészében használat révén megkülönböztető képességet szerzett, ami két okból is téves.
   Először is a Törvényszék figyelmen kívül hagyja, hogy csak akkor van szükség a megkülönböztető képesség használat révén történő megszerzésére, ha a védjegynek nincs önmagában vett megkülönböztető képessége. Abban a 15 tagállamban, ahol a szóban forgó védjegy önmagában vett megkülönböztető képességgel rendelkezik, nem kellene ezért a megkülönböztető képesség használat révén történő megszerzését megkövetelni. Ha elfogadjuk azt az álláspontot, hogy a megkülönböztető képesség megítélésénél az egyes tagállamokat kell alapul venni, akkor meg kell állapítani az e tagállamokban fennálló tényleges körülményeket. Mivel a rendelet 74. cikke szerint a megkülönböztető képességet hivatalból kell vizsgálni, az OHIM-nak e tekintetben minden egyes uniós tagállamra vonatkozóan konkrét megállapításokat kellett volna tennie. Ezt az OHIM és a Törvényszék is elmulasztotta.
   Másodszor, a Törvényszék megállapításai nem egyeztethetőek össze a közösségi védjegy egységességének elvével. A lajstromozhatóság — és a konkrét esetben a megkülönböztető képesség — megítélésénél az Európai Uniót egységes közös piacnak kell tekinteni. Ha az Európai Unió össznépességének túlnyomó része esetében a védjegy használat révén megkülönböztető képességet szerzett, akkor ennek elegendőnek kell lennie a teljes európai piacra kiterjedő oltalomra is. Csak ezzel a megközelítéssel biztosítható, hogy a továbbiakban fennálló nemzeti egységeket tényleges méretüktől függetlenül kisebbnek vagy nagyobbnak tekintsenek.


title: C-481/12. sz. ügy: A Bíróság (második tanács) 2014. január 16-i ítélete (a Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Litvánia) előzetes döntéshozatal iránti kérelme) — UAB „Juvelta” kontra VĮ Lietuvos prabavimo rūmai (Áruk szabad mozgása — EUMSZ 34. cikk — Behozatalra vonatkozó mennyiségi korlátozások — Azonos hatású intézkedések — Nemesfém tárgyak forgalomba hozatala — Fémjel — Az importáló tagállam szabályozásában előírt követelmények)

text:
               22.3.2014

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 85/9

         A Bíróság (második tanács) 2014. január 16-i ítélete (a Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Litvánia) előzetes döntéshozatal iránti kérelme) — UAB „Juvelta” kontra VĮ Lietuvos prabavimo rūmai
   (C-481/12. sz. ügy) (1)

   (Áruk szabad mozgása - EUMSZ 34. cikk - Behozatalra vonatkozó mennyiségi korlátozások - Azonos hatású intézkedések - Nemesfém tárgyak forgalomba hozatala - Fémjel - Az importáló tagállam szabályozásában előírt követelmények)
   2014/C 85/14
   Az eljárás nyelve: litván

      A kérdést előterjesztő bíróság

   Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas

      Az alapeljárás felei

      Felperes: UAB „Juvelta”

      Alperes: VĮ „Lietuvos prabavimo rūmai”

      Tárgy

   Előzetes döntéshozatal iránti kérelem — Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas — Az EUMSZ 34. és az EUMSZ 36. cikk értelmezése — Azonos hatású intézkedések — Nemesfémtárgyak fémjellel történő ellátása — Tárgyaknak a vizsgálatra jogosult független intézet meghatározott fémjelével történő ellátását előíró nemzeti szabályozás — Fogyasztóvédelem — A nemzeti követelményeknek nem megfelelő, a származási ország fémjelével ellátott tárgyak forgalmazásának a tilalma — A szükséges információkat tartalmazó kiegészítő, ám nem a vizsgálatra jogosult független intézet által elhelyezett fémjel megléte

      Rendelkező rész

               1.

               Az EUMSZ 34. cikket úgy kell értelmezni, hogy azzal ellentétes az alapügyben szereplőhöz hasonló olyan nemzeti szabályozás, amely szerint a valamely tagállam piacán történő forgalomba hozatalhoz a más tagállamból — ahol a forgalomba hozatalukat engedélyezték — importált és az utóbbi tagállam szabályozásának megfelelően fémjelzett nemesfém tárgyakat, amennyiben az e tárgyak finomsági fokára vonatkozó, e fémjelen szereplő jelzések nem felelnek meg az előbbi tagállam szabályozásában előírtaknak, ezen tagállam vizsgálatra jogosult független nemesfémvizsgáló intézetének újból meg kell jelölnie olyan fémjellel, amely megerősíti, hogy az említett tárgyakat megvizsgálták, és amely az említett előírásoknak megfelelően jelzi a finomsági fokukat.

               2.

               Az körülmény, hogy az importált nemesfém tárgyaknak, az e tárgyak finomsági fokára vonatkozó, az importáló tagállam fogyasztói számára érthető formában feltüntetett jelzéseket tartalmazó kiegészítő megjelölését nem a tagállam e vizsgálatra jogosult és független nemesfémvizsgáló intézete helyezte el, nem befolyásolja az első kérdésre adandó választ, amennyiben az exportáló tagállam vizsgálatra jogosult és független nemesfémvizsgáló intézete előzetesen elhelyezett a finomsági fokot jelző fémjelet az említett tárgyakon, és az e fémjelen foglalt jelzések megfelelnek a szóban forgó megjelölésben szereplőknek.

      (1)  HL C 9., 2013.1.12.


title: T-95/13. sz. ügy: A Törvényszék 2014. május 22-i ítélete – Walcher Meßtechnik kontra OHIM (HIPERDRIVE) (Közösségi védjegy — A HIPERDRIVE közösségi szóvédjegy bejelentése — Feltétlen kizáró okok — Leíró jelleg — A 207/2009/EK rendelet 7. cikke (1) bekezdésének c) pontja)

text:
               7.7.2014

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 212/29

         A Törvényszék 2014. május 22-i ítélete – Walcher Meßtechnik kontra OHIM (HIPERDRIVE)
   (T-95/13. sz. ügy) (1)

   ((Közösségi védjegy - A HIPERDRIVE közösségi szóvédjegy bejelentése - Feltétlen kizáró okok - Leíró jelleg - A 207/2009/EK rendelet 7. cikke (1) bekezdésének c) pontja))
   2014/C 212/36
   Az eljárás nyelve: német

      Felek

      Felperes: Walcher Meßtechnik GmbH (Kirchzarten, Németország) (képviselő: S. Walter ügyvéd)

      Alperes: Belső Piaci Harmonizációs Hivatal (védjegyek és formatervezési minták) (OHIM) (képviselő: A. Poch meghatalmazott)

      Az ügy tárgya

   Az OHIM első fellebbezési tanácsának a HIPERDRIVE szómegjelölés közösségi védjegyként történő lajstromozása tárgyában 2012. december 13-án hozott határozata (R 1779/2012–1. sz. ügy) ellen benyújtott kereset.

      Rendelkező rész

               1)

               A Törvényszék a keresetet elutasítja.

               2)

               A Törvényszék a Walcher Meßtechnik GmbH-t kötelezi a költségek viselésére.

      (1)  HL C 108., 2013.4.13.


title: C-114/12. sz. ügy: 2012. március 1-jén benyújtott kereset — Európai Bizottság kontra Európai Unió Tanácsa

text:
               12.5.2012

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 138/5

         2012. március 1-jén benyújtott kereset — Európai Bizottság kontra Európai Unió Tanácsa
   (C-114/12. sz. ügy)
   2012/C 138/09
   Az eljárás nyelve: angol

      Felek

      Felperes: Európai Bizottság (képviselők: F. Castillo de la Torre és J. Samnadda meghatalmazottak)

      Alperes: Európai Unió Tanácsa

      Kereseti kérelmek

               —

               A Bíróság semmisítse meg a Tanács és a tagállamok kormányainak a Tanács keretében ülésező képviselői által elfogadott azon határozatot, mely az Európai Uniónak és a tagállamainak az azon tárgyalásokban való részvételére vonatkozik, melyek az Európa Tanácsnak a műsorszolgáltató szervezetek jogainak védelméről szóló egyezményét érintik;

               —

               a Tanácsot kötelezze a költségek viselésére.

      Jogalapok és fontosabb érvek

   Első jogalap: Az EUMSZ 2. cikk (2) bekezdésének és az EUMSZ 3. cikk (2) bekezdésének a megsértése, mivel a Tanács azt állapította meg, hogy az ügy megosztott hatáskörbe tartozik, és felhatalmazta a tagállamokat, illetve a Bizottságon kívüli más intézményeket arra, hogy egy kizárólagos hatáskörbe tartozó ügyben tárgyalásokat folytasson a megállapodásra vonatkozóan. Az Európa Tanács jövőbeni egyezménye érintheti vagy módosíthatja a műsorszolgáltató szervezetek jogaira vonatkozó uniós irányelvek, valamint az általánosságban a szellemi alkotások jogára vonatkozó uniós irányelvek hatályát. A jövőbeni egyezmény a meglévő uniós jogon alapul, és szükségszerűen az uniós irányelvek módosításához vezet, amennyiben az Európa Tanács keretében a műsorszolgáltató szervezetek részére magasabb szintű védelmet biztosítanak.
   Második jogalap: A nemzetközi megállapodásokra irányuló uniós tárgyalásokra adott felhatalmazást érintő eljárásnak és feltételeknek a megsértése. Kizárólag a Tanács (és nem a Tanács a tagállamokkal együttesen eljárva) rendelkezik hatáskörrel arra, hogy az uniós tárgyalásokra felhatalmazást adjon.
   Harmadik jogalap: A Tanácsban alkalmazandó szavazati szabályok megsértése. A Tanács a megtámadott határozat elfogadásával megsértette az EUMSZ 218. cikk (8) bekezdését, amely szerint a Tanács minősített többséggel jár el.
   Negyedik jogalap: A Szerződésekben foglalt célkitűzések és a jóhiszemű együttműködés elvének a megsértése. A Tanács a tagállamokkal való együttes eljárással aláássa az Unió jogállását, és gyengíti az Unió intézményes szerkezetét.