201807060051994002018/C 259/141902017CJC25920180723HU01HUINFO_JUDICIAL20180531111111C-190/17. sz. ügy: A Bíróság (első tanács) 2018. május 31-i ítélete (a Tribunal Superior de Justicia de Madrid [Spanyolország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Lu Zheng kontra Ministerio de Economía y Competitividad (Előzetes döntéshozatal — Az Európai Unió területére belépő vagy az Európai Unió területét elhagyó készpénz ellenőrzése — 1889/2005/EK rendelet — Hatály — EUMSZ 63. cikk — A tőke szabad mozgása — Poggyászában be nem jelentett, jelentős összegű készpénzt szállító, harmadik állambeli állampolgár — Ahhoz kapcsolódó nyilatkozattételi kötelezettség, hogy ezen összeg elhagyja Spanyolország területét — Szankciók — Arányosság)
 ---documentbreak--- C2592018HU1110120180531HU0014111111A Bíróság (első tanács) 2018. május 31-i ítélete (a Tribunal Superior de Justicia de Madrid [Spanyolország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Lu Zheng kontra Ministerio de Economía y Competitividad
   (C-190/17. sz. ügy) (
         1
      )
   „(Előzetes döntéshozatal — Az Európai Unió területére belépő vagy az Európai Unió területét elhagyó készpénz ellenőrzése — 1889/2005/EK rendelet — Hatály — EUMSZ 63. cikk — A tőke szabad mozgása — Poggyászában be nem jelentett, jelentős összegű készpénzt szállító, harmadik állambeli állampolgár — Ahhoz kapcsolódó nyilatkozattételi kötelezettség, hogy ezen összeg elhagyja Spanyolország területét — Szankciók — Arányosság)”2018/C 259/14Az eljárás nyelve: spanyol
      A kérdést előterjesztő bíróság

   Tribunal Superior de Justicia de Madrid

      Az alapeljárás felei

      Felperes: Lu Zheng

      Alperes: Ministerio de Economía y Competitividad

      Rendelkező rész

   Az EUMSZ 63. és EUMSZ 65. cikket úgy kell értelmezni, hogy azokkal ellentétes valamely tagállamnak az alapügyben szereplőhöz hasonló olyan szabályozása, amely előírja, hogy az ezen államba belépő vagy az ezen államot elhagyó jelentős készpénzösszegekre vonatkozó nyilatkozattételi kötelezettség elmulasztása bizonyos súlyosító körülmények figyelembevételével kiszámított bírsággal szankcionálható, amelynek összege a be nem jelentett összeg kétszereséig terjedhet.
   (
         1
      )	HL C 221., 2017.7.10.


201807060261994522018/C 259/282602018CJC25920180723HU01HUINFO_JUDICIAL20180416192022C-260/18. sz. ügy: A Sąd Okręgowy w Warszawie (Lengyelország) által 2018. április 16-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Kamil Dziubak, Justyna Dziubak kontra Raiffeisen Bank Polska SA
 ---documentbreak--- C2592018HU1920120180416HU0028192202A Sąd Okręgowy w Warszawie (Lengyelország) által 2018. április 16-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Kamil Dziubak, Justyna Dziubak kontra Raiffeisen Bank Polska SA
   (C-260/18. sz. ügy)2018/C 259/28Az eljárás nyelve: lengyel
      A kérdést előterjesztő bíróság

   Sąd Okręgowy w Warszawie

      Az alapeljárás felei

      Felperes: Kamil Dziubak, Justyna Dziubak

      Alperes: Raiffeisen Bank Polska SA

      Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

            1)

            A fogyasztókkal kötött szerződésekben alkalmazott tisztességtelen feltételekről szóló, 1993. április 5-i 93/13/ EGK tanácsi irányelv (
                  1
               ) 1. cikke (2) bekezdésének vagy 6. cikke (1) bekezdésének értelmezése alapján ki lehet-e indulni abból, hogy ha egyes, a felek általi teljesítés módját (összegét) meghatározó szerződéses rendelkezések tisztességtelenné minősítésének következtében a teljes szerződés – a fogyasztó számára hátrányos módon – érvénytelenné válik, a szerződés hiányosságainak pótlása nemcsak a tisztességtelen feltételt egyértelmű módon helyettesítő diszpozitív rendelkezés alapján lehetséges, hanem a nemzeti jog azon rendelkezései alapján is, amelyek jogügyletek tartalmukban kifejezett joghatásainak kiegészítését a méltányosság elvéből (társadalmi együttélés szabályai) vagy a bevett szokásokból is eredő következmények révén írják elő?

            2)

            A teljes szerződés érvénytelensége hatásainak a fogyasztó szempontjából történő vizsgálatára a szerződés megkötésének időpontjában fennálló körülményeket figyelembe véve kell, hogy sor kerüljön, vagy a felek közötti, az adott kikötés érvényesíthetőségével (amely kikötés megtévesztő jellegére a fogyasztó hivatkozott) kapcsolatos jogvita kialakulásának időpontjában, illetve milyen jelentőséggel bír a fogyasztó által e jogvita során kifejtett álláspont?

            3)

            Lehetséges-e a 93/13/EGK irányelv szerint tisztességtelen szerződési feltételeknek minősülő rendelkezéseket hatályukban fenntartani, amennyiben e megoldás a vita rendezésének időpontjában objektíve kedvező lenne a fogyasztó számára?

            4)

            A 93/13/EGK irányelv 6. cikke (1) bekezdésének fényében a felek általi teljesítés összegét és módját meghatározó szerződéses rendelkezések tisztességtelennek minősítése eredményezhet-e olyan helyzetet, amelyben a jogviszonynak a szerződés tartalma alapján, a tisztességtelen feltételek következményeinek mellőzésével megállapított formája eltér a felek elsődleges szolgáltatásra vonatkozó szándékától, így különösen valamely szerződéses rendelkezés tisztességtelennek minősítése azt jelenti-e, hogy továbbra is lehet alkalmazni a többi, a fogyasztó elsődleges szolgáltatását meghatározó szerződéses rendelkezést, amelyeket nem minősítettek visszaélésszerűnek, és amelyeknek a felek által elfogadott formája (szerződésbe való belefoglalása) elválaszthatatlan a fogyasztó által megtámadott rendelkezéstől?

      (
         1
      )	HL L 95., 29. o.; magyar nyelvű különkiadás 15. fejezet, 2. kötet, 288. o.


201807060741994112018/C 259/552832018TC25920180723HU01HUINFO_JUDICIAL20180503404121T-283/18. sz. ügy: 2018. május 3-án benyújtott kereset – Bernis és társai kontra EKB
 ---documentbreak--- C2592018HU4010120180503HU00554014122018. május 3-án benyújtott kereset – Bernis és társai kontra EKB
   (T-283/18. sz. ügy)2018/C 259/55Az eljárás nyelve: angol
      Felek

      Felperesek: Ernests Bernis (Jurmala, Lettország), Oļegs Fiļs (Jurmala), OF Holding SIA (Riga, Lettország) és Cassandra Holding Company SIA (Jurmala) (képviselők: O. Behrends, M. Kirchner és L. Feddern ügyvédek)

      Alperes: Európai Központi Bank (EKB)

      Kérelmek

   A felperesek azt kérik, hogy a Törvényszék:

            —

            semmisítse meg az Európai Központi Bank (EKB) 2018. február 23-i határozatait, amelyek kimondják, hogy az ABLV Bank, AS és az ABLV Bank Luxembourg, SA fizetésképtelen vagy valószínűleg fizetésképtelenné válik;

            —

            az alperest kötelezze a költségek viselésére.

      Jogalapok és fontosabb érvek

   Keresetük alátámasztása érdekében a felperesek tíz jogalapra hivatkozik.

            1.

            Az első jogalap azon alapul, hogy az EKB értékelése a „fizetésképtelen vagy valószínűleg fizetésképtelenné válik” kritériummal kapcsolatban az ABLV Bank és a leányvállalata, az ABLV Bank Luxembourg, SA tekintetében téves volt, és több szempontot is figyelmen kívül hagyott.

            2.

            A második jogalap azon alapul, hogy az EKB megsértette a felperesek meghallgatáshoz való jogát, valamint más eljárási jogait.

            3.

            A harmadik jogalap azon alapul, hogy az EKB megsértette a felperesek megfelelően indokolt határozathoz fűződő jogát.

            4.

            A negyedik jogalap azon alapul, hogy az EKB nem vizsgálta és nem értékelte gondosan és pártatlanul az ügy összes releváns körülményét.

            5.

            Az ötödik jogalap azon alapul, hogy az EKB megsértette az arányosság elvét.

            6.

            A hatodik jogalap azon alapul, hogy az EKB megsértette az egyenlő bánásmód elvét.

            7.

            A hetedik jogalap azon alapul, hogy az EKB megsértette a felperesek tulajdonhoz való jogát, valamint a felperesek tekintetében a vállalkozás szabadságát.

            8.

            A nyolcadik jogalap azon alapul, hogy az EKB megsértette azt az elvet, hogy saját felróható magatartására előnyök szerzése végett senki sem hivatkozhat (nemo auditur propriam turpitudinem allegans).

            9.

            A kilencedik jogalap azon alapul, hogy az EKB visszaélt hatáskörével.

            10.

            A tizedik jogalap azon alapul, hogy az EKB megsértette a felpereseknek az Európai Unió Alapjogi Chartája 41. cikkén alapuló jogát, mivel nem biztosította, hogy az ABLV Bank ügyeit az Unió érintett intézményei és szervei intézzék.


201807060511993962018/C 259/415682016TC25920180723HU01HUINFO_JUDICIAL20180614303011T-568/16. és T-599/16. sz. egyesített ügyek: A Törvényszék 2018. június 14-i ítélete – Spagnolli és társai kontra Bizottság („Közszolgálat — Tisztviselők — Tisztviselő házastárs halála — Elhunyt tisztviselő jogutódjai — Özvegyi nyugdíj — Árvasági nyugdíj — A túlélő házastárs tisztviselő álláshelyének megváltozása — Illetménykiigazítás — Az özvegyi és árvasági nyugdíj számítási módszere — A személyzeti szabályzat 81a. cikke — Nyugdíjjogosultságokat módosító értesítés — A személyzeti szabályzat 91. cikke értelmében vett, sérelmet okozó aktus — A személyzeti szabályzat 85. cikke — Jogosulatlan kifizetések visszatérítése — Feltételek — Vagyoni és nem vagyoni kár megtérítése iránti kérelem”)
 ---documentbreak--- C2592018HU3010120180614HU0041301301A Törvényszék 2018. június 14-i ítélete – Spagnolli és társai kontra Bizottság
   (T-568/16. és T-599/16. sz. egyesített ügyek) (
         1
      )
   „(„Közszolgálat — Tisztviselők — Tisztviselő házastárs halála — Elhunyt tisztviselő jogutódjai — Özvegyi nyugdíj — Árvasági nyugdíj — A túlélő házastárs tisztviselő álláshelyének megváltozása — Illetménykiigazítás — Az özvegyi és árvasági nyugdíj számítási módszere — A személyzeti szabályzat 81a. cikke — Nyugdíjjogosultságokat módosító értesítés — A személyzeti szabályzat 91. cikke értelmében vett, sérelmet okozó aktus — A személyzeti szabályzat 85. cikke — Jogosulatlan kifizetések visszatérítése — Feltételek — Vagyoni és nem vagyoni kár megtérítése iránti kérelem”)”2018/C 259/41Az eljárás nyelve: olasz
      Felek

      Felperesek: Alberto Spagnolli (Parma, Olaszország), Franciaországsco Spagnolli (Parma), Maria Alice Spagnolli (Parma) et Bianca Maria Elena Spagnolli (Parma) (képviselők: C. Cortese és B. Cortese ügyvédek)

      Alperes: Európai Bizottság (képviselők: G. Gattinara és F. Simonetti meghatalmazottak)

      Az ügy tárgya

   A T-568/16. sz. ügyben a Bizottság „Személyi Juttatásokat Kezelő és Kifizető Hivatala” (PMO) által 2015. február 6-án hozott, a felpereseknek megítélt özvegyi és árvasági nyugdíj új összegeinek megjelölését tartalmazó 3. sz. módosító értesítés (PMO/04/LM/2015/ARES) megsemmisítése iránti, a T-599/16. sz. ügyben pedig egyrészt a PMO által 2015. augusztus 17-én hozott, az özvegyi és árvasági nyugdíj címén a felpereseknek jogosulatlanul kifizetett összegek visszatérítéséről szóló, PMO/04/LM/2015/ARES/3406787 számú határozat megsemmisítése, másrészt az állítólag a felpereseket ért kár megtérítése iránt az EUMSZ 270. cikk alapján benyújtott kérelem.

      Az ítélet rendelkező része

            1)

            A Törvényszék a T-568/16. sz. ügyben a keresetet elutasítja.

            2)

            A Törvényszék a T-599/16. sz. ügyben a Bizottság „Személyi Juttatásokat Kezelő és Kifizető Hivatala” (PMO) által 2015. augusztus 17-én hozott, özvegyi és árvasági nyugdíj címén a felpereseknek jogosulatlanul kifizetett összegek visszatérítéséről szóló, PMO/04/LM/2015/ARES/3406787 határozatot megsemmisíti, a keresetet az ezt meghaladó részében pedig elutasítja.

            3)

            Mindegyik fél maga viseli a két ügyben felmerült saját költségeit.

      (
         1
      )	HL C 111., 2016.3.29. (eredetileg az Európai Unió Közszolgálati Törvényszékén F-140/15. szám alatt nyilvántartásba vett és az Európai Unió Törvényszékéhez 2016. szeptember 1-jén áttett ügy).


201807060581993892018/C 259/562992018TC25920180723HU01HUINFO_JUDICIAL20180516414221T-299/18. sz. ügy: 2018. május 16-án benyújtott kereset – Strabag Belgium kontra Parlament
 ---documentbreak--- C2592018HU4110120180516HU00564114222018. május 16-án benyújtott kereset – Strabag Belgium kontra Parlament
   (T-299/18. sz. ügy)2018/C 259/56Az eljárás nyelve: francia
      Felek

      Felperes: Strabag Belgium (Antwerpen, Belgium) (képviselők: M. Schoups, K. Lemmens és M. Lahbib ügyvédek)

      Alperes: Európai Parlament

      Kérelmek

   A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:

            —

            állapítsa meg, hogy a jelen megsemmisítés iránti kérelem elfogadható és megalapozott;

            —

            következésképpen semmisítse meg (i) az Európai Parlament azon 2017. november 24-i határozatát megerősítő 2018. április 19-i határozatot, amelyben ezen intézmény öt, a Strabag Belgiumtól eltérő másik ajánlattevő, nem pedig a Strabag Belgium részére ítélte oda az Európai Parlament brüsszeli épületeinek fővállalkozói építési munkálataira vonatkozó keretszerződés tárgyú közbeszerzési szerződést (06/D20/2017/M036. sz. ajánlati felhívás), valamint (ii) az engedélyezésre jogosult tisztviselő által kinevezett, ajánlatok értékelésével foglalkozó bizottság által 2018. március 26-án készített ajánlatok elemzéséről szóló jelentést (kiegészítés);

            —

            az Európai Parlamentet kötelezze az eljárás összes költségének – beleértve a perköltségtérítést is – a viselésére.

      Jogalapok és fontosabb érvek

   Keresete alátámasztása érdekében a felperes egyetlen jogalapra hivatkozik, amely a következők megsértésén alapul:

            (i)

            a 2015. október 28-i (EU, Euratom) 2015/1929 európai parlamenti és tanácsi rendelettel (HL 2015. L 286., 1. o.) módosított, az Unió általános költségvetésére alkalmazandó pénzügyi szabályokról és az 1605/2002/EK, Euratom tanácsi rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló, 2012. október 25-i 966/2012/EU, Euratom európai parlamenti és tanácsi rendelet (HL 2012. L 298, 1. o.) 110. cikkének (5) bekezdése, amely előírja, hogy a Bizottság a 210. cikknek megfelelően felhatalmazáson alapuló jogi aktusokat fogadhat el az odaítélési szempontokra vonatkozó módszerek tekintetében, beleértve a gazdaságilag legelőnyösebb ajánlatot;

            (ii)

            az Unió általános költségvetésére alkalmazandó pénzügyi szabályokról szóló 966/2012/EU, Euratom európai parlamenti és tanácsi rendelet alkalmazási szabályairól szóló 1268/2012/EU felhatalmazáson alapuló rendelet módosításáról szóló, 2015. október 30-i (EU) 2015/2462 felhatalmazáson alapuló bizottsági rendelettel (HL 2015. L 342., 7. o.) módosított 151. cikke, amely a kirívóan alacsony összegű ajánlatokra alkalmazandó szabályokat tartalmazza, valamint

            (iii)

            a 966/2012/EU, Euratom rendelet 102. cikke, amely az átláthatóság, az arányosság, az egyenlő bánásmód elvének és a hátrányos megkülönböztetés tilalmára vonatkozó elvnek az alkalmazását rendeli el a közbeszerzések területén.

      A felperes úgy véli, hogy e jogszabályokat megsértették, amennyiben a megtámadott határozat:

            (i)

            kimondja, hogy a benyújtott ajánlatokban vagy az azt követően kért kiegészítő magyarázatokban szolgáltatott egyik bizonyíték sem teszi lehetővé annak megállapítását, hogy a nyertes ajánlattevő társaságok egyikének ajánlata az alkalmazandó jogszabályokra tekintettel kirívóan alacsony összegű volt, és

            (ii)

            a fent hivatkozott ajánlatot megfelelő indokolás nélkül a legalacsonyabb árat tartalmazó szabályszerű ajánlatnak minősítette, miközben nyilvánvalóan nem ez utóbbi ajánlat minősült a legalacsonyabb árat tartalmazó szabályszerű ajánlatnak, és miközben az kirívóan alacsony összegeket tartalmazott, és azt az Európai Parlament által lefolytatott célirányosabb és részletes vizsgálatot követően szabálytalannak kellett volna nyilvánítani, és ki kellett volna zárni.


201807060501993952018/C 259/425972016TC25920180723HU01HUINFO_JUDICIAL20180607313111T-597/16. sz. ügy: A Törvényszék 2018. június 7-i ítélete – OW kontra EASA („Közszolgálat — Ideiglenes alkalmazottak — Szolgálati érdekből történő beosztás — Új álláshelyre történő áthelyezés — Nyilvánvaló értékelési hiba — Indokolási kérelem — Védelemhez való jog — Hatáskörrel való visszaélés”)
 ---documentbreak--- C2592018HU3110120180607HU0042311311A Törvényszék 2018. június 7-i ítélete – OW kontra EASA
   (T-597/16. sz. ügy) (
         1
      )
   „(„Közszolgálat — Ideiglenes alkalmazottak — Szolgálati érdekből történő beosztás — Új álláshelyre történő áthelyezés — Nyilvánvaló értékelési hiba — Indokolási kérelem — Védelemhez való jog — Hatáskörrel való visszaélés”)”2018/C 259/42Az eljárás nyelve: angol
      Felek

      Felperes: OW (képviselők: S. Rodrigues és C. Bernard-Glanz ügyvédek)

      Alperes: Európai Repülésbiztonsági Ügynökség (képviselők kezdetben: F. Manuhutu és A. Haug, később: A. Haug meghatalmazottak, segítőik: D. Waelbroeck és A. Duron ügyvédek)

      Az ügy tárgya

   Az EUMSZ 270. cikkre alapított és az EASA ügyvezető igazgatója által 2015. július 20-én hozott, a felperest új álláshelyre beosztó 2015/155/ED határozat megsemmisítése iránti kérelem.

      Az ítélet rendelkező része

            1)

            A Törvényszék a keresetet elutasítja.

            2)

            A Törvényszék OW-t kötelezi a költségek viselésére.

      (
         1
      )	HL C 296., 2016.8.16. (eredetileg az Európai Unió Közszolgálati Törvényszékén F-27/16. szám alatt nyilvántartásba vett és 2016. szeptember 1-jén az Európai Unió Törvényszékéhez áttett ügy).


201807130362004222018/C 268/1062017CJC26820180730HU01HUINFO_JUDICIAL201806078922C-6/17. P. sz. ügy: A Bíróság (hatodik tanács) 2018. június 7-i ítélete – ANKO AE Antiprosopeion, Emporiou kai Viomichanias kontra Európai Bizottság (Fellebbezés — Választottbírósági kikötések — A kutatási, technológiafejlesztési és demonstrációs tevékenységekre vonatkozó hetedik keretprogram (2007 – 2013) keretében kötött Perform és Oasis megállapodás — Támogatható költségek — A kifizetett összegek visszafizetése — Viszontkereset)
 ---documentbreak--- C2682018HU820120180607HU00108292A Bíróság (hatodik tanács) 2018. június 7-i ítélete – ANKO AE Antiprosopeion, Emporiou kai Viomichanias kontra Európai Bizottság
   (C-6/17. P. sz. ügy) (
         1
      )
   „(Fellebbezés — Választottbírósági kikötések — A kutatási, technológiafejlesztési és demonstrációs tevékenységekre vonatkozó hetedik keretprogram (2007 – 2013) keretében kötött Perform és Oasis megállapodás — Támogatható költségek — A kifizetett összegek visszafizetése — Viszontkereset)”2018/C 268/10Az eljárás nyelve: görög
      Felek

      Fellebbező: ANKO AE Antiprosopeion, Emporiou kai Viomichanias (képviselő: S. Paliou dikigoros)

      A másik fél az eljárásban: Európai Bizottság (képviselők: R. Lyal és A. Kyratsou meghatalmazottak)

      Rendelkező rész

            1)

            A Bíróság a fellebbezést elutasítja.

            2)

            A Bíróság az ANKO AE Antiprosopeion, Emporiou kai Viomichanias-t kötelezi a költségek viselésére.

      (
         1
      )	HL C 63., 2017.2.27.


title: C-414/18. sz. ügy: A Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Olaszország) által 2018. június 22-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Iccrea Banca SpA Istituto Centrale del Credito Cooperativo kontra Banca d’Italia

text:
               3.9.2018

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 311/9

      A Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Olaszország) által 2018. június 22-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Iccrea Banca SpA Istituto Centrale del Credito Cooperativo kontra Banca d’Italia
      (C-414/18. sz. ügy)
      (2018/C 311/09)
      Az eljárás nyelve: olasz

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

         Az alapeljárás felei

         Felperes: Iccrea Banca SpA Istituto Centrale del Credito Cooperativo

         Alperes: Banca d’Italia

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdés

      A 2014/59 irányelv (1) 103. cikkének (2) bekezdésében szereplő hozzájárulások kiszámítása szempontjából a 2015/63 rendelet – e jogforrásban, valamint a 2014/59 irányelvben (2), a 2014/806 rendeletben (3) és az EU működéséről szóló szerződés 120. cikkében foglalt elvek tükrében és az egyenlő bánásmód, a megkülönböztetés tilalma és az arányosságnak az Európai Unió Alapjogi Chartájának 21. cikkében foglalt, valamint a kettős adóztatás tilalmának alapvető szabályai alapján értelmezett – 5. cikke (1) bekezdésének különösen az a) és f) pontjával ellentétes-e a csoporton belüli kötelezettségek tekintetében előírt szabályrendszernek „tényleges csoportok” vagy legalábbis az azonos rendszerhez tartozó valamely intézmény és más bankok közötti összefonódás esetében történő alkalmazása; továbbra is a fent említett elvek tükrében az 5. cikkben a kedvezményes kötelezettségek esetében biztosított kedvezőbb bánásmód analógia útján valamely úgynevezett „második szintű” banknak a (takarékszövetkezeti) rendszerhez tartozó más bankokkal szemben fennálló kötelezettségeire is alkalmazható, vagy a konkrétan kisméretű bankok összefonódó és integrált csoportján belüli központi intézményként működő valamely intézmény ez utóbbi jellemzője a hatályos szabályozás alapján a pénzügyi adatok nemzeti szanálási hatóság által a közösségi szerveknek történő bemutatása és a szanálási alapnak fizetendő hozzájárulások kiszámítása során – a szóban forgó intézmény tényleges kötelezettségei és konkrét kockázati profilja révén – az EKB-val és a pénzügyi piaccal fennálló jogviszonyában is néhány kiigazításhoz vezet-e?

         (1)  A 2014/59/EU európai parlamenti és tanácsi irányelvnek a szanálásfinanszírozási rendszerhez való előzetes hozzájárulás tekintetében történő kiegészítéséről szóló, 2014. október 21--i (EU) 2015/63 felhatalmazáson alapuló bizottsági rendelet (HL 2015. L 11., 44. o.).

         (2)  A hitelintézetek és befektetési vállalkozások helyreállítását és szanálását célzó keretrendszer létrehozásáról és a 82/891/EGK tanácsi irányelv, a 2001/24/EK, 2002/47/EK, 2004/25/EK, 2005/56/EK, 2007/36/EK, 2011/35/EU, 2012/30/EU és 2013/36/EU irányelv, valamint az 1093/2010/EU és a 648/2012/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet módosításáról szóló 2014. május 15-i 2014/59/EU európai parlamenti és a tanácsi irányelv (HL 2014. L 173., 190. o.).

         (3)  A hitelintézeteknek és bizonyos befektetési vállalkozásoknak az Egységes Szanálási Mechanizmus keretében történő szanálására vonatkozó egységes szabályok és egységes eljárás kialakításáról, valamint az Egységes Szanálási Alap létrehozásáról és az 1093/2010/EU rendelet módosításáról szóló, 2014. július 15-i 806/2014/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (HL 2014. L 225., 1. o.).


title: C-362/18. sz. ügy: A Székesfehérvári Törvényszék (Magyarország) által 2018. június 5-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Hochtief AG kontra Fővárosi Törvényszék

text:
               3.9.2018

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 311/6

      A Székesfehérvári Törvényszék (Magyarország) által 2018. június 5-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Hochtief AG kontra Fővárosi Törvényszék
      (C-362/18. sz. ügy)
      (2018/C 311/06)
      Az eljárás nyelve: magyar

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Székesfehérvári Törvényszék

         Az alapeljárás felei

         Felperes: Hochtief AG

         Alperes: Fővárosi Törvényszék

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1)

                  Akként kell-e az uniós jogi alapelveket, illetve szabályokat (többek között az EUSZ 4. cikk (3) bekezdését és az egységes jogértelmezés követelményét) értelmezni, amint azokat az EUB különösen a Köbler ügyben hozott ítéletben értelmezte, hogy a végső fokon eljáró tagállami bíróság uniós jogsértő ítéletéért való felelősség megállapítása alapulhat kizárólag a nemzeti jogon, illetve a nemzeti jog által kimunkált kritériumokon? Nemleges válasz esetén akként kell-e az uniós jogi alapelveket, illetve szabályokat, különösen pedig az EUB által a Köbler ügyben az „állam” felelősségére vonatkozóan kimunkált három kritériumot értelmezni, hogy a tagállami bíróságok uniós jogsértése miatti tagállami felelősség feltételeinek fennállását a nemzeti jog alapján kell megítélni?

                  2)

                  Akként kell-e az uniós jogi szabályokat, illetve alapelveket (többek között az EUSZ 4. cikk (3) bekezdését és a hatékony jogorvoslat követelményét), különösen pedig az EUB-nak egyebek mellett a Francovich, Brasserie du pécheur és Köbler ügyekben kimunkált tagállami felelősségre vonatkozó ítéleteit értelmezni, hogy a végső fokon eljáró tagállami bíróságok uniós jogba ütköző ítéleteinek jogereje kizárja a tagállam kártérítési felelősségének megállapítását?

                  3)

                  Akként kell-e értelmezni a 89/665/EK (1), a 92/13/EK (2) és a 2007/66/EK (3) irányelvekben, továbbá a Kühne & Heitz, Kapferer, Pizzarotti és Transportes Urbanos ítéletekben megfogalmazott „hatékonyság” és egyenértékűség jogelvét, hogy a perújítási eljárásban a fél az alapperben a másodfokú bíróság által kezdeményezett előzetes döntéshozatali eljárás során született európai bírósági ítélet megállapításaira már nem hivatkozhat, arra való tekintettel, hogy azokat az alapperben nem vették figyelembe, különösen akkor, ha a legfelsőbb fokon eljáró tagállami bíróság az alapperben hozott ítélettel szemben előterjesztett felülvizsgálati kérelmet ara való hivatkozással utasította el, hogy az európai bíróság ítéletében foglaltakra a fél nem hivatkozott időben?

                  4)

                  A fenti 3. számú kérdésben hivatkozott irányelveket, valamint az Európai Unió Bíróságának különösen a perújítás megengedhetőségére vonatkozóan a C-213/13 Impresa Pizzarotti, C-234/04 Kapferer, C-453/00 Kühne & Heitz és C-118/08 Transportes Urbanos ítéletekben kimunkált ítélkezési gyakorlatát; illetve a közbeszerzési jogorvoslati eljárásokban alkalmazott nemzeti jogi határidőkre vonatkozóan az Európai Bíróság által a C-470/99. sz., C-327/00. sz. és C-241/06. sz. ügyekben kialakított alapelveket úgy kell-e értelmezni, hogy a nemzeti bíróságok jogszerűen járnak el, amikor a fél a II. fokú eljárásban hivatkozik az Európai Unió Bíróságának egy olyan ítéletére, amelyet a II. fokú bíróság szerzett be az előtte folyamatban levő ügyben; illetve az Európai Unió Bíróságának egy olyan ítéletére, amely csak a II. fokú eljárásban vált elérhetővé a tagállami hivatalos nyelven és ezeket késői hivatkozás miatt figyelmen kívül hagyják, de ennek ellenére elutasítják a félnek az általa felhívott, de figyelmen kívül hagyott Európai Unió Bíróságának ítéleteire és az ezek szerint releváns tényekre hivatkozással kezdeményezett perújítási kérelmét?

                  5)

                  A fenti 3. számú kérdésben hivatkozott irányelveket, valamint az Európai Unió Bíróságának különösen a C-213/13 Impresa Pizzarotti, C-234/04 Kapferer, C-453/00 Kühne & Heitz és C-118/08 Transportes Urbanos ítéletekben kimunkált ítélkezési gyakorlatát úgy kell-e értelmezni, hogy a nemzeti bíróságok jogszerűen járnak el, amikor a peres fél megjelöli azt az Európai Unió Bíróságának ítéletét [C-2/06 Willy Kempter], amely szerint nem is kell hivatkoznia az Európai Unió Bírósága ítéleteire, azt a bíróságnak hivatalból alkalmaznia kell és ezeket a bíróság ennek ellenére oly mértékben hagyja figyelmen kívül a nemzeti eljárásjogra hivatkozással, hogy az eljárást befejező határozatában és annak indoklásában meg sem említi ezt a körülményt, de ennek ellenére elutasítják a félnek az általa felhívott, de figyelmen kívül hagyott Európai Unió Bíróságának ítéleteire és az ezek szerint releváns tényekre hivatkozással kezdeményezett perújítási kérelmét?

                  6)

                  A Köbler és Traghetti ítéletekben kimunkált kellően súlyos jogsértés feltételét akként kell-e értelmezni, hogy egy ilyen súlyos jogsértés nem áll fenn akkor, ha a végső fokon eljáró bíróság a kiforrott és legrészletesebben bemutatott EUB ítélkezési gyakorlattal – amely még különböző jogi szakvéleményekkel is alátámasztásra került – egyetlenegy szóval sem foglalkozik és ezen ítélkezési gyakorlattal nyíltan szembehelyezkedve mindennemű uniós jogi indokolás nélkül elutasít egy perújítási kérelmet, és felismerhetően még csak említés szintjén sem vizsgálta meg az ügy EUB elé terjesztésének szükségességét, annak ellenére, hogy ehhez is a legrészletesebben bemutatásra került a vonatkozó EUB ítélkezési gyakorlat? Az Európai Unió Bíróságának a C-283/81 számú C.I.L.F.T. ügyben hozott ítéletére figyelemmel meg kell-e indokolnia a nemzeti bíróságnak, ha az Európai Unió Bíróságának kötelező érvénnyel kialakított jogértelmezésétől eltérve nem engedi meg a perújítást, és ezzel kapcsolatban indokolás nélkül mellőzi az előzetes döntéshozatali eljárás kezdeményezését?

                  7)

                  Akként kell-e értelmezni az EUSZ 19. cikk és az EUSZ 4. cikk (3) bekezdése szerinti hatékony jogorvoslat és egyenértékűség elvét, illetve a letelepedés és a szolgáltatás-nyújtás EUMSZ 49. cikkében lefektetett szabadságát, valamint a Tanács építési beruházásra irányuló közbeszerzési szerződések odaítélési eljárásainak összehangolásáról szóló 93/37/EGK irányelvét, valamint a 89/665/EK, a 92/13/EK és a 2007/66/EK irányelveket, hogy ha az eljáró hatóságok és bíróságok az alkalmazandó uniós jog nyilvánvaló figyelmen kívül hagyásával rendre elutasítják a felperes közbeszerzési eljárásból való kizárása miatt igénybe vett jogorvoslati kérelmeit, amely eljárások során adott esetben jelentős idő- és költségráfordítás árán kell számos beadványt készíteni, illetve tárgyalásokon részt venni, és bár a bírósági jogkörben okozott kárért való felelősség megállapításának lehetősége ugyan formálisan rendelkezésre áll, a vonatkozó szabályozás elzárja a felperest attól, hogy a bíróságtól a jogellenes intézkedések következtében felmerült kárának megtérítését követelhesse?

                  8)

                  Akként kell-e értelmezni a Köbler, Traghetti és Saint Giorgio ítéletekben kimunkált elveket, hogy nem téríthető meg olyan kár, amely azáltal keletkezett, hogy a végső fokon eljáró tagállami bíróság az EUB következetes ítélkezési gyakorlatával szembehelyezkedve nem engedte meg a fél által kellő időben kezdeményezett perújítást, amelynek a keretében a fél a felmerült költségeinek a megtérítését követelhette volna?

                  9)

                  Ha a nemzeti jog szerint egy új alkotmányjogi döntés alapján az alkotmányosság helyreállítása érdekében meg kell engedni a perújítást, akkor az egyenértékűség elve és az EUB-nek a C-118/08. számú Transportes Urabnos ítéletében foglaltak alapján nem kell-e megengedni a perújítást olyan esetekben, amikor az alapügyben egy másik ügyben korábban hozott EUB ítéletet, valamint az alapügyben beszerzett EUB ítéletet és az azok szerint releváns tényeket a nemzeti jog eljárásjogi határidőkre vonatkozó rendelkezéseire hivatkozással nem vesznek figyelembe?

         (1)  Az árubeszerzésre és az építési beruházásra irányuló közbeszerzési szerződések odaítélésével kapcsolatos jogorvoslati eljárás alkalmazására vonatkozó törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezések összehangolásáról szóló, 1989. december 21-i 89/665/EGK tanácsi irányelv; HL 1989, L 395., 33. o., magyar nyelvű különkiadás 6. fejezet, 1. kötet, 246. o.

         (2)  A vízügyi, energiaipari, szállítási és távközlési ágazatokban működő vállalkozások beszerzési eljárásairól szóló közösségi szabályok alkalmazására vonatkozó törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezések összehangolásáról szóló, 1992. február 25-i 92/13/EGK tanácsi irányelv; HL 1992, L 76., 14. o., magyar nyelvű különkiadás 6. fejezet, 1. kötet, 315. o.

         (3)  A 89/665/EGK és a 92/13/EGK tanácsi irányelvnek a közbeszerzési szerződések odaítélésére vonatkozó jogorvoslati eljárások hatékonyságának javítása tekintetében történő módosításáról szóló, 2007. december 11-i 2007/66/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv; HL 2007, L 335., 31. o.


title: T-408/18. sz. ügy: 2018. július 3-án benyújtott kereset – Aristoteleio Panepistimio Thessalonikis kontra Oktatási, Audiovizuális és Kulturális Végrehajtó Ügynökség (EACEA)

text:
               10.9.2018

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 319/18

      2018. július 3-án benyújtott kereset – Aristoteleio Panepistimio Thessalonikis kontra Oktatási, Audiovizuális és Kulturális Végrehajtó Ügynökség (EACEA)
      (T-408/18. sz. ügy)
      (2018/C 319/22)
      Az eljárás nyelve: görög

         Felek

         Felperes: Aristoteleio Panepistimio Thessalonikis (Thessaloniki, Görögország) (képviselő: S. Paliou ügyvéd)

         Alperes: Oktatási, Audiovizuális és Kulturális Végrehajtó Ügynökség (EACEA)

         Kérelmek

      A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:

                  —

                  állapítsa meg, hogy az alperesnek a 2018. április 16-i 3241804913. sz. terhelési értesítésben szereplő azon követelése, hogy a felperes térítse vissza egy részét az ENHSA (European Network of Heads of Schools of Architecture) program címén kapott támogatásnak, 77 169,78 EUR összeg tekintetében megalapozatlan, és állapítsa meg, hogy ez az összeg az elszámolható költségeknek felel meg;

                  —

                  állapítsa meg, hogy az alperesnek a 2018. április 9-i 3241804682. sz. terhelési értesítésben szereplő azon követelése, hogy a felperes térítse vissza az ARCHI-MUNDUS program címén kapott támogatás 2 897 683 EUR összegű részét, megalapozatlan, és állapítsa meg, hogy ez az összeg az elszámolható összegeknek felel meg;

                  —

                  rendelje el, hogy az alperes fizesse vissza a fent említett összegeket a törvényes kamatokkal együtt;

                  —

                  az Oktatási, Audiovizuális és Kulturális Végrehajtó Ügynökséget kötelezze a felperes részéről felmerült költségek viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek

      Jelen keresetével az Aristoteleio Panepistimio Thessalonikis az EACEA 2018. április 16-i 3241804913. sz. terhelési értesítésben szereplő, 84 955,12 EUR összegű, ENHSA programra vonatkozó követelését vitatja. Az Aristoteleio Panepistimio Thessalonikis továbbá az EACEA 2018. április 9-i 3241804682. sz. terhelési értesítésben szereplő 2 897 683l EUR összegű, ARCHI-MUNDUS program vonatkozó követelését vitatja.
      Az említett követeléseket az EACEA az általa a felperes létesítményeiben végzett helyszíni vizsgálatot követően terjesztette elő, amelynek során az EACEA-nak kételyei merültek fel az ENHSA és az ARCHI-MUNDUS program keretében tartott konferenciákra vonatkozó átalányösszegű juttatással kapcsolatos költségek hatékonyságával kapcsolatban.
      Ezzel összefüggésben a felperes annak megállapítására kéri az Európai Unió Törvényszékét, hogy a konferencia görög nyelvet nem beszélő résztvevőinek nyújtott átalányösszegű (napi) juttatás mindkét program tekintetében az elszámolható költségeknek felel meg.
      Az Aristoteleio Panepistimio Thessalonikis azt állítja, hogy az EACEA által vitatott költségek elszámolhatóak, amit megerősítenek a felperes által az EACEA-nak a helyszíni vizsgálat során és az azt követő levélváltásban bemutatott dokumentumok.


title: T-438/17. sz. ügy: A Törvényszék 2018. július 11-i végzése – The ScotchWhisky Association kontra EUIPO – José Estévez (JOHN COR)

text:
               10.9.2018

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 319/26

      A Törvényszék 2018. július 11-i végzése – The ScotchWhisky Association kontra EUIPO – José Estévez (JOHN COR)
      (T-438/17. sz. ügy) (1)

      (2018/C 319/31)
      Az eljárás nyelve: spanyol
      Az első tanács elnöke elrendelte az ügy törlését.

         (1)  HL C 309., 2017.9.18.


title: T-426/18. sz. ügy: 2018. július 11-én benyújtott kereset – Bizbike és Hartmobile BV kontra Bizottság

text:
               24.9.2018

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 341/21

      2018. július 11-én benyújtott kereset – Bizbike és Hartmobile BV kontra Bizottság
      (T-426/18. sz. ügy)
      (2018/C 341/32)
      Az eljárás nyelve: angol

         Felek

         Felperesek: Bizbike (Wielsbeke, Hollandia), Hartmobile BV (Amszterdam, Hollandia) (képviselő: R. MacLean, solicitor)

         Alperes: Európai Bizottság

         Kérelmek

      A felperesek azt kérik, hogy a Törvényszék:

                  —

                  nyilvánítsa a jelen keresetet elfogadhatónak;

                  —

                  semmisítse meg a Kínai Népköztársaságból származó elektromos kerékpárok behozatalára vonatkozó nyilvántartásba vételi kötelezettség bevezetéséről szóló, 2018. május 2-i (EU) 2018/671 bizottsági végrehajtási rendeletet (1) az alábbiakban ismertetett jogalapok alapján; és

                  —

                  az Európai Bizottságot és az esetleges beavatkozókat kötelezze az eljárásban felmerült költségek a viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek

      Keresetük alátámasztása érdekében a felperesek öt jogalapra hivatkoznak.

                  1.

                  Az első, a 2016/1036 rendelet (2) 10. cikke (4) bekezdése c) pontjának megsértéséből eredő ténybeli és jogi körülmények értékelésének nyilvánvaló hibájára és különösen az importőröknek a behozatal nyilvántartásba vételi kötelezettsége céljából az uniós gazdasági ágazat által elszenvedett dömpingről és károkról való megfelelő szintű ismeretének vagy tudomásának meghatározására vonatkozó követelményekre alapított jogalap.

                  2.

                  A második, a 2016/ 1036 rendelet 10. cikke (4) bekezdésének c) pontja alapján a jogbiztonság és a bizalomvédelem elvének megsértésére alapított jogalap.
                  A felperesek azt állítják, hogy a 2018/671 rendelet sérti a jogbiztonság elvét, azáltal hogy előírja, hogy a felpereseknek állítólagos tudomással kell rendelkeznie a dömping és a kár vélt fennállásáról, és azáltal hogy bármely jogi aktus elfogadása előtt ismerteti a felperesekkel a ténybeli helyzetet.
                  A 2018/671 rendelet a bizalomvédelem elvét is sérti, azáltal hogy a 2018/ 671 rendeletben az állítólagos tudomást úgy értelmezi, mint amely a behozatal nyilvántartásba vételi folyamatának különleges jellegét és annak követelményét a hatékony érvényesüléstől megfosztja.

                  3.

                  A harmadik, a 2016/1036 rendelet 10. cikke (4) bekezdésének d) pontja és a 2016/1037 rendelet (3) 16. cikke (4) bekezdésének d) pontjából eredő nyilvánvaló ténybeli vagy jogi hibára alapított jogalap, mivel nem értékeli az uniós gazdasági ágazat teljesítményét befolyásoló lényeges gazdasági tényezőkkel kapcsolatos valamennyi releváns bizonyítékot a kár és az érintett termék behozatalával való okozati összefüggés megállapításához.

                  4.

                  A negyedik, a felperesek védelemhez való jogának a megsértésére alapított jogalap, mivel nem biztosítottak a felperesek részére a panaszosok által benyújtott legfontosabb beadványokhoz való azonnali és időbeni hozzáférést a felperesek azon lehetőségének hátrányára, hogy megfelelően és hatékonyan megcáfolják a panaszosoknak a behozatal nyilvántartásba vételi kötelezettségével kapcsolatos jogi követelmények teljesítésére vonatkozó állításait.

                  5.

                  Az ötödik arra alapított jogalap, hogy a 2018/671 rendeletben foglalt fő megállapítások alátámasztására vonatkozó megfelelő indokolás nem igazolja a behozatal nyilvántartásba vételét, és többek között nem indokolja meg megfelelően, hogy a behozatal folyamatos növekedése miért okoz állítólagosan további kárt, és a panaszosoknak az ezzel ellentétes beadványait pedig nem veszi kellően figyelembe.

         (1)  A Kínai Népköztársaságból származó elektromos kerékpárok behozatalára vonatkozó nyilvántartásbavételi kötelezettség bevezetéséről szóló, 2018. május 2-i (EU) 2018/671 bizottsági végrehajtási rendelet (HL L 113., 2018.5.3., 4.o).

         (2)  Az Európai Unióban tagsággal nem rendelkező országokból érkező dömpingelt behozatallal szembeni védelemről szóló, 2016. június 8-i (EU) 2016/1036 európai parlamenti és a tanácsi rendelet (HL L 176., 2016.6.30., 21.o).

         (3)  Az Európai Unióban tagsággal nem rendelkező országokból érkező támogatott behozatallal szembeni védelemről szóló, 2016. június 8-i (EU) 2016/1037 európai parlamenti és a tanácsi rendelet (HL L 176., 2016.6.30., 55.o).


title: C-427/18. P. sz. ügy: A Törvényszék (ötödik tanács) T-119/17. sz., Alba Aguilera kontra EKSZ ügyben 2018. április 13-án hozott ítélete ellen az Európai Külügyi Szolgálat által 2018. június 26-án benyújtott fellebbezés

text:
               24.9.2018

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 341/6

      A Törvényszék (ötödik tanács) T-119/17. sz., Alba Aguilera kontra EKSZ ügyben 2018. április 13-án hozott ítélete ellen az Európai Külügyi Szolgálat által 2018. június 26-án benyújtott fellebbezés
      (C-427/18. P. sz. ügy)
      (2018/C 341/07)
      Az eljárás nyelve: francia

         Felek

         Fellebbező: Európai Külügyi Szolgálat (képviselők: S. Marquardt és R. Spac meghatalmazottak, M. Troncoso Ferrer abogado, F.-M. Hislaire ügyvéd, S. Moya Izquierdo abogada)

         A többi fél az eljárásban: Ruben Alba Aguilera, Simone Barenghi, Massimo Bonannini, Antonio Capone, Stéphanie Carette, Alejo Carrasco Garcia, Francisco Carreras Sequeros, Carl Daspect, Nathalie Devos, Jean-Baptiste Fauvel, Paula Cristina Fernandes, Stephan Fox, Birgitte Hagelund, Chantal Hebberecht, Karin Kaup-Laponin, Terhi Lehtinen, Sandrine Marot, David Mogollon, Clara Molera Gui, Daniele Morbin, Charlotte Onraet, Augusto Piccagli, Gary Quince, Pierre-Luc Vanhaeverbeke, Tamara Vleminckx, Birgit Vleugels, Robert Wade, Luca Zampetti

         A fellebbező kérelmei

      A fellebező azt kéri, hogy Bíróság:

                  —

                  nyilvánítsa a fellebbezést elfogadhatónak és megalapozottnak;

                  —

                  következésképpen helyezze hatályon kívül a Törvényszék T-119/17. sz. ügyben 2018. április 13-án hozott ítéletét;

                  —

                  adjon helyt az EKSZ elsőfokú eljárásban előterjesztett kérelmeinek;

                  —

                  az eljárás többi felét kötelezze az első- és másodfokon felmerült költségek viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek

      Az első fellebbezési jogalap értelmében a Törvényszék tévesen értelmezte a személyzeti szabályzat X. mellékletének 1. cikkét. A Törvényszék szerint e rendelkezés általános végrehajtási rendelkezések – személyzeti szabályzat 110. cikkével összhangban történő – elfogadásának kötelezettségét írja elő, amely a személyzeti szabályzat X. mellékletének egészére, többek között a 10. cikkére is vonatkozik (a megtámadott ítélet 30. és 31. pontja). Márpedig a jogalkotó a X. mellékletben kizárólag a 3. cikkben írta elő kifejezetten az általános végrehajtási rendelkezések elfogadását. Ezzel szemben egyéb rendelkezésekben, mint a 2. cikk második bekezdésében, az 5. cikk (2) bekezdésében, a 8. cikk első bekezdésében vagy a 10. és 21. cikkben ugyanezen jogalkotó csupán „feltételek” vagy „részletes végrehajtási szabályok” kinevezésre jogosult hatóság általi elfogadását írta elő.
      A második fellebbezési jogalap szerint a Törvényszék tévesen értelmezte a személyzeti szabályzat X. mellékletének 10. cikkét, mivel megállapította, hogy az olyannyira nem egyértelmű és pontos rendelkezés, hogy önkényes alkalmazásra alkalmas, és így általános végrehajtási rendelkezések elfogadását teszi szükségessé (a megtámadott ítélet 28. és 29. pontja). A fellebbező úgy véli, hogy a X. melléklet 10. cikke kellően részletes jogi hátteret biztosít és pontosan lehatárolja a kinevezésre jogosult hatóság mérlegelési jogkörét.


title: C-436/18. P. sz. ügy: A Törvényszék (második tanács) T-675/15. sz., Shanxi Taigang Stainless Steel kontra Európai Bizottság ügyben 2018. április 23-án hozott ítélete ellen a Shanxi Taigang Stainless Steel Co. Ltd által 2018. július 2-án benyújtott fellebbezés

text:
               24.9.2018

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 341/7

      A Törvényszék (második tanács) T-675/15. sz., Shanxi Taigang Stainless Steel kontra Európai Bizottság ügyben 2018. április 23-án hozott ítélete ellen a Shanxi Taigang Stainless Steel Co. Ltd által 2018. július 2-án benyújtott fellebbezés
      (C-436/18. P. sz. ügy)
      (2018/C 341/08)
      Az eljárás nyelve: angol

         Felek

         Fellebbező: Shanxi Taigang Stainless Steel Co. Ltd (képviselők: E. Vermulst és J. Cornelis advocaten)

         A többi fél az eljárásban: Európai Bizottság, Eurofer, Association Européenne de l’Acier, ASBL

         A fellebbező kérelmei

      A fellebbező azt kéri, hogy a Bíróság:

                  —

                  helyezze hatályon kívül a Törvényszék T-675/15. sz., Shanxi Taigang Stainless Steel Co. Ltd kontra Európai Bizottság ügyben 2018. április 23-án hozott ítéletét;

                  —

                  semmisítse meg a Kínai Népköztársaságból és Tajvanról származó, rozsdamentes acélból készült, hidegen síkhengerelt termékek behozatalára vonatkozó végleges dömpingellenes vám kivetéséről szóló 2015. augusztus 26-i (EU) 2015/1429 bizottsági végrehajtási rendeletet (1) a fellebbező vonatkozásában; és

                  —

                  kötelezze az Európai Bizottságot a fellebbező részéről a jelen fellebbezéssel, valamint a T-675/15. sz. ügyben a Törvényszék előtti eljárással kapcsolatban felmerült költségek viselésére.

            Vagylagosan:

                  —

                  utalja vissza az ügyet a Törvényszék elé; és

                  —

                  ne határozzon a fellebbezéssel, valamint a Törvényszék előtti eljárással kapcsolatban felmerült költségről.

         Jogalapok és fontosabb érvek

      Fellebbezése alátámasztása érdekében a fellebbező két jogalapra hivatkozik.
      Az első a vitatott ítéletben, az Európai Közösségben tagsággal nem rendelkező országokból érkező dömpingelt behozatallal szembeni védelemről szóló, 2009. november 30-i 1225/2009/EK tanácsi rendelet (2) 2. cikke (7) bekezdése a) pontja második albekezdésében szereplő második mondatnak a jogellenes értelmezésére alapított jogalap, mivel az a rendelkezésbe olvasott egy olyan feltételt, amely az analóg ország kiválasztásakor nem szerepel a szövegben.
      A felperes állítása szerint a rendes érték kiigazítása elviekben nem lehetséges az 1225/2009/EK tanácsi rendelet 2. cikke (7) bekezdése a) pontjának alkalmazásakor, így a második, az e rendelkezés vitatott ítélet általi megsértésére alapított jogalap.

         (1)  HL 2015. L 224., 10. o.

         (2)  HL 2009. L 343., 51. o.; helyesbítések: HL 2010. L 7., 22. o.; HL 2016. L 44., 20. o.


title: C-517/18. sz. ügy: A Conseil d'État (Franciaország) által 2018. augusztus 6-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Fédération des fabricants de cigares kontra Premier ministre, Ministre des Solidarités et de la Santé

text:
               8.10.2018

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 364/9

      A Conseil d'État (Franciaország) által 2018. augusztus 6-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Fédération des fabricants de cigares kontra Premier ministre, Ministre des Solidarités et de la Santé
      (C-517/18. sz. ügy)
      (2018/C 364/09)
      Az eljárás nyelve: francia

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Conseil d'État

         Az alapeljárás felei

         Felperes: Fédération des fabricants de cigares

         Alperes: Premier ministre, Ministre des Solidarités et de la Santé

         Másik fél: Société nationale d’exploitation industrielle des tabacs et allumettes (SEITA)

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1.

                  A 2014. április 3-i 2014/40/EU parlamenti és tanácsi irányelv (1) 13. cikke (1) és (3) bekezdésének rendelkezéseit úgy kell-e értelmezni, hogy a csomagolási egységeken, a gyűjtőcsomagokon és a dohánytermékeken az egyes tulajdonságokra utaló márkanevek használatát azok közismert jellegétől függetlenül megtiltják?

                  2.

                  Az irányelv 13. cikke (1) és (3) bekezdésének értelmezésétől függően e rendelkezések, amennyiben alkalmazandók a kereskedelmi nevekre és védjegyekre, tiszteletben tartják-e a tulajdonhoz való jogot, a véleménynyilvánítás szabadságát, a vállalkozás szabadságát, valamint az arányosság és a jogbiztonság elvét?

                  3.

                  Az előző kérdésre adott igenlő válasz esetén, az irányelv 13. cikke (1) és (3) bekezdésének az irányelv 24. cikkének (2) bekezdésének rendelkezéseivel összefüggésben történő értelmezése tiszteletben tartja-e a tulajdonhoz való jogot, a véleménynyilvánítás és a vállalkozás szabadságát, valamint az arányosság elvét?

         (1)  A tagállamoknak a dohánytermékek és kapcsolódó termékek gyártására, kiszerelésére és értékesítésére vonatkozó törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezései közelítéséről és a 2001/37/EK irányelv hatályon kívül helyezéséről szóló, 2014. április 3-i 2014/40/EU európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL L 127., 1. o.).


title: C-501/18. sz. ügy: Az Administrativen sad Sofia-grad (Bulgária) által 2018. július 30-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – BT kontra Balgarska narodna banka

text:
               8.10.2018

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 364/4

      Az Administrativen sad Sofia-grad (Bulgária) által 2018. július 30-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – BT kontra Balgarska narodna banka
      (C-501/18. sz. ügy)
      (2018/C 364/05)
      Az eljárás nyelve: bolgár

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Administrativen sad Sofia-grad

         Az alapeljárás felei

         Felperes: BT

         Alperes: Balgarska narodna banka

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1)

                  Az következik-e az egyenértékűség és a tényleges érvényesülés uniós jogi elvéből, hogy a nemzeti bíróság köteles a keresetet hivatalból az Európai Unióról szóló szerződés (EUSZ) 4. cikkének (3) bekezdéséből eredő kötelezettség teljesítésének a tagállam általi elmulasztása miatt indítottnak tekinteni, ha a kereset tárgyát az uniós jog megsértésével valamely tagállami hatóság által okozott károkért fennálló szerződésen kívüli tagállami felelősség képezi, és

                              —

                              az EUSZ 4. cikk (3) bekezdését nem jelölték meg kifejezetten jogalapként a keresetlevélben, a kereset indokolásából azonban kiderül, hogy az uniós jogi rendelkezések megsértésével okozott kárral kapcsolatos igény érvényesítésére irányul;

                              —

                              a kártérítési igényt a közigazgatási jogkör gyakorlása során okozott károkért az alábbi feltételek mellett fennálló objektív állami felelősségre vonatkozó nemzeti rendelkezésre alapozták: valamely hatóság vagy alkalmazott jogi aktusának, cselekményének vagy mulasztásának jogellenessége a közigazgatási jogkör gyakorlása során vagy azzal összefüggésben; vagyoni vagy nem vagyoni kár keletkezése; direkt és közvetlen okozati összefüggés a kár és a hatóság jogellenes magatartása között;

                              —

                              a tagállam joga szerint a bíróságnak a kereset alapjául szolgáló körülmények alapján hivatalból kell meghatároznia az igazságügyi hatóságok tevékenységéért fennálló állami felelősség jogalapját?

                  2)

                  Az következik-e az európai felügyeleti hatóság (Európai Bankhatóság) létrehozásáról szóló, 2010. november 24-i 1093/2010/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (1) (27) preambulumbekezdéséből, hogy a rendelet 17. cikkének (3) bekezdése alapján kiadott, az uniós jognak a biztosított betétek adott hitelintézet betétesei részére történő kifizetésének határidejével összefüggésben valamely tagállam központi bankja által elkövetett megsértését megállapító ajánlás az alapeljárásbelihez hasonló körülmények között:

                              —

                              jogot biztosít az adott hitelintézet betéteseinek ahhoz, hogy valamely nemzeti bíróság előtt az ajánlásra hivatkozzanak az uniós jog említett megsértésén alapuló kártérítési kereset alátámasztása érdekében, figyelembe véve az Európai Bankhatóság uniós jog megsértésének megállapítására vonatkozó kifejezett hatáskörét, és tekintettel arra, hogy a betétesek nem címzettjei az ajánlásnak, és nem is lehetnek azok, és az ajánlás nem jár közvetlen jogkövetkezményekkel rájuk nézve;

                              —

                              azon feltétellel érvényes, hogy a megsértett rendelkezés egyértelmű és feltétel nélküli kötelezettségeket határoz meg, figyelembe véve, hogy a betétbiztosítási rendszerekről szóló 94/19/EK irányelv (2) tizenkettedik és tizenharmadik preambulumbekezdésével összefüggésben értelmezett 1. cikke 3. pontjának i. alpontja nem tartalmazza az ahhoz szükséges összes elemet, hogy egyértelmű és feltétel nélküli kötelezettséget rójon a tagállamokra, és nem biztosít közvetlen jogot a betétesek számára, valamint azon tényre tekintettel, hogy az említett irányelv csak minimumharmonizációt ír elő, amely nem foglalja magában azokat a támpontokat, amelyek alapján a betétek befagyasztását meg kell állapítani, és hogy az ajánlást nem támasztották alá más egyértelmű és feltétel nélküli uniós jogi rendelkezésekkel e támpontok – mégpedig többek között a likviditás hiányának értékelése és a kifizetés valószínűségének hiánya; korai beavatkozási intézkedések elrendelésének és a hitelintézet üzleti tevékenysége folytatásának kötelezettsége – tekintetében;

                              —

                              a tárgyra, a betétbiztosításra és az Európai Bankhatóság azon hatáskörére tekintettel, hogy az 1093/2010/EU rendelet 26. cikkének (2) bekezdése alapján a betétbiztosítási rendszerrel kapcsolatos ajánlásokat adhat ki, a nemzeti központi bankra érvényes, amely nem áll kapcsolatban a nemzeti betétbiztosítási rendszerrel, és nem minősül az említett rendelet 4. cikke 2. pontjának iii. alpontja szerinti illetékes hatóságnak?

                  3)

                  Az alapügy szempontjából releváns uniós jog jelenleg hatályos rendelkezéseire is figyelemmel az következik-e az Európai Unió Bíróságának 2004. október 12-i Paul és társai ítéletéből (C-222/02, EU:C:2004:606, 38., 39., 43. és 49–51. pont), 1996. március 5-i Brasserie du pêcheur és Factortame ítéletéből (C-46/93 és C-48/93, EU:C:1996:79, 42. és 51. pont), 2000. június 15-i Dorsch Consult kontra Tanács és Bizottság ítéletéből (C-237/98 P, EU:C:2000:321, 19. pont) és 1971. december 2-i Zuckerfabrik Schöppenstedt kontra Tanács ítéletéből (5/71, EU:C:1971:116, 11. pont), hogy:

                              A)

                              a 94/19 irányelv rendelkezései, különösen az irányelv 7. cikkének (6) bekezdése, jogot biztosítanak a betéteseknek ahhoz, hogy valamely tagállammal szemben kártérítési igényt érvényesítsenek a betéteiket kezelő hitelintézet felett gyakorolt elégtelen felügyelet miatt, és a betétek biztosított összegére korlátozódik-e ez a jog, vagy tágan kell értelmezni az említett rendelkezésben szereplő „kártalanítási jog” fogalmát?

                              B)

                              a valamely tagállam központi bankja által valamely hitelintézet reorganizációja céljából elrendelt – az alapügyben szereplőkhöz hasonló és különösen a 2001/24/EK irányelv (3) 2. cikkének hetedik francia bekezdésében előírt – felügyeleti intézkedések, köztük a kifizetések felfüggesztése, a betétes tulajdonhoz való jogába való nem igazolható és aránytalan beavatkozását jelentik, amely az uniós jog megsértésével okozott károkért fennálló szerződésen kívüli felelősséget alapoz meg, ha a hitelintézetekről szóló törvény 116. cikkének (5) bekezdésére, valamint a bankok fizetésképtelenségéről szóló törvény 4. cikke (2) bekezdésének 1. pontjára és 94. cikke (1) bekezdésének 4. pontjára tekintettel az adott tagállam joga azt írja elő, hogy az intézkedések időtartamára szerződéses kamatot kell felszámítani, és a betétek biztosított összegét meghaladó követeléseket ki kell elégíteni az általános fizetésképtelenségi eljárásban, valamint hogy kamat fizethető?

                              C)

                              az EUMSZ 65. cikk (1) bekezdése b) pontjának hatálya alá tartozó felügyeleti hatáskörök valamely tagállam központi bankja általi gyakorlásával összefüggő cselekménnyel és mulasztással okozott károkért fennálló szerződésen kívüli felelősségnek valamely tagállam nemzeti jogában előírt feltételei nem lehetnek ellentétesek e felelősség uniós jog szerinti feltételeivel és elveivel, mégpedig konkrétan: a kártérítési kereset megsemmisítés iránti keresettől való függetlenségének elvével és azon nemzeti jogi feltétel megállapított elfogadhatatlanságával, hogy a kártérítési követelés alapját képező jogi aktust vagy mulasztást előbb meg kell semmisíteni, illetve szüntetni; az azon hatóságok vagy alkalmazottak felróhatóságára vonatkozó nemzeti jogi feltétel elfogadhatatlanságával, amelyek, illetve akik magatartása miatt kártérítést követelnek; a vagyoni kár megtérítése iránti keresetekre vonatkozó azon feltétellel, hogy a felperesnek a keresetindítás időpontjában tényleges és bizonyos kára kell, hogy fennálljon?

                              D)

                              a kártérítési kereset megsemmisítés iránti keresettől való függetlenségének uniós jogi elve alapján teljesülnie kell a hatóság megfelelő magatartása jogellenessége feltételének, amely egyenértékű a tagállam nemzeti jogának azon feltételével, hogy a kártérítési követelés alapját képező jogi aktust vagy mulasztást, mégpedig a valamely hitelintézet reorganizációjára irányuló intézkedéseket, meg kell semmisíteni, illetve szüntetni, figyelembe véve az alapügy körülményeit, valamint az alábbiakat:

                                          —

                                          hogy ezen intézkedések címzettje nem a valamely hitelintézet betétesének minősülő felperes, valamint hogy a felperes a nemzeti jog és a nemzeti ítélkezési gyakorlat alapján nem kérheti az ezen intézkedéseket elrendelő egyes határozatok megsemmisítését, és hogy e határozatok jogerőre emelkedtek;

                                          —

                                          hogy az uniós jog, e területen konkrétan a 2001/24 irányelv, nem kötelezi kifejezetten a tagállamokat arra, hogy minden hitelező számára biztosítsák a felügyeleti intézkedések megtámadásának az intézkedések érvényességének megállapíttatására irányuló lehetőségét;

                                          —

                                          hogy valamely tagállam joga nem szabályozza a hatóságok vagy alkalmazottak jogszerű magatartásával okozott károkért fennálló szerződésen kívüli felelősséget?

                              E)

                              hogy abban az esetben, ha olyan értelmezés születik, hogy a hatóság magatartása jogellenességének feltétele az alapügy körülményei között nem alkalmazható, alkalmazhatók-e a valamely hitelintézet betétesei által valamely tagállam központi bankjának cselekménye vagy mulasztása miatt kártérítés iránt, különösen pedig a határidőn túl kifizetett biztosított betétek utáni kamatok megfizetése, valamint a biztosított összeget meghaladó betétek kifizetése mint az EUMSZ 63–65. és EUMSZ 120. cikk, az EUSZ 3. cikk és az Európai Unió [Alapjogi Chartája 17. cikkének megsértése miatti kártalanítás iránt indított keresetekre az Európai Unió Bírósága által a károkért fennálló szerződésen kívüli felelősséggel kapcsolatban megállapított feltételek:

                                          —

                                          mégpedig – ha e károkat valamely hatóság jogszerű magatartása okozta – konkrétan az alábbi három együttes feltétel: tényleges kár fennállása, okozati összefüggés e kár és az érintett aktus között, valamint a kár rendkívüli és különleges jellege, különösen a biztosított betétek határidőn túli kifizetése miatti kamatok megfizetése iránti keresetek esetében, vagy

                                          —

                                          a gazdaságpolitika területén különösen a „csak a magánszemélyek védelmét szolgáló magasabb szintű jogi norma kellően súlyos megsértése esetén” feltétele mindenekelőtt a betétesek által a biztosított összeget meghaladó betétek kifizetése mint kártérítés iránt indított keresetek esetében, amelyekre a nemzeti jog által előírt eljárás alkalmazandó, figyelembe véve azt a tág mérlegelési jogkört, amellyel a tagállamok az EUMSZ 65. cikk (1) bekezdésének b) pontjával és a 2001/24 irányelv szerinti intézkedésekkel összefüggésben rendelkeznek, és ha a hitelintézettel és a kártérítést követelő személlyel kapcsolatos körülmények egyetlen tagállamhoz kapcsolódnak, de valamennyi betétesre ugyanazok a rendelkezések és a törvény előtti egyenlőség alkotmányos elve vonatkoznak?

                  4)

                  Az következik-e a 94/19 irányelv 1. cikke 3. pontjának i. alpontjával és 7. cikkének (6) bekezdésével összefüggésben értelmezett 10. cikkének (1) bekezdéséből, valamint az Európai Unió Bíróságának 2016. december 21-i Vervloet és társai ítéletében (C-76/15, EU:C:2016:975, 82–84. pont) szereplő jogi fejtegetésekből, hogy az irányelv rendelkezéseinek hatálya alá tartoznak azok a betétesek,

                              —

                              akiknek betétei a hitelintézet kifizetéseinek felfüggesztése és a banki ügyletek végzésére vonatkozó engedélyének visszavonása közötti időszakban nem voltak szerződések és jogszabályi rendelkezések alapján kifizetendők, és az egyes betétesek nem juttatták kifejezésre, hogy kérik a kifizetést,

                              —

                              akik olyan feltételbe egyeztek bele, amely azt írja elő, hogy a betéteket a biztosított összeg erejéig a tagállam jogában szabályozott eljárásban kell kifizetni, konkrétan többek között a betéteket kezelő hitelintézet engedélyének visszavonását követően, és e feltétel teljesül, valamint

                              —

                              a betétszerződés említett feltétele a tagállam joga alapján a jogi szabályozás erejével bír a szerződő felek között?

            Az következik-e az említett irányelv rendelkezéseiből vagy más uniós jogi rendelkezésekből, hogy a nemzeti bíróság nem veheti figyelembe a betétszerződés ilyen feltételét, és a betétes által a betétek biztosított összegének határidőn túli kifizetése miatti kamatok megfizetése iránt az említett szerződés alapján indított keresetet nem vizsgálhatja az uniós jog megsértésével okozott károkért fennálló szerződésen kívüli felelősségre vonatkozó feltételek és a 94/19 irányelv 7. cikkének (6) bekezdése alapján?

         (1)  Az európai felügyeleti hatóság (Európai Bankhatóság) létrehozásáról, a 716/2009/EK határozat módosításáról és a 2009/78/EK bizottsági határozat hatályon kívül helyezéséről szóló, 2010. november 24 1093/2010/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (HL 2010. L 331., 12. o.)

         (2)  A betétbiztosítási rendszerekről szóló, 1994. május 30-i 94/19/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL 1994. L 135., 5. o; magyar nyelvű különkiadás 6. fejezet, 2. kötet, 252. o.)

         (3)  A hitelintézetek reorganizációjáról és felszámolásáról szóló, 2001. április 4-i 2001/24/EK irányelv (HL 2001. L 125., 15. o.; magyar nyelvű különkiadás 6. fejezet, 4. kötet, 15. o.)


title: T-401/18. sz. ügy: 2018. július 3-án benyújtott kereset – SFIE-PE kontra Parlament

text:
               8.10.2018

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 364/13

      2018. július 3-án benyújtott kereset – SFIE-PE kontra Parlament
      (T-401/18. sz. ügy)
      (2018/C 364/13)
      Az eljárás nyelve: francia

         Felek

         Felperes: Syndicat des fonctionnaires internationaux et européens – Section du Parlement européen (SFIE-PE) (Brüsszel, Belgium) (képviselő: L. Levi ügyvéd)

         Alperes: Európai Parlament

         Kérelmek

      A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:

                  —

                  nyilvánítsa a jelen keresetet elfogadhatónak és megalapozottnak;

                  —

                  következésképpen:

                              —

                              semmisítse meg a tolmácsok 2018. július 3-i igénybevételéről szóló, 2018. július 2-i határozatot, valamint a tolmácsok 2018. július 4-i, 5-i, 10-i és 11-i igénybevételéről szóló későbbi határozatokat;

                              —

                              kötelezze az alperest a méltányossági alapon 10 000 euróban meghatározott nem vagyoni kár megtérítésére;

                              —

                              az alperest kötelezze valamennyi költség megtérítésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek

      Keresete alátámasztása érdekében a felperes három jogalapra hivatkozik.

                  1.

                  Az első, a Charta 28. és 27. cikkében, illetve az Európai Közösség munkavállalóinak tájékoztatása és a velük folytatott konzultáció általános keretének létrehozásáról szóló, 2002. március 11-i 2002/14/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvben (a munkavállalói képviseletről szóló európai parlamenti, tanácsi és bizottsági közös nyilatkozat) (HL 2002. L 80., 29. o.; magyar nyelvű különkiadás 5. fejezet, 4. kötet, 219. o.) irányelvben megfogalmazott, továbbá az Európai Parlament és az intézmény személyi állományának szakszervezetei vagy szakmai szervezetei között 1990. július 12-én létrejött keret-megállapodásban kifejtett és végrehajtott kollektív fellépéshez való jog, valamint a tájékoztatáshoz és konzultációhoz való jog megsértésére, valamint a Charta 41. cikkében foglalt gondos ügyintézéshez való jog megsértésére alapított jogalap.

                  2.

                  A második, a jogi aktus kibocsátója hatáskörének hiányára és a jogbiztonság elvének megsértésére alapított jogalap.

                  3.

                  A harmadik, a Charta 47. cikkében foglalt, hatékony jogorvoslathoz való jogra alapított jogalap.


title: C-505/18. sz. ügy: A Conseil d’État (Franciaország) által 2018. július 30-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – COPEBI SCA kontra Établissement national des produits de l'agriculture et de la mer (FranceAgriMer)

text:
               8.10.2018

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 364/7

      A Conseil d’État (Franciaország) által 2018. július 30-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – COPEBI SCA kontra Établissement national des produits de l'agriculture et de la mer (FranceAgriMer)
      (C-505/18. sz. ügy)
      (2018/C 364/06)
      Az eljárás nyelve: francia

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Conseil d’État

         Az alapeljárás felei

         Felperes: COPEBI SCA

         Alperes: Établissement national des produits de l'agriculture et de la mer (FranceAgriMer)

         Másik fél: Ministre de l’Agriculture et de l’Alimentation

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

      Úgy kell-e értelmezni a Franciaország által a gyümölcs- és zöldségágazatban végrehajtott „kampánytervekről” szóló, 2009. január 28-i 2009/402/EK bizottsági határozatot (1) [C 29/05 (ex NN 57/05)], hogy az kiterjed a gyümölcs-, a zöldség- és kertészeti ágazattal foglalkozó országos szakmaközi hivatal (ONIFLHOR) által a bigarreaucseresznye-ipari mezőgazdasági bizottság (CEBI) részére folyósított, és az e bizottság tagjainak minősülő termelői csoportok által az édescseresznyeipari-termelők részére nyújtott támogatásokra, miközben a CEBI nem szerepel a 2009. január 28-i határozat 15. pontjában említett nyolc mezőgazdasági bizottság között, és a szóban forgó támogatásokat a határozat 24–28. pontjában bemutatott finanszírozási mechanizmustól eltérően kizárólag az ONIFLHOR által nyújtott támogatásokból, és nem a termelők szakmai hozzájárulásnak nevezett önkéntes hozzájárulásaiból finanszírozták?

         (1)  HL 2009. L 127., 11. o.


title: T-459/18. sz. ügy: 2018. július 31-én benyújtott kereset – Lotte kontra EUIPO – Générale Biscuit-Glico France (PEPERO original)

text:
               8.10.2018

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 364/17

      2018. július 31-én benyújtott kereset – Lotte kontra EUIPO – Générale Biscuit-Glico France (PEPERO original)
      (T-459/18. sz. ügy)
      (2018/C 364/17)
      A keresetlevél nyelve: francia

         Felek

         Felperes: Lotte Corp. (Szöul, Dél-Korea) (képviselő: G. Ringeisen ügyvéd)

         Alperes: Az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala (EUIPO)

         A másik fél a fellebbezési tanács előtti eljárásban: Générale Biscuit-Glico France (Clamart, Franciaország)

         Az EUIPO előtti eljárás adatai

         A vitatott védjegy jogosultja: a felperes

         A vitatott védjegy: a piros, barna, sárga, fehér színű, PEPERO original európai uniós ábrás védjegy

         Az EUIPO előtti eljárás: törlési eljárás

         A megtámadott határozat: az EUIPO első fellebbezési tanácsának 2018. május 11-én hozott határozata (R 913/2017-1. sz. ügy)

         Kereseti kérelmek

      A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:

                  —

                  nyilvánítsa elfogadhatónak a jelen keresetet;

                  —

                  helyezze hatályon kívül a megtámadott határozatot abban a részében, amelyben az törölte a LOTTE nevű társaság 7 413 651. sz. európai uniós védjegyét, és őt arra kötelezte, hogy térítse meg a Générale Biscuit-Glico France nevű társaság által megfizetett díjakat és illetékeket;

                  —

                  az EUIPO-t és a Générale Biscuit-Glico France-ot kötelezze az egyes eljárásokban való jogi képviseletért járó munkadíjaknak a LOTTE nevű társaság részére történő megtérítésére;

                  —

                  az EUIPO-t és a Générale Biscuit-Glico France-ot kötelezze a (jelen) eljárás költségeinek viselésére.

         Jogalapok

                  —

                  az (EU) 2017/1001 európai parlamenti és tanácsi rendelet 64. cikkének megsértése;

                  —

                  az (EU) 2017/1001 európai parlamenti és tanácsi rendelet 60. cikke (1) bekezdése a) pontjának megsértése, a rendelet 8. cikkének (5) bekezdésével összefüggésben;

                  —

                  az (EU) 2017/1001 európai parlamenti és tanácsi rendelet 94. cikkének megsértése.


title: C-508/18. sz. ügy: A Supreme Court (Írország) által 2018. augusztus 6-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Minister for Justice and Equality kontra OG

text:
               8.10.2018

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 364/8

      A Supreme Court (Írország) által 2018. augusztus 6-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Minister for Justice and Equality kontra OG
      (C-508/18. sz. ügy)
      (2018/C 364/07)
      Az eljárás nyelve: angol

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Supreme Court

         Az alapeljárás felei

         Felperes: Minister for Justice and Equality

         Alperes: OG

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1)

                  Az ügyész végrehajtó hatalomtól való függetlenségét az adott nemzeti jogrendszer alapján betöltött szerepével összhangban kell-e megítélni? Amennyiben nem, úgy milyen szempontok vannak, amelyek alapján a végrehajtó hatalomtól való függetlenségről dönteni kell?

                  2)

                  A kerethatározat (1) 6. cikkének (1) bekezdése értelmében ahhoz, hogy igazságügyi hatóságnak minősüljön, kellőképpen független-e a végrehajtó hatalomtól az az ügyészség, amely a nemzeti jog értelmében irányítható vagy utasítható közvetlenül vagy közvetetten az igazságügyi minisztérium részéről?

                  3)

                  Amennyiben igen, szükséges-e, hogy az ügyészség működésében is független legyen a végrehajtó hatalomtól és melyek azok a szempontok, amelyek alapján e működésbeli függetlenségről dönteni kell?

                  4)

                  Ha a végrehajtói hatalomtól független, igazságügyi hatóságnak minősül-e a kerethatározat 6. cikk (1) bekezdése értelmében az az ügyészség, amelynek szerepe arra korlátozódik, hogy nyomozásokat kezdeményezzen és folytasson le és biztosítsa azt, hogy a nyomozásokat tárgyilagosan és jogszerűen folytassák le, vádat emeljen, végrehajtsa a bírósági határozatokat, képviselje a vádat a bűncselekmények esetében és nem ad ki nemzeti elfogatóparancsokat, továbbá nem végezhet igazságszolgáltatási feladatokat?

                  5)

                  Igazságügyi hatóságnak minősül-e az európai elfogatóparancsról és a tagállamok közötti átadási eljárásokról szóló, 2002. június 13-i tanácsi kerethatározat 6. cikkének (1) bekezdése értelmében a lübecki ügyészség?

         (1)  Az európai elfogatóparancsról és a tagállamok közötti átadási eljárásokról szóló, 2002. június 13-i 2002/584/IB tanácsi kerethatározat (HL 2002. L 190., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 19. fejezet, 6. kötet, 34. o.).


title: T-646/16. P. sz. ügy: A Törvényszék 2018. július 19-i ítélete – Simpson kontra Tanács („Fellebbezés – Közszolgálat – Tisztviselők – Magasabb besorolási fokozatba lépés – Besorolási fokozatba történő besorolás – Az érintett AD 9 besorolási fokozatba való besorolását egy AD 9 besorolási fokozatra vonatkozó nyílt versenyvizsga sikeres teljesítését követően mellőző határozat – A Törvényszék általi visszautalást követően a kereset első fokon történő elutasítása – Az első fokon a határozatot elfogadó tanács összetétele – Valamely bíró Közszolgálati Törvényszékre való kinevezésére irányuló eljárás – Jogszabállyal létrehozott bíróság – Törvényes bíróhoz való jog”)

text:
               8.10.2018

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 364/11

      A Törvényszék 2018. július 19-i ítélete – Simpson kontra Tanács
      (T-646/16. P. sz. ügy) (1)

      ((„Fellebbezés - Közszolgálat - Tisztviselők - Magasabb besorolási fokozatba lépés - Besorolási fokozatba történő besorolás - Az érintett AD 9 besorolási fokozatba való besorolását egy AD 9 besorolási fokozatra vonatkozó nyílt versenyvizsga sikeres teljesítését követően mellőző határozat - A Törvényszék általi visszautalást követően a kereset első fokon történő elutasítása - Az első fokon a határozatot elfogadó tanács összetétele - Valamely bíró Közszolgálati Törvényszékre való kinevezésére irányuló eljárás - Jogszabállyal létrehozott bíróság - Törvényes bíróhoz való jog”))
      (2018/C 364/10)
      Az eljárás nyelve: angol

         Felek

         Fellebbező: Eric Simpson (Brüsszel, Belgium) (képviselő: M. Velardo ügyvéd)

         A másik fél az eljárásban: az Európai Unió Tanácsa (képviselők: M. Bauer és E. Rebasti, meghatalmazottak)

         Az ügy tárgya

      Az Európai Unió Közszolgálati Törvényszékének (második tanács) a Simpson kontra Tanács ügyben (F-142/11 RENV, EU:F:2016:136) 2016. június 24-én hozott végzése ellen benyújtott és az e végzés hatályon kívül helyezésére irányuló fellebbezés.

         Az ítélet rendelkező része

                  1)

                  A Törvényszék az Európai Unió Közszolgálati Törvényszékének (második tanács) a Simpson kontra Tanács ügyben (F-142/11 RENV) 2016. június 24-én hozott végzését megsemmisíti.

                  2)

                  A Törvényszék az ügyet a Törvényszéknek a jelen fellebbezést elbíráló tanácsától eltérő tanácsa elé utalja.

                  3)

                  A Törvényszék a költségekről jelenleg nem határoz.

         (1)  HL C 419., 2016.11.14.


title: T-402/18. sz. ügy: 2018. július 3-án benyújtott kereset – Aquino és társai kontra Parlament

text:
               8.10.2018

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 364/14

      2018. július 3-án benyújtott kereset – Aquino és társai kontra Parlament
      (T-402/18. sz. ügy)
      (2018/C 364/14)
      Az eljárás nyelve: francia

         Felek

         Felperesek: Roberto Aquino (Brüsszel, Belgium) és további 30 felperes (képviselő: L. Levi ügyvéd)

         Alperes: Európai Parlament

         Kérelmek

      A felperesek azt kérik, hogy a Törvényszék:

                  —

                  nyilvánítsa a jelen keresetet elfogadhatónak és megalapozottnak;

                  —

                  következésképpen:

                              —

                              semmisítse meg a tolmácsok 2018. július 3-i igénybevételéről szóló, 2018. július 2-i határozatot, valamint a tolmácsok 2018. július 4-i, 5-i, 10-i és 11-i igénybevételéről szóló későbbi határozatokat;

                              —

                              kötelezze az alperest a méltányossági alapon 10 000 euróban meghatározott nem vagyoni kár megtérítésére;

                              —

                              az alperest kötelezze valamennyi költség megtérítésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek

      Keresetük alátámasztása érdekében a felperesek három jogalapra hivatkoznak, amelyek lényegében azonosak a T-401/18. sz. SFIE-PE kontra Parlament ügyben hivatkozott jogalapokkal vagy hasonlóak ahhoz.


title: T-693/16. P. sz. ügy: A Törvényszék 2018. július 19-i ítélete – HG kontra Bizottság („Fellebbezés – Közszolgálat – Tisztviselők – Harmadik országba történő beosztás – Szolgálati lakás adminisztráció általi rendelkezésre bocsátása – Fegyelmi intézkedés – A kereset első fokon történő elutasítása – Az elsőfokú ítéletet meghozó ítélkező testület összetétele – Valamely bíró Közszolgálati Törvényszékre való kinevezésére irányuló eljárás – Jogszabállyal létrehozott bíróság – Törvényes bíróhoz való jog”)

text:
               8.10.2018

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 364/11

      A Törvényszék 2018. július 19-i ítélete – HG kontra Bizottság
      (T-693/16. P. sz. ügy) (1)

      ((„Fellebbezés - Közszolgálat - Tisztviselők - Harmadik országba történő beosztás - Szolgálati lakás adminisztráció általi rendelkezésre bocsátása - Fegyelmi intézkedés - A kereset első fokon történő elutasítása - Az elsőfokú ítéletet meghozó ítélkező testület összetétele - Valamely bíró Közszolgálati Törvényszékre való kinevezésére irányuló eljárás - Jogszabállyal létrehozott bíróság - Törvényes bíróhoz való jog”))
      (2018/C 364/11)
      Az eljárás nyelve: francia

         Felek

         Fellebbező: HG (képviselő: L. Levi ügyvéd)

         A másik fél az eljárásban: Európai Bizottság (képviselők kezdetben: G. Berscheid és C. Berardis-Kayser, később: G. Berscheid és T. Bohr meghatalmazottak, segítőjük: A. Dal Ferro ügyvéd)

         Az ügy tárgya

      Az Európai Unió Közszolgálati Törvényszékének (második tanács) 2016. július 19-i HG kontra Bizottság ítélete (F-149/15, EU:F:2016:155) ellen benyújtott és annak hatályon kívül helyezésre irányuló fellebbezés.

         Az ítélet rendelkező része

                  1)

                  A Törvényszék hatályon kívül helyezi az Európai Unió Közszolgálati Törvényszékének (második tanács) 2016. július 19-i HG kontra Bizottság ítéletét (F-149/15).

                  2)

                  A Törvényszék az ügyet a Törvényszéknek a jelen fellebbezést elbíráló tanácsától eltérő tanácsa elé utalja.

                  3)

                  A Törvényszék a költségekről jelenleg nem határoz.

         (1)  HL C 441., 2016.11.28.


title: C-509/18. sz. ügy: A Supreme Court (Írország) által 2018. augusztus 6-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Minister for Justice and Equality kontra PF

text:
               8.10.2018

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 364/8

      A Supreme Court (Írország) által 2018. augusztus 6-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Minister for Justice and Equality kontra PF
      (C-509/18. sz. ügy)
      (2018/C 364/08)
      Az eljárás nyelve: angol

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Supreme Court

         Az alapeljárás felei

         Felperes: Minister for Justice and Equality

         Alperes: PF

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1)

                  Azon kritériumok alapján kell-e eldönteni, hogy [a kerethatározat] (1) 6. cikkének (1) bekezdése értelmében a kibocsátó igazságügyi hatóságként kijelölt ügyész az e rendelkezésben szereplő önálló értelmezése szerint igazságügyi hatóságnak minősül-e, hogy 1) az ügyész független a végrehajtó hatalomtól és 2) saját jogrendszerében úgy tekintik, hogy igazságszolgáltatást végez vagy részt vesz az igazságszolgáltatásban?

                  2)

                  Amennyiben nem, melyek azok a kritériumok, amelyek alapján valamely nemzeti bíróságnak el kell döntenie, hogy az az ügyész, akit a kerethatározat 6. cikkének (1) bekezdése alapján kibocsátó igazságügyi hatóságként kijelöltek, igazságügyi hatóságnak minősül-e a 6. cikk (1) bekezdése szerint?

                  3)

                  Amennyiben a kritériumok magukban foglalnak egy olyan követelményt, miszerint az ügyésznek igazságszolgáltatást kell végeznie vagy részt kell vennie az igazságszolgáltatásban, e követelményt a saját jogrendszerében betöltött szerepe alapján kell-e meghatározni, vagy bizonyos objektív kritériumok alapján? Amennyiben objektív kritériumok alapján, akkor melyek ezek a kritériumok?

                  4)

                  A Litván Köztársaság ügyésze igazságügyi hatóság-e az európai elfogatóparancsról és a tagállamok közötti átadási eljárásokról szóló 2002. évi kerethatározat 6. cikkének (1) bekezdésében szereplő fogalom önálló értelmezése szerint?

         (1)  Az európai elfogatóparancsról és a tagállamok közötti átadási eljárásokról szóló, 2002. június 13-i 2002/584/IB tanácsi kerethatározat (HL 2002. L 190., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 19. fejezet, 6. kötet, 34. o.).


title: T-470/18. sz. ügy: 2018. július 31-én benyújtott kereset – Telenet kontra Bizottság

text:
               8.10.2018

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 364/17

      2018. július 31-én benyújtott kereset – Telenet kontra Bizottság
      (T-470/18. sz. ügy)
      (2018/C 364/18)
      Az eljárás nyelve: angol

         Felek

         Felperes: Telenet (Mechelen, Belgium) (képviselők: Y. Desmedt és E. Monard ügyvédek)

         Alperes: Európai Bizottság

         Kérelmek

      A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:

                  —

                  a megtámadott jogi aktust teljes egészében helyezze hatályon kívül; és

                  —

                  a Bizottságot kötelezze az eljárás összes költségének viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek

      A jelen kereset a 2002/21/EK irányelv (1) 7. cikkének (3) bekezdése alapján elfogadott BE/2018/2073: Helyhez kötött helyi hozzáférés nagykereskedelmi biztosítása, BE/2018/2074: Központi hozzáférés helyhez kötött nagykereskedelmi biztosítása tömegpiaci termékekhez Belgiumban és BE/2018/2075: nagykereskedelmi televíziós műsorszolgáltatás Belgiumban ügyre vonatkozó, 2018. május 25-i C(2018) 3410 final bizottsági határozat ellen irányul.
      Keresete alátámasztása érdekében a felperes három jogalapra hivatkozik.

                  1.

                  Az első jogalap azon alapul, hogy a Bizottság megsértette a 2002/21/EK irányelv 7. cikkének (4) bekezdését, és visszaélt a hatáskörével azáltal, hogy nem indította meg a Phase II vizsgálatot.

                              —

                              A felperes ebben a tekintetben előterjeszti, hogy a Bizottság több fenntartást is megfogalmazott a belga nemzeti szabályozó hatóság piacra vonatkozó meghatározásával kapcsolatban.

                              —

                              A felperes azt állítja továbbá, hogy a 2002/21/EK irányelv 7. cikkének (4) bekezdése alapján a Bizottság köteles Phase II felülvizsgálatot indítani, ha a javasolt szabályozási intézkedéssel kapcsolatban komoly kétségei vannak.

                  2.

                  A második jogalap azon alapul, hogy a Bizottság nem indokolta meg azt a megállapítását, amely szerint a piacra vonatkozó választott meghatározás szabályozási szempontból nem vezet más eredményhez.

                              —

                              Ebben a tekintetben a felperes azt állítja, hogy a Bizottság tévesen alkalmazta a jogot, amikor úgy ítélte meg, hogy a Phase II vizsgálatot megindításának mellőzése mellett is dönthet, mivel a piacra vonatkozó meghatározás, amelyet a Bizottság megfelelőbbnek ítélt, szabályozási szempontból állítólag ugyanahhoz az eredményhez vezet. A piacra vonatkozó megfelelő meghatározások szükségszerűen megváltoztatták volna a felperes jogi álláspontját.

                  3.

                  A harmadik jogalap azon alapul, hogy a Bizottság nem tett eleget a 2002/21/EK irányelv szerinti eljárási biztosítékoknak.

                              —

                              Ebben a tekintetben a felperes azt állítja, hogy a belga nemzeti szabályozó hatóság által a Bizottsághoz benyújtott intézkedéstervezet nem képezte nyilvános konzultáció tárgyát, amint azt a 2002/21/EK irányelv 6. cikke és 16. cikkének (6) bekezdése előírja.

                              —

                              A felperes azt állítja továbbá, hogy a Bizottság megsértette az eljárási követelményeket azáltal, hogy egy olyan javaslathoz fűzött észrevételeket, amely nem képezte nyilvános konzultáció tárgyát.

         (1)  Az elektronikus hírközlő hálózatok és elektronikus hírközlési szolgáltatások közös keretszabályozásáról szóló, 2002. március 7-i 2002/21/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (keretirányelv) (HL 2002. L 108., 33. o.; magyar nyelvű különkiadás 13. fejezet, 29. kötet, 349. o.).


title: C-428/18. sz. ügy: A Tribunal Superior de Justicia de Galicia (Spanyolország) által 2018. június 28-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Jörg Paul Konrad Fritz Bode kontra Instituto Nacional de la Seguridad Social y Tesorería General de la Seguridad Social

text:
               8.10.2018

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 364/2

      A Tribunal Superior de Justicia de Galicia (Spanyolország) által 2018. június 28-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Jörg Paul Konrad Fritz Bode kontra Instituto Nacional de la Seguridad Social y Tesorería General de la Seguridad Social
      (C-428/18. sz. ügy)
      (2018/C 364/02)
      Az eljárás nyelve: spanyol

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Tribunal Superior de Justicia de Galicia

         Az alapeljárás felei

         Felperes: Jörg Paul Konrad Fritz Bode

         Alperes: Instituto Nacional de la Seguridad Social y Tesorería General de la Seguridad Social

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdés

      Az EUMSZ 48. cikket úgy kell-e értelmezni, hogy azzal ellentétes az olyan nemzeti szabályozás, amely az előrehozott öregségi nyugdíj megszerzésének feltételeként előírja, hogy a kifizetendő nyugdíj összege az érintett személyt ugyanezen nemzeti jogszabály alapján megillető nyugdíjminimum összegénél magasabb legyen, a „kifizetendő nyugdíjat” pedig úgy értelmezi, hogy az csak az illetékes államtól (jelen esetben Spanyolországtól) járó tényleges nyugdíj, és nem számítja bele azt a tényleges nyugdíjat, amelyet más tagállamtól vagy tagállamoktól azonos típusú másik ellátás címén kaphatott?


title: T-471/18. sz. ügy: 2018. augusztus 2-án benyújtott kereset – WV kontra EKSZ

text:
               8.10.2018

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 364/18

      2018. augusztus 2-án benyújtott kereset – WV kontra EKSZ
      (T-471/18. sz. ügy)
      (2018/C 364/19)
      Az eljárás nyelve: francia

         Felek

         Felperes: WV (képviselő: É. Boigelot ügyvéd)

         Alperes: Európai Külügyi Szolgálat (EKSZ)

         Kérelmek

      A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:

                  —

                  semmisítse meg a [bizalmas] (1) által 2017. november 27-én hozott, „eeas.ba.hr.3(2017)6459331” hivatkozási számú határozatot, amely 72 naptári napra járó összeget vont le a felperes illetményéből;

                  —

                  amennyiben szükséges, semmisítse meg a felperes 2018. január 3-i panaszának nyomán hozott 2018. május 2-i kifejezett elutasító határozatot („eeas.ba.hr.3/ED/ld(2018)2309062”);

                  —

                  határozzon úgy, hogy e megsemmisítést követően a felperes számára visszatérítendő összegeket 5 %-os – vagy a Törvényszék által meghatározott egyéb – mértékű, a különböző levonások időpontjának függvényében a tényleges visszatérítés napjára számított éves kamattal kell növelni;

                  —

                  az Európai Unió Törvényszéke eljárási szabályzatának 134. cikke alapján az alperest kötelezze az összes költség viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek

      Keresete alátámasztása érdekében a felperes egyetlen, a tisztviselők személyzeti szabályzata 1e. cikkének (2) bekezdésére, 12., 12a.,, 21., 25., 26., 55. és 60. cikkére, a gondoskodási kötelezettségre, a megfelelő ügyintézés elvére, a személyzeti szabályzat IX. melléklete 1. és 2. cikkének és a személyes adatok közösségi intézmények és szervek által történő feldolgozása tekintetében az egyének védelméről, valamint az ilyen adatok szabad áramlásáról szóló, 2000. december 18-i 45/2001/EK európai és parlamenti tanácsi rendelet (HL 2001. L 8., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 13. fejezet, 26. kötet, 102. o.) megsértésére alapított jogalapra hivatkozik. A felperes a bizalomvédelem és a fegyveregyenlőség elvének nyilvánvaló megsértésén túl többek között az Alapjogi Charta 41., 47. és 52. cikkének, az emberi jogok európai egyezményének megsértésére, a védelemhez való jog és az EUMSZ 296. cikk megsértésére, valamint a joggal és az eljárással való visszaélésre is hivatkozik. A felperes végül azon elv megsértését is felhozza, amely alapján az adminisztráció csak jogilag megengedhető, azaz nyilvánvaló ténybeli vagy jogi értékelési hibát nem tartalmazó releváns indokok alapján hozhat határozatot, továbbá az arányosság, a kontradiktórius eljárás és a jogbiztonság elvének és az Európai Parlament, a Tanács és a Bizottság dokumentumaihoz való nyilvános hozzáférésről szóló 2001. május 30-i 1049/2001/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet (HL 2001, L 145, 43. o.; magyar nyelvű különkiadás 1. fejezet, 3. kötet, 331. o.) elvének megsértésére hivatkozik.

         (1)  Kitakart bizalmas adatok.


title: T-482/18. sz. ügy: 2018. augusztus 10-én benyújtott kereset – XF kontra Bizottság

text:
               8.10.2018

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 364/19

      2018. augusztus 10-én benyújtott kereset – XF kontra Bizottság
      (T-482/18. sz. ügy)
      (2018/C 364/20)
      Az eljárás nyelve: francia

         Felek

         Felperes: XF (képviselő: J.-N. Louis ügyvéd)

         Alperes: Európai Bizottság

         Kérelmek

      A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:

                  —

                  semmisítse meg a 2017. október 2-i határozatot, amellyel megtagadták a felperessel szemben elköltözése és munkavállalásának az EKSZ székhelyén való megkezdése alkalmával igényelt beilleszkedési támogatást;

                  —

                  a Bizottságot kötelezze a költségek viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek

      Keresete alátámasztása érdekében a felperes egyetlen jogalapra hivatkozik, amely a személyzeti szabályzat 20. cikkének és VII. melléklete 5. cikkének a megsértésén alapul.


title: T-375/18. sz. ügy: 2018. június 19-én benyújtott kereset – Gollnisch kontra Parlament

text:
               8.10.2018

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 364/12

      2018. június 19-én benyújtott kereset – Gollnisch kontra Parlament
      (T-375/18. sz. ügy)
      (2018/C 364/12)
      Az eljárás nyelve: francia

         Felek

         Felperes: Bruno Gollnisch (Villiers-le-Mahieu, Franciaország) (képviselő: B. Bonnefoy-Claudet ügyvéd)

         Alperes: Európai Parlament

         Kérelmek

      A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:

                  —

                  állapítsa meg a Japánnal fenntartott kapcsolatokért felelős küldöttség elnöke 2018. március 20-án közölt határozatának szabálytalanságát;

                  —

                  semmisítse meg e határozatot;

                  —

                  teljes egészében semmisítse meg az Európai Parlament elnöke, valamint az Európai Parlament főtitkára által a 2018. május 2-án hozzájuk benyújtott panaszokkal kapcsolatban hozott hallgatólagos elutasító határozatot;

                  —

                  vonassa vissza a fenti aktusok alapján meghozott aktusokat és megtett intézkedéseket;

                  —

                  ítéljen meg a felperesnek 1 euró összeget azon nem vagyoni kár megtérítéseként, amely a parlamenti útból való kizárása, valamint azon kártérítés meg nem fizetése folytán érte őt, amelyhez joga lett volna;

                  —

                  ítéljen meg neki 3 500 euró összeget is a jelen kereset előkészítésével összefüggésben felmerülő kiadásai jogcímén;

                  —

                  az Európai Parlamentet kötelezze valamennyi költség viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek

      Keresetének alátámasztása érdekében a felperes két jogalapra hivatkozik.

                  1.

                  Első jogalap: a küldöttségek munkáját és az európai parlamenti képviselők Európai Unión kívüli kiküldetéseit szabályozó végrehajtási rendelkezések megsértése.

                  2.

                  Második jogalap: a hatékony jogorvoslathoz és a megfelelő ügyintézéshez való jog megsértése.


title: T-501/18. sz. ügy: 2018. augusztus 22-én benyújtott kereset – Currency One kontra EUIPO – Cinkciarz.pl (CINKCIARZ)

text:
               8.10.2018

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 364/20

      2018. augusztus 22-én benyújtott kereset – Currency One kontra EUIPO – Cinkciarz.pl (CINKCIARZ)
      (T-501/18. sz. ügy)
      (2018/C 364/21)
      A keresetlevél nyelve: lengyel

         Felek

         Felperes: Currency One S. A. (Poznań, Lengyelország) (képviselő: P. Szmidt ügyvéd)

         Alperes: az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala (EUIPO)

         A másik fél a fellebbezési tanács előtti eljárásban: Cinkciarz.pl sp. z o.o. (Zielona Góra, Lengyelország)

         Az EUIPO előtti eljárás adatai

         A vitatott védjegy jogosultja: a fellebbezési tanács előtti eljárásban résztvevő másik fél

         A vitatott védjegy: CINKCIARZ európai uniós szóvédjegy – 13 678 991. sz. európai uniós védjegy

         Az EUIPO előtti eljárás: megszűnés megállapítása iránti eljárás

         A megtámadott határozat: az EUIPO ötödik fellebbezési tanácsának 2018. június 18-án hozott határozata (R 2598/2017-5. sz. ügy)

         Kereseti kérelmek

      A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:

                  —

                  helyezze hatályon kívül a megtámadott határozatot;

                  —

                  az EUIPO-t kötelezze a költségek viselésére, ideértve a fellebbezési tanács előtti költségek viselését is.

         Jogalap

                  —

                  Az (EU) 2017/1001 európai parlamenti és tanácsi rendelet 7. cikke (1) bekezdése b) és c) pontjával összefüggésben értelmezett 59. cikke (1) bekezdése a) pontjának megsértése.