title: C-522/19. sz. ügy: A Juzgado de Primera Instancia e Instrucción no 6 de Ceuta (Spanyolország) által 2019. július 9-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – DC kontra Banco Bilbao Vizcaya Argentaria, S. A.

text:
               9.12.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 413/19

      A Juzgado de Primera Instancia e Instrucción no 6 de Ceuta (Spanyolország) által 2019. július 9-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – DC kontra Banco Bilbao Vizcaya Argentaria, S. A.
      (C-522/19. sz. ügy)
      (2019/C 413/22)
      Az eljárás nyelve: spanyol

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Juzgado de Primera Instancia e Instrucción no 6 de Ceuta

         Az alapeljárás felei

         Felperes: DC

         Alperes: Banco Bilbao Vizcaya Argentaria, S. A.

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1)

                  A fogyasztókkal kötött szerződésekben alkalmazott tisztességtelen feltételekről szóló, 1993. április 5-i 93/13/EGK tanácsi irányelvnek, és különösen annak 6. cikke (1) bekezdésének és 7. cikke (1) bekezdésének értelmében a fogyasztók és felhasználók védelmének biztosítása érdekében, valamint az e védelmet végrehajtó uniós ítélkezési gyakorlat értelmében összeegyeztethető-e az uniós joggal az, hogy a Tribunal Supremo 2019. január 23-i 44–49 ítéleteiben egyértelmű kritériumként rögzítette azt a megállapítást, miszerint a fogyasztókkal kötött jelzálogfedezetű kölcsönszerződésekben tisztességtelen jellegűnek minősül az a meg nem tárgyalt szerződési feltétel, amely előírja, hogy a jelzálogfedezetű kölcsönügylet megkötésének összes költségét az adósra kell hárítani, és a költségeket az említett tisztességtelen jellegű és semmisnek nyilvánított szerződési feltételben foglalt különböző jogcímek szerint meg kell osztani a szerződési feltételt előre meghatározó banki intézmény és az adós fogyasztó között a nemzeti szabályozás értelmében tartozatlanul megfizetett összegek visszatérítésének korlátozása céljából?
                  Továbbá, a fogyasztókkal kötött szerződésekben alkalmazott tisztességtelen feltételekről szóló, 1993. április 5-i 93/13/EGK tanácsi irányelvnek, és különösen annak 6. cikke (1) bekezdésének és 7. cikke (1) bekezdésének értelmében a fogyasztók és felhasználók védelmének biztosítása érdekében, valamint az e védelmet végrehajtó uniós ítélkezési gyakorlat értelmében összeegyeztethető-e az uniós joggal az, hogy a Tribunal Supremo egységesen értelmezi azon, tisztességtelen jellege miatt semmis szerződési feltételt tekintetében, amelynek törlése és az ahhoz fűződő joghatások nem érintik a jelzálogjoggal biztosított kölcsönszerződés fennmaradását?

                  2)

                  Hasonlóképpen, a LEC 394. cikkével kapcsolatban, amely az eljárási költségek tekintetében az objektív pernyertesség figyelembevételét írja elő, megállapítható-e, hogy ha kimondják a költségekre vonatkozó tisztességtelen szerződési feltétel semmisségét, azonban e semmisség joghatásai a költségek fent hivatkozott megosztására korlátozódnak, ez az európai uniós jog tényleges érvényesülésének és azon elvnek a megsértését jelenti, amely szerint a tisztességtelen feltételek nem jelentenek kötelezettséget a fogyasztóra nézve, amennyiben az ítéletben részben adnak helyt [a kérelmeknek], és ez értelmezhető-e úgy, mint ami fordított visszatartó hatást vált ki, amelynek következtében gyengül a fogyasztók és felhasználók jogos érdekeinek védelme?


title: C-527/19. sz. ügy: A Juzgado de Primera Instancia e Instrucción no 6 de Ceuta (Spanyolország) által 2019. július 9-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – HG és IH kontra Bankia S. A.

text:
               9.12.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 413/21

      A Juzgado de Primera Instancia e Instrucción no 6 de Ceuta (Spanyolország) által 2019. július 9-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – HG és IH kontra Bankia S. A.
      (C-527/19. sz. ügy)
      (2019/C 413/24)
      Az eljárás nyelve: spanyol

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Juzgado de Primera Instancia e Instrucción no 6 de Ceuta

         Az alapeljárás felei

         Felperes: HG és IH

         Alperes: Bankia S. A.

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1)

                  A fogyasztókkal kötött szerződésekben alkalmazott tisztességtelen feltételekről szóló, 1993. április 5-i 93/13/EGK tanácsi irányelvnek, és különösen annak 6. cikke (1) bekezdésének és 7. cikke (1) bekezdésének értelmében a fogyasztók és felhasználók védelmének biztosítása érdekében, valamint az e védelmet végrehajtó uniós ítélkezési gyakorlat értelmében összeegyeztethető-e az uniós joggal az, hogy a Tribunal Supremo 2019. január 23-i 44–49 ítéleteiben egyértelmű kritériumként rögzítette azt a megállapítást, miszerint a fogyasztókkal kötött jelzálogfedezetű kölcsönszerződésekben tisztességtelen jellegűnek minősül az a meg nem tárgyalt szerződési feltétel, amely előírja, hogy a jelzálogfedezetű kölcsönügylet megkötésének összes költségét az adósra kell hárítani, és a költségeket az említett tisztességtelen jellegű és semmisnek nyilvánított szerződési feltételben foglalt különböző jogcímek szerint meg kell osztani a szerződési feltételt előre meghatározó banki intézmény és az adós fogyasztó között a nemzeti szabályozás értelmében tartozatlanul megfizetett összegek visszatérítésének korlátozása céljából?
                  Továbbá, a fogyasztókkal kötött szerződésekben alkalmazott tisztességtelen feltételekről szóló, 1993. április 5-i 93/13/EGK tanácsi irányelvnek, és különösen annak 6. cikke (1) bekezdésének és 7. cikke (1) bekezdésének értelmében a fogyasztók és felhasználók védelmének biztosítása érdekében, valamint az e védelmet végrehajtó uniós ítélkezési gyakorlat értelmében összeegyeztethető-e az uniós joggal az, hogy a Tribunal Supremo egységesen értelmezi azon, tisztességtelen jellege miatt semmis szerződési feltételt tekintetében, amelynek törlése és az ahhoz fűződő joghatások nem érintik a jelzálogjoggal biztosított kölcsönszerződés fennmaradását?

                  2)

                  Hasonlóképpen, a LEC 394. cikkével kapcsolatban, amely az eljárási költségek tekintetében az objektív pernyertesség figyelembevételét írja elő, megállapítható-e, hogy ha kimondják a költségekre vonatkozó tisztességtelen szerződési feltétel semmisségét, azonban e semmisség joghatásai a költségek fent hivatkozott megosztására korlátozódnak, ez az európai uniós jog tényleges érvényesülésének és azon elvnek a megsértését jelenti, amely szerint a tisztességtelen feltételek nem jelentenek kötelezettséget a fogyasztóra nézve, amennyiben az ítéletben részben adnak helyt [a kérelmeknek], és ez értelmezhető-e úgy, mint ami fordított visszatartó hatást vált ki, amelynek következtében gyengül a fogyasztók és felhasználók jogos érdekeinek védelme?


title: C-582/19. P. sz. ügy: A Törvényszék (ötödik tanács) T-3/18. és T-4/18. sz., Holzer y Cia kontra EUIPO egyesített ügyekben 2019. május 23-án hozott ítélete ellen a Holzer y Cia, Sa de CV által 2019. július 30-án benyújtott fellebbezés

text:
               9.12.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 413/22

      A Törvényszék (ötödik tanács) T-3/18. és T-4/18. sz., Holzer y Cia kontra EUIPO egyesített ügyekben 2019. május 23-án hozott ítélete ellen a Holzer y Cia, Sa de CV által 2019. július 30-án benyújtott fellebbezés
      (C-582/19. P. sz. ügy)
      (2019/C 413/25)
      Az eljárás nyelve: angol

         Felek

         Fellebbező: Holzer y Cia, SA de CV (képviselő: N. A. Fernández Fernández-Pacheco, abogado)

         A többi fél az eljárásban: az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala (EUIPO), Annco, Inc.
      A Bíróság (a fellebbezések megengedhetőségéről határozó tanács) 2019. október 22-i végzésében úgy határozott, hogy a fellebbezés nem megengedhető, és hogy a Holzer y Cia, SA de CV maga viseli saját költségeit.


title: C-591/19. P. sz. ügy: A Törvényszék (ötödik tanács) T-138/18. sz., De Esteban Alonso kontra Bizottság ügyben 2019. június 11-én hozott ítélete ellen az Európai Bizottság által 2019. augusztus 1-jén benyújtott fellebbezés

text:
               9.12.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 413/23

      A Törvényszék (ötödik tanács) T-138/18. sz., De Esteban Alonso kontra Bizottság ügyben 2019. június 11-én hozott ítélete ellen az Európai Bizottság által 2019. augusztus 1-jén benyújtott fellebbezés
      (C-591/19. P. sz. ügy)
      (2019/C 413/26)
      Az eljárás nyelve: francia

         Felek

         Fellebbező: Európai Bizottság (képviselők: B. Mongin és J. Baquero Cruz meghatalmazottak)

         A másik fél az eljárásban: Fernando De Esteban Alonso

         A fellebbező kérelmei

      A fellebbező azt kéri, hogy a Bíróság:

                  —

                  helyezze hatályon kívül a 2019. június 11-i ítéletet (T-138/18. sz. ügy);

                  —

                  utasítsa el az elsőfokú eljárásban előterjesztett keresetet;

                  —

                  Fernando De Esteban Alonsót kötelezze mindkét eljárás összes költségének viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek

      Az első fellebbezési jogalapjában, amely az 1999/396 bizottsági határozat 4. cikkére tekintettel a tényállás jogi minősítésben elkövetett hibán alapul, a Bizottság azt állítja, hogy az Törvényszéknek nem kellett volna megállapítania azt, hogy F. De Estebant az OLAF által a francia hatóságoknak 2003. március 19-én küldött feljegyzésben név szerint említett személynek kellett volna „tekinteni”, vagy legalábbis azt, hogy őt a tényállás vonatkozásában személyesen érintettnek kellett volna tekinteni, jóllehet az érintett személy e kategóriák egyikébe sem tartozik.
      A második jogalap az 1073/1999 rendelet 9. cikke (4) bekezdésének téves értelmezésén alapul, amely szerint az intézményeknek az OLAF által benyújtott jelentéssel kapcsolatban meg kell tenniük „a vizsgálat eredményeiből fakadó, különösen a fegyelmi vagy a jogi intézkedéseket […]”. A Bizottság szerint ezt a rendelkezést nem lehet a contrario oly módon értelmezni, hogy az az uniós érdekek védelme érdekében az őt megillető mérlegelési jogkört korlátozná, és különösen, hogy az megtiltaná számára, hogy magánjogi félként igényt érvényesítsen a nemzeti hatóságok előtt, amikor azt a rendelkezésére álló információk fényében helyénvalónak tartja, beleértve az esetleges jelentés OLAF általi elfogadását megelőző szakaszt is.
      A harmadik jogalapjában, amelyet másodlagosan terjesztett elő, a Bizottság úgy érvel, hogy a Törvényszék nem adhatott volna helyt a kártérítési keresetnek az okozati összefüggés hiányában. A Törvényszék, jogellenesen tért el az ítélkezési gyakorlatától, amely szerint nincs kellően közvetlen okozati összefüggés az OLAF által a nemzeti hatóságok részére történő információtovábbítás és az állítólag elszenvedett kár között.


title: C-613/19. P. sz. ügy: A Törvényszék (harmadik tanács) T-209/18. sz., Dr. Ing. h.c. F. Porsche AG kontra az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala (EUIPO) ügyben 2019. június 6-án hozott ítélete ellen a Dr. Ing. h.c. F. Porsche AG által 2019. augusztus 14-én benyújtott fellebbezés

text:
               9.12.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 413/23

      A Törvényszék (harmadik tanács) T-209/18. sz., Dr. Ing. h.c. F. Porsche AG kontra az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala (EUIPO) ügyben 2019. június 6-án hozott ítélete ellen a Dr. Ing. h.c. F. Porsche AG által 2019. augusztus 14-én benyújtott fellebbezés
      (C-613/19. P. sz. ügy)
      (2019/C 413/27)
      Az eljárás nyelve: német

         Felek

         Fellebbező: Dr. Ing. h.c. F. Porsche AG (képviselő: C. Klawitter Rechtsanwalt)

         A másik fél az eljárásban: az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala (EUIPO)
      Az Európai Unió Bírósága (a fellebbezések megengedhetőségéről határozó tanács) 2019. október 24-i végzésében úgy határozott, hogy a fellebbezés nem megengedhető, és hogy a fellebbező maga viseli saját költségeit.


title: C-614/19. P. sz. ügy: A Törvényszék (harmadik tanács) T-210/18. sz., Dr. Ing. h.c. F. Porsche AG kontra az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala (EUIPO) ügyben 2019. június 6-án hozott ítélete ellen a Dr. Ing. h.c. F. Porsche AG által 2019. augusztus 14-én benyújtott fellebbezés

text:
               9.12.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 413/24

      A Törvényszék (harmadik tanács) T-210/18. sz., Dr. Ing. h.c. F. Porsche AG kontra az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala (EUIPO) ügyben 2019. június 6-án hozott ítélete ellen a Dr. Ing. h.c. F. Porsche AG által 2019. augusztus 14-én benyújtott fellebbezés
      (C-614/19. P. sz. ügy)
      (2019/C 413/28)
      Az eljárás nyelve: német

         Felek

         Fellebbező: Dr. Ing. h.c. F. Porsche AG (képviselő: C. Klawitter Rechtsanwalt)

         A másik fél az eljárásban: az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala (EUIPO)
      Az Európai Unió Bírósága (a fellebbezések megengedhetőségéről határozó tanács) 2019. október 24-i végzésében úgy határozott, hogy a fellebbezés nem megengedhető, és hogy a fellebbező maga viseli saját költségeit.


title: C-618/19. sz. ügy: A Consiglio di Stato (Olaszország) által 2019. augusztus 16-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Ge.Fi.L. – Gestione Fiscalità Locale SpA kontra Regione Campania

text:
               9.12.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 413/24

      A Consiglio di Stato (Olaszország) által 2019. augusztus 16-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Ge.Fi.L. – Gestione Fiscalità Locale SpA kontra Regione Campania
      (C-618/19. sz. ügy)
      (2019/C 413/29)
      Az eljárás nyelve: olasz

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Consiglio di Stato

         Az alapeljárás felei

         Felperes: Ge.Fi.L. – Gestione Fiscalità Locale SpA

         Alperes: Regione Campania

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdés

      Összeegyeztethető-e az [Európai Unió] jogával, és különösen a szolgáltatások szabad mozgásának elvével, illetve a szolgáltatásnyújtásra irányuló közbeszerzések körében a verseny maximális mértékben történő megnyitásának elvével egy olyan tartományi rendelkezés, mint a legge della Regione Campania 7 agosto 2014, n. 16 (Campania tartomány 2014. augusztus 7-i 16. sz. törvénye) 1. cikkének (121) bekezdése, amely lehetővé teszi, hogy a gépjárműadó kezelésére vonatkozó szolgáltatásokat a Regione Campania verseny nélkül, közvetlenül az ACI-nak ítélje oda?


title: C-649/19. sz. ügy: A Spetsializiran nakazatelen sad (Bulgária) által 2019. szeptember 3-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – IR elleni büntetőeljárás

text:
               9.12.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 413/25

      A Spetsializiran nakazatelen sad (Bulgária) által 2019. szeptember 3-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – IR elleni büntetőeljárás
      (C-649/19. sz. ügy)
      (2019/C 413/30)
      Az eljárás nyelve: bolgár

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Spetsializiran nakazatelen sad

         Az alap-büntetőeljárás résztvevője

      IR

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

      Vonatkoznak-e a vádlott 2012/13 irányelv (1) 4. cikke (különösen 4. cikkének (3) bekezdése szerinti), 6. cikkének (2) bekezdése és 7. cikkének (1) bekezdése szerinti jogai azon vádlottra, akit európai elfogatóparancs alapján vettek őrizetbe?
      Amennyiben a válasz erre igenlő: úgy kell-e értelmezni a 2002/584 kerethatározat 8. cikkét, hogy az lehetővé teszi az európai elfogatóparancs tartalmának módosítását a mellékletben szereplő formanyomtatvány tekintetében, különösen egy új szöveg beillesztését e formanyomtatványon a keresett személynek a kibocsátó tagállam igazságügyi hatóságaival szemben a nemzeti és európai elfogatóparancs vitatását illetően fennálló jogairól?
      Amennyiben a második kérdésre a válasz nemleges: összhangban áll-e a 2002/584/IB kerethatározat (12) preambulumbekezdésével, 1. cikkének (3) bekezdésével, a 2012/13/ЕU irányelv 4. cikkével, 6. cikkének (2) bekezdésével, 7. cikkének (1) bekezdésével és a Charta 6. és 47. cikkével, ha egy európai elfogatóparancsot a mellékletben szereplő formanyomtatvány pontos betartásával (azaz a keresett személynek a kibocsátó igazságügyi hatóságokkal szemben fennálló jogairól való tájékoztatás nélkül) bocsátanak ki, és a kibocsátó igazságügyi hatóság – miután a keresett személy elfogásáról tudomást szerzett – haladéktalanul tájékoztatja őt a jogairól, és a megfelelő iratokat megküldi számára?
      Amennyiben egy európai elfogatóparancs útján őrizetbe vett személynek a 2012/13/ЕU irányelv 4. cikke, különösen 4. cikkének (3) bekezdése, 6. cikkének (2) bekezdése és 7. cikkének (1) bekezdése szerinti jogai biztosítására nincs más jogi eszköz, érvényes-e a 2002/584 kerethatározat?

         (1)  A büntetőeljárás során a tájékoztatáshoz való jogról szóló, 2012. május 22-i 2012/13/EU európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL 2012. L 142., 1. o.; helyesbítés: HL 2019. L 39., 28. o.).


title: C-674/19. sz. ügy: A Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Litvánia) által 2019. szeptember 10-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – UAB „Skonis ir kvapas” kontra Muitinės departamentas prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos

text:
               9.12.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 413/26

      A Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Litvánia) által 2019. szeptember 10-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – UAB „Skonis ir kvapas” kontra Muitinės departamentas prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos
      (C-674/19. sz. ügy)
      (2019/C 413/31)
      Az eljárás nyelve: litván

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas

         Az alapeljárás felei

         Felperes: UAB „Skonis ir kvapas”

         Alperes: Muitinės departamentas prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1)

                  Úgy kell-e értelmezni a dohánygyártmányokra alkalmazott jövedéki adó szerkezetéről és adókulcsáról szóló, 2011. június 21-i 2011/64/EU tanácsi irányelv (1) 2. cikkének (2) bekezdését, hogy a jelen ügy tárgyát képezőhöz hasonló vízipipadohányt (amely [legfeljebb 24 %-ban] dohányból, cukorszirupból, glicerinből, aromákból és tartósítószerből áll) a szóban forgó rendelkezés alkalmazásában úgy kell tekinteni, mint amely „részben dohánytól eltérő anyagokat tartalmaz”?

                  2)

                  Úgy kell-e értelmezni a 2011/64/EU irányelv 5. cikkének (1) bekezdését – azokban az esetekben is, amelyekben azt az irányelv 2. cikkének (2) bekezdésével összhangban kell értelmezni –, hogy amennyiben valamely dohányzásra alkalmas keverékben – a jelen ügyben vízipipadohányban (a jelen ügyben a vitatott termék) – lévő dohány megfelel a 2011/64/EU irányelv 5. cikke (1) bekezdésében felsorolt kritériumoknak, a keverék egészét fogyasztási dohánynak kell tekinteni, tekintet nélkül arra, hogy az milyen egyéb anyagokat tartalmaz?

                  3)

                  Amennyiben a második kérdésre nemleges választ kell adni, úgy kell-e értelmezni a 2011/64/EU irányelv 2. cikkének (2) bekezdését és/vagy 5. cikkének (1) bekezdését, hogy a jelen ügy tárgyát képezőhöz hasonló vitatott termék egészét – amely termék finomra vágott dohány más, folyékony és szokásosan finom állagú anyagokkal (cukorsziruppal, glicerinnel, aromákkal és tartósítószerekkel) történő összekeverésével készül – a szóban forgó irányelv alkalmazásában fogyasztási dohánynak kell tekinteni?

                  4)

                  Amennyiben a második kérdésre nemleges választ, az első, valamint a harmadik kérdésre pedig igenlő választ kell adni, úgy kell-e értelmezni a 2011. szeptember 27-i 1006/2011/EU bizottsági rendelettel, a 2012. október 9-i 927/2012/EU bizottsági végrehajtási rendelettel, a 2013. október 4-i 1001/2013/EU bizottsági végrehajtási rendelettel és a 2014. október 16-i 1101/2014/EU bizottsági végrehajtási rendelettel módosított, a vám- és a statisztikai nómenklatúráról, valamint a Közös Vámtarifáról szóló, 1987. július 23-i 2658/87/EGK tanácsi rendelet (2) I. mellékletében rögzített Kombinált Nómenklatúra 2403-as vámtarifaszáma alatt szereplő rendelkezéseket, hogy a vízipipadohány 1) cukorsziruphoz, 2) aromákhoz és/vagy 3) glicerinhez hasonló összetevői nem tekinthetők „dohánypótlónak”?

         (1)  HL 2011. L 176, 24. o.

         (2)  HL 1987. L 256., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás: 2. fejezet, 2. kötet, 382. o.


title: C-673/19. sz. ügy: A Raad van State (Hollandia) által 2019. szeptember 11-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – M, A, Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid kontra Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid, T

text:
               16.12.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 423/21

      A Raad van State (Hollandia) által 2019. szeptember 11-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – M, A, Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid kontra Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid, T
      (C-673/19. sz. ügy)
      (2019/C 423/26)
      Az eljárás nyelve: holland

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Raad van State

         Az alapeljárás felei

         Felperes: M, A, Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid

         Alperes: Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid, T

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdés

      Ellentétes-e a harmadik országok illegálisan [helyesen: jogellenesen] tartózkodó állampolgárainak visszatérésével kapcsolatban a tagállamokban használt közös normákról és eljárásokról szóló, 2008. december 16-i 2008/115/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvvel (HL 2008. L 348.), (1) különösen annak 3., 4., 6. és 15. cikkével, hogy az olyan külföldi személyt, aki az Unió valamely másik tagállamában nemzetközi védelemben részesült, a nemzeti jogszabályok szerint az e másik tagállamba történő kitoloncolás céljából őrizetbe veszik, ha ebben az összefüggésben először felszólították ugyan e személyt az e tagállam területére történő távozásra, ezt követően nem hoztak kiutasítási határozatot?

         (1)  98. o.


title: C-332/18. P. sz. ügy: A Bíróság (nyolcadik tanács) 2019. december 11-i ítélete – Mytilinaios Anonymos Etairia – Omilos Epicheiriseon, korábban Alouminion tis Ellados VEAE kontra Európai Bizottság, Dimosia Epicheirisi Ilektrismou AE (DEI) (Fellebbezés – Állami támogatások – Alumíniumgyártás – A villamosenergia-szolgáltatásra vonatkozó, szerződéssel biztosított kedvezményes díjszabás – A támogatást a belső piaccal összeegyeztethetőnek nyilvánító határozat – A szerződés megszüntetése – A megszüntetésből eredő joghatásoknak ideiglenes intézkedés útján bírósági határozattal való felfüggesztése – A támogatást jogellenesnek nyilvánító határozat)

text:
               17.2.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 54/2

      A Bíróság (nyolcadik tanács) 2019. december 11-i ítélete – Mytilinaios Anonymos Etairia – Omilos Epicheiriseon, korábban Alouminion tis Ellados VEAE kontra Európai Bizottság, Dimosia Epicheirisi Ilektrismou AE (DEI)
      (C-332/18. P. sz. ügy) (1)

      (Fellebbezés - Állami támogatások - Alumíniumgyártás - A villamosenergia-szolgáltatásra vonatkozó, szerződéssel biztosított kedvezményes díjszabás - A támogatást a belső piaccal összeegyeztethetőnek nyilvánító határozat - A szerződés megszüntetése - A megszüntetésből eredő joghatásoknak ideiglenes intézkedés útján bírósági határozattal való felfüggesztése - A támogatást jogellenesnek nyilvánító határozat)
      (2020/C 54/02)
      Az eljárás nyelve: görög

         Felek

         Fellebbező: Mytilinaios Anonymos Etairia – Omilos Epicheiriseon, korábban Alouminion tis Ellados VEAE (képviselők: N. Korogiannakis, N. Keramidas, E. Chrysafis, D. Diakopoulos és A. Komninos dikigoroi, valamint K. Struckmann Rechtsanwalt)

         A többi fél az eljárásban: Európai Bizottság (képviselők: A. Bouchagiar és E. Gippini Fournier meghatalmazottak), Dimosia Epicheirisi Ilektrismou AE (DEI) (képviselők: E. Bourtzalas és D. Waelbroeck avocats, valamint C. Synodinos, H. Tagaras és E. Salaka, dikigoroi)

         Rendelkező rész

                  1)

                  A Bíróság a fellebbezést elutasítja.

                  2)

                  A Bíróság a Mytilinaios Anonymos Etairia – Omilos Epicheiriseont kötelezi a költségek viselésére.

         (1)  HL C 285., 2018.8.13


title: C-376/18. sz. ügy: A Bíróság (ötödik tanács) 2019. december 12-i ítélete (a Najvyšší súd Slovenskej republiky [Szlovákia] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Slovenské elektrárne a.s. kontra Úrad pre vybrané hospodárske subjekty, korábban Daňový úrad pre vybrané daňové subjekty (Előzetes döntéshozatal – Elfogadhatóság – A villamos energia belső piacára vonatkozó közös szabályok – 2009/72/EK irányelv – Hatály – 3. cikk – Célkitűzések – A hátrányos megkülönböztetés tilalmának elve – A szabályozott ágazatokban történő tevékenységvégzésre vonatkozó engedéllyel rendelkező jogalanyok jövedelmeit terhelő különadó – Villamosenergia-ágazat)

text:
               17.2.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 54/3

      A Bíróság (ötödik tanács) 2019. december 12-i ítélete (a Najvyšší súd Slovenskej republiky [Szlovákia] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Slovenské elektrárne a.s. kontra Úrad pre vybrané hospodárske subjekty, korábban Daňový úrad pre vybrané daňové subjekty
      (C-376/18. sz. ügy) (1)

      (Előzetes döntéshozatal - Elfogadhatóság - A villamos energia belső piacára vonatkozó közös szabályok - 2009/72/EK irányelv - Hatály - 3. cikk - Célkitűzések - A hátrányos megkülönböztetés tilalmának elve - A szabályozott ágazatokban történő tevékenységvégzésre vonatkozó engedéllyel rendelkező jogalanyok jövedelmeit terhelő különadó - Villamosenergia-ágazat)
      (2020/C 54/03)
      Az eljárás nyelve: szlovák

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Najvyšší súd Slovenskej republiky

         Az alapeljárás felei

         Felperes: Slovenské elektrárne a.s.

         Alperes: Úrad pre vybrané hospodárske subjekty, korábban Daňový úrad pre vybrané daňové subjekty

         Rendelkező rész

      A villamos energia belső piacára vonatkozó közös szabályokról és a 2003/54/EK irányelv hatályon kívül helyezéséről szóló, 2009. július 13-i 2009/72/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvet, és különösen annak 3. cikke (1)–(3) és (10) bekezdését úgy kell értelmezni, hogy azokkal nem ellentétes az olyan nemzeti szabályozás, amely különadót vezet be a valamely hatóság által kiadott engedély alapján, különböző tevékenységi ágazatokban működő vállalkozásoknak mind a nemzeti szinten, mind a külföldön végzett tevékenységek címén elért jövedelmeire, ideértve az illetékes nemzeti szabályozó hatóság által kiállított, villamosenergia-szolgáltatásra vonatkozó engedéllyel rendelkező vállalkozásokat is.

         (1)  HL C 285., 2018.8.13.


title: C-380/18. sz. ügy: A Bíróság (első tanács) 2019. december 12-i ítélete (a Raad van State [Hollandia] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid kontra E. P. (Előzetes döntéshozatal – Határellenőrzések, menekültügy és bevándorlás – (EU) 2016/399 rendelet – A személyek határátlépésére irányadó szabályok uniós kódexe (schengeni határellenőrzési kódex) – 6. cikk – Harmadik országbeli állampolgárok beutazásának feltételei – A „közrendre jelentett veszély” fogalma – A jogellenesen tartózkodó, harmadik országbeli állampolgárra vonatkozó kiutasítási határozat)

text:
               17.2.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 54/3

      A Bíróság (első tanács) 2019. december 12-i ítélete (a Raad van State [Hollandia] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid kontra E. P.
      (C-380/18. sz. ügy) (1)

      (Előzetes döntéshozatal - Határellenőrzések, menekültügy és bevándorlás - (EU) 2016/399 rendelet - A személyek határátlépésére irányadó szabályok uniós kódexe (schengeni határellenőrzési kódex) - 6. cikk - Harmadik országbeli állampolgárok beutazásának feltételei - A „közrendre jelentett veszély” fogalma - A jogellenesen tartózkodó, harmadik országbeli állampolgárra vonatkozó kiutasítási határozat)
      (2020/C 54/04)
      Az eljárás nyelve: holland

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Raad van State

         Az alapeljárás felei

         Felperesek: Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid,

         Alperes: E. P.

         Rendelkező rész

      A személyek határátlépésére irányadó szabályok uniós kódexéről szóló, 2016. március 9-i (EU) 2016/399 európai parlamenti és tanácsi rendelet (Schengeni határellenőrzési kódex) 6. cikke (1) bekezdésének e) pontját akként kell értelmezni, hogy azzal nem ellentétes az olyan nemzeti gyakorlat, amely szerint az illetékes hatóságok kiutasítási határozatot hozhatnak harmadik ország vízumkötelezettség hatálya alá nem tartozó, valamely tagállam területén rövid tartózkodás céljából jelen lévő állampolgárával szemben amiatt, hogy e személyt úgy tekintik, mint aki veszélyt jelent a közrendre, mivel vele szemben büntetendő cselekmény elkövetésének gyanúja áll fenn, feltéve hogy e gyakorlatot kizárólag akkor folytatják, ha egyrészt e cselekmény, típusa és a kiszabható büntetés folytán, kellően súlyos annak igazolásához, hogy haladéktalanul véget vessenek ezen állampolgár tagállamok területén való tartózkodásának, másrészt hogy e hatóságok gyanújuk alátámasztásához egybevágó, objektív és pontos tényezőkkel rendelkeznek, aminek vizsgálata a kérdést előterjesztő bíróság feladata.

         (1)  HL C 294., 2018.8.20


title: C-433/18. sz. ügy: A Bíróság (első tanács) 2019. december 12-i ítélete (a Korkein oikeus [Finnország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – ML kontra Aktiva Finants OÜ (Előzetes döntéshozatal – 44/2001/EK rendelet – Joghatóság, valamint a határozatok elismerése és végrehajtása a polgári és kereskedelmi ügyekben – A kontradiktórius eljárás és a hatékony jogorvoslat követelménye – Nemzeti bíróságnak a valamely más tagállam bírósága által hozott ítélet végrehajthatóságát megállapító határozata – Fellebbezés engedélyezésére vonatkozó nemzeti eljárás)

text:
               17.2.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 54/5

      A Bíróság (első tanács) 2019. december 12-i ítélete (a Korkein oikeus [Finnország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – ML kontra Aktiva Finants OÜ
      (C-433/18. sz. ügy) (1)

      (Előzetes döntéshozatal - 44/2001/EK rendelet - Joghatóság, valamint a határozatok elismerése és végrehajtása a polgári és kereskedelmi ügyekben - A kontradiktórius eljárás és a hatékony jogorvoslat követelménye - Nemzeti bíróságnak a valamely más tagállam bírósága által hozott ítélet végrehajthatóságát megállapító határozata - Fellebbezés engedélyezésére vonatkozó nemzeti eljárás)
      (2020/C 54/06)
      Az eljárás nyelve: finn

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Korkein oikeus

         Az alapeljárás felei

         Felperes: ML

         Alperes: Aktiva Finants OÜ

         Rendelkező rész

                  1)

                  A polgári és kereskedelmi ügyekben a joghatóságról, valamint a határozatok elismeréséről és végrehajtásáról szóló, 2000. december 22-i 44/2001/EK tanácsi rendelet 43. cikkének (1) bekezdését úgy kell értelmezni, hogy azzal nem ellentétes az eljárás lefolytatásának engedélyezésére vonatkozó, olyan eljárás, amelyben egyrészt a fellebbviteli bíróság az említett engedély megadásáról az elsőfokú határozat, az elé terjesztett fellebbezés, az alperes esetleges észrevételei és szükség esetén az iratanyag egyéb információi alapján határoz, valamint másrészt az eljárás lefolytatására vonatkozó engedélyt meg kell adni többek között abban az esetben, ha a szóban forgó határozat helyességét érintően kételyek állnak fenn, ha e határozat helyessége az eljárás engedélyezése nélkül nem értékelhető, vagy ha az eljárás lefolytatásának engedélyezéséhez más fontos indok kapcsolódik.

                  2)

                  A 44/2001 rendelet 43. cikkének (3) bekezdését úgy kell értelmezni, hogy azzal nem ellentétes a végrehajthatóság megállapítására irányuló kérelem tárgyában hozott határozat elleni jogorvoslati kérelem vizsgálatára irányuló olyan eljárás, amelyben nem követelmény, hogy az említett jogorvoslati kérelem kedvező elbírálása esetén az alperest előzetesen meghallgassák.

         (1)  HL C 352., 2018.10.1


title: C-381/18. és C-382/18. sz. egyesített ügyek: A Bíróság (első tanács) 2019. december 12-i ítélete (a Raad van State [Hollandia] előzetes döntéshozatal iránti kérelmei) – G. S. (C-381/18), V. G. (C-382/18) kontra Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid (Előzetes döntéshozatal – Határellenőrzések, menekültügy és bevándorlás – Bevándorlási politika – 2003/86/EK irányelv – Családegyesítési jog – A családegyesítési jog gyakorlásához szükséges feltételek – A „közrendi okok” fogalma – Családtag beutazási és tartózkodási kérelmének elutasítása – Családtag tartózkodási engedélyének visszavonása vagy meghosszabbításának megtagadása)

text:
               17.2.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 54/4

      A Bíróság (első tanács) 2019. december 12-i ítélete (a Raad van State [Hollandia] előzetes döntéshozatal iránti kérelmei) – G. S. (C-381/18), V. G. (C-382/18) kontra Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid
      (C-381/18. és C-382/18. sz. egyesített ügyek) (1)

      (Előzetes döntéshozatal - Határellenőrzések, menekültügy és bevándorlás - Bevándorlási politika - 2003/86/EK irányelv - Családegyesítési jog - A családegyesítési jog gyakorlásához szükséges feltételek - A „közrendi okok” fogalma - Családtag beutazási és tartózkodási kérelmének elutasítása - Családtag tartózkodási engedélyének visszavonása vagy meghosszabbításának megtagadása)
      (2020/C 54/05)
      Az eljárás nyelve: holland

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Raad van State

         Az alapeljárás felei

         Felperesek: G. S. (C-381/18), V. G. (C-382/18)

         Alperes: Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid

         Rendelkező rész

                  1)

                  A Bíróság az EUMSZ 267. cikk alapján hatáskörrel rendelkezik a családegyesítési jogról szóló, 2003. szeptember 22-i 2003/86/EK tanácsi irányelv 6. cikkének értelmezésére olyan helyzetben, amikor egy bíróságnak olyan uniós polgár harmadik országbeli állampolgár családtagjának beutazási és tartózkodási engedélye tárgyában kell határoznia, aki nem gyakorolta szabad mozgáshoz való jogát, amennyiben e rendelkezést ilyen helyzetben a nemzeti jog közvetlenül és feltétel nélkül alkalmazandóvá tette.

                  2)

                  A 2003/86 irányelv 6. cikkének (1) és (2) bekezdését akként kell értelmezni, hogy azokkal nem ellentétes az olyan nemzeti gyakorlat, amely szerint az illetékes hatóságok közrendi okokból egyrészt az érintett tagállam területén történő korábbi tartózkodás ideje alatt hozott büntetőítélet alapján elutasíthatják az ezen irányelv alapján benyújtott beutazási és tartózkodási kérelmet, másrészt visszavonhatják az említett irányelv alapján kiállított tartózkodási engedélyt vagy megtagadhatják annak megújítását, amennyiben a kérelmezővel szemben a tartózkodás hosszához képest kellően súlyos büntetés került kiszabásra, feltéve hogy e gyakorlatot kizárólag olyan esetben alkalmazzák, amikor a szóban forgó büntetőítélet alapjául szolgáló jogsértés kellően súlyos annak alátámasztásához, hogy szükség van ezen kérelmező tartózkodásának kizárására, és e hatóságok elvégzik az ugyanezen irányelv 17. cikkében előírt egyéni értékelést, aminek vizsgálata a kérdést előterjesztő bíróság feladata.

         (1)  HL C 294., 2018.8.20


title: C-435/18. sz. ügy: A Bíróság (ötödik tanács) 2019. december 12-i ítélete (az Oberster Gerichtshof [Ausztria] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Otis GmbH, Schindler Liegenschaftsverwaltung GmbH, Schindler Aufzüge und Fahrtreppen GmbH, Kone AG,Thyssenkrupp Aufzüge GmbH kontra Land Oberösterreich és társai (Előzetes döntéshozatal – EUMSZ 101. cikk – Kartell által okozott kár megtérítése – Azon személyek kártalanításhoz való joga, akik a kartellel érintett piacon nem beszállítóként vagy vevőként tevékenykednek – A kartell tárgyát képező termékek beszerzése céljából kedvező feltétekkel kölcsönöket nyújtó állami szervet ért károk)

text:
               17.2.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 54/6

      A Bíróság (ötödik tanács) 2019. december 12-i ítélete (az Oberster Gerichtshof [Ausztria] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Otis GmbH, Schindler Liegenschaftsverwaltung GmbH, Schindler Aufzüge und Fahrtreppen GmbH, Kone AG,Thyssenkrupp Aufzüge GmbH kontra Land Oberösterreich és társai
      (C-435/18. sz. ügy) (1)

      (Előzetes döntéshozatal - EUMSZ 101. cikk - Kartell által okozott kár megtérítése - Azon személyek kártalanításhoz való joga, akik a kartellel érintett piacon nem beszállítóként vagy vevőként tevékenykednek - A kartell tárgyát képező termékek beszerzése céljából kedvező feltétekkel kölcsönöket nyújtó állami szervet ért károk)
      (2020/C 54/07)
      Az eljárás nyelve: német

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Oberster Gerichtshof

         Az alapeljárás felei

         Felperesek: Otis GmbH, Schindler Liegenschaftsverwaltung GmbH, Schindler Aufzüge und Fahrtreppen GmbH, Kone AG, Thyssenkrupp Aufzüge GmbH

         Alperesek: Land Oberösterreich, Gemeinnützige Wohnungsgenossenschaft „Lebensräume” eingetragene GmbH, EBS Wohnungsgesellschaft mbH, WAG Wohnungsanlagen GmbH, WSG Gemeinnützige Wohn- und Siedlergemeinschaft reg.GmbH, Neue Heimat Oberösterreich Gemeinnützige Wohnungs- und SiedlungsgesmbH, BRW Gemeinnützige Wohnungs- und Siedlungsgenossenschaft „Baureform Wohnstätte” eingetragene Gen.m.b.H., Gemeinnützige Wohnungs- und Siedlungsgenossenschaft „Familie” eingetragene Gen.m.b.H., VLW Vereinigte Linzer Wohnungsgenossenschaften Gemeinnützige GmbH, Gemeinnützige Steyrer Wohn- und Siedlungs Genossenschaft „Styria” reg.Gen.m.b.H., Innviertler Gemeinnützige Wohnungs- und Siedlungsgenossenschaft reg.Gen.m.b.H., Gemeinnützige Wohnungsgesellschaft der Stadt Steyr GmbH, Gemeinnützige Industrie-Wohnungsaktiengesellschaft, Gemeinnützige Siedlungsgesellschaft m.b.H. für den Bezirk Vöcklabruck, GEWOG Neues Heim Gemeinnützige Wohnungsgesellschaft m.b.H.

         Rendelkező rész

      Az EUMSZ 101. cikket úgy kell értelmezni, hogy azon személyek, akik nem beszállítóként vagy vevőként szerepelnek a kartell által érintett piacon, hanem ösztönző kölcsönök formájában támogatást nyújtottak az e piacon kínált termékek vásárlói számára, kérhetik az e kartellben részt vevő vállalkozások kötelezését azon kár megtérítésére, amely amiatt érte őket, hogy e támogatások összege magasabb volt, mint amekkora e kartell hiányában lett volna, és e személyek e különbözetet nem használhatták fel nyereségesebb célokra.

         (1)  HL C 352., 2018.10.1


title: C-519/18. sz. ügy: A Bíróság (ötödik tanács) 2019. december 12-i ítélete (a Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság [Magyarország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – TB kontra Bevándorlási és Menekültügyi Hivatal (Előzetes döntéshozatal – Bevándorlási politika – Családegyesítési jog – 2003/86/EK irányelv – A 10. cikk (2) bekezdése – Fakultatív rendelkezés – A családegyesítési jog gyakorlásához szükséges feltételek – A menekültnek a 4. cikkben nem említett családtagja – Az „eltartott személy” fogalma)

text:
               17.2.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 54/7

      A Bíróság (ötödik tanács) 2019. december 12-i ítélete (a Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság [Magyarország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – TB kontra Bevándorlási és Menekültügyi Hivatal
      (C-519/18. sz. ügy) (1)

      (Előzetes döntéshozatal - Bevándorlási politika - Családegyesítési jog - 2003/86/EK irányelv - A 10. cikk (2) bekezdése - Fakultatív rendelkezés - A családegyesítési jog gyakorlásához szükséges feltételek - A menekültnek a 4. cikkben nem említett családtagja - Az „eltartott személy” fogalma)
      (2020/C 54/09)
      Az eljárás nyelve: magyar

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

         Az alapeljárás felei

         Felperes: TB

         Alperes: Bevándorlási és Menekültügyi Hivatal

         Rendelkező rész

      A családegyesítési jogról szóló, 2003. szeptember 22-i 2003/86/EK tanácsi irányelv 10. cikkének (2) bekezdését úgy kell értelmezni, hogy azzal nem ellentétes, hogy valamely tagállam csak akkor engedélyezi egy menekült lánytestvérének családegyesítését, ha az egészségügyi állapota miatt képtelen önmagáról gondoskodni, azzal hogy:

                  —

                  egyrészt az önmagáról gondoskodásra való képtelenséget a menekülteket jellemző sajátos helyzet figyelembevételével és az összes releváns tényezőt tekintetbe vevő egyedi vizsgálatot követően értékeljék,

                  —

                  másrészt pedig szintén a menekülteket jellemző sajátos helyzetre tekintettel és az összes releváns tényezőt figyelembe vevő egyedi vizsgálatot követően megállapítható legyen, hogy az érintett személy anyagi támogatását ténylegesen a menekült biztosítja, vagy a menekült tűnik a szükséges anyagi támogatás biztosítására a legalkalmasabb családtagnak.

         (1)  HL C 436., 2018.12.3.


title: C-708/18. sz. ügy: A Bíróság (harmadik tanács) 2019. december 11-i ítélete (a Tribunalul București [Románia] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – TK kontra Asociația de Proprietari bloc M5A-ScaraA (Előzetes döntéshozatal – A természetes személyek védelme a személyes adatok kezelése vonatkozásában – Az Európai Unió Alapjogi Chartája – 7. és 8. cikk – A 95/46/EK irányelv – A 6. cikk (1) bekezdésének c) pontja és a 7. cikk f) pontja – A személyes adatok kezelésének jogszerűsége – A személyek, a vagyontárgyak és az értékek biztonságának és védelmének biztosítása, valamint jogos érdekek érvényesítése érdekében az érintett hozzájárulása nélkül történő videomegfigyelés alkalmazását lehetővé tevő nemzeti szabályozás – Videomegfigyelő rendszer telepítése egy lakóépület közös helyiségeibe)

text:
               17.2.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 54/8

      A Bíróság (harmadik tanács) 2019. december 11-i ítélete (a Tribunalul București [Románia] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – TK kontra Asociația de Proprietari bloc M5A-ScaraA
      (C-708/18. sz. ügy) (1)

      (Előzetes döntéshozatal - A természetes személyek védelme a személyes adatok kezelése vonatkozásában - Az Európai Unió Alapjogi Chartája - 7. és 8. cikk - A 95/46/EK irányelv - A 6. cikk (1) bekezdésének c) pontja és a 7. cikk f) pontja - A személyes adatok kezelésének jogszerűsége - A személyek, a vagyontárgyak és az értékek biztonságának és védelmének biztosítása, valamint jogos érdekek érvényesítése érdekében az érintett hozzájárulása nélkül történő videomegfigyelés alkalmazását lehetővé tevő nemzeti szabályozás - Videomegfigyelő rendszer telepítése egy lakóépület közös helyiségeibe)
      (2020/C 54/10)
      Az eljárás nyelve: román

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Tribunalul București

         Az alapeljárás felei

         Felperes: TK

         Alperes: Asociația de Proprietari bloc M5A-ScaraA

         Rendelkező rész

      A személyes adatok feldolgozása [helyesen: kezelése] vonatkozásában az egyének védelméről és az ilyen adatok szabad áramlásáról szóló, 1995. október 24-i 95/46/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv 6. cikke (1) bekezdésének e) pontját és 7. cikkének f) pontját – az Európai Unió Alapjogi Chartájának 7. és 8. cikkével cikkével összefüggésben – úgy kell értelmezni, hogy azokkal nem ellentétesek az olyan nemzeti rendelkezések, amelyek lehetővé teszik olyan videokamerás megfigyelőrendszer bevezetését, mint amilyen rendszert az alapügyben egy lakáscélú ingatlan közös helyiségeibe az érintett hozzájárulása nélkül, a személyek és vagyontárgyak biztonságának és védelmének biztosításában álló jogos érdek érvényesítése céljából telepítettek, ha a személyes adatok szóban forgó videokamerás megfigyelőrendszerrel történő kezelése megfelel az említett 7. cikk f) pontjában előírt feltételeknek, amit a kérdést előterjesztő bíróságnak kell megvizsgálnia.

         (1)  HL C 65., 2019.2.18


title: C-783/18 P. sz. ügy: A Bíróság (tizedik tanács) 2019. december 12-i ítélete – Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala (EUIPO) kontra Wajos GmbH (Fellebbezés – Európai uniós védjegy – 207/2009/EK rendelet – A 7 cikk (1) bekezdésének b) pontja – Feltétlen kizáró ok – Megkülönböztető képességgel nem rendelkező védjegyek – Az áru formájából álló térbeli védjegyek – A megkülönböztető képességre vonatkozó értékelési szempontok – Indokolási kötelezettség – Tárolóedény formája – Amfora)

text:
               17.2.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 54/9

      A Bíróság (tizedik tanács) 2019. december 12-i ítélete – Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala (EUIPO) kontra Wajos GmbH
      (C-783/18 P. sz. ügy) (1)

      (Fellebbezés - Európai uniós védjegy - 207/2009/EK rendelet - A 7 cikk (1) bekezdésének b) pontja - Feltétlen kizáró ok - Megkülönböztető képességgel nem rendelkező védjegyek - Az áru formájából álló térbeli védjegyek - A megkülönböztető képességre vonatkozó értékelési szempontok - Indokolási kötelezettség - Tárolóedény formája - Amfora)
      (2020/C 54/11)
      Az eljárás nyelve: német

         Felek

         Fellebbező: az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala (EUIPO) (képviselő: D. Hanf meghatalmazott)

         A másik fél az eljárásban: Wajos GmbH (képviselő: J. Schneiders, R. Krillke és B. Schneiders ügyvédek)

         Rendelkező rész

                  1)

                  A Bíróság a fellebbezést elutasítja.

                  2)

                  A Bíróság kötelezi az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatalát (EUIPO) a saját költségein felül a Wajos GmbH részéről felmerült költségek viselésére.

         (1)  HL C 112., 2019.3.25.


title: C-87/19. sz. ügy: A Bíróság (kilencedik tanács) 2019. december 11-i ítélete (a Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas [Litvánia] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – TV Play Baltic AS kontra Lietuvos radijo ir televizijos komisija (Előzetes döntéshozatal – Elektronikus hírközlő hálózatok és elektronikus hírközlési szolgáltatások – 2002/21/EK irányelv (keretirányelv) – A 2. cikk m) pontja – Elektronikus hírközlő hálózat szolgáltatása – Fogalom – 2002/22/EK irányelv (egyetemes szolgáltatási irányelv) – A 31. cikk (1) bekezdése – Meghatározott rádió- vagy televíziós csatornák továbbítására vonatkozó kötelezettség – Műholdas csatornákból álló csomagot kínáló gazdasági szereplő – Észszerű továbbítási kötelezettségek – Feltételek – EUMSZ 56. cikk – Arányosság)

text:
               17.2.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 54/10

      A Bíróság (kilencedik tanács) 2019. december 11-i ítélete (a Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas [Litvánia] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – TV Play Baltic AS kontra Lietuvos radijo ir televizijos komisija
      (C-87/19. sz. ügy) (1)

      (Előzetes döntéshozatal - Elektronikus hírközlő hálózatok és elektronikus hírközlési szolgáltatások - 2002/21/EK irányelv (keretirányelv) - A 2. cikk m) pontja - Elektronikus hírközlő hálózat szolgáltatása - Fogalom - 2002/22/EK irányelv (egyetemes szolgáltatási irányelv) - A 31. cikk (1) bekezdése - Meghatározott rádió- vagy televíziós csatornák továbbítására vonatkozó kötelezettség - Műholdas csatornákból álló csomagot kínáló gazdasági szereplő - Észszerű továbbítási kötelezettségek - Feltételek - EUMSZ 56. cikk - Arányosság)
      (2020/C 54/12)
      Az eljárás nyelve: litván

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas

         Az alapeljárás felei

         Felperes: TV Play Baltic AS

         Alperes: Lietuvos radijo ir televizijos komisija

         Az eljárásban részt vesz: Lietuvos nacionalinis radijas ir televizija VšĮ

         Rendelkező rész

                  1)

                  Az elektronikus hírközlő hálózatok és elektronikus hírközlési szolgáltatások közös keretszabályozásáról szóló, 2002. március 7-i 2002/21/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (keretirányelv) 2. cikkének m) pontját úgy kell értelmezni, hogy a televízió-műsorok harmadik személyek tulajdonában álló műholdas hálózatokon történő közvetítése nem tartozik az e rendelkezés értelmében vett „elektronikus hírközlő hálózat szolgáltatása” fogalmába.

                  2)

                  Az egyetemes szolgáltatásról, valamint az elektronikus hírközlő hálózatokhoz és elektronikus hírközlési szolgáltatásokhoz kapcsolódó felhasználói jogokról szóló, 2002. március 7-i 2002/22/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (egyetemes szolgáltatási irányelv) 31. cikkének (1) bekezdését úgy kell értelmezni, hogy azzal nem ellentétes, hogy a tagállamok televízió-műsor továbbítására vonatkozó kötelezettséget írnak elő azon vállalkozások számára, amelyek harmadik személyek tulajdonában álló műholdas hálózatok segítségével feltételes hozzáférésű rendszer által védett televízió-műsort továbbítanak, és az ügyfeleiknek televíziós műsorcsomagokat kínálnak.

                  3)

                  Az EUMSZ 56. cikket úgy kell értelmezni, hogy azzal nem ellentétes, hogy a harmadik személyek tulajdonában álló műholdas hálózatok segítségével feltételes hozzáférésű rendszer által védett televízió-műsorokat továbbító és ügyfeleiknek televíziós műsorcsomagokat kínáló vállalkozások számára a tagállamok egy televíziós csatorna ingyenes továbbítására vonatkozó kötelezettséget írnak elő, feltéve hogy egyrészt ez a továbbítási kötelezettség a végfelhasználók jelentős száma vagy jelentős aránya számára a televízió-műsorok összes továbbítási eszköze esetében lehetővé teszi azon csatornához való hozzáférést, amelynek továbbítása érdekében a kötelezettséget előírták, másrészt hogy figyelembe veszik az e továbbítási kötelezettséggel terhelt gazdasági szereplő által nyújtott szolgáltatások végfelhasználóinak földrajzi megoszlását, azt a körülményt, hogy ez a gazdasági szereplő a csatornát kódolatlanul továbbítja, továbbá azt, hogy az említett csatorna az interneten, valamint a földi televíziós hálózaton ingyenesen hozzáférhető, amit a kérdést előterjesztő bíróságnak kell megvizsgálnia.

         (1)  HL C 155., 2019.5.6


title: C-566/19. PPU. és C-626/19. PPU. sz. egyesített ügyek: A Bíróság (első tanács) 2019. december 12-i ítélete (a Cour d'appel, Rechtbank Amsterdam [Luxemburg, Hollandia] előzetes döntéshozatal iránti kérelmei) – a JR (C-566/19 PPU) és YC (C-626/19 PPU) ellen kibocsátott európai elfogatóparancsok végrehajtása (Előzetes döntéshozatal – Sürgősségi előzetes döntéshozatali eljárás – Büntetőügyekben folytatott rendőrségi és igazságügyi együttműködés – Európai elfogatóparancs – 2002/584/IB kerethatározat – A 6. cikk (1) bekezdése – A „kibocsátó igazságügyi hatóság” fogalma – Szempontok – Valamely tagállam ügyészsége által büntetőeljárás lefolytatása céljából kibocsátott európai elfogatóparancs)

text:
               17.2.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 54/11

      A Bíróság (első tanács) 2019. december 12-i ítélete (a Cour d'appel, Rechtbank Amsterdam [Luxemburg, Hollandia] előzetes döntéshozatal iránti kérelmei) – a JR (C-566/19 PPU) és YC (C-626/19 PPU) ellen kibocsátott európai elfogatóparancsok végrehajtása
      (C-566/19. PPU. és C-626/19. PPU. sz. egyesített ügyek) (1)

      (Előzetes döntéshozatal - Sürgősségi előzetes döntéshozatali eljárás - Büntetőügyekben folytatott rendőrségi és igazságügyi együttműködés - Európai elfogatóparancs - 2002/584/IB kerethatározat - A 6. cikk (1) bekezdése - A „kibocsátó igazságügyi hatóság” fogalma - Szempontok - Valamely tagállam ügyészsége által büntetőeljárás lefolytatása céljából kibocsátott európai elfogatóparancs)
      (2020/C 54/14)
      Az eljárás nyelve: francia és holland

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Cour d'appel, Rechtbank Amsterdam

         Az alapeljárás felei

      JR (C-566/19 PPU), YC (C-626/19 PPU)

         Rendelkező rész

      A 2009. február 26-i 2009/299/IB tanácsi kerethatározattal módosított, az európai elfogatóparancsról és a tagállamok közötti átadási eljárásokról szóló, 2002. június 13-i 2002/584/IB tanácsi kerethatározat 6. cikkének (1) bekezdését úgy kell értelmezni, hogy a „kibocsátó igazságügyi hatóság” e rendelkezés értelmében vett fogalmába tartoznak valamely tagállamnak a vádhatósági feladatokat ellátó és a feletteseik irányítása és ellenőrzése alatt álló ügyészei, amennyiben a jogállásuk a végrehajtó hatalomtól való függetlenség garanciáját nyújtja az európai elfogatóparancs kibocsátása keretében.
      A 2009/299 kerethatározattal módosított 2002/584 kerethatározatot úgy kell értelmezni, hogy a büntetőeljárás lefolytatása céljából kibocsátott európai elfogatóparanccsal érintett személyt megillető hatékony bírói jogvédelemhez kapcsolódó követelmények teljesülnek, ha a kibocsátó tagállam joga szerint az elfogatóparancs kibocsátásának feltételei, különösen pedig annak arányos jellege e tagállamban bírósági felülvizsgálat tárgyát képezik.

         (1)  HL C 337., 2019.10.7

         HL C 383., 2019.11.11


title: C-627/19. PPU. sz. ügy: A Bíróság (első tanács) 2019. december 12-i ítélete (a Rechtbank Amsterdam [Hollandia] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – a ZB ellen kibocsátott európai elfogatóparancs végrehajtása (Előzetes döntéshozatal – Sürgősségi előzetes döntéshozatali eljárás – Büntetőügyekben folytatott rendőrségi és igazságügyi együttműködés – Európai elfogatóparancs – 2002/584/IB kerethatározat – A 6. cikk (1) bekezdése – A „kibocsátó igazságügyi hatóság” fogalma – Szempontok – Valamely tagállam ügyészsége által büntetés végrehajtása céljából kibocsátott európai elfogatóparancs)

text:
               17.2.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 54/13

      A Bíróság (első tanács) 2019. december 12-i ítélete (a Rechtbank Amsterdam [Hollandia] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – a ZB ellen kibocsátott európai elfogatóparancs végrehajtása
      (C-627/19. PPU. sz. ügy) (1)

      (Előzetes döntéshozatal - Sürgősségi előzetes döntéshozatali eljárás - Büntetőügyekben folytatott rendőrségi és igazságügyi együttműködés - Európai elfogatóparancs - 2002/584/IB kerethatározat - A 6. cikk (1) bekezdése - A „kibocsátó igazságügyi hatóság” fogalma - Szempontok - Valamely tagállam ügyészsége által büntetés végrehajtása céljából kibocsátott európai elfogatóparancs)
      (2020/C 54/16)
      Az eljárás nyelve: holland

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Rechtbank Amsterdam

         Az alapeljárás résztvevője

      ZB

         Rendelkező rész

      A 2009. február 26-i 2009/299/IB tanácsi kerethatározattal módosított, az európai elfogatóparancsról és a tagállamok közötti átadási eljárásokról szóló, 2002. június 13-i 2002/584/IB tanácsi kerethatározatot úgy kell értelmezni, hogy azzal nem ellentétes az olyan tagállami szabályozás, amely annak ellenére, hogy az európai elfogatóparancs-büntetés végrehajtása céljából történő kibocsátására vonatkozó hatáskört az e tagállam igazságszolgáltatásában részt vevő olyan hatóságra ruházza, amely maga nem bíróság, nem ír elő az e hatóság európai elfogatóparancs kibocsátására vonatkozó határozata elleni külön bírósági jogorvoslati lehetőséget.

         (1)  HL C 383., 2019.11.11


title: C-725/19. sz. ügy: A Judecătoria Sector 2 București (Románia) által 2019. október 1-jén benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – IO kontra Impuls Leasing România IFN SA

text:
               17.2.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 54/14

      A Judecătoria Sector 2 București (Románia) által 2019. október 1-jén benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – IO kontra Impuls Leasing România IFN SA
      (C-725/19. sz. ügy)
      (2020/C 54/17)
      Az eljárás nyelve: román

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Judecătoria Sector 2 București

         Az alapeljárás felei

         Felperes: IO

         Alperes: Impuls Leasing România IFN SA

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdés

      A tényleges érvényesülés elvére figyelemmel úgy kell-e értelmezni a 93/13/EGK irányelvet, (1) hogy azzal ellentétes a végrehajtási kifogás elfogadhatóságának feltételeivel kapcsolatos, hatályos román szabályozáshoz – a 310/2018. sz. törvénnyel módosított polgári perrendtartás 713. cikkének (2) bekezdéséhez – hasonló olyan nemzeti szabályozás, amely a végrehajtási kifogás keretében azon okból nem teszi lehetővé annak a fogyasztó kérelmére vagy a bíróság által hivatalból történő vizsgálatát, hogy egy végrehajtható okiratnak minősülő lízingszerződés feltételei tisztességtelenek-e, mert létezik olyan polgári jogi kereset, amelynek keretében az „eladó vagy szolgáltató” („vânzător sau furnizor”) és a „fogyasztó” között létrejött szerződés az ezen irányelv értelmében vett tisztességtelen feltételek fennállása szempontjából vizsgálhatók?

         (1)  A fogyasztókkal kötött szerződésekben alkalmazott tisztességtelen feltételekről szóló, 1993. április 5-i 93/13/EGK tanácsi irányelv (HL 1993. L 95., 29. o.; magyar nyelvű különkiadás 15. fejezet, 2. kötet, 288. o.)


title: C-734/19. sz. ügy: A Tribunalul București (Románia) által 2019. október 4-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – ITH Comercial Timișoara SRL kontra Agenția Națională de Administrare Fiscală – Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice București, Agenția Națională de Administrare Fiscală – Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice București – Administrația Sector 1 a Finanțelor Publice

text:
               17.2.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 54/14

      A Tribunalul București (Románia) által 2019. október 4-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – ITH Comercial Timișoara SRL kontra Agenția Națională de Administrare Fiscală – Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice București, Agenția Națională de Administrare Fiscală – Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice București – Administrația Sector 1 a Finanțelor Publice
      (C-734/19. sz. ügy)
      (2020/C 54/18)
      Az eljárás nyelve: román

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Tribunalul București

         Az alapeljárás felei

         Felperes: ITH Comercial Timișoara SRL

         Alperesek: Agenția Națională de Administrare Fiscală – Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice București, Agenția Națională de Administrare Fiscală – Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice București – Administrația Sector 1 a Finanțelor Publice

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1.1.

                  Ellentétes-e a közös hozzáadottértékadó-rendszerről szóló, 2006. november 28-i 2006/112/EK tanácsi irányelv (1) rendelkezéseivel, különösen 167. cikkével és 168. cikkével, a jogbiztonság és a bizalomvédelem elvével, a hátrányos megkülönböztetés tilalmának elvével és az adósemlegesség elvével az, ha az adóalanynak az a joga, hogy levonja az általa valamely adóztatandó ügylet teljesítéséhez történő felhasználás szándékával végzett beruházás egyes költségeit terhelő héát, megszűnik abban az esetben, ha később felhagy az előirányzott beruházással?

                  1.2.

                  Ugyanezen előírások és elvek lehetővé teszik-e vagy azokkal ellentétes az, ha a beruházás felhagyása esetén a levonáshoz való jog olyan körülmények között is vita tárgyát alkotja, amelyek eltérnek azon körülményektől, mintha az adóalany visszaélést vagy adókikerülést követett volna el?

                  1.3.

                  Ellentétes-e ugyanezekkel az előírásokkal és elvekkel az olyan értelmezés, amely szerint azok a körülmények, amelyek között a levonáshoz való jog a beruházás felhagyása esetén vita tárgyát alkothatja, a következőket foglalják magukban:

                              1.3.1.

                              azon utólagos kockázat megvalósulása, hogy a beruházás elmaradhat, amelyet az adóalany a beruházási költségek felmerülésének időpontjában ismert, mint például azt a tényt, hogy valamely hatóság nem hagyta jóvá a szóban forgó beruházás megvalósításához szükséges városfejlesztési tervet?

                              1.3.2

                              a gazdasági körülmények időközben bekövetkező olyan változását, amelynek következtében az előirányzott beruházás már nem rendelkezik a megkezdése napján fennálló jövedelmezőséggel?

                  1.4.

                  Úgy kell-e értelmezni a közös hozzáadottértékadó-rendszerről szóló, 2006. november 28-i 2006/112/EK irányelv előírásait és az általános uniós jogelveket, hogy a beruházás felhagyása esetén:

                              1.4.1.

                              a levonási jog vitatását igazoló visszaélést vagy adókikerülést vélelmezni kell, vagy azt az adóhatóságnak kell bizonyítani?

                              1.4.2.

                              a visszaélés vagy adókikerülés bizonyítása megdönthető vélelemmel történhet, vagy ahhoz objektív bizonyítási eszközök szükségesek?

                  1.5.

                  A közös hozzáadottértékadó-rendszerről szóló, 2006. november 28-i 2006/112/EK irányelv előírásai és az általános uniós jogelvek lehetővé teszik-e vagy kizárják azt, ha a beruházás felhagyása esetén vizsgálni kell, hogy a levonási jog vitatásának tényét igazoló visszaélést vagy adókikerülést vesznek figyelembe, amikor is az adóalany semmilyen célra, következésképpen tisztán magáncélokra sem tudja felhasználni azokat a termékeket és szolgáltatásokat, amelyek után a héát levonta?

                  1.6.

                  Úgy kell-e értelmezni a közös hozzáadottértékadó-rendszerről szóló, 2006. november 28-i 2006/112/EK irányelv előírásait és az általános uniós jogelveket, hogy a beruházás felhagyása esetén beruházási költségeknek adóalanynál történő felmerülését követően bekövetkező körülmények – például i. gazdasági válság bekövetkezése vagy ii. azon utólagos kockázat megvalósulása, hogy a beruházás elmaradhat, amelyet az adóalany a beruházási költségek felmerülésének időpontjában ismert, (mint például azt a tényt, hogy valamely hatóság nem hagyta jóvá a szóban forgó beruházás megvalósításához szükséges), illetve iii. a beruházás jövedelmezőségére vonatkozó becslések módosulása – az adóalany akaratán kívül álló olyan körülményeknek minősülnek, amelyek figyelembe vehetők az adóalany jóhiszeműségének megállapításánál?

                  1.7.

                  Úgy kell-e értelmezni a közös hozzáadottértékadó-rendszerről szóló, 2006. november 28-i 2006/112/EK irányelv rendelkezéseit, különösen a 184. és 185. cikket, a jogbiztonság és a bizalomvédelem elvét, a hátrányos megkülönböztetés tilalmának elvét és az adósemlegesség elvét, hogy a beruházással való felhagyás héakorrekciót tesz szükségessé?
                  Másképpen megfogalmazva, a beruházással való felhagyás esetén az adóalany által valamely adóztatandó ügylet teljesítéséhez történő felhasználás szándékával végzett beruházás egyes költségeit terhelő héa levonásához való jog a héakorrekció mechanizmusa révén válhat-e vita tárgyává?

                  1.8.

                  Ellentétes-e a közös hozzáadottértékadó-rendszerről szóló, 2006. november 28-i 2006/112/EK irányelv előírásai lehetővé tesznek-e vagy azokkal ellentétes egy olyan nemzeti szabályozás, amely korlátozó jelleggel előírja, hogy az elmaradt beruházásokat terhelő héa levonásához való jog kizárólag a Bíróság két ítéletére szűkszavúan történő utalással hivatkozott két esetben őrizhető meg: i. az Európai Unió Bíróságának a Belgische Staat kontra Ghent Coal Terminal NV ítéletben (C-37/95 ügy) tett megállapítása szerint akkor, ha az adóalany a gazdasági tevékenységéhez az akaratától független körülmények miatt nem használja fel soha a szóban forgó termékeket/szolgáltatásokat, valamint ii. az Európai Unió Bíróságának az Intercommunale voor zeewaterontzilting (INZO) kontra belga állam ítéletében (C-110/94 ügy) tett megállapítása szerint olyan más esetekben, amelyekben az adóalany az akaratától független tárgyilagos indokokból nem használta fel a gazdasági tevékenységéhez azokat a beszerzett termékeket/igénybe vett szolgáltatásokat, amelyekkel kapcsolatban a levonáshoz való jogot gyakorolta?

                  1.9.

                  A közös hozzáadottértékadó-rendszerről szóló, 2006. november 28-i 2006/112/EK irányelv előírásai, a jogbiztonság és a bizalomvédelem elve lehetővé teszi-e azt, vagy azokkal ellentétes az, ha az adóhatóságok visszavonják a korábbi adóellenőrzési jelentésekben vagy közigazgatási jogorvoslatok tárgyában hozott korábbi határozatokban szereplő olyan megállapításokat:

                              1.9.1.

                              amelyek szerint a magánszemély valamely adóztatandó ügylet teljesítéséhez történő felhasználás szándékával szerzett be termékeket és vett igénybe szolgáltatásokat?

                              1.9.2.

                              amelyek szerint valamely beruházási projekt felfüggesztését vagy az azzal való felhagyást az adóalany akaratán kívül álló, meghatározott körülmény okozta?

                  2.1.

                  A közös hozzáadottértékadó-rendszerről szóló, 2006. november 28-i 2006/112/EK irányelv előírásai, és különösen a 28. cikk lehetővé teszi-e azt, vagy azzal ellentétes az, ha a bizományos jogintézményének mechanizmusa megbízási szerződésen kívül is alkalmazásra kerül?

                  2.2.

                  Úgy kell-e értelmezni a közös hozzáadottértékadó-rendszerről szóló, 2006. november 28-i 2006/112/EK irányelv előírásait, különösen a 28. cikkét, hogy bizományos jogintézménye alkalmazható akkor, ha az adóalany, amely valamely épületet azzal a céllal kivitelez egy másik jogi személy igényeinek és a tevékenységével kapcsolatos követelményeinek megfelelően, hogy megőrizze az épület tulajdonjogát és azt a kivitelezés befejezésekor csak bérbe adja e másik jogi személynek?

                  2.3.

                  Úgy kell-e értelmezni ugyanezeket az előírásokat, hogy a korábban leírt helyzetben a kivitelezőnek azzal a jogi személlyel szemben kell kiszámláznia az épület kivitelezésére vonatkozó beruházási költségeket, amelynek majd bérbe adja az épületet, a héát pedig ez utóbbi jogi személytől kell beszednie?

                  2.4.

                  Úgy kell-e értelmezni ugyanezeket az előírásokat, hogy a korábban leírt helyzetben a kivitelező akkor kell kiszámláznia a beruházási költségeket és beszednie vonatkozó héát, ha a kivitelezési munkákkal amiatt hagy fel véglegesen, hogy drasztikusan visszaesik annak a személynek a gazdasági tevékenysége, amelynek az épületet bérbe kellett volna adnia és a visszaesést ez utóbbi személy küszöbön álló fizetésképtelensége idézi elő?

                  2.5.

                  Úgy kell-e értelmezni a közös hozzáadottértékadó-rendszerről szóló, 2006. november 28-i 2006/112/EK tanácsi irányelv előírásait és az általános uniós jogelveket, hogy az adóhatóságok az adóalany által megkötött szerződések feltételeire tekintet nélkül akkor is átminősíthetik az általa teljesített ügyleteket, ha a szóban forgó szerződések nem színlelt szerződések?

                  2.6.

                  A közös hozzáadottértékadó-rendszerről szóló, 2006. november 28-i 2006/112/EK tanácsi irányelv előírásai, különösen pedig a jogbiztonság és a bizalomvédelem elve lehetővé teszi-e azt, vagy azokkal ellentétes az, ha az adóhatóságok visszavonják az adóalany korábbi adóellenőrzési jelentésekben vagy közigazgatási jogorvoslatok tárgyában hozott korábbi határozatokban megállapított héalevonáshoz való jogát?

         (1)  A közös hozzáadottértékadó-rendszerről szóló, 2006. november 28-i 2006/112/EK tanácsi irányelv (HL 2006. L 347., 1. o.)


title: C-748/19. sz. ügy: A Sąd Okręgowy w Warszawie (Lengyelország) által 2019. október 15-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Prokuratura Rejonowa w Mińsku Mazowieckim kontra WB

text:
               17.2.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 54/17

      A Sąd Okręgowy w Warszawie (Lengyelország) által 2019. október 15-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Prokuratura Rejonowa w Mińsku Mazowieckim kontra WB
      (C-748/19. sz. ügy)
      (2020/C 54/19)
      Az eljárás nyelve: lengyel

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Sąd Okręgowy w Warszawie

         Az alapeljárás felei

         Felperes: Prokuratura Rejonowa w Mińsku Mazowieckim

         Alperes: WB

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1)

                  Úgy kell-e értelmezni az Európai Unióról szóló szerződés 2. cikkével összefüggésben értelmezett 19. cikke (1) bekezdésének második albekezdését, és a jogállamiság abban kimondott értékét, valamint az (EU) 2016/343 európai parlamenti és tanácsi irányelv (1) (22) preambulumbekezdésével összefüggésben értelmezett 6. cikkének (1) és (2) bekezdését, hogy a hatékony bírói jogvédelem követelményei – köztük az igazságszolgáltatás függetlensége – és az ártatlanság vélelméből eredő követelmények megsértésére kerül sor abban az esetben, amikor a büntető törvénykönyv 200. cikkének 1. §-a szerinti és más bűncselekmények elkövetésével vádolt személy elleni büntetőeljáráshoz hasonló bírósági eljárást olyan módon alakították ki, hogy

                              —

                              a bíróság tanácsának tagja az igazságügyi miniszter egy személyben hozott határozata alapján a hierarchia eggyel alacsonyabb szintjén található bíróságról kirendelt bíró (HO), ugyanakkor nem ismertek azok a szempontok, amelyeket az igazságügyi miniszter e bíró kirendelése során figyelembe vett, a nemzeti jog pedig nem követeli meg e határozat bírósági felülvizsgálatát, illetve lehetővé teszi az igazságügyi miniszter számára, hogy a kirendelt bírót bármikor visszahívja?

                  2)

                  Fennáll-e az 1. pontban említett követelmények megsértése abban az esetben, amikor a felek az 1. pontban említetthez hasonló bírósági eljárásban hozott határozattal szemben a Sąd Najwyższyhoz (legfelsőbb bíróság, Lengyelország) hasonló olyan bírósághoz jogosultak rendkívüli jogorvoslatot benyújtani, amelynek határozatai ellen a nemzeti jog alapján nincs helye jogorvoslatnak, e bíróság (tanács) jogorvoslat elbírálására hatáskörrel rendelkező szervezeti egységének elnöke a nemzeti jog értelmében köteles az ügyeket e tanács bíróinak névsora alapján ábécésorrendben kiosztani, melynek során kifejezetten tilos bármely bírót kihagyni, az ügyek kiosztásában pedig olyan testületi szerv által jelölt személy vesz részt, mint a Krajowa Rada Sądownictwa (nemzeti igazságszolgáltatási tanács, Lengyelország), amelynek összetételét oly módon határozták meg, hogy tagjai

                              a)

                              a parlament által kinevezett bírák, akikre egy parlamenti bizottság által korábban parlamenti képviselők frakciói vagy e parlamenti kamara valamely szerve által bírák vagy állampolgárok csoportjainak jelölése alapján javasolt jelöltek listájáról összevontan szavaznak, amiből az következik, hogy a kiválasztási eljárás során a jelölteket három alkalommal is politikusok választják ki;

                              b)

                              és akik az e szerv tagjainak a bírói állásra történő kinevezésre irányuló javaslatának benyújtására vonatkozó, valamint a nemzeti jog által megkövetelt egyéb kötelező erejű határozatok meghozatalához elegendő többségét teszik ki?

                  3)

                  Milyen következményekkel járnak az uniós jog, így az 1. pontban említett rendelkezések és követelmények szempontjából, az 1. pontban leírtak szerint kialakított bírósági eljárásban hozott határozatok, valamint a Sąd Najwyższy (legfelsőbb bíróság) előtti eljárás során hozott határozatok, ha annak meghozatalában a 2. pontban említett személy is részt vesz?

                  4)

                  Az uniós jog – így az 1. pontban hivatkozott rendelkezések – a 3. pontban említett határozatok jogkövetkezményeit attól a kérdéstől teszi-e függővé, hogy az adott bíróság a vádlott számára kedvező vagy kedvezőtlen határozatot hozott?

         (1)  A büntetőeljárás során az ártatlanság vélelme egyes vonatkozásainak és a tárgyaláson való jelenlét jogának megerősítéséről szóló, 2016. március 9-i (EU) 2016/343 európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL 2016. L 65., 1. o.).


title: C-749/19. sz. ügy: A Sąd Okręgowy w Warszawie (Lengyelország) által 2019. október 15-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Prokuratura Rejonowa Warszawa – Żoliborz w Warszawie kontra XA, YZ

text:
               17.2.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 54/18

      A Sąd Okręgowy w Warszawie (Lengyelország) által 2019. október 15-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Prokuratura Rejonowa Warszawa – Żoliborz w Warszawie kontra XA, YZ
      (C-749/19. sz. ügy)
      (2020/C 54/20)
      Az eljárás nyelve: lengyel

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Sąd Okręgowy w Warszawie

         Az alapeljárás felei

         Felperes: Prokuratura Rejonowa Warszawa-Żoliborz w Warszawie

         Alperes: XA, YZ

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1)

                  Úgy kell-e értelmezni az Európai Unióról szóló szerződés 2. cikkével összefüggésben értelmezett 19. cikke (1) bekezdésének második albekezdését, és a jogállamiság abban kimondott értékét, valamint az (EU) 2016/343 európai parlamenti és tanácsi irányelv (1) (22) preambulumbekezdésével összefüggésben értelmezett 6. cikkének (1) és (2) bekezdését, hogy a hatékony bírói jogvédelem követelményei – köztük az igazságszolgáltatás függetlensége – és az ártatlanság vélelméből eredő követelmények megsértésére kerül sor abban az esetben, amikor a büntető törvénykönyv 280. cikkének 1. §-a szerinti és más bűncselekmények elkövetésével vádolt személy elleni büntetőeljáráshoz hasonló bírósági eljárást olyan módon alakították ki, hogy

                              —

                              a bíróság tanácsának tagja az igazságügyi miniszter egy személyben hozott határozata alapján a hierarchia eggyel alacsonyabb szintjén található bíróságról kirendelt bíró, ugyanakkor nem ismertek azok a szempontok, amelyeket az igazságügyi miniszter e bíró kirendelése során figyelembe vett, a nemzeti jog pedig nem követeli meg e határozat bírósági felülvizsgálatát, illetve lehetővé teszi az igazságügyi miniszter számára, hogy a kirendelt bírót bármikor visszahívja?

                  2)

                  Fennáll-e az 1. pontban említett követelmények megsértése abban az esetben, amikor a felek az 1. pontban említetthez hasonló bírósági eljárásban hozott határozattal szemben a Sąd Najwyższyhoz (legfelsőbb bíróság, Lengyelország) hasonló olyan bírósághoz jogosultak rendkívüli jogorvoslatot benyújtani, amelynek határozatai ellen a nemzeti jog alapján nincs helye jogorvoslatnak, e bíróság (tanács) jogorvoslat elbírálására hatáskörrel rendelkező szervezeti egységének elnöke a nemzeti jog értelmében köteles az ügyeket e tanács bíróinak névsora alapján ábécésorrendben kiosztani, melynek során kifejezetten tilos bármely bírót kihagyni, az ügyek kiosztásában pedig olyan testületi szerv által jelölt személy vesz részt, mint a Krajowa Rada Sądownictwa (nemzeti igazságszolgáltatási tanács, Lengyelország), amelynek összetételét oly módon határozták meg, hogy tagjai

                              a)

                              a parlament által kinevezett bírák, akikre egy parlamenti bizottság által korábban parlamenti képviselők frakciói vagy e parlamenti kamara valamely szerve által bírák vagy állampolgárok csoportjainak jelölése alapján javasolt jelöltek listájáról összevontan szavaznak, amiből az következik, hogy a kiválasztási eljárás során a jelölteket három alkalommal is politikusok választják ki;

                              b)

                              és akik az e szerv tagjainak a bírói állásra történő kinevezésre irányuló javaslatának benyújtására vonatkozó, valamint a nemzeti jog által megkövetelt egyéb kötelező erejű határozatok meghozatalához elegendő többségét teszik ki?

                  3)

                  Milyen következményekkel járnak az uniós jog, így az 1. pontban említett rendelkezések és követelmények szempontjából, az 1. pontban leírtak szerint kialakított bírósági eljárásban hozott határozatok, valamint a Sąd Najwyższy (legfelsőbb bíróság) előtti eljárás során hozott határozatok, ha annak meghozatalában a 2. pontban említett személy is részt vesz?

                  4)

                  Az uniós jog – így az 1. pontban hivatkozott rendelkezések – a 3. pontban említett határozatok jogkövetkezményeit attól a kérdéstől teszi-e függővé, hogy az adott bíróság a vádlott számára kedvező vagy kedvezőtlen határozatot hozott?

         (1)  A büntetőeljárás során az ártatlanság vélelme egyes vonatkozásainak és a tárgyaláson való jelenlét jogának megerősítéséről szóló, 2016. március 9-i (EU) 2016/343 európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL 2016. L 65., 1. o.).


title: C-750/19. sz. ügy: A Sąd Okręgowy w Warszawie (Lengyelország) által 2019. október 15-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Prokuratura Rejonowa Warszawa – Wola w Warszawie kontra DT

text:
               17.2.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 54/19

      A Sąd Okręgowy w Warszawie (Lengyelország) által 2019. október 15-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Prokuratura Rejonowa Warszawa – Wola w Warszawie kontra DT
      (C-750/19. sz. ügy)
      (2020/C 54/21)
      Az eljárás nyelve: lengyel

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Sąd Okręgowy w Warszawie

         Az alapeljárás felei

         Felperes: Prokuratura Rejonowa Warszawa – Wola w Warszawie

         Alperes: DT

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1)

                  Úgy kell-e értelmezni az Európai Unióról szóló szerződés 2. cikkével összefüggésben értelmezett 19. cikke (1) bekezdésének második albekezdését, és a jogállamiság abban kimondott értékét, valamint az (EU) 2016/343 európai parlamenti és tanácsi irányelv (1) (22) preambulumbekezdésével összefüggésben értelmezett 6. cikkének (1) és (2) bekezdését, hogy a hatékony bírói jogvédelem követelményei – köztük az igazságszolgáltatás függetlensége – és az ártatlanság vélelméből eredő követelmények megsértésére kerül sor abban az esetben, amikor a pénzügyi büntető törvénykönyv 62. cikkének 2. §-a szerinti és más bűncselekmények elkövetésével vádolt személy elleni büntetőeljáráshoz hasonló bírósági eljárást olyan módon alakították ki, hogy

                              —

                              a bíróság tanácsának tagja az igazságügyi miniszter egy személyben hozott határozata alapján a hierarchia eggyel alacsonyabb szintjén található bíróságról kirendelt bíró (JM), ugyanakkor nem ismertek azok a szempontok, amelyeket az igazságügyi miniszter e bíró kirendelése során figyelembe vett, a nemzeti jog pedig nem követeli meg e határozat bírósági felülvizsgálatát, illetve lehetővé teszi az igazságügyi miniszter számára, hogy a kirendelt bírót bármikor visszahívja?

                  2)

                  Fennáll-e az 1. pontban említett követelmények megsértése abban az esetben, amikor a felek az 1. pontban említetthez hasonló bírósági eljárásban hozott határozattal szemben a Sąd Najwyższyhoz (legfelsőbb bíróság, Lengyelország) hasonló olyan bírósághoz jogosultak rendkívüli jogorvoslatot benyújtani, amelynek határozatai ellen a nemzeti jog alapján nincs helye jogorvoslatnak, e bíróság (tanács) jogorvoslat elbírálására hatáskörrel rendelkező szervezeti egységének elnöke a nemzeti jog értelmében köteles az ügyeket e tanács bíróinak névsora alapján ábécésorrendben kiosztani, melynek során kifejezetten tilos bármely bírót kihagyni, az ügyek kiosztásában pedig olyan testületi szerv által jelölt személy vesz részt, mint a Krajowa Rada Sądownictwa (nemzeti igazságszolgáltatási tanács, Lengyelország), amelynek összetételét oly módon határozták meg, hogy tagjai

                              a)

                              a parlament által kinevezett bírák, akikre egy parlamenti bizottság által korábban parlamenti képviselők frakciói vagy e parlamenti kamara valamely szerve által bírák vagy állampolgárok csoportjainak jelölése alapján javasolt jelöltek listájáról összevontan szavaznak, amiből az következik, hogy a kiválasztási eljárás során a jelölteket három alkalommal is politikusok választják ki;

                              b)

                              és akik az e szerv tagjainak a bírói állásra történő kinevezésre irányuló javaslatának benyújtására vonatkozó, valamint a nemzeti jog által megkövetelt egyéb kötelező erejű határozatok meghozatalához elegendő többségét teszik ki?

                  3)

                  Milyen következményekkel járnak az uniós jog, így az 1. pontban említett rendelkezések és követelmények szempontjából, az 1. pontban leírtak szerint kialakított bírósági eljárásban hozott határozatok, valamint a Sąd Najwyższy (legfelsőbb bíróság) előtti eljárás során hozott határozatok, ha annak meghozatalában a 2. pontban említett személy is részt vesz?

                  4)

                  Az uniós jog – így az 1. pontban hivatkozott rendelkezések – a 3. pontban említett határozatok jogkövetkezményeit attól a kérdéstől teszi-e függővé, hogy az adott bíróság a vádlott számára kedvező vagy kedvezőtlen határozatot hozott?

         (1)  A büntetőeljárás során az ártatlanság vélelme egyes vonatkozásainak és a tárgyaláson való jelenlét jogának megerősítéséről szóló, 2016. március 9-i (EU) 2016/343 európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL 2016. L 65., 1. o.).


title: C-751/19. sz. ügy: A Sąd Okręgowy w Warszawie (Lengyelország) által 2019. október 15-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Prokuratura Rejonowa w Pruszkowie kontra ZY

text:
               17.2.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 54/20

      A Sąd Okręgowy w Warszawie (Lengyelország) által 2019. október 15-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Prokuratura Rejonowa w Pruszkowie kontra ZY
      (C-751/19. sz. ügy)
      (2020/C 54/22)
      Az eljárás nyelve: lengyel

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Sąd Okręgowy w Warszawie

         Az alapeljárás felei

         Felperes: Prokuratura Rejonowa w Pruszkowie

         Alperes: ZY

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1)

                  Úgy kell-e értelmezni az Európai Unióról szóló szerződés 2. cikkével összefüggésben értelmezett 19. cikke (1) bekezdésének második albekezdését, és a jogállamiság abban kimondott értékét, valamint az (EU) 2016/343 európai parlamenti és tanácsi irányelv (1) (22) preambulumbekezdésével összefüggésben értelmezett 6. cikkének (1) és (2) bekezdését, hogy a hatékony bírói jogvédelem követelményei – köztük az igazságszolgáltatás függetlensége – és az ártatlanság vélelméből eredő követelmények megsértésére kerül sor abban az esetben, amikor az elítélt ügyében összbüntetési ítélet meghozatala iránti büntetőeljáráshoz hasonló bírósági eljárást olyan módon alakították ki, hogy

                              —

                              a bíróság tanácsának tagja az igazságügyi miniszter egy személyben hozott határozata alapján a hierarchia eggyel alacsonyabb szintjén található bíróságról kirendelt bíró (KL), ugyanakkor nem ismertek azok a szempontok, amelyeket az igazságügyi miniszter e bíró kirendelése során figyelembe vett, a nemzeti jog pedig nem követeli meg e határozat bírósági felülvizsgálatát, illetve lehetővé teszi az igazságügyi miniszter számára, hogy a kirendelt bírót bármikor visszahívja?

                  2)

                  Fennáll-e az 1. pontban említett követelmények megsértése abban az esetben, amikor a felek az 1. pontban említetthez hasonló bírósági eljárásban hozott határozattal szemben a Sąd Najwyższyhoz (legfelsőbb bíróság, Lengyelország) hasonló olyan bírósághoz jogosultak rendkívüli jogorvoslatot benyújtani, amelynek határozatai ellen a nemzeti jog alapján nincs helye jogorvoslatnak, e bíróság (tanács) jogorvoslat elbírálására hatáskörrel rendelkező szervezeti egységének elnöke a nemzeti jog értelmében köteles az ügyeket e tanács bíróinak névsora alapján ábécésorrendben kiosztani, melynek során kifejezetten tilos bármely bírót kihagyni, az ügyek kiosztásában pedig olyan testületi szerv által jelölt személy vesz részt, mint a Krajowa Rada Sądownictwa (nemzeti igazságszolgáltatási tanács, Lengyelország), amelynek összetételét oly módon határozták meg, hogy tagjai

                              a)

                              a parlament által kinevezett bírák, akikre egy parlamenti bizottság által korábban parlamenti képviselők frakciói vagy e parlamenti kamara valamely szerve által bírák vagy állampolgárok csoportjainak jelölése alapján javasolt jelöltek listájáról összevontan szavaznak, amiből az következik, hogy a kiválasztási eljárás során a jelölteket három alkalommal is politikusok választják ki;

                              b)

                              és akik az e szerv tagjainak a bírói állásra történő kinevezésre irányuló javaslatának benyújtására vonatkozó, valamint a nemzeti jog által megkövetelt egyéb kötelező erejű határozatok meghozatalához elegendő többségét teszik ki?

                  3)

                  Milyen következményekkel járnak az uniós jog, így az 1. pontban említett rendelkezések és követelmények szempontjából, az 1. pontban leírtak szerint kialakított bírósági eljárásban hozott határozatok, valamint a Sąd Najwyższy (legfelsőbb bíróság) előtti eljárás során hozott határozatok, ha annak meghozatalában a 2. pontban említett személy is részt vesz?

                  4)

                  Az uniós jog – így az 1. pontban hivatkozott rendelkezések – a 3. pontban említett határozatok jogkövetkezményeit attól a kérdéstől teszi-e függővé, hogy az adott bíróság a vádlott számára kedvező vagy kedvezőtlen határozatot hozott?

         (1)  A büntetőeljárás során az ártatlanság vélelme egyes vonatkozásainak és a tárgyaláson való jelenlét jogának megerősítéséről szóló, 2016. március 9-i (EU) 2016/343 európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL 2016. L 65., 1. o.).


title: C-752/19. sz. ügy: A Sąd Okręgowy w Warszawie (Lengyelország) által 2019. október 15-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Prokuratura Rejonowa Warszawa – Ursynów w Warszawie kontra AX

text:
               17.2.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 54/22

      A Sąd Okręgowy w Warszawie (Lengyelország) által 2019. október 15-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Prokuratura Rejonowa Warszawa – Ursynów w Warszawie kontra AX
      (C-752/19. sz. ügy)
      (2020/C 54/23)
      Az eljárás nyelve: lengyel

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Sąd Okręgowy w Warszawie

         Az alapeljárás felei

         Felperes: Prokuratura Rejonowa Warszawa – Ursynów w Warszawie

         Alperes: AX

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1)

                  Úgy kell-e értelmezni az Európai Unióról szóló szerződés 2. cikkével összefüggésben értelmezett 19. cikke (1) bekezdésének második albekezdését, és a jogállamiság abban kimondott értékét, valamint az (EU) 2016/343 európai parlamenti és tanácsi irányelv (1) (22) preambulumbekezdésével összefüggésben értelmezett 6. cikkének (1) és (2) bekezdését, hogy a hatékony bírói jogvédelem követelményei – köztük az igazságszolgáltatás függetlensége – és az ártatlanság vélelméből eredő követelmények megsértésére kerül sor abban az esetben, amikor a büntető törvénykönyv 177. cikkének 1. §-a szerinti és más bűncselekmények elkövetésével vádolt személy elleni büntetőeljáráshoz hasonló bírósági eljárást olyan módon alakították ki, hogy

                              —

                              a bíróság tanácsának tagja az igazságügyi miniszter egy személyben hozott határozata alapján a hierarchia eggyel alacsonyabb szintjén található bíróságról kirendelt bíró (LK), ugyanakkor nem ismertek azok a szempontok, amelyeket az igazságügyi miniszter e bíró kirendelése során figyelembe vett, a nemzeti jog pedig nem követeli meg e határozat bírósági felülvizsgálatát, illetve lehetővé teszi az igazságügyi miniszter számára, hogy a kirendelt bírót bármikor visszahívja?

                  2)

                  Fennáll-e az 1. pontban említett követelmények megsértése abban az esetben, amikor a felek az 1. pontban említetthez hasonló bírósági eljárásban hozott határozattal szemben a Sąd Najwyższyhoz (legfelsőbb bíróság, Lengyelország) hasonló olyan bírósághoz jogosultak rendkívüli jogorvoslatot benyújtani, amelynek határozatai ellen a nemzeti jog alapján nincs helye jogorvoslatnak, e bíróság (tanács) jogorvoslat elbírálására hatáskörrel rendelkező szervezeti egységének elnöke a nemzeti jog értelmében köteles az ügyeket e tanács bíróinak névsora alapján ábécésorrendben kiosztani, melynek során kifejezetten tilos bármely bírót kihagyni, az ügyek kiosztásában pedig olyan testületi szerv által jelölt személy vesz részt, mint a Krajowa Rada Sądownictwa (nemzeti igazságszolgáltatási tanács, Lengyelország), amelynek összetételét oly módon határozták meg, hogy tagjai

                              a)

                              a parlament által kinevezett bírák, akikre egy parlamenti bizottság által korábban parlamenti képviselők frakciói vagy e parlamenti kamara valamely szerve által bírák vagy állampolgárok csoportjainak jelölése alapján javasolt jelöltek listájáról összevontan szavaznak, amiből az következik, hogy a kiválasztási eljárás során a jelölteket három alkalommal is politikusok választják ki;

                              b)

                              és akik az e szerv tagjainak a bírói állásra történő kinevezésre irányuló javaslatának benyújtására vonatkozó, valamint a nemzeti jog által megkövetelt egyéb kötelező erejű határozatok meghozatalához elegendő többségét teszik ki?

                  3)

                  Milyen következményekkel járnak az uniós jog, így az 1. pontban említett rendelkezések és követelmények szempontjából, az 1. pontban leírtak szerint kialakított bírósági eljárásban hozott határozatok, valamint a Sąd Najwyższy (legfelsőbb bíróság) előtti eljárás során hozott határozatok, ha annak meghozatalában a 2. pontban említett személy is részt vesz?

                  4)

                  Az uniós jog – így az 1. pontban hivatkozott rendelkezések – a 3. pontban említett határozatok jogkövetkezményeit attól a kérdéstől teszi-e függővé, hogy az adott bíróság a vádlott számára kedvező vagy kedvezőtlen határozatot hozott?

         (1)  A büntetőeljárás során az ártatlanság vélelme egyes vonatkozásainak és a tárgyaláson való jelenlét jogának megerősítéséről szóló, 2016. március 9-i (EU) 2016/343 európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL 2016. L 65., 1. o.).


title: C-753/19. sz. ügy: A Sąd Okręgowy w Warszawie (Lengyelország) által 2019. október 15-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Prokuratura Rejonowa Warszawa – Wola w Warszawie kontra BV

text:
               17.2.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 54/23

      A Sąd Okręgowy w Warszawie (Lengyelország) által 2019. október 15-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Prokuratura Rejonowa Warszawa – Wola w Warszawie kontra BV
      (C-753/19. sz. ügy)
      (2020/C 54/24)
      Az eljárás nyelve: lengyel

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Sąd Okręgowy w Warszawie

         Az alapeljárás felei

         Felperes: Prokuratura Rejonowa Warszawa – Wola w Warszawie

         Alperes: BV

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1)

                  Úgy kell-e értelmezni az Európai Unióról szóló szerződés 2. cikkével összefüggésben értelmezett 19. cikke (1) bekezdésének második albekezdését, és a jogállamiság abban kimondott értékét, valamint az (EU) 2016/343 európai parlamenti és tanácsi irányelv (1) (22) preambulumbekezdésével összefüggésben értelmezett 6. cikkének (1) és (2) bekezdését, hogy a hatékony bírói jogvédelem követelményei – köztük az igazságszolgáltatás függetlensége – és az ártatlanság vélelméből eredő követelmények megsértésére kerül sor abban az esetben, amikor az elítélt ügyében összbüntetési ítélet meghozatala iránti büntetőeljáráshoz hasonló bírósági eljárást olyan módon alakították ki, hogy

                              —

                              a bíróság tanácsának tagja az igazságügyi miniszter egy személyben hozott határozata alapján a hierarchia eggyel alacsonyabb szintjén található bíróságról kirendelt bíró (MJ), ugyanakkor nem ismertek azok a szempontok, amelyeket az igazságügyi miniszter e bíró kirendelése során figyelembe vett, a nemzeti jog pedig nem követeli meg e határozat bírósági felülvizsgálatát, illetve lehetővé teszi az igazságügyi miniszter számára, hogy a kirendelt bírót bármikor visszahívja?

                  2)

                  Fennáll-e az 1. pontban említett követelmények megsértése abban az esetben, amikor a felek az 1. pontban említetthez hasonló bírósági eljárásban hozott határozattal szemben a Sąd Najwyższyhoz (legfelsőbb bíróság, Lengyelország) hasonló olyan bírósághoz jogosultak rendkívüli jogorvoslatot benyújtani, amelynek határozatai ellen a nemzeti jog alapján nincs helye jogorvoslatnak, e bíróság (tanács) jogorvoslat elbírálására hatáskörrel rendelkező szervezeti egységének elnöke a nemzeti jog értelmében köteles az ügyeket e tanács bíróinak névsora alapján ábécésorrendben kiosztani, melynek során kifejezetten tilos bármely bírót kihagyni, az ügyek kiosztásában pedig olyan testületi szerv által jelölt személy vesz részt, mint a Krajowa Rada Sądownictwa (nemzeti igazságszolgáltatási tanács, Lengyelország), amelynek összetételét oly módon határozták meg, hogy tagjai

                              a)

                              a parlament által kinevezett bírák, akikre egy parlamenti bizottság által korábban parlamenti képviselők frakciói vagy e parlamenti kamara valamely szerve által bírák vagy állampolgárok csoportjainak jelölése alapján javasolt jelöltek listájáról összevontan szavaznak, amiből az következik, hogy a kiválasztási eljárás során a jelölteket három alkalommal is politikusok választják ki;

                              b)

                              és akik az e szerv tagjainak a bírói állásra történő kinevezésre irányuló javaslatának benyújtására vonatkozó, valamint a nemzeti jog által megkövetelt egyéb kötelező erejű határozatok meghozatalához elegendő többségét teszik ki?

                  3)

                  Milyen következményekkel járnak az uniós jog, így az 1. pontban említett rendelkezések és követelmények szempontjából, az 1. pontban leírtak szerint kialakított bírósági eljárásban hozott határozatok, valamint a Sąd Najwyższy (legfelsőbb bíróság) előtti eljárás során hozott határozatok, ha annak meghozatalában a 2. pontban említett személy is részt vesz?

                  4)

                  Az uniós jog – így az 1. pontban hivatkozott rendelkezések – a 3. pontban említett határozatok jogkövetkezményeit attól a kérdéstől teszi-e függővé, hogy az adott bíróság a terhelt számára kedvező vagy kedvezőtlen határozatot hozott?

         (1)  A büntetőeljárás során az ártatlanság vélelme egyes vonatkozásainak és a tárgyaláson való jelenlét jogának megerősítéséről szóló, 2016. március 9-i (EU) 2016/343 európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL 2016. L 65., 1. o.).