title: T-494/20. sz. ügy: 2020. július 27-én benyújtott kereset – Satabank kontra EKB

text:
               2020.11.3.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 371/16

      2020. július 27-én benyújtott kereset – Satabank kontra EKB
      (T-494/20. sz. ügy)
      (2020/C 371/19)
      Az eljárás nyelve: angol

         Felek

         Felperes: Satabank plc (St. Julians, Málta) (képviselő: O. Behrends ügyvéd)

         Alperes: Európai Központi Bank (EKB)

         Kérelmek

      A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:

                  —

                  semmisítse meg az EKB azon 2020. május 15-i határozatát, amelyben az EKB megtagadta, hogy közvetlen felügyeletet gyakoroljon, és hogy utasításokat adjon a hatáskörrel rendelkező személynek annak biztosítása érdekében, hogy a banktól többé ne tagadják meg a helyiségeihez, az információihoz, a rendszereihez, az irataihoz, a dokumentumaihoz, a személyi állományához és a forrásaihoz való hozzáférést;

                  —

                  az alperest kötelezze a költségek viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek

      Keresete alátámasztása érdekében a felperes nyolc jogalapra hivatkozik.

                  1.

                  Az első, arra alapított jogalap, hogy az EKB tévesen feltételezte, hogy a kért intézkedés túllépte az EKB hatáskörét, és a határozatát sem indokolta megfelelően.

                  2.

                  A második, arra alapított jogalap, hogy a megtámadott határozat sérti a felperesnek az Európai Unió Alapjogi Chartájának 47. cikkében biztosított jogát.

                  3.

                  A harmadik, arra alapított jogalap, hogy az EKB megsértette a felperesnek az Európai Unió Alapjogi Chartájának 41. cikkében biztosított jogát.

                  4.

                  A negyedik, arra alapított jogalap, hogy az EKB megsértette a felperesnek az Európai Unió Alapjogi Chartájának 17. cikkében biztosított jogát.

                  5.

                  Az ötödik, arra alapított jogalap, hogy az EKB megsértette a felperesnek az Európai Unió Alapjogi Chartájának 16. cikkében biztosított jogát.

                  6.

                  A hatodik, arra alapított jogalap, hogy az EKB megsértette az 1024/2013/EU tanácsi rendelet (1) 6. cikke (5) bekezdésének b) pontjából és a 468/2014/EU európai központi banki rendelet (2) 67. cikkéből eredő kötelezettségeit.

                  7.

                  A hetedik, arra alapított jogalap, hogy az EKB megsértette azt az elvet, amely szerint az EKB-nak úgy kell eljárnia, hogy lehetővé tegye a felügyeleti követelmények tiszteletben tartását.

                  8.

                  A nyolcadik, arra alapított jogalap, hogy az EKB visszaélt hatáskörével.

         (1)  Az Európai Központi Banknak a hitelintézetek prudenciális felügyeletére vonatkozó politikákkal kapcsolatos külön feladatokkal történő megbízásáról szóló, 2013. október 15-i 1024/2013/EU tanácsi rendelet (HL 2013 L 287., 63. o.).

         (2)  Az Egységes Felügyeleti Mechanizmuson belül az Európai Központi Bank és az illetékes nemzeti hatóságok, valamint a kijelölt nemzeti hatóságok közötti együttműködési keretrendszer létrehozásáról szóló, 2014. április 16-i 468/2014/EU európai központi banki rendelet (SSM-keretrendelet) (HL 2014. L 141., 1. o.).


title: T-533/20. sz. ügy: 2020. augusztus 24-én benyújtott kereset – Green Power Technologies kontra Bizottság és ECSEL közös vállalkozás

text:
               2020.11.3.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 371/17

      2020. augusztus 24-én benyújtott kereset – Green Power Technologies kontra Bizottság és ECSEL közös vállalkozás
      (T-533/20. sz. ügy)
      (2020/C 371/20)
      Az eljárás nyelve: spanyol

         Felek

         Felperes: Green Power Technologies, S. L. (Bolullos de la Mitación, Spanyolország) (képviselők: A. León González és A. Martínez Solís ügyvédek)

         Alperes: Európai Bizottság és ECSEL közös vállalkozás

         Kérelmek

      A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:

                  —

                  állapítsa meg és mondja ki, hogy az OLAF 2018. július 18-i jelentésével, az e jelentést elektronikus levélben megerősítő 2020. július 12-i határozatával, valamint a jelen ügyben tanúsított magatartásával megsértette az uniós jogi vívmányokat, következésképpen semmisítse meg az említett jelentést;

                  —

                  állapítsa meg és mondja ki, hogy a GPTECH megfelelően teljesítette szerződéses kötelezettségeit a POLLUX (100205), az IoE (269374), MOTORBRAIN (270693) és az AGATE (325630) projektek vonatkozásában, következésképpen mondja ki, hogy támogathatók azok a kiadások, amelyek összegét az ECSEL vissza akar téríttetni a 4440200016. sz. terhelési értesítéssel;

                  —

                  a fentiek alapján mondja ki, hogy jogellenes és megalapozatlan 200 930,35 euró összegnek az ECSEL általi visszakövetelése, következésképpen semmisítse meg az ECSEL által kibocsátott terhelési értesítést, valamint azt a pre-information lettert, amelyből az következik;

                  —

                  másodlagosan, amennyiben a terhelési értesítés nem kerül megsemmisítésre, állapítsa meg, hogy fennáll a Bizottság jogalap nélküli gazdagodásért való felelőssége;

                  —

                  a Bizottságot és az ECSEL-t kötelezze a költségek viselésére, illetve amennyiben nem ad helyt a felperes kérelmeinek, ez utóbbit ne kötelezze a költségek viselésére, tekintettel a jelen ügy, valamint az ebben felmerült ténybeli és jogi kérdések összetettségére.

         Jogalapok és fontosabb érvek

      A kereset megsemmisítési iránti kérelmeket, valamint az EUMSZ 272. cikken alapuló kérelmeket fogalmaz meg. Ez utóbbiakat illetően a felperes azt kéri, hogy a Törvényszék állapítsa meg, hogy nincs helye sem a feltételezetten fizetendő összegek visszatérítése, sem pedig az ECSEL által kibocsátott terhelési értesítésben megjelölt kártérítés és kamatok megfizetése elrendelésének.
      Keresete alátámasztása érdekében a felperes öt jogalapra hivatkozik.

                  1.

                  Az első, arra alapított jogalap, hogy az OLAF és az ECSEL megsértette az Európai Unió alapvető jogait abban az értelemben, hogy e jogok általános hatálya azt követeli meg, hogy e szervezetek egyike sem tanúsíthat az Unió alapvető jogaival és az uniós jogi vívmányokkal ellentétes magatartást.

                  2.

                  A második, arra a tényre alapított jogalap, hogy az OLAF nem veszi figyelembe a GPTECH szokásos működését, és nem vett igénybe i+D-ben jártas szakértőket, ami lehetővé tette volna e működés megértését.

                  3.

                  A harmadik, arra a tényre alapított jogalap, hogy az OLAF nem vette figyelembe a GPTECH érveit, és nem közölte vele a határozatának alapjául szolgáló mellékleteket, ami a megfelelő ügyintézéshez való jog az Európai Unió Alapjogi Chartájának 41. cikke), valamint a védelemhez való jog (az Európai Unió Alapjogi Chartájának 47. és 48. cikke) megsértésének minősül.

                  4.

                  A negyedik jogalap azon alapul, hogy támogathatók azok a kiadások, amelyeknek visszatérítésére a terhelési értesítés irányul, illetve a hetedik kutatási keretprogramra vonatkozó támogatási megállapodás II.4. cikkének, II.7. cikke (1) bekezdésének, II.14. cikke (1) bekezdése a), b), c) és f) pontjának, valamint II.15. cikkének megsértésén.

                  5.

                  Az ötödik, az ECSEL azon okból történő jogalap nélküli gazdagodásán alapul, mivel a projekteket megfelelően hajtották végre a kitűzött határidőn belül.


title: T-552/20. sz. ügy: 2020. szeptember 2-án benyújtott kereset – MD kontra Bizottság

text:
               2020.11.3.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 371/18

      2020. szeptember 2-án benyújtott kereset – MD kontra Bizottság
      (T-552/20. sz. ügy)
      (2020/C 371/21)
      Az eljárás nyelve: olasz

         Felek

         Felperes: MD (képviselő: A. Ricci ügyvéd)

         Alperes: Európai Bizottság

         Kérelmek

      A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:

                  —

                  semmisítse meg a megtámadott határozatot;

                  —

                  a Bizottságot kötelezze a költségek viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek

      A jelen kereset azon határozatra irányul, amelynek értelmében a felperest a 2019. évi előléptetési időszakban nem léptetik elő AD 14-es besorolási fokozatba (2019. november 14-i 32–2019. sz. adminisztratív közlemény).
      Keresete alátámasztása érdekében a felperes négy jogalapra hivatkozik.

                  1.

                  Az első, a felperes panaszát elutasító határozat elégtelen indokolására alapított jogalap. A felperes e tekintetben a következőkkel érvel:

                              —

                              a panaszt elutasító határozatban a kinevezésre jogosult hatóság nem jelöli meg az előléptetés mellőzéséről szóló határozat igazolására szolgáló egyéni és releváns okot;

                              —

                              a második panasszal összefüggésben az indokolás teljes hiánya (az egyenlő bánásmód megsértése, különösen az összehasonlító vizsgálattal összefüggésben);

                              —

                              a harmadik panasszal összefüggésben az elégtelen indokolás (a személyzeti szabályzat 6. cikke (2) bekezdésének megsértése).

                  2.

                  A második, a személyzeti szabályzat 45. cikkének a – különösen a tisztviselők érdemei összehasonlító vizsgálatának hiánya miatti – megsértésére alapított jogalap. A felperes e tekintetben a következőkkel érvel:

                              —

                              nyilvánvaló értékelési hiba a keresetben megjelölt többi előléptetett személyhez képest a felperes által a referencia-időszakban gyakorolt felelősség szintjét illetően;

                              —

                              nyilvánvaló értékelési hiba a keresetben megjelölt többi előléptetett személyhez képest az anyanyelvtől eltérő nyelveknek a felperes feladatainak elvégzése során történő alkalmazására vonatkozó kritériumot illetően.

                  3.

                  A harmadik, az egyes előléptetések állítólagos „hasznos hatásával” kapcsolatban az életkoron alapuló hátrányos megkülönböztetésre alapított jogalap. A felperes e tekintetben a következőkkel érvel:

                              —

                              az előléptetés elmaradásának a – nyugdíjazáshoz közel álló felperes életkora okán – maga az előléptetés gazdasági előnyének hiányával történő állítólagos igazolása;

                              —

                              az életkoron alapuló hátrányos megkülönböztetés tilalma és az előléptetés másodlagos szempontjai körében jogellenes gazdasági kritérium bevezetése.

                  4.

                  A negyedik, a személyzeti szabályzat 6. cikke (2) bekezdésének megsértésére alapított jogalap. A felperes e tekintetben a következőkkel érvel:

                              —

                              az AD14 besorolási fokozatba való átlagos, ötéves előléptetési időszak tiszteletben tartásának elmulasztása;

                              —

                              a 6. cikk (2) bekezdésének tiszteletben tartására vonatkozó, sem a Bizottság személyzetével, sem – a panaszra adott válaszban – a felperessel nem közölt adatok;

                              —

                              a sajátos kontextusra figyelemmel, az alperesre háruló bizonyítási teher.


title: T-556/20. sz. ügy: 2020. szeptember 4-én benyújtott kereset – D&A Pharma kontra Bizottság és EMA

text:
               2020.11.3.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 371/19

      2020. szeptember 4-én benyújtott kereset – D&A Pharma kontra Bizottság és EMA
      (T-556/20. sz. ügy)
      (2020/C 371/22)
      Az eljárás nyelve: francia

         Felek

         Felperes: Debregeas et associés Pharma (D&A Pharma) (Párizs, Franciaország) (képviselők: N. Viguié és D. Krzisch ügyvédek)

         Alperesek: Európai Bizottság és Európai Gyógyszerügynökség

         Kérelmek

      A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:

                  —

                  semmisítse meg a „Hopveus – nátrium-oxibát” emberi felhasználásra szánt gyógyszer forgalombahozatali engedélyének a 726/2004/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet alapján történő megtagadásáról szóló, 2020. július 6-i bizottsági végrehajtási határozatot;

                  —

                  az Európai Bizottságot és az EMA-t kötelezze a jelen eljárásban felmerült költségek és kiadások viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek

      Keresete alátámasztása érdekében a felperes hat jogalapra hivatkozik.

                  1.

                  Az első, egyrészt az emberi, illetve állatgyógyászati felhasználásra szánt gyógyszerek engedélyezésére és felügyeletére vonatkozó közösségi eljárások meghatározásáról és az Európai Gyógyszerügynökség létrehozásáról szóló, 2004. március 31-i 726/2004/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet 62. cikke (1) bekezdésének megsértésére, másrészt pedig az emberi felhasználásra szánt gyógyszerek bizottsága (a továbbiakban: CHMP) eljárási szabályzata 11. cikkének megsértésére alapított jogalap. A felperes azzal érvel, hogy a CHMP véleményének meghozatalát eredményező eljárás szabálytalan volt, mivel a CHMP-nek – a Hopveus forgalomba hozatalának feltételekhez kötött engedélyezése iránti kérelem felülvizsgálatára irányuló eljárás keretében kérteknek megfelelően – konzultálnia kellett volna a „Scientific Advisory Group on Psychiatry”-val mint illetékes és független tudományos tanácsadó testülettel. Márpedig ezt nem tette meg.

                  2.

                  A második, a 726/2004 rendelet 63. cikke (2) bekezdésének megsértésére alapított jogalap, tekintettel arra, hogy a CHMP előtti eljárás a pártatlanság hiánya folytán hibás volt, a CHMP által összehívott ad hoc bizottság egyes szakértőinek összeférhetetlensége okán. A felperes úgy véli, hogy a Hopveusszal adott esetben versengő kezelések kialakítása terén többek között a gyógyszeripari vállalatok tanácsadóiként tevékenykedő szakértők nem vehetnek részt az ad hoc szakértői testületek munkájában. A részvételük tehát nem tartotta tiszteletben az objektív pártatlanságnak az Európai Unió Bírósága és az Emberi Jogok Európai Bírósága által meghatározott elvét, és a forgalomba hozatal feltételekhez kötött engedélyezése iránt a felperes által benyújtott kérelem semleges és objektív vizsgálata megalapozott gyanút kelt.

                  3.

                  A harmadik, arra alapított jogalap, hogy az ad hoc bizottság 2020. április 6-i üléséről készült jegyzőkönyv nem tartja tiszteletben az EMA-nak „A tudományos tanácsadó testületek és az ad hoc szakértői csoportok felhatalmazása, célja és eljárási szabályzata” című dokumentuma 3.7. cikkének rendelkezéseit.

                  4.

                  A negyedik, arra alapított jogalap, hogy az Európai Bizottság a forgalomba hozatal feltételekhez kötött engedélyezésének azzal az indokkal történő elutasításával, hogy „a Hopveus előny-kockázat profilja kedvezőtlen”, nem tartotta tiszteletben a 726/2004/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet hatálya alá tartozó, emberi felhasználásra szánt gyógyszerkészítmények forgalomba hozatalának feltételekhez kötött engedélyezéséről szóló, 2006. március 29-i 507/2006/EK bizottsági rendeletben meghatározott keretet, és a megtámadott határozat ezáltal sérti az egyenlő bánásmód elvét, valamint a hátrányos megkülönböztetés tilalmát. A felperes szerint a fent említett megállapítás téves jogalkalmazáson és nyilvánvaló értékelési hibán alapul, mivel az 507/2006 rendelet a forgalomba hozatal feltételekhez kötött engedélyezését nem köti ahhoz a feltételhez, hogy a kérelmező kimerítő és módszertani korlátoktól mentes klinikai adatokat nyújtson be. A forgalomba hozatal feltételekhez kötött engedélye a „szokásosnál kevésbé átfogó adatok alapján és különleges kötelezettségek mellett” adható meg. A jelen ügyben e tanulmányokat maga a farmakovigilancia-kockázatértékelési bizottság (a továbbiakban: PRAC) és a CHMP áttekintette a nátrium-oxibát alapú gyógyszerkészítmények éves értékelése keretében, amelyek érvényességét ez a szerv és az Európai Bizottság a biológiailag egyenértékű Alcover gyógyszer tekintetében elismerte. A felperes ebből arra következtet, hogy az EMA éppen ezért nem tekinthette úgy, hogy a felperes által benyújtott tanulmányok – amelyek közül egyeseket egy 2010. évi tudományos vélemény megerősített – komoly és döntő jelentőségű korlátokkal bírtak, tekintettel arra, hogy a forgalomba hozatal feltételekhez kötött engedélyezéséről van szó, és hogy hasonló kritika nem fogalmazódott meg a versengő gyógyszerkészítmények feltételekhez nem kötött engedélyezése keretében.

                  5.

                  Az ötödik, arra alapított jogalap, hogy az Európai Bizottság a forgalomba hozatal feltételekhez kötött engedélyezésének azzal az indokkal történő elutasításával, hogy „a Hopveus előny-kockázat profilja kedvezőtlen”, a megtámadott határozattal megsértette az egyenlő bánásmód elvét és a hátrányos megkülönböztetés tilalmát, valamint nyilvánvaló értékelési hibát követett el, és megsértette a 726/2004 rendelet 16. cikkét. A felperes azzal érvel, hogy az EMA szervei (a CHMP és a PRAC) az Alcover, illetve a Hopveus vonatkozásában ellentétes véleményeket bocsátottak ki az előny-kockázat profilt illetően, jóllehet e gyógyszerkészítmények biológiai egyenértékűsége ismert, és mindkettő ugyanazon betegség kezelésére szolgál. Ezen eltérő vélemények nem magyarázhatók semmiféle objektív különbséggel, különös tekintettel a gyógyszerekre vonatkozó európai jogszabályok célkitűzésire. Ezenkívül, az előny-kockázat profil nem lehet eltérő a forgalombahozatali engedélyt megelőző értékelésben és a forgalombahozatali engedélyt követő értékelésben.

                  6.

                  A hatodik, arra alapított jogalap, hogy a megtámadott határozat nem felel meg az egyenlő bánásmód elvének, az EMA szervei által kiadott vélemények koherenciája elvének, valamint a megfelelő ügyintézés elvének, mivel a CHMP és a PRAC rendszeresen egymásnak ellentmondó véleményeket adott ki a Hopveus és az Alcover ambuláns vagy kórházi ellátás keretében történő alkalmazását illetően.


title: T-558/20. sz. ügy: 2020. szeptember 8-án benyújtott kereset – Sony Interactive Entertainment Europe kontra EUIPO – Huawei Technologies (GT10)

text:
               2020.11.3.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 371/21

      2020. szeptember 8-án benyújtott kereset – Sony Interactive Entertainment Europe kontra EUIPO – Huawei Technologies (GT10)
      (T-558/20. sz. ügy)
      (2020/C 371/23)
      A keresetlevél nyelve: angol

         Felek

         Felperes: Sony Interactive Entertainment Europe Ltd (London, Egyesült Királyság) (képviselők: S. Malynicz QC és M. Maier ügyvéd)

         Alperes: az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala (EUIPO)

         A másik fél a fellebbezési tanács előtti eljárásban: Huawei Technologies Co. Ltd (Shenzhen, Kína)

         Az EUIPO előtti eljárás adatai

         A vitatott védjegy jogosultja: a fellebbezési tanács előtti eljárásban részt vevő másik fél

         A vitatott védjegy: GT10 európai uniós szóvédjegy – 14 738 306. sz. védjegybejelentés

         Az EUIPO előtti eljárás: felszólalási eljárás

         A megtámadott határozat: az EUIPO negyedik fellebbezési tanácsának 2020. július 8-án hozott határozata (R 2554/2019-4. sz. ügy)

         Kereseti kérelmek

      A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:

                  —

                  helyezze hatályon kívül a megtámadott határozatot;

                  —

                  az EUIPO-t és a másik felet kötelezze saját költségeiknek és a felperes költségeinek a viselésére.

         Jogalapok

                  —

                  Az (EU) 2017/1001 európai parlamenti és tanácsi rendelet 8. cikke (1) bekezdése b) pontjának, valamint 8. cikke (5) bekezdésének megsértése, amennyiben a fellebbezési tanács nem határozta meg konkrétan az érintett közönséget;

                  —

                  Az (EU) 2017/1001 európai parlamenti és tanácsi rendelet 8. cikke (1) bekezdése b) pontjának, valamint 8. cikke (5) bekezdésének megsértése, amennyiben a fellebbezési tanács nem vette figyelembe a korábbi európai uniós védjegy érintett vásárlóközönség általi valószínű észlelésére vonatkozó bizonyítékot;

                  —

                  A fent említett 8. cikk (1) bekezdésének b) pontjában szereplő további elemek és a 8. cikk (5) bekezdése szerinti felszólalások vizsgálatának elmulasztása;

                  —

                  Az (EU) 2017/1001 európai parlamenti és tanácsi rendelet 8. cikkének (4) bekezdése szerinti nemzeti szabályok alkalmazásának elmulasztása;

                  —

                  Az (EU) 2017/1001 európai parlamenti és tanácsi rendelet 8. cikke (4) bekezdésének megsértése, amennyiben nem vette figyelembe a bitorlásra vonatkozó jogszabályok szerinti egyéb elemeket.


title: T-559/20. sz. ügy: 2020. szeptember 7-én benyújtott kereset – Yadex International kontra EUIPO – Sütas süt ürünleri (PINAR Süzme Peynir)

text:
               2020.11.3.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 371/22

      2020. szeptember 7-én benyújtott kereset – Yadex International kontra EUIPO – Sütas süt ürünleri (PINAR Süzme Peynir)
      (T-559/20. sz. ügy)
      (2020/C 371/24)
      A keresetlevél nyelve: német

         Felek

         Felperes: Yadex International GmbH (Frankfurt am Main, Németország) (képviselő: N. Johnson ügyvéd)

         Alperes: az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala (EUIPO)

         A másik fél a fellebbezési tanács előtti eljárásban: Sütas süt ürünleri AS (Bursa, Törökország)

         Az EUIPO előtti eljárás adatai

         A vitatott védjegy bejelentője: a felperes

         A vitatott védjegy: a PINAR Süzme Peynir ábrás védjegy tekintetében az Európai Uniót megjelölő nemzetközi lajstromozás – 1 394 295. sz. nemzetközi lajstromozás

         Az EUIPO előtti eljárás: felszólalási eljárás

         A megtámadott határozat: Az EUIPO első fellebbezési tanácsának 2020. július 2-án hozott határozata (R 2127/2019-1. sz. ügy)

         Kereseti kérelmek

      A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:

                  —

                  helyezze hatályon kívül a megtámadott határozatot, és adjon helyt a felperes által a felszólalási osztály 2019. július 23-i határozata ellen 2019. szeptember 23-án benyújtott fellebbezésének;

                  —

                  a fellebbezési tanács előtti eljárásban részt vevő másik felet kötelezze a költségek viselésére, ideértve a fellebbezési eljárás során felmerült költségeket is.

         Jogalap

                  —

                  Az (EU) 2017/1001 európai parlamenti és tanácsi rendelet 8. cikke (1) bekezdése b) pontjának megsértése.


title: T-560/20. sz. ügy: 2020. szeptember 7-én benyújtott kereset – Yadex International kontra EUIPO – Sütas süt ürünleri (PINAR Tam kivaminda Süzme Peynir Yumusacik ve Leziz)

text:
               2020.11.3.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 371/22

      2020. szeptember 7-én benyújtott kereset – Yadex International kontra EUIPO – Sütas süt ürünleri (PINAR Tam kivaminda Süzme Peynir Yumusacik ve Leziz)
      (T-560/20. sz. ügy)
      (2020/C 371/25)
      A keresetlevél nyelve: német

         Felek

         Felperes: Yadex International GmbH (Frankfurt am Main, Németország) (képviselő: N. Johnson ügyvéd)

         Alperes: az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala (EUIPO)

         A másik fél a fellebbezési tanács előtti eljárásban: Sütas süt ürünleri AS (Bursa, Törökország)

         Az EUIPO előtti eljárás adatai

         A vitatott védjegy bejelentője: a felperes

         A vitatott védjegy: a PINAR Tam kivaminda Süzme Peynir Yumusacik ve Leziz ábrás védjegy tekintetében az Európai Uniót megjelölő nemzetközi lajstromozás – 1 396 036. sz. nemzetközi lajstromozás

         Az EUIPO előtti eljárás: felszólalási eljárás

         A megtámadott határozat: Az EUIPO első fellebbezési tanácsának 2020. július 2-án hozott határozata (R 2126/2019-1. sz. ügy)

         Kereseti kérelmek

      A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:

                  —

                  helyezze hatályon kívül a megtámadott határozatot, és adjon helyt a felperes által a felszólalási osztály 2019. július 23-i határozata ellen 2019. szeptember 23-án benyújtott fellebbezésének;

                  —

                  a fellebbezési tanács előtti eljárásban részt vevő másik felet kötelezze a költségek viselésére, ideértve a fellebbezési eljárás során felmerült költségeket is.

         Jogalap

                  —

                  Az (EU) 2017/1001 európai parlamenti és tanácsi rendelet 8. cikke (1) bekezdése b) pontjának megsértése.


title: T-561/20. sz. ügy: 2020. szeptember 8-án benyújtott kereset – Sony Interactive Entertainment Europe kontra EUIPO – Vieta Audio (Vita)

text:
               2020.11.3.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 371/23

      2020. szeptember 8-án benyújtott kereset – Sony Interactive Entertainment Europe kontra EUIPO – Vieta Audio (Vita)
      (T-561/20. sz. ügy)
      (2020/C 371/26)
      A keresetlevél nyelve: angol

         Felek

         Felperes: Sony Interactive Entertainment Europe Ltd (London, Egyesült Királyság) (képviselő: S. Malynicz QC és P. Ruess ügyvédek)

         Alperes: az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala (EUIPO)

         A másik fél a fellebbezési tanács előtti eljárásban: Vieta Audio, SA (Barcelona, Spanyolország)

         Az EUIPO előtti eljárás adatai

         A vitatott védjegy bejelentője: a felperes

         A vitatott védjegy: Vita európai uniós szóvédjegy – 9 993 361. sz. európai uniós védjegy

         Az EUIPO előtti eljárás: törlési eljárás

         A megtámadott határozat: Az EUIPO első fellebbezési tanácsának 2020. június 22-én hozott határozata (R 425/2020-2. sz. ügy)

         Kereseti kérelmek

      A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:

                  —

                  helyezze hatályon kívül a megtámadott határozatot;

                  —

                  az EUIPO-t és a fellebbezési tanács előtti eljárásban részt vevő másik felet kötelezze saját költségei, valamint a felperes részéről felmerült költségek viselésére.

         Jogalap

                  —

                  Az (EU) 2017/1001 európai parlamenti és tanácsi rendelet 58. cikke (1) bekezdése a) pontjának megsértése.


title: T-562/20. sz. ügy: 2020. szeptember 10-én benyújtott kereset – Upper Echelon Products kontra EUIPO (Everlasting Comfort)

text:
               2020.11.3.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 371/24

      2020. szeptember 10-én benyújtott kereset – Upper Echelon Products kontra EUIPO (Everlasting Comfort)
      (T-562/20. sz. ügy)
      (2020/C 371/27)
      A keresetlevél nyelve: angol

         Felek

         Felperes: Upper Echelon Products LLC (Austin, Texas, Egyesült Államok) (képviselő: M. Izquierdo Blanco ügyvéd)

         Alperes: az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala (EUIPO)

         Az EUIPO előtti eljárás adatai

         A vitatott védjegy: Everlasting Comfort szóvédjegy Európai Uniót megjelölő nemzetközi lajstromozása – 11 429 637. sz. védjegybejelentés

         A megtámadott határozat: az EUIPO első fellebbezési tanácsának 2020. július 14-én hozott határozata (R 952/2020-1. sz. ügy)

         Kereseti kérelmek

      A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:

                  —

                  helyezze hatályon kívül a megtámadott határozatot, és adjon helyt a 11 429 637. sz. védjegy lajstromozása iránti kérelemnek valamennyi bejelentett áru vonatkozásában;

                  —

                  az EUIPO-t kötelezze a költségek viselésére.

         Jogalapok

                  —

                  Az (EU) 2017/1001 európai parlamenti és tanácsi rendelet 75. cikkének megsértése;

                  —

                  az (EU) 2017/1001 európai parlamenti és tanácsi rendelet 7. cikkének (2) bekezdésével együttesen értelmezett 7. cikke (1) bekezdése c) pontjának megsértése.


title: T-566/20. sz. ügy: 2020. szeptember 11-én benyújtott kereset – Residencial Palladium kontra EUIPO – Fiesta Hotels & Resorts (PALLADIUM HOTEL GARDEN BEACH)

text:
               2020.11.3.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 371/24

      2020. szeptember 11-én benyújtott kereset – Residencial Palladium kontra EUIPO – Fiesta Hotels & Resorts (PALLADIUM HOTEL GARDEN BEACH)
      (T-566/20. sz. ügy)
      (2020/C 371/28)
      A keresetlevél nyelve: spanyol

         Felek

         Felperes: Residencial Palladium, SL (Ibiza, Spanyolország) (képviselő(k): D. Solana Giménez ügyvéd)

         Alperes: az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala (EUIPO)

         A másik fél a fellebbezési tanács előtti eljárásban: Fiesta Hotels & Resorts, SL (Ibiza, Spanyolország)

         Az EUIPO előtti eljárás adatai

         A vitatott védjegy jogosultja: a fellebbezési tanács előtti eljárásban részt vevő másik fél

         A vitatott védjegy: PALLADIUM HOTEL GARDEN BEACH ábrás védjegy –8 564 701. sz. európai uniós védjegy

         Az EUIPO előtti eljárás: törlési eljárás

         A megtámadott határozat: az EUIPO negyedik fellebbezési tanácsának 2020. június 30-án hozott határozata (R 1542/2019-4. sz. ügy)

         Kereseti kérelmek

      A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:

                  —

                  helyezze hatályon kívül a megtámadott határozatot, és törölje a 8 564 701. sz európai uniós védjegyet;

                  —

                  az alperest kötelezze a költségek viselésére.

         Jogalap

      Keresetének alátámasztására a felperes azt állítja, hogy a fellebbezési tanács tévedést követett el, amikor határozatát arra alapította, hogy az említett fél nem igazolta kellőképpen a GRAND HOTEL PALLADDIUM korábbi nem lajstromozott megjelölés nem kizárólag helyi használatát és hatályát.


title: T-570/20. sz. ügy: 2020. szeptember 11-én benyújtott kereset – Kedrion kontra EMA

text:
               2020.11.3.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 371/26

      2020. szeptember 11-én benyújtott kereset – Kedrion kontra EMA
      (T-570/20. sz. ügy)
      (2020/C 371/30)
      Az eljárás nyelve: olasz

         Felek

         Felperes: Kedrion SpA (Barga, Olaszország) (képviselő: V. Salvatore ügyvéd)

         Alperes: Európai Gyógyszerügynökség

         Kérelmek

      A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:

                  —

                  semmisítse meg a megtámadott határozatot; és

                  —

                  az Európai Gyógyszerügynökséget kötelezze a felperes részéről a jelen eljárásban felmerült költségek viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek

      A jelen kereset azon határozat ellen irányul, amellyel az Európai Gyógyszerügynökség az Európai Parlament, a Tanács és a Bizottság dokumentumaihoz való nyilvános hozzáférésről szóló, 2001. május 30-i 1049/2001/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet (1) 8. cikke alapján elutasította a felperesnek a dokumentumokhoz való hozzáférés iránti megerősítő kérelmét (EMA/336464/2020. sz. dokumentum). E kérelem tárgyát az Olaszországban a plazma gyűjtésével és fragmentálásával kapcsolatos szolgáltatásokat ellátó új szolgáltató által benyújtott dokumentumok képezik.
      A kért dokumentumokhoz való hozzáférés megtagadása az eredeti kérelmet elutasító határozatban már kifejtett és a megtámadott határozatban részben megismételt indokolásának kiegészítéseként az EMA a továbbiakban kifejtette, hogy a hozzáférés megtagadását igazoltnak kell tekinteni azon körülmény fényében, hogy a kért dokumentum egyrészt olyan információkra vonatkozik, amelyek egy gyógyszer forgalombahozatali engedély iránti kérelmének 3.2.S űrlapján is szerepelnek, másrészt a PMF (Plasma Master File) jogosultja és a központok közötti szerződéses megállapodások tárgyát képező információkra, és újból kiemelte, hogy ezeket tehát bizalmas kereskedelmi információkként kell kezelni.
      Keresete alátámasztása érdekében a felperes két jogalapra hivatkozik.

                  1.

                  Első, az 1049/2001/EK rendelet 4. cikke (2) bekezdésének megsértésére alapított jogalapról.

                              —

                              A felperes e tekintetben arra hivatkozik, hogy a dokumentumokhoz való hozzáférés joga az egyik módja a magának az Uniónak az alapját képező alapvető jogok egyike, az átláthatóság elve – amelyet az Európai Unióról szóló szerződés 1. cikke mond ki – megvalósulásának és biztosításának. Következésképpen az intézmény, amelyhez kérelmet nyújtottak be, nem szorítkozhat a dokumentumokhoz való hozzáférés megtagadására arra hivatkozva, hogy az bizalmas információkat tartalmaz, hanem pontosan és behatóan meg kell vizsgálnia annak tartalmát, hogy aztán engedélyezze a dokumentumhoz való hozzáférést, azon részek vagy információk törlését követően, amelyeket bizalmas kereskedelmi információknak kell tekinteni, ekként biztosítani kell azok bizalmas kezelését. Az Ügynökség nem hivatkozhat általánosságban olyan kereskedelmi szerződésekre vagy megállapodásokra, amelyeket a PMF tükrözhet, attól tartva, hogy sérül a jogosult érdeke, amennyiben ez a kifogás nem releváns a dokumentum azon részéhez való hozzáférés iránti kérelem szempontjából, amely a gyűjtőközpontok listáját tartalmazza.

                  2.

                  Második, a megtámadott határozat hatáskör túllépéséből, valamint az indokolás hiányos, logikátlan és ellentmondásos jellegéből következő jogellenességére alapított jogalap

                              —

                              A felperes előadja e tekintetben, hogy az 1049/2001 rendelet 4. cikkének (2) bekezdése azt írja elő, hogy a hozzáférés még akkor is engedélyezhető, ha a kért dokumentum bizalmas kereskedelmi információkat tartalmaz, amennyiben az abban foglalt információk közzétételéhez nyomós közérdek fűződik. A felperes e tekintetben az ítélkezési gyakorlatra hivatkozva kijelenti, hogy a kérelmezőnek kell megjelölnie konkrétan azokat a körülményeket, amelyek a bizalmas kereskedelmi információkat tartalmazó dokumentumok közzétételét igazoló nyomós közérdeket megalapozzák. Ez ugyanakkor egyrészt nem mentesítheti a kérelmet elbíráló intézményt az alól, hogy elismerje a közzétételt igazoló nyomós közérdek fennállását, amennyiben az könnyen elismerhető, másrészt nem igazolja a kérelmező által hivatkozott körülményekre vonatkozó, azon az észrevételen alapuló megállapítást, hogy, mivel nem állnak rendelkezésre a múltbéli vizsgálatok eredményei, meg kell állapítani, hogy a transzfúziós állomások által előállított plazma gyűjtési szolgáltatásának irányításában részt vevő vállalatok felváltása, valamint a plazmából származó gyógyszerek gyártása, tárolása és szállítása szabályosan történhet a közérdek sérelme nélkül.

         (1)  Az Európai Parlament, a Tanács és a Bizottság dokumentumaihoz való nyilvános hozzáférésről szóló, 2001. május 30-i 1049/2001/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet (HL 2001. L 145., 43. o.; magyar nyelvű különkiadás 1. fejezet, 3. kötet, 331. o.).


title: T-572/20. sz. ügy: 2020. szeptember 7-én benyújtott kereset – Spisto kontra Bizottság

text:
               2020.11.3.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 371/27

      2020. szeptember 7-én benyújtott kereset – Spisto kontra Bizottság
      (T-572/20. sz. ügy)
      (2020/C 371/31)
      Az eljárás nyelve: francia

         Felek

         Felperes: Amanda Spisto (Amszterdam, Hollandia) (képviselő: N. de Montigny ügyvéd)

         Alperes: Európai Bizottság

         Kérelmek

      A felperesazt kéri, hogy a Törvényszék:

                  —

                  semmisítse meg az EPSO/AD/371/19 – Field 1 versenyvizsga újbóli értékelése iránti kérelme nyomán 2019. szeptember 24-én hozott határozatot;

                  —

                  amennyiben szükséges, semmisítse meg a panaszt elutasító 2020. május 26-i határozatot;

                  —

                  az alperest kötelezze a költségek viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek

      Keresete alátámasztása érdekében a felperes három jogalapra hivatkozik.

                  1.

                  Az első jogalap a versenyvizsga-kiírásra vonatkozó jogellenességi kifogáson alapul, amely alapján meghozták a megtámadott határozatot, mivel az nem csak a kiválasztási szempontok értékelésére, de a „tehetségmérő” vizsga keretében az EPSO vizsgabizottságának tagjai által elfogadott és értékelendő „relevanciára” tekintettel is sérti a jogbiztonság, az átláthatóság és az előreláthatóság elvét.

                  2.

                  A második jogalap a megtámadott határozat indokolásának hiányán alapul. A felperes arra hivatkozik, hogy a megtámadott határozat az EPSO vizsgabizottságának döntése után nem teszi lehetővé, hogy értékeljék az értékelés menetét, az elfogadott szempontokat és azt, ahogy a kérdések relevanciájáról határoztak.

                  3.

                  A harmadik jogalap a megtámadott határozat nyilvánvaló értékelési hibáján alapul.


title: T-573/20. sz. ügy: 2020. szeptember 14-én benyújtott kereset – MG kontra EBB

text:
               2020.11.3.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 371/28

      2020. szeptember 14-én benyújtott kereset – MG kontra EBB
      (T-573/20. sz. ügy)
      (2020/C 371/32)
      Az eljárás nyelve: francia

         Felek

         Felperes: MG (képviselők: L. Levi és A. Blot ügyvédek)

         Alperes: Európai Beruházási Bank

         Kérelmek

      A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:

                  —

                  nyilvánítsa megalapozottnak a jelen keresetet;

            következésképpen:

                  —

                  semmisítse meg az EBB 2018. november 11-i határozatát, amellyel a felperest megfosztották a családi támogatásokra való jogosultságtól (ideértve többek között az iskolai napközinek az EBB által a felperes illetményéből 2019 novemberéig jogalap nélkül levont díját) és a származtatott pénzügyi jogosultságoktól (köztük többek között az adókedvezményeket és a gyermekek orvosi ellátásainak a felperes által viselt költségeinek megtérítését);

                  —

                  amennyiben szükséges, semmisítse meg a felperes összes kérelmét elutasító 2019. január 7-i levelet/határozatot;

                  —

                  amennyiben szükséges, semmisítse meg az EBB 2020. július 30-án kelt, a békéltetés hiányát rögzítő és a 2018. október 11-i határozatot megerősítő határozatot;

                  —

                  rendelje el a felperes vagyoni és nem vagyoni kárának megtérítését;

                  —

                  az alperest kötelezze az összes költség viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek

      Keresete alátámasztása érdekében a felperes hat jogalapra hivatkozik.

                  1.

                  Az első jogalap a meghallgatáshoz való jogmegsértésén alapul.

                  2.

                  A második jogalap az indokolási kötelezettség megsértésén alapul.

                  3.

                  A harmadik jogalap nyilvánvaló értékelési hibán alapul. Másodlagosan a felperes jogellenességi kifogást támaszt a családi támogatásokkal kapcsolatos közigazgatási rendelkezésekkel szemben arra hivatkozva, hogy azok ellentétesek az egyenlő bánásmód és az arányosság elvével.

                  4.

                  A negyedik jogalap egyrészt az Európai Közösségeket illető adó alkalmazása feltételeinek és eljárásának megállapításáról szóló, 1968. február 29-i 260/68/EGK, Euratom, ESZAK tanácsi rendelet (HL 1968. L 56., 8. o.; magyar nyelvű különkiadás 1. fejezet, 1. kötet 33. o.) 3. cikke (4) bekezdésének megsértésén, másrészt nyilvánvaló értékelési hibán alapul.

                  5.

                  Az ötödik jogalap a természetes személyeknek a személyes adatok uniós intézmények, szervek, hivatalok és ügynökségek általi kezelése tekintetében való védelméről és az ilyen adatok szabad áramlásáról, valamint a 45/2001/EK rendelet és az 1247/2002/EK határozat hatályon kívül helyezéséről szóló 2018. október 23-i (EU) 2018/1725 európai parlamenti és tanácsi rendelet (HL 2018. L 295., 39. o.) 4. cikke (1) bekezdésének megsértésén, a személyzeti szabályzat 12. cikkének megsértésén, a megfelelő ügyintézés elvének és a gondoskodási kötelezettség megsértésén alapul. E jogalap alátámasztása érdekében a felperes a személyes adatihoz való jogellenes hozzáférésre, a vizsgálat megindításának alperes általi elutasítására és az alaperes által a volt házastársa részére jogalap nélkül nyújtott támogatásra hivatkozik.

                  6.

                  A hatodik jogalap a személyzeti szabályzat 41. cikkének megsértésén, a megfelelő ügyintézés elvének és a gondoskodási kötelezettség megsértésén alapul.


title: T-581/20. sz. ügy: 2020. szeptember 21-én benyújtott kereset – YP kontra Bizottság

text:
               2020.11.3.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 371/29

      2020. szeptember 21-én benyújtott kereset – YP kontra Bizottság
      (T-581/20. sz. ügy)
      (2020/C 371/33)
      Az eljárás nyelve: francia

         Felek

         Felperes: YP (képviselők: J. Van Rossum és J.-N. Louis ügyvédek)

         Alperes: Európai Bizottság

         Kérelmek

      A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:

                  —

                  semmisítse meg a Bizottság 2019. november 14-i határozatát, amely a 2019. évi előléptetési időszakban nem léptette elő a felperest az AD 14 besorolási fokozatba;

                  —

                  az alperest kötelezze a költségek viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek

      Keresete alátámasztása érdekében a felperes négy jogalapra hivatkozik.

                  1.

                  Az első, az Európai Unió tisztviselői személyzeti szabályzata (a továbbiakban: személyzeti szabályzat) 45. cikkének megsértésére alapított jogalap. A felperes azt állítja, hogy a Bizottság az érdemek összehasonlító vizsgálata során nem vette figyelembe a felperes széleskörű nyelvismeretét.

                  2.

                  A második, az ártatlanság vélelme elvének megsértésére alapított jogalap. A felperes azt kifogásolja, hogy a megtámadott határozat automatikusan kizárta az előléptethető tisztviselők közül azon közigazgatási gyakorlat alkalmazásával, amelynek következtében az előléptetési listáról automatikusan törlésre kerül a személyi állomány minden olyan tagjának neve, akivel szemben vizsgálat indult, illetve akit közigazgatási szankció vagy fegyelmi intézkedés sújtott. A felperes szerint az ilyen gyakorlat sérti az ártatlanság vélelmének elvét.

                  3.

                  A harmadik, a T-562/18, YP kontra Bizottság és a T-563/18, YP kontra Bizottság ügyekben 2019. szeptember 18-én létrejött egyezség megsértésére alapított jogalap. A felperes úgy véli, hogy ez az egyezség kötelező a felekre, és annak valamennyi rendelkezését tiszteletben kell tartaniuk.

                  4.

                  A negyedik, a személyzeti szabályzat IX. melléklete 9. cikke (3) bekezdésének megsértésére alapított jogalap. A felperes úgy véli, hogy e cikk értelmében ugyanazon kötelezettségszegés csak egyetlen fegyelmi intézkedést vonhat maga után. Márpedig, noha az előléptetésre javasoltak listájáról, és az előléptetettek listájáról történő automatikus törlés önmagában nem minősül fegyelmi intézkedésnek, ez a törlés közvetlen következménye a vizsgálat vagy a fegyelmi eljárás megindításának, illetve a fegyelmi intézkedésnek.


title: T-299/19. sz. ügy: A Törvényszék 2020. július 24-i végzése – VG kontra Bizottság

text:
               2020.11.3.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 371/30

      A Törvényszék 2020. július 24-i végzése – VG kontra Bizottság
      (T-299/19. sz. ügy) (1)

      (2020/C 371/34)
      Az eljárás nyelve: francia
      Az ötödik tanács elnöke elrendelte az ügy törlését.

         (1)  HL C 230., 2019.7.8.


title: T-8/20. sz. ügy: A Törvényszék 2020. augusztus 25-i végzése – Cseh Köztársaság kontra Bizottság

text:
               2020.11.3.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 371/30

      A Törvényszék 2020. augusztus 25-i végzése – Cseh Köztársaság kontra Bizottság
      (T-8/20. sz. ügy) (1)

      (2020/C 371/35)
      Az eljárás nyelve: cseh
      A tizedik tanács elnöke elrendelte az ügy törlését.

         (1)  HL C 77., 2020.3.9.


title: T-76/20. sz. ügy: A Törvényszék 2020. augusztus 25-i végzése – Cseh Köztársaság kontra Bizottság

text:
               2020.11.3.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 371/30

      A Törvényszék 2020. augusztus 25-i végzése – Cseh Köztársaság kontra Bizottság
      (T-76/20. sz. ügy) (1)

      (2020/C 371/36)
      Az eljárás nyelve: cseh
      A harmadik tanács elnöke elrendelte az ügy törlését.

         (1)  HL C 103., 2020.3.30.


title: T-450/20. sz. ügy: A Törvényszék 2020. augusztus 25-i végzése – Tempora kontra Parlament

text:
               2020.11.3.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 371/30

      A Törvényszék 2020. augusztus 25-i végzése – Tempora kontra Parlament
      (T-450/20. sz. ügy) (1)

      (2020/C 371/37)
      Az eljárás nyelve: francia
      A negyedik tanács elnöke elrendelte az ügy törlését.

         (1)  HL C 279., 2020.8.24.


title: A Bíróság Ítélete (2020. július 16.) az E-7/19. számú, Tak – Malbik ehf. kontra izlandi közúti és parti igazgatóság és Þróttur ehf. ügyben (Közbeszerzés – 2014/24/EU irányelv – Építési beruházásra irányuló közbeszerzési szerződés – Szolgáltatásnyújtásra irányuló közbeszerzési szerződés) 2020/C 374/07

text:
               2020.11.5.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 374/44

      A BÍRÓSÁG ÍTÉLETE
      (2020. július 16.)
      az E-7/19. számú,
      Tak – Malbik ehf. kontra izlandi közúti és parti igazgatóság és Þróttur ehf. ügyben

            (Közbeszerzés – 2014/24/EU irányelv – Építési beruházásra irányuló közbeszerzési szerződés – Szolgáltatásnyújtásra irányuló közbeszerzési szerződés)

      (2020/C 374/07)
      Az E-7/19. sz., Tak – Malbik ehf. kontra izlandi közúti és parti igazgatóság és Þróttur ehf. ügyben – a Közbeszerzési Panaszbizottság (Kærunefnd útboðsmála) által az EFTA-államok közötti, Felügyeleti Hatóság és Bíróság létrehozásáról szóló megállapodás 34. cikke alapján benyújtott, a közbeszerzésről és a 2004/18/EK irányelv hatályon kívül helyezéséről szóló, 2014. február 26-i 2014/24/EU európai parlamenti és tanácsi irányelv, és különösen annak 2. cikke (1) bekezdése 6., 7. és 9. pontjának értelmezésével kapcsolatos KÉRELEM tárgyában – a Páll Hreinsson elnökből, Per Christiansen és Bernd Hammermann (előadó bíró) bírákból álló Bíróság 2020. július 16-án ítéletet hozott, melynek rendelkező része a következő:
      Az alapügyben szereplőhöz hasonló körülmények között nem áll fenn a közbeszerzésről és a 2004/18/EK irányelv hatályon kívül helyezéséről szóló, 2014. február 26-i 2014/24/EU európai parlamenti és tanácsi irányelv 2. cikke (1) bekezdésének 6. pontja értelmében vett, építési beruházásra irányuló közbeszerzési szerződés. Az a közbeszerzési szerződés, amelynek tárgya a 2014/24/EU irányelv 2. cikke (1) bekezdésének 6. pontjában említett szolgáltatásoktól eltérő szolgáltatások nyújtása, az említett irányelv 2. cikke (1) bekezdésének 9. pontja értelmében vett, szolgáltatásnyújtásra irányuló közbeszerzési szerződésnek minősül.


title: A Norges Høyesterett 2020. június 30-i tanácsadói vélemény iránti kérelme az EFTA-Bírósághoz az N-nel szembeni büntetőeljárás ügyben (E-8/20. sz. ügy) 2020/C 374/08

text:
               2020.11.5.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 374/45

      A Norges Høyesterett 2020. június 30-i tanácsadói vélemény iránti kérelme az EFTA-Bírósághoz az N-nel szembeni büntetőeljárás ügyben
      (E-8/20. sz. ügy)
      (2020/C 374/08)
      A Norges Høyesterett (Norvég Legfelsőbb Bíróság) 2020. június 30-án kelt, a Bíróság Hivatalához 2020. július 2-án beérkezett levelében tanácsadói vélemény iránti kérelmet nyújtott be az EFTA-Bírósághoz az N-nel szembeni büntetőeljárásban, az alábbi kérdéseket illetően:
      A 2012. június 1. előtti jogi helyzetre vonatkozó kérdések
      1. kérdés: Úgy kell-e értelmezni az 1408/71 rendelet 4. cikke (1) bekezdésének a) pontjában szereplő „betegségbiztosítási ellátások” fogalmat, hogy az magában foglalja az olyan ellátást, mint a rehabilitációs ellátás (arbeidsavklaringspenger)?
      2. kérdés: Úgy kell-e értelmezni az 1408/71 rendelet 22. cikkét, vagy esetlegesen a 19. cikket, hogy az csak akkor jogosít pénzbeli ellátásokra, ha a kedvezményezett az illetékes államtól eltérő EGT-államban rendelkezik lakóhellyel (bosetting), vagy az a jelen ügyben szereplőhöz hasonló rövidebb tartamú tartózkodásokra (opphold) is kiterjed?
      3. kérdés: Úgy kell-e értelmezni az 1408/71 rendelet 22. cikkét és ott az illetékes intézmény által kiadott engedélyre történő utalást, vagy esetlegesen a rendelet 19. cikkét, hogy az illetékes állam ahhoz a feltételhez kötheti az érintett személy számára a rehabilitációs ellátás átvitelére való jogosultságot, hogy az érintett személy tartózkodási jogot (oppholde seg) kérelmezett és nyert egy másik EGT-államban?
      4. kérdés: Amennyiben úgy kell tekinteni, hogy az 1408/71 rendelet nem biztosít jogosultságot a rehabilitációs ellátás átvitelére egy másik EGT-államban való tartózkodás során, vagy esetleg ezt az illetékes intézmény által a nemzeti jogszabályoknak megfelelően kiadott engedélyhez köti, azt is vizsgálni kell-e, hogy a nemzeti jogszabályok más EGT-jogszabályok hatálya alá tartoznak-e?
      5. kérdés: Alkalmazandó-e az EGT-megállapodás 28. vagy 36. cikke olyan helyzetben, amikor egy EGT-állam állampolgára rövid ideig, szabadidős célból tartózkodik egy másik EGT-államban?
      6. kérdés: Az előző kérdésre adandó igenlő válasz esetén az EGT-megállapodás 28. cikke vagy 36. cikke szerinti szabad mozgás korlátozásának minősül-e az, hogy a nemzeti jog a következő feltételeket írja elő:

                  —

                              i.

                              az ellátást csak korlátozott időtartamra lehet nyújtani, amely a közigazgatási utasítások szerint főszabály szerint nem haladhatja meg az évi négy hetet; valamint

                  —

                              ii.

                              a külföldi tartózkodás összeegyeztethető a meghatározott cselekmények megtételére irányuló kötelezettségek teljesítésével, és nem akadályozza az illetékes intézmény általi nyomon követést és ellenőrzést, valamint

                  —

                              iii.

                              az érintett személynek engedélyt kell kérnie és azt meg is kell kapnia az illetékes intézménytől (és az értesítési kötelezettség betartását értesítési formanyomtatvány használatával ellenőrzik)?

            7. kérdés: Amennyiben az i. pontban foglalt feltétel korlátozásnak minősül, igazolható-e akként, hogy az a ii. feltétel alapjául szolgáló megfontolások tiszteletben tartásának általános biztosítékaként, vagyis a meghatározott cselekmények megtételére irányuló kötelezettségek teljesítésének, valamint a nyomon követésnek és az ellenőrzésnek a garanciájaként szolgál?
      8. kérdés: Amennyiben az i. feltétel nem igazolható, és a ii. és iii. feltétel korlátozásnak minősül, igazolhatók-e ez utóbbiak ugyanezen megfontolások alapján?
      9. kérdés: Amennyiben a ii. és iii. feltétel igazolható, összeegyeztethető-e az EGT-megállapodás 28. és 36. cikkével, ha azt a személyt, aki nem kért és nem kapott engedélyt az ellátás másik EGT-államba történő átvitelére, és aki az illetékes intézmény számára hamis információt nyújt a tartózkodási helyére (oppholdssted) vonatkozóan, a nemzeti jog alapján ekként jogszerűtlenül megszerzett ellátás visszafizetésére kötelezik?
      10. kérdés: Az előző kérdésre adandó igenlő válasz esetén összeegyeztethető-e az EGT-megállapodás 28. és 36. cikkével az, hogy az érintett személlyel szemben esetlegesen büntetőjogi szankció szabható ki amiatt, hogy hamis információt szolgáltatott, ezáltal félrevezette az illetékes intézményt, és az megalapozatlan kifizetéseket teljesített?
      11. kérdés: Az 5. kérdésre adandó nemleges válasz esetén alkalmazandó-e a 2004/38 irányelv 4. vagy 6. cikke olyan helyzetben, amikor egy EGT-állam állampolgára rövid ideig, szabadidős célból tartózkodik egy másik EGT-államban? Amennyiben alkalmazandó a 6. cikk, ró-e kötelezettségeket ez a rendelkezés a származás szerinti államra? Ha a 4. vagy a 6. cikk alkalmazandó, és azokra a származás szerinti állammal szemben hivatkozni lehet, a Norges Høyesterett a 6–10. kérdéssel megegyező kérdéseket teszi fel annyiban, amennyiben azok relevánsak.
      A 2012. június 1. utáni jogi helyzetre vonatkozó kérdések
      12. kérdés: Úgy kell-e értelmezni a 883/2004 rendelet 3. cikke (1) bekezdésének a) pontjában szereplő „betegségi ellátások” fogalmat, hogy az magában foglalja az olyan ellátást, mint a rehabilitációs ellátás formájában nyújtott táppénz?
      13. kérdés: Úgy kell-e értelmezni a 883/2004 rendelet 21. cikkének (1) bekezdésében szereplő „tartózkodás” fogalmát, amelyet az 1. cikk k) pontja „ideiglenes tartózkodási helyként” határoz meg, hogy az magában foglal egy másik EGT-államban történő minden egyes olyan rövid távú tartózkodást, amely nem minősül lakóhelynek, beleértve a jelen ügyben szereplőkhöz hasonló tartózkodásokat is?
      14. kérdés: Az előző kérdésre adandó igenlő válasz esetén úgy kell-e értelmezni a 883/2004 rendelet 21. cikkét, hogy az csak azokra a helyzetekre vonatkozik, amikor az orvosi diagnózist a másik EGT-államban való tartózkodás során adják, vagy azokra a helyzetekre is, amikor – mint a jelen esetben – a diagnózist az illetékes intézmény az indulás előtt elismeri?
      15. kérdés: Amennyiben a 21. cikk alkalmazandó a jelen ügyben szereplőhöz hasonló helyzetben, úgy kell-e értelmezni ezt a rendelkezést, beleértve az „általa alkalmazott jogszabályoknak megfelelően” feltételt is, hogy az illetékes EGT-állam hatályban tarthatja a következő feltételeket:

                  —

                              i.

                              az ellátást csak korlátozott időtartamra lehet nyújtani, amely a közigazgatási utasítások szerint főszabály szerint nem haladhatja meg az évi négy hetet; valamint

                  —

                              ii.

                              a külföldi tartózkodás összeegyeztethető meghatározott cselekmények megtételére irányuló kötelezettségek teljesítésével, és nem akadályozza az illetékes intézmény általi nyomon követést és ellenőrzést, valamint

                  —

                              iii.

                              az érintett személynek engedélyt kell kérnie és azt meg is kell kapnia az illetékes intézménytől (és az értesítési kötelezettség betartását értesítési formanyomtatvány használatával ellenőrzik)?

            16. kérdés: Amennyiben a 21. cikk kizárja az i. feltételt, de nem zárja ki a ii. és a iii. feltételt, a ii. és a iii. feltétel tartozik-e más EGT-szabályok hatálya alá (lásd a 4. kérdést és azt követő kérdéseket)?


title: A Bíróság Ítélete (2020. július 16.) az E-8/19. számú, Scanteam AS kontra a Külügyminisztérium által képviselt norvég kormány ügyben (Közbeszerzés – 2014/24/EU irányelv – Az „ajánlatkérő” fogalma – EFTA-állam külképviselete – Az EGT-jogszabályok alkalmazhatósága – Az EGT-megállapodás 126. cikke – Az EGT-megállapodás földrajzi hatálya) 2020/C 374/09

text:
               2020.11.5.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 374/47

      A BÍRÓSÁG ÍTÉLETE
      (2020. július 16.)
      az E-8/19. számú,
      Scanteam AS kontra a Külügyminisztérium által képviselt norvég kormány ügyben

            (Közbeszerzés – 2014/24/EU irányelv – Az „ajánlatkérő” fogalma – EFTA-állam külképviselete – Az EGT-jogszabályok alkalmazhatósága – Az EGT-megállapodás 126. cikke – Az EGT-megállapodás földrajzi hatálya)

      (2020/C 374/09)
      Az E-8/19. sz., Scanteam AS kontra a Külügyminisztérium által képviselt norvég kormány ügyben – a Közbeszerzési Panaszbizottság (Klagenemnda for offentlige anskaffelser) által az EFTA-államok közötti, Felügyeleti Hatóság és Bíróság létrehozásáról szóló megállapodás 34. cikke alapján benyújtott, a közbeszerzésről és a 2004/18/EK irányelv hatályon kívül helyezéséről szóló, az EGT-megállapodáshoz hozzáigazított, 2014. február 26-i 2014/24/EU európai parlamenti és tanácsi irányelv értelmezésével kapcsolatos KÉRELEM tárgyában – a Páll Hreinsson elnökből (előadó bíró), Per Christiansen és Bernd Hammermann bírákból álló Bíróság 2020. július 16-án ítéletet hozott, melynek rendelkező része a következő:
      A közbeszerzésről szóló, 2014. február 26-i 2014/24/EU európai parlamenti és tanácsi irányelv alkalmazandó egy EFTA-állam külföldi képviselete által harmadik országban lefolytatott közbeszerzési eljárásra, amennyiben a közbeszerzés kellően szorosan kapcsolódik az EGT-hez.


title: C-674/18. és C-675/18. sz. egyesített ügyek: A Bíróság (ötödik tanács) 2020. szeptember 9-i ítélete (a Bundesarbeitsgericht [Németország] előzetes döntéshozatal iránti kérelmei) – EM kontra TMD Friction GmbH (C-674/18), FL kontra TMD Friction EsCo GmbH (C-675/18) (Előzetes döntéshozatal – Szociálpolitika – Vállalkozásátruházások – 2001/23/EK irányelv – 3. és 5. cikk – A munkavállalók jogainak védelme – A munkavállalók védelme a munkáltató fizetésképtelensége esetén – Fizetésképtelenségi eljárás alatt álló átadó vállalkozás felszámolója által végrehajtott átruházás – A foglalkoztatói öregségi nyugdíjrendszer ellátásai – A kedvezményezett kötelezettségeinek korlátozása – A szakmai kiegészítő ellátórendszerben nyújtandó ellátásnak a munkavállalót a fizetésképtelenségi eljárás megindításának időpontjában megillető díjazás alapján számított összege – 2008/94/EK irányelv – 8. cikk – Közvetlen hatály – Feltételek)

text:
               9.11.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 378/2

      A Bíróság (ötödik tanács) 2020. szeptember 9-i ítélete (a Bundesarbeitsgericht [Németország] előzetes döntéshozatal iránti kérelmei) – EM kontra TMD Friction GmbH (C-674/18), FL kontra TMD Friction EsCo GmbH (C-675/18)
      (C-674/18. és C-675/18. sz. egyesített ügyek) (1)

      (Előzetes döntéshozatal - Szociálpolitika - Vállalkozásátruházások - 2001/23/EK irányelv - 3. és 5. cikk - A munkavállalók jogainak védelme - A munkavállalók védelme a munkáltató fizetésképtelensége esetén - Fizetésképtelenségi eljárás alatt álló átadó vállalkozás felszámolója által végrehajtott átruházás - A foglalkoztatói öregségi nyugdíjrendszer ellátásai - A kedvezményezett kötelezettségeinek korlátozása - A szakmai kiegészítő ellátórendszerben nyújtandó ellátásnak a munkavállalót a fizetésképtelenségi eljárás megindításának időpontjában megillető díjazás alapján számított összege - 2008/94/EK irányelv - 8. cikk - Közvetlen hatály - Feltételek)
      (2020/C 378/02)
      Az eljárás nyelve: német

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Bundesarbeitsgericht

         Az alapeljárás felei

         Felperesek: EM (C-674/18), FL ((C-675/18)

         Alperesek: TMD Friction GmbH (C-674/18), TMD Friction EsCo GmbH (C-675/18)

         Rendelkező rész

                  1)

                  A munkavállalók jogainak a vállalkozások, üzletek vagy ezek részeinek átruházása esetén történő védelmére vonatkozó tagállami jogszabályok közelítéséről szóló, 2001. március 12-i 2001/23/EK tanácsi irányelvet, különösen 3. cikkének (1) és (4) bekezdésére, valamint 5. cikke (2) bekezdésének a) pontjára tekintettel akként kell értelmezni, hogy azzal fizetésképtelenségi eljárás alatt álló vállalkozásnak a felszámoló által végrehajtott átruházása esetén nem ellentétes az olyan nemzeti szabályozás – amint azt a nemzeti ítélkezési gyakorlat értelmezi –, amely szerint abban az esetben, ha a szakmai kiegészítő ellátórendszerben öregségi nyugdíjra való jogosultságot keletkeztető esemény a fizetésképtelenségi eljárás megindítását követően valósul meg, a kedvezményezett nem felel a munkavállalónak ezen, a fizetésképtelenségi eljárás megindítását megelőző szolgálati idők alapján keletkezett öregségi nyugdíjvárományáért, feltéve hogy az összeg azon része tekintetében, amelyért a kedvezményezett nem felel, a munkavállalók érdekeinek védelme céljából elfogadott intézkedések legalább egyenértékűek a védelem azon szintjével, amelyet a munkáltató fizetésképtelensége esetén a munkavállalók védelméről szóló, 2008. október 22-i 2008/94/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv 8. cikke megkövetel.

                  2)

                  A 2001/23 irányelv 3. cikke (4) bekezdésének b) pontját a 2008/94 irányelv 8. cikkével összefüggésben akként kell értelmezni, hogy azzal ellentétes az olyan nemzeti szabályozás – amint azt a nemzeti ítélkezési gyakorlat értelmezi –, amely azt írja elő szakmai kiegészítő ellátórendszerben öregségi ellátásokra való jogosultságot keletkeztető eseménynek az olyan fizetésképtelenségi eljárás megindítását követő megvalósulása esetén, amelynek folyamán sor került a vállalkozás átruházására, valamint az ellátások azon része tekintetében, amelynek kötelezettje nem a kedvezményezett, hogy egyrészt a nemzeti jognak megfelelően kijelölt, a fizetésképtelenséggel szemben biztosítást nyújtó szervezet nem köteles beavatkozni, amennyiben az öregségi ellátásokra jövőbeli jogcímet nyújtó jogok nem voltak véglegesek már e fizetésképtelenségi eljárás megindításának időpontjában, másrészt pedig, az ellátások azon részére vonatkozó összeg meghatározása céljából, amelyért a felelősség az említett szervezetet terheli, hogy ezen összeg az említett eljárás megindításának időpontjában az érintett munkavállalót megillető bruttó havi díjazás alapján kerül kiszámításra, amennyiben e szabályozásból az következik, hogy a munkavállalókat megfosztják az e rendelkezés által garantált minimális szintű védelemtől, aminek vizsgálata a kérdést előterjesztő bíróság feladata.

                  3)

                  A 2008/94 irányelv 8. cikke, amennyiben az a munkavállalók öregségi ellátásokra vonatkozó már megszerzett vagy jövőbeli jogosultságainak minimális szintű védelmét írja elő, rendelkezhet közvetlen hatállyal, következésképpen arra hivatkozni lehet azon magánjogi szervezettel szemben, amelyet az érintett tagállam a foglalkoztatói nyugdíj területén a munkáltatók fizetésképtelenségével szemben biztosítást nyújtó szervezetként kijelölt, feltéve egyrészt, hogy tekintettel azon biztosítási feladatra, amellyel e szervezetet felruházták, valamint azon feltételekre, amelyek mellett azoknak eleget tesz, e szervezet az állammal azonos megítélés alá eshet, másrészt hogy e feladat ténylegesen kiterjed azon öregségi ellátásokra, amelyek a 8. cikk szerinti minimális szintű védelmet követelik meg, aminek vizsgálata a kérdést előterjesztő bíróság feladata.

         (1)  HL C 103., 2019.3.18.


title: C-719/18. sz. ügy: A Bíróság (ötödik tanács) 2020. szeptember 3-i ítélete (a Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio [Olaszország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Vivendi SA kontra Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni (Előzetes döntéshozatal – Elektronikus hírközlés – Az Európai Unió Alapjogi Chartája 11. cikkének (2) bekezdése – A tömegtájékoztatás szabadsága és sokszínűsége – Letelepedés szabadsága – EUMSZ 49. cikk – 2002/21/EK irányelv – 15. és 16. cikk – Olyan nemzeti szabályozás, amely a valamely ágazatban jelentős piaci erővel rendelkező vállalkozás számára megtiltja, hogy egy másik ágazatban „jelentős gazdasági dimenziót” érjen el – Az elektronikus hírközlési ágazatban és a médiaágazatban megvalósított bevétel kiszámítása – Az elektronikus hírközlési ágazat meghatározása – Az előzetes szabályozás tárgyát képező piacokra való korlátozás – A kapcsolt vállalkozások bevételének figyelembevétele – Az elektronikus hírközlési ágazatban működő társaságok tekintetében eltérő bevételi küszöb megállapítása)

text:
               9.11.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 378/3

      A Bíróság (ötödik tanács) 2020. szeptember 3-i ítélete (a Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio [Olaszország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Vivendi SA kontra Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni
      (C-719/18. sz. ügy) (1)

      (Előzetes döntéshozatal - Elektronikus hírközlés - Az Európai Unió Alapjogi Chartája 11. cikkének (2) bekezdése - A tömegtájékoztatás szabadsága és sokszínűsége - Letelepedés szabadsága - EUMSZ 49. cikk - 2002/21/EK irányelv - 15. és 16. cikk - Olyan nemzeti szabályozás, amely a valamely ágazatban jelentős piaci erővel rendelkező vállalkozás számára megtiltja, hogy egy másik ágazatban „jelentős gazdasági dimenziót” érjen el - Az elektronikus hírközlési ágazatban és a médiaágazatban megvalósított bevétel kiszámítása - Az elektronikus hírközlési ágazat meghatározása - Az előzetes szabályozás tárgyát képező piacokra való korlátozás - A kapcsolt vállalkozások bevételének figyelembevétele - Az elektronikus hírközlési ágazatban működő társaságok tekintetében eltérő bevételi küszöb megállapítása)
      (2020/C 378/03)
      Az eljárás nyelve: olasz

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

         Az alapeljárás felei

         Felperes: Vivendi SA

         Alperes: Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni

         Az eljárásban részt vesz: Mediaset SpA

         Rendelkező rész

      Az EUMSZ 49. cikket úgy kell értelmezni, hogy azzal ellentétes az olyan tagállami szabályozás, amely azzal a hatással jár, hogy valamely más tagállamban bejegyzett társaságot – amely az e szabályozás céljaira meghatározott elektronikus hírközlési ágazatban az ezen ágazatban megvalósított teljes bevétel 40 %-át meghaladó bevételt valósít meg – megakadályoz abban, hogy az integrált hírközlési rendszerben az e rendszerben megvalósított bevétel 10 %-át meghaladó bevételt valósítson meg.

         (1)  HL C 103., 2019.3.18.


title: C-784/18. P. sz. ügy: A Bíróság (első tanács) 2020. szeptember 3-i ítélete – Mellifera eV, Vereinigung für wesensgemäße Bienenhaltung kontra Európai Bizottság (Fellebbezés – Aarhusi Egyezmény – 1367/2006/EK rendelet – A 2. cikk (1) bekezdésének g) pontja és a 10. cikk (1) bekezdése – Igazgatási aktusok belső felülvizsgálata – Az egyedi hatályú intézkedésekre való korlátozás – (EU) 2016/1056 végrehajtási rendelet – A „glifozát” hatóanyag jóváhagyása érvényességének meghosszabbítása – Belső felülvizsgálat iránti kérelem – Általános hatályú intézkedés – Elutasítás)

text:
               9.11.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 378/4

      A Bíróság (első tanács) 2020. szeptember 3-i ítélete – Mellifera eV, Vereinigung für wesensgemäße Bienenhaltung kontra Európai Bizottság
      (C-784/18. P. sz. ügy) (1)

      (Fellebbezés - Aarhusi Egyezmény - 1367/2006/EK rendelet - A 2. cikk (1) bekezdésének g) pontja és a 10. cikk (1) bekezdése - Igazgatási aktusok belső felülvizsgálata - Az egyedi hatályú intézkedésekre való korlátozás - (EU) 2016/1056 végrehajtási rendelet - A „glifozát” hatóanyag jóváhagyása érvényességének meghosszabbítása - Belső felülvizsgálat iránti kérelem - Általános hatályú intézkedés - Elutasítás)
      (2020/C 378/05)
      Az eljárás nyelve: német

         Felek

         Fellebbező: Mellifera eV, Vereinigung für wesensgemäße Bienenhaltung (képviselő: A. Willand Rechtsanwalt)

         A másik fél az eljárásban: Európai Bizottság (képviselők: B. Eggers és G. Gattinara meghatalmazottak)

         Az alperest támogató beavatkozó: Bayer Agriculture BVBA (képviselők: H. Berger, A. Burghardt, J. Wauters Rechtsanwälte és G. Forwood avocate)

         Rendelkező rész

                  1)

                  A Bíróság a fellebbezést elutasítja.

                  2)

                  A Bíróság a Mellifera eV, Vereinigung für wesensgemäße Bienenhaltungot kötelezi a saját költségein felül a Bayer Agriculture BVBA és az Európai Bizottság részéről felmerült költségek viselésére.

         (1)  HL C 54., 2019.2.11.


title: C-817/18. P. sz. ügy: A Bíróság (második tanács) 2020. szeptember 3-i ítélete – Vereniging tot Behoud van Natuurmonumenten in Nederland és társai kontra Európai Bizottság és társai (Fellebbezés – Állami támogatások – Természeti területek szubvencionált megszerzésére vagy térítésmentes rendelkezésre bocsátására vonatkozó támogatási program – Előzetes vizsgálati eljárás – A támogatást a belső piaccal összeegyeztethetőnek nyilvánító határozat – Megsemmisítés iránti kereset – Elfogadhatóság – 659/1999/EK rendelet – Az 1. cikk h) pontja – Az „érintett felek” fogalma – Versenyviszony – A „komoly nehézségek” fogalma – Általános gazdasági érdekű szolgáltatás – Melléktevékenységek – Kapcsolódás)

text:
               9.11.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 378/5

      A Bíróság (második tanács) 2020. szeptember 3-i ítélete – Vereniging tot Behoud van Natuurmonumenten in Nederland és társai kontra Európai Bizottság és társai
      (C-817/18. P. sz. ügy) (1)

      (Fellebbezés - Állami támogatások - Természeti területek szubvencionált megszerzésére vagy térítésmentes rendelkezésre bocsátására vonatkozó támogatási program - Előzetes vizsgálati eljárás - A támogatást a belső piaccal összeegyeztethetőnek nyilvánító határozat - Megsemmisítés iránti kereset - Elfogadhatóság - 659/1999/EK rendelet - Az 1. cikk h) pontja - Az „érintett felek” fogalma - Versenyviszony - A „komoly nehézségek” fogalma - Általános gazdasági érdekű szolgáltatás - Melléktevékenységek - Kapcsolódás)
      (2020/C 378/06)
      Az eljárás nyelve: holland

         Felek

         Fellebbezők: Vereniging tot Behoud van Natuurmonumenten in Nederland, Stichting Het Groninger Landschap, Vereniging It Fryske Gea, Stichting Het Drentse Landschap, Stichting Het Overijssels Landschap, Stichting Het Geldersch Landschap, Stichting Flevo-Landschap, Stichting Het Utrechts Landschap, Stichting Landschap Noord-Holland, Stichting Het Zuid-Hollands Landschap, Stichting Het Zeeuwse Landschap, Stichting Het Noordbrabants Landschap, Stichting Het Limburgs Landschap, (képviselők: P. H. L. M. Kuypers és M. de Wit advocaten)

         A többi fél az eljárásban: Európai Bizottság (képviselők: S. Noë és P.–J. Loewenthal meghatalmazottak)
      Vereniging Gelijkberechtiging Grondbezitters, Exploitatiemaatschappij De Berghaaf BV,
      Stichting Het Nationale Park De Hoge Veluwe, BV Landgoed Den Alerdinck II, Landgoed Ampsen BV, Pallandt van Keppel Stichting, Landgoed Kasteel Keppel BV, Baron van Lynden, Stichting het Lijndensche Fonds voor Kerk en Zending, Landgoed Welna BV, BV Landgoed „Huis te Maarn”, Vicariestichting De Vijf Capellarijen/Ambachtsheerlijkheid Kloetinge, Maatschappij tot Exploitatie van het Landgoed Tongeren onder Epe BV, Landgoed Anderstein NV, Landgoed Bekspring BV, Landgoed Nijenhuis en Westerflier BV, Landgoed Caprera BV, Landgoed Schapenduinen BV, Stichting Schapenduinen, Landgoed de Noetselenberg BV (képviselők: D. Gillet, T. Ruys, P. Wytinck és A. A. Al Khatib advocaten)

         A fellebbezőket támogató beavatkozó: Holland Királyság (képviselők: M. K. Bulterman és M. L. Noort meghatalmazottak)

         Rendelkező rész

                  1)

                  A Bíróság a fellebbezést elutasítja.

                  2)

                  A Bíróság a Vereniging tot Behoud van Natuurmonumenten in Nederlandot, a Stichting Het Groninger Landschapot, a Vereniging It Fryske Geát, a Stichting Het Drentse Landschapot, a Stichting Het Overijssels Landschapot, a Stichting Het Geldersch Landschapot, a Stichting Flevo-Landschapot, a Stichting Het Utrechts Landschapot, a Stichting Landschap Noord-Hollandot, a Stichting Het Zuid-Hollands Landschapot, a Stichting Het Zeeuwse Landschapot, a Stichting Het Noordbrabants Landschapot és a Stichting Het Limburgs Landschapot kötelezi a költségek viselésére.

                  3)

                  Az Európai Bizottság és a Holland Királyság maga viseli saját költségeit.

         (1)  HL C 82., 2019.3.4.


title: C-21/19–C-23/19. sz. egyesített ügyek: A Bíróság (ötödik tanács) 2020. szeptember 3-i ítélete (a Gerechtshof Arnhem-Leeuwarden [Hollandia] előzetes döntéshozatal iránti kérelmei) –XN (C-21/19), YO (C-22/19), P. F. Kamstra Recycling BV (C-23/19) ellen indított büntetőeljárás (Előzetes döntéshozatal – Hulladékok – Szállítás – 1013/2006/EK rendelet – Előzetes írásbeli bejelentési és hozzájárulási eljáráshoz kötött hulladékok – Az 1. cikk (3) bekezdése – Engedélyezésre vonatkozó követelmények hatálya alá tartozó szállítások – 2008/98/EK irányelv – Az 5. cikk (1) bekezdése – A „melléktermékek” fogalma – 1069/2009/EK rendelet – A 3. cikk 1. pontja – Az „állati melléktermékek” fogalma – Állati melléktermékekből és egyéb anyagokból álló keverékek szállítása)

text:
               9.11.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 378/6

      A Bíróság (ötödik tanács) 2020. szeptember 3-i ítélete (a Gerechtshof Arnhem-Leeuwarden [Hollandia] előzetes döntéshozatal iránti kérelmei) –XN (C-21/19), YO (C-22/19), P. F. Kamstra Recycling BV (C-23/19) ellen indított büntetőeljárás
      (C-21/19–C-23/19. sz. egyesített ügyek) (1)

      (Előzetes döntéshozatal - Hulladékok - Szállítás - 1013/2006/EK rendelet - Előzetes írásbeli bejelentési és hozzájárulási eljáráshoz kötött hulladékok - Az 1. cikk (3) bekezdése - Engedélyezésre vonatkozó követelmények hatálya alá tartozó szállítások - 2008/98/EK irányelv - Az 5. cikk (1) bekezdése - A „melléktermékek” fogalma - 1069/2009/EK rendelet - A 3. cikk 1. pontja - Az „állati melléktermékek” fogalma - Állati melléktermékekből és egyéb anyagokból álló keverékek szállítása)
      (2020/C 378/07)
      Az eljárás nyelve: holland

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Gerechtshof Arnhem-Leeuwarden

         Felek az alap büntetőeljárásban

      XN (C-21/19), YO (C-22/19), P. F. Kamstra Recycling BV (C-23/19)

         Rendelkező rész

                  1)

                  A hulladékokról és egyes irányelvek hatályon kívül helyezéséről szóló, 2008. november 19-i 2008/98/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv 5. cikkének (1) bekezdését, valamint a nem emberi fogyasztásra szánt állati melléktermékekre és a belőlük származó termékekre vonatkozó egészségügyi szabályok megállapításáról és az 1774/2002/EK rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló, 2009. október 21-i 1069/2009/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet (állati melléktermékekről szóló rendelet) 3. cikkének 1. pontját akként kell értelmezni, hogy egy olyan anyag, amely az említett első rendelkezés értelmében nem minősülhet „mellékterméknek”, ettől még minősülhet „állati mellékterméknek” az említett második rendelkezés értelmében.

                  2)

                  A 2012. február 16-i 135/2012/EU bizottsági rendelettel módosított, a hulladékszállításról szóló, 2006. június 14-i 1013/2006/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet 1. cikke (3) bekezdésének d) pontját akként kell értelmezni, hogy az 1069/2009 rendelet hatálya alá tartozó állati melléktermékek szállítása ki van zárva a 135/2012 rendelettel módosított 1013/2006 rendelet hatálya alól, azon esetek kivételével, amelyekben az 1069/2009 rendelet kifejezetten előírja a 135/2012 rendelettel módosított 1013/2006 rendelet alkalmazását.

                  3)

                  A 135/2012 rendelettel módosított 1013/2006 rendelet 1. cikke (3) bekezdésének d) pontját akként kell értelmezni, hogy e rendelkezést alkalmazni kell az 1069/2009 rendelet 10. cikke szerinti 3. kategóriába tartozó állati melléktermékek és egyéb olyan hulladékok keverékeire, amelyek a 135/2012 rendelettel módosított 1013/2006 rendelet értelmében nem veszélyes hulladékoknak minősülnek. Az állati melléktermékek keveréken belüli aránya e tekintetben nem bír jelentőséggel.

         (1)  HL C 139., 2019.4.15.


title: C-84/19., C-222/19. és C-252/19. sz. egyesített ügyek: A Bíróság (első tanács) 2020. szeptember 3-i ítélete (a Sąd Rejonowy Szczecin – Prawobrzeże i Zachód w Szczecinie, Sąd Rejonowy w Opatowie [Lengyelország] előzetes döntéshozatal iránti kérelmei) – Profi Credit Polska SA kontra QJ (C-84/19), BW kontra DR (C-222/19), QL kontra CG (C-252/19) (Előzetes döntéshozatal – Fogyasztóvédelem – 93/13/EGK irányelv – Az 1. cikk (2) bekezdése – Hatály – A hitel nem kamatjellegű költségeinek maximális összegét előíró nemzeti rendelkezés – A 3. cikk (1) bekezdése – A hitelező gazdasági tevékenységének költségeit a fogyasztóra hárító szerződési feltétel – A felek jogai és kötelezettségei közötti jelentős egyenlőtlenség – A 4. cikk (2) bekezdése – A szerződési feltételek világos és érthető megfogalmazásának kötelezettsége – Szerződési feltételek, amelyek nem határozzák meg, mely szolgáltatások díjazására irányulnak – 2008/48/EK irányelv – A 3. cikk g) pontja – A nem kamatjellegű hitelköltségeknek a fogyasztóra terhelhető maximális összegére vonatkozó számítási módszert megállapító nemzeti szabályozás)

text:
               9.11.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 378/7

      A Bíróság (első tanács) 2020. szeptember 3-i ítélete (a Sąd Rejonowy Szczecin – Prawobrzeże i Zachód w Szczecinie, Sąd Rejonowy w Opatowie [Lengyelország] előzetes döntéshozatal iránti kérelmei) – Profi Credit Polska SA kontra QJ (C-84/19), BW kontra DR (C-222/19), QL kontra CG (C-252/19)
      (C-84/19., C-222/19. és C-252/19. sz. egyesített ügyek) (1)

      (Előzetes döntéshozatal - Fogyasztóvédelem - 93/13/EGK irányelv - Az 1. cikk (2) bekezdése - Hatály - A hitel nem kamatjellegű költségeinek maximális összegét előíró nemzeti rendelkezés - A 3. cikk (1) bekezdése - A hitelező gazdasági tevékenységének költségeit a fogyasztóra hárító szerződési feltétel - A felek jogai és kötelezettségei közötti jelentős egyenlőtlenség - A 4. cikk (2) bekezdése - A szerződési feltételek világos és érthető megfogalmazásának kötelezettsége - Szerződési feltételek, amelyek nem határozzák meg, mely szolgáltatások díjazására irányulnak - 2008/48/EK irányelv - A 3. cikk g) pontja - A nem kamatjellegű hitelköltségeknek a fogyasztóra terhelhető maximális összegére vonatkozó számítási módszert megállapító nemzeti szabályozás)
      (2020/C 378/08)
      Az eljárás nyelve: lengyel

         Juridictions de renvoi

      Sąd Rejonowy Szczecin – Prawobrzeże i Zachód w Szczecinie, Sąd Rejonowy w Opatowie

         Az alapeljárás felei

         Felperesek: Profi Credit Polska S. A. (C-84/19), BW (C-222/19), QL (C-252/19)

         Alperesek: QJ (C-84/19), DR (C-222/19), CG (C-252/19)

         Rendelkező rész

                  1.

                  A fogyasztói hitelmegállapodásokról és a 87/102/EGK tanácsi irányelv hatályon kívül helyezéséről szóló, 2008. április 23-i 2008/48/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv 3. cikkének g) pontját és 22. cikkét úgy kell értelmezni, hogy azokkal nem ellentétes a fogyasztói hitelre vonatkozó olyan nemzeti szabályozás, amely megállapítja a fogyasztóra terhelhető nem kamatjellegű hitelköltségek maximális összegének számítási módját, még akkor sem, ha e számítási mód lehetővé teszi az eladó vagy szolgáltató számára, hogy a gazdasági tevékenységének gyakorlásához kapcsolódó általános költségek egy részét a fogyasztóra hárítsa, feltéve hogy az említett szabályozás az említett maximális összeget érintő rendelkezéseivel nem sérti ezen irányelv harmonizált rendelkezéseit.

                  2.

                  A 2011. október 25-i 2011/83/EU európai parlamenti és tanácsi irányelvvel módosított, a fogyasztókkal kötött szerződésekben alkalmazott tisztességtelen feltételekről szóló, 1993. április 5-i 93/13/EGK tanácsi irányelv 1. cikkének (2) bekezdését úgy kell értelmezni, hogy nem kizárt ezen irányelv hatálya alól az olyan szerződési feltétel, amely a nem kamatjellegű hitelköltségeket a fogyasztói hitelre vonatkozó nemzeti jogszabály által előírt felső határnak megfelelően határozza meg, amennyiben e jogszabály előírja, hogy a nem kamatjellegű hitelköltségek az e felső határt vagy a hitel teljes összegét meghaladó részükben nem fizetendők meg.

                  3.

                  A 2011/83 irányelvvel módosított 93/13 irányelv 4. cikkének (2) bekezdését úgy kell értelmezni, hogy a fogyasztói hitelszerződés azon feltételei, amelyek a hitel tőkerészének és kamatainak a megfizetésétől eltérő költségeket terhelnek a fogyasztóra, nem tartoznak az e rendelkezésben előírt kivétel hatálya alá, amennyiben e feltételek nem határozzák meg sem e költségek jellegét, sem pedig az azok ellenében nyújtott szolgáltatásokat, és oly módon vannak megfogalmazva, hogy a fogyasztóban zavart keltenek a kötelezettségeit és az e feltételek gazdasági következményeit illetően, aminek fennállását a kérdést előterjesztő bíróságnak kell vizsgálnia.

                  4.

                  A 2011/83 irányelvvel módosított 93/13 irányelv 3. cikkének (1) bekezdését úgy kell értelmezni, hogy az olyan, nem kamatjellegű hitelköltségekre vonatkozó szerződési feltétel, amely e költséget a jogszabályban előírt felső határ alatt határozza meg, és amely a hitelező gazdasági tevékenységének a költségeit a fogyasztóra hárítja, a felek szerződésből eredő jogaiban és kötelezettségeiben jelentős egyenlőtlenséget idézhet elő a fogyasztó kárára abban az esetben, ha ezen utóbbira az igénybe vett szolgáltatásoknak és a felvett hitel összegének viszonylatában aránytalan költségeket terhel, aminek fennállását a kérdést előterjesztő bíróságnak kell vizsgálnia.

         (1)  HL C 164., 2019.5.13.

         HL C 280., 2019.8.19.


title: C-119/19. P. és C-126/19. P. sz. egyesített ügyek: A Bíróság (nagytanács) 2020. szeptember 8-i ítélete – Európai Bizottság kontra Francisco Carreras Sequeros és társai, Európai Parlament, az Európai Unió Tanácsa (Fellebbezés – Közszolgálat – Az Európai Unió tisztviselőinek személyzeti szabályzata – A 2014. január 1-jei reform – A X. melléklet 6. cikke – Harmadik országban szolgálatot teljesítő tisztviselők és szerződéses alkalmazottak – Az éves fizetett szabadság napjainak biztosításáról szóló új rendelkezések – Jogellenességi kifogás – Az Európai Unió Alapjogi Chartája – A 31. cikk (2) bekezdése – 2003/88/EK irányelv – Éves fizetett szabadsághoz való alapvető jog)

text:
               9.11.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 378/8

      A Bíróság (nagytanács) 2020. szeptember 8-i ítélete – Európai Bizottság kontra Francisco Carreras Sequeros és társai, Európai Parlament, az Európai Unió Tanácsa
      (C-119/19. P. és C-126/19. P. sz. egyesített ügyek) (1)

      (Fellebbezés - Közszolgálat - Az Európai Unió tisztviselőinek személyzeti szabályzata - A 2014. január 1-jei reform - A X. melléklet 6. cikke - Harmadik országban szolgálatot teljesítő tisztviselők és szerződéses alkalmazottak - Az éves fizetett szabadság napjainak biztosításáról szóló új rendelkezések - Jogellenességi kifogás - Az Európai Unió Alapjogi Chartája - A 31. cikk (2) bekezdése - 2003/88/EK irányelv - Éves fizetett szabadsághoz való alapvető jog)
      (2020/C 378/09)
      Az eljárás nyelve: francia

         Felek

         (C-119/19. P. sz. ügy)

         Fellebbező: Európai Bizottság (képviselők: T. S. Bohr, G. Gattinara és L. Vernier meghatalmazottak)

         A többi fél az eljárásban: Francisco Carreras Sequeros, Mariola de las Heras Ojeda, Olivier Maes, Gabrio Marinozzi, Giacomo Miserocchi, Marc Thieme Groen (képviselők: S. Orlandi és T. Martin ügyvédek), Európai Parlament (képviselők: O. Caisou-Rousseau, J. Steele és E. Taneva meghatalmazottak), az Európai Unió Tanácsa (képviselők: M. Bauer és R. Meyer meghatalmazottak)

         (C-126/19. P. sz. ügy)

         Fellebbező: az Európai Unió Tanácsa (képviselők: M. Bauer és R. Meyer meghatalmazottak)

         A többi fél az eljárásban: Francisco Carreras Sequeros, Mariola de las Heras Ojeda, Olivier Maes, Gabrio Marinozzi, Giacomo Miserocchi, Marc Thieme Groen (képviselők: S. Orlandi és T. Martin ügyvédek), Európai Bizottság (képviselők: T. S. Bohr, G. Gattinara és L. Vernier meghatalmazottak), Európai Parlament (képviselők: O. Caisou-Rousseau, J. Steele és E. Taneva meghatalmazottak),

         Rendelkező rész

                  1)

                  A Bíróság az Európai Unió Törvényszékének a 2018. december 4-i Carreras Sequeros és társai kontra Bizottság ítéletét (T-518/16, EU:T:2018:873) hatályon kívül helyezi.

                  2)

                  A Bíróság a Francisco Carreras Sequeros, Mariola de las Heras Ojeda, Olivier Maes, Gabrio Marinozzi, Giacomo Miserocchi és Marc Thieme Groen által a T-518/16. sz. ügyben indított keresetet elutasítja.

                  3)

                  Francisco Carreras Sequeros, Mariola de las Heras Ojeda, Olivier Maes, Gabrio Marinozzi, Giacomo Miserocchi és Marc Thieme Groen viseli a saját költségein felül az Európai Unió Tanácsa részéről a jelen fellebbezésekkel összefüggésben és az Európai Unió Törvényszéke előtti eljárásban felmerült költségeket, valamint az Európai Bizottság részéről az utóbbi eljárással összefüggésben felmerült költségeket.

                  4)

                  A Bizottság maga viseli a jelen fellebbezésekkel összefüggésben felmerült saját költségeit.

                  5)

                  Az Európai Parlament maga viseli saját költségeit.

         (1)  HL C 131., 2019.4.8.


title: C-186/19. sz. ügy: A Bíróság (első tanács) 2020. szeptember 3-i ítélete (a Hoge Raad der Nederlanden [Hollandia] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Supreme Site Services GmbH, Supreme Fuels GmbH & Co KG, Supreme Fuels Trading Fze kontra Supreme Headquarters Allied Powers Europe (Előzetes döntéshozatal – Polgári ügyekben folytatott igazságügyi együttműködés – 1215/2012/EU rendelet – Az 1. cikk (1) bekezdése – Hatály – Polgári és kereskedelmi ügyek – Joghatóság – Kizárólagos joghatóság – A 24. cikk 5. pontja – A határozatok végrehajtásával kapcsolatos jogviták – Valamely nemzetközi szervezet végrehajtás alóli mentességre alapított, zárolást elrendelő biztosítási intézkedés megszüntetésére, valamint további zárolási intézkedések foganatosításának megtiltására irányuló keresete)

text:
               9.11.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 378/9

      A Bíróság (első tanács) 2020. szeptember 3-i ítélete (a Hoge Raad der Nederlanden [Hollandia] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Supreme Site Services GmbH, Supreme Fuels GmbH & Co KG, Supreme Fuels Trading Fze kontra Supreme Headquarters Allied Powers Europe
      (C-186/19. sz. ügy) (1)

      (Előzetes döntéshozatal - Polgári ügyekben folytatott igazságügyi együttműködés - 1215/2012/EU rendelet - Az 1. cikk (1) bekezdése - Hatály - Polgári és kereskedelmi ügyek - Joghatóság - Kizárólagos joghatóság - A 24. cikk 5. pontja - A határozatok végrehajtásával kapcsolatos jogviták - Valamely nemzetközi szervezet végrehajtás alóli mentességre alapított, zárolást elrendelő biztosítási intézkedés megszüntetésére, valamint további zárolási intézkedések foganatosításának megtiltására irányuló keresete)
      (2020/C 378/10)
      Az eljárás nyelve: holland

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Hoge Raad der Nederlanden

         Az alapeljárás felei

         Felperesek: Supreme Site Services GmbH, Supreme Fuels GmbH & Co KG, Supreme Fuels Trading Fze

         Alperes: Supreme Headquarters Allied Powers Europe

         Rendelkező rész

                  1)

                  A polgári és kereskedelmi ügyekben a joghatóságról, valamint a határozatok elismeréséről és végrehajtásáról szóló, 2012. december 12–i 1215/2012/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet 1. cikkének (1) bekezdését úgy kell értelmezni, hogy az olyan ideiglenes intézkedés iránti kereset, amelyet valamely tagállam bírósága előtt indítottak, és amelynek keretében valamely nemzetközi szervezet a végrehajtás alóli mentességére hivatkozik abból a célból, hogy elérje mind az eljáró bíróság tagállamától eltérő tagállamban foganatosított zárolás megszüntetését, mind pedig az azonos tényállás alapján történő ismételt zárolás megtiltását, és amely keresetet az ezen szervezet által biztosított békefenntartó művelethez szállított üzemanyagok megfizetésének elmulasztásából adódó követelésre vonatkozó alapeljárással párhuzamosan terjesztettek elő, a „polgári és kereskedelmi ügyek” fogalma alá tartozik, amennyiben e keresetet nem az uniós jog értelmében vett közhatalmi jogosítványok gyakorlása alapján indítják meg, amelynek vizsgálata a kérdést előterjesztő bíróság feladata.

                  2)

                  Az 1215/2012 rendelet 24. cikkének 5. pontját úgy kell értelmezni, hogy a valamely tagállam bírósága előtt indított ideiglenes intézkedés iránti kereset elbírálására, amelynek keretében valamely nemzetközi szervezet a végrehajtás alóli mentességére hivatkozik abból a célból, hogy elérje mind a bíróság székhelye szerinti tagállamtól eltérő tagállamban foganatosított zárolás megszüntetését, mind pedig az azonos tényállás alapján történő ismételt zárolás megtiltását, a zárolás foganatosításának helye szerinti tagállam bíróságai nem rendelkeznek kizárólagos joghatósággal.

         (1)  HL C 155., 2019.5.6.


title: C-214/19. P. sz. ügy: A Bíróság (tizedik tanács) 2020. szeptember 3-i ítélete – achtung! GmbH kontra az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala (EUIPO) (Fellebbezés – Európai uniós védjegy – 207/2009/EK rendelet – A 7. cikk (1) bekezdésének b) pontja – Megkülönböztető képesség – Hiány)

text:
               9.11.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 378/10

      A Bíróság (tizedik tanács) 2020. szeptember 3-i ítélete – achtung! GmbH kontra az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala (EUIPO)
      (C-214/19. P. sz. ügy) (1)

      (Fellebbezés - Európai uniós védjegy - 207/2009/EK rendelet - A 7. cikk (1) bekezdésének b) pontja - Megkülönböztető képesség - Hiány)
      (2020/C 378/11)
      Az eljárás nyelve: német

         Felek

         Fellebbező: achtung! GmbH (képviselők: G. J. Seelig és D. Bischof ügyvédek)

         A másik fél az eljárásban: az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala (EUIPO) (képviselő: D. Hanf meghatalmazott)

         Rendelkező rész

                  1)

                  A Bíróság a fellebbezést elutasítja.

                  2)

                  A Bíróság az achtung! GmbH-t kötelezi a saját költségein felül az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala (EUIPO) részéről felmerült költségek viselésére.

         (1)  HL C 238., 2019.7.15.


title: C-254/19. sz. ügy: A Bíróság (első tanács) 2020. szeptember 9-i ítélete (a High Court [Írország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Friends of the Irish Environment Ltd kontra An Bord Pleanála (Előzetes döntéshozatal – 92/43/EGK irányelv – A természetes élőhelyek, valamint a vadon élő állatok és növények védelme – A 6. cikk (3) bekezdése – Hatály – A „projekt” és a „jóváhagyás” fogalma – A terv vagy a projekt valamely védett természeti területre irányuló hatásaira vonatkozó megfelelő vizsgálat – Cseppfolyósított földgáz gázzá történő visszaalakítására szolgáló terminál építésére adott engedély határidejét meghosszabbító határozat – A 92/43 irányelvet nem megfelelően átültető nemzeti szabályozáson alapuló eredeti határozat)

text:
               9.11.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 378/10

      A Bíróság (első tanács) 2020. szeptember 9-i ítélete (a High Court [Írország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Friends of the Irish Environment Ltd kontra An Bord Pleanála
      (C-254/19. sz. ügy) (1)

      (Előzetes döntéshozatal - 92/43/EGK irányelv - A természetes élőhelyek, valamint a vadon élő állatok és növények védelme - A 6. cikk (3) bekezdése - Hatály - A „projekt” és a „jóváhagyás” fogalma - A terv vagy a projekt valamely védett természeti területre irányuló hatásaira vonatkozó megfelelő vizsgálat - Cseppfolyósított földgáz gázzá történő visszaalakítására szolgáló terminál építésére adott engedély határidejét meghosszabbító határozat - A 92/43 irányelvet nem megfelelően átültető nemzeti szabályozáson alapuló eredeti határozat)
      (2020/C 378/12)
      Az eljárás nyelve: angol

         A kérdést előterjesztő bíróság

      High Court (Írország)

         Az alapeljárás felei

         Felperes: Friends of the Irish Environment Ltd

         Alperes: An Bord Pleanála

         Az eljárásban részt vesz: Shannon Lng Ltd,

         Rendelkező rész

                  1)

                  A cseppfolyósított földgáz gázzá történő visszaalakítására szolgáló terminál építésére irányuló projekt megvalósítására eredetileg meghatározott tízéves határidőt meghosszabbító határozatot a természetes élőhelyek, valamint a vadon élő állatok és növények védelméről szóló, 1992. május 21-i 92/43/EGK tanácsi irányelv 6. cikkének (3) bekezdése értelmében projektre adott jóváhagyásnak kell tekinteni abban az esetben, ha a projektre adott, időközben lejárt eredeti engedély a munkálatok elvégzésére általa meghatározott határidő lejártakor már hatályát vesztette, és a munkálatokat nem kezdték meg.

                  2)

                  A hatáskörrel rendelkező hatóságnak kell megállapítania, hogy a cseppfolyósított földgáz gázzá történő visszaalakítására szolgáló terminál építésére irányuló projekt megvalósítására eredetileg megállapított határidő meghosszabbításáról szóló határozatnak, amely esetében a projektre vonatkozó eredeti engedély már lejárt, a 92/43 irányelv 6. cikke (3) bekezdésének első mondatában előírt megfelelő hatásvizsgálat tárgyát kell e képeznie, és hogy adott esetben ennek a vizsgálatnak a projekt egészére vagy egy részére kell e vonatkoznia, figyelembe véve különösen az esetlegesen lefolytatott korábbi vizsgálatot és a releváns környezetvédelmi és tudományos adatok változását, de a projekt esetleges módosítását, illetve más tervek vagy projektek létezését is.

            Ezt a hatásvizsgálatot abban az esetben kell elvégezni, ha az adott területre vonatkozó legjobb tudományos ismeretek alapján nem zárható ki, hogy a projekt hatással lehet az érintett természeti területre vonatkozó megőrzési célkitűzésekre. Az említett projektre vonatkozóan korábban, a projekt eredeti engedélyének elfogadása előtt végzett értékelés csak akkor zárhatja ki ezt a kockázatot, ha olyan átfogó, pontos és végleges megállapításokat tartalmaz, amelyek a munkálatok hatásait illetően minden észszerű tudományos kételyt eloszlatnak, feltéve hogy a releváns környezetvédelmi és tudományos adatok nem változtak, a projektet nem módosították, illetve nincs más terv vagy projekt kilátásba helyezve.

         (1)  HL C 206., 2019.6.17.