title: C-245/18. sz. ügy: A Bíróság (tizedik tanács) 2019. március 21-i ítélete (a Tribunale ordinario di Udine [Olaszország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) — Tecnoservice Int. Srl, felszámolás alatt, kontra Poste Italiane SpA (Előzetes döntéshozatal — Belső piaci pénzforgalmi szolgáltatások — 2007/64/EK irányelv — A 74. cikk (2) bekezdése — Átutalással teljesített fizetési megbízás — A fizető fél által megjelölt hibás egyedi azonosító — A fizetési műveletek egyedi azonosító alapján történő teljesítése — A kedvezményezett pénzforgalmi szolgáltatójának felelőssége)

text:
               3.6.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 187/28

      A Bíróság (tizedik tanács) 2019. március 21-i ítélete (a Tribunale ordinario di Udine [Olaszország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) — Tecnoservice Int. Srl, felszámolás alatt, kontra Poste Italiane SpA
      (C-245/18. sz. ügy) (1)

      (Előzetes döntéshozatal - Belső piaci pénzforgalmi szolgáltatások - 2007/64/EK irányelv - A 74. cikk (2) bekezdése - Átutalással teljesített fizetési megbízás - A fizető fél által megjelölt hibás egyedi azonosító - A fizetési műveletek egyedi azonosító alapján történő teljesítése - A kedvezményezett pénzforgalmi szolgáltatójának felelőssége)
      (2019/C 187/32)
      Az eljárás nyelve: olasz

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Tribunale ordinario di Udine

         Az alapeljárás felei

         Felperes: Tecnoservice Int. Srl, felszámolás alatt,

         Alperes: Poste Italiane SpA

         Rendelkező rész

      A belső piaci pénzforgalmi szolgáltatásokról és a 97/7/EK, a 2002/65/EK, a 2005/60/EK és a 2006/48/EK irányelv módosításáról és a 97/5/EK irányelv hatályon kívül helyezéséről szóló, 2007. november 13-i 2007/64/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv 74. cikkének (2) bekezdését úgy kell értelmezni, hogy amennyiben a fizetési megbízás teljesítése a pénzforgalmi szolgáltatás igénybe vevője által megjelölt egyedi azonosító alapján történik, amely nem felel meg a kedvezményezett — ugyanezen igénybe vevő által megjelölt — nevének, a pénzforgalmi szolgáltató felelősségének e rendelkezésben előírt korlátozása mind a megbízó pénzforgalmi szolgáltatójára, mind pedig a kedvezményezett pénzforgalmi szolgáltatójára vonatkozik.

         (1)  HL C 249., 2018.7.16


title: C-275/18. sz. ügy: A Bíróság (harmadik tanács) 2019. március 28-i ítélete (a Nejvyšší správní soud [Cseh Köztársaság] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) — Milan Vinš kontra Odvolací finanční ředitelství (Előzetes döntéshozatal — Közös hozzáadottértékadó-rendszer (héa) — 2006/112/EK irányelv — A 131. cikk és a 146. cikk (1) bekezdésének a) pontja — Az Európai Unión kívülre feladott vagy fuvarozott termékek értékesítésének adómentessége — Az adómentesség nemzeti jogban előírt feltétele — A termékek bizonyos vámeljárás alá vonása — A kiviteli eljárás alá vonás bizonyítéka)

text:
               3.6.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 187/29

      A Bíróság (harmadik tanács) 2019. március 28-i ítélete (a Nejvyšší správní soud [Cseh Köztársaság] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) — Milan Vinš kontra Odvolací finanční ředitelství
      (C-275/18. sz. ügy) (1)

      (Előzetes döntéshozatal - Közös hozzáadottértékadó-rendszer (héa) - 2006/112/EK irányelv - A 131. cikk és a 146. cikk (1) bekezdésének a) pontja - Az Európai Unión kívülre feladott vagy fuvarozott termékek értékesítésének adómentessége - Az adómentesség nemzeti jogban előírt feltétele - A termékek bizonyos vámeljárás alá vonása - A kiviteli eljárás alá vonás bizonyítéka)
      (2019/C 187/33)
      Az eljárás nyelve: cseh

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Nejvyšší správní soud

         Az alapeljárás felei

         Felperes: Milan Vinš

         Alperes: Odvolací finanční ředitelství

         Rendelkező rész

      A közös hozzáadottértékadó-rendszerről szóló, 2006. november 28-i 2006/112/EK tanácsi irányelv 146. cikke (1) bekezdésének — annak 131. cikkével összefüggésben értelmezett — a) pontját úgy kell értelmezni, hogy azzal ellentétes az, hogy valamely nemzeti jogszabályi rendelkezés az Unión kívülre történő exportra szánt termékek esetében előírt, hozzáadottérték-adó alóli mentességet attól a feltételtől teszi függővé, hogy e termékeket kiviteli vámeljárás alá vonják, olyan helyzetben, amikor bizonyították az adómentesség anyagi jogi feltételeinek, köztük különösen azon feltételnek a teljesülését, amely megköveteli, hogy az érintett termékek ténylegesen elhagyják az Unió területét.

         (1)  HL C 221., 2018.6.25.


title: C-312/18. P. sz. ügy: A Bíróság (nyolcadik tanács) 2019. március 21-i ítélete — Eco-Bat Technologies Ltd, Berzelius Metall GmbH, Société traitements chimiques des métaux kontra Európai Bizottság (Fellebbezés — Kartellek — Gépjármű-akkumulátorok újrahasznosításának piac — Az EUMSZ 101. cikk megsértését megállapító és bírságokat kiszabó határozat — A címzettek tekintetében az eredeti határozatból kihagyott beszerzési értékeket feltüntető kijavító határozat — Keresetindítási határidő — Kezdet — Késedelem — Elfogadhatatlanság)

text:
               3.6.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 187/30

      A Bíróság (nyolcadik tanács) 2019. március 21-i ítélete — Eco-Bat Technologies Ltd, Berzelius Metall GmbH, Société traitements chimiques des métaux kontra Európai Bizottság
      (C-312/18. P. sz. ügy) (1)

      (Fellebbezés - Kartellek - Gépjármű-akkumulátorok újrahasznosításának piac - Az EUMSZ 101. cikk megsértését megállapító és bírságokat kiszabó határozat - A címzettek tekintetében az eredeti határozatból kihagyott beszerzési értékeket feltüntető kijavító határozat - Keresetindítási határidő - Kezdet - Késedelem - Elfogadhatatlanság)
      (2019/C 187/34)
      Az eljárás nyelve: angol

         Felek

         Fellebbezők: Eco-Bat Technologies Ltd, Berzelius Metall GmbH, Société traitements chimiques des métaux (képviselők: M. Brealey QC, I. Vandenborre advocaat és S. Dionnet avocat)

         A másik fél az eljárásban: Európai Bizottság (képviselők: G. Conte, I. Rogalski, J. Szczodrowski és F. van Schaik meghatalmazottak)

         Rendelkező rész

                  1)

                  A Bíróság a fellebbezést elutasítja.

                  2)

                  A Bíróság az Eco-Bat Technologies Ltd-et, a Berzelius Metall GmbH-t és a Société traitements chimiques des métaux-t (STCM) kötelezi a költségek viselésére.

         (1)  HL C 231., 2018.7.2.


title: C-81/19. sz. ügy: A Curtea de Apel Cluj (Románia) által 2019. február 1-jén benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — NG, OH kontra SC Banca Transilvania SA

text:
               3.6.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 187/30

      A Curtea de Apel Cluj (Románia) által 2019. február 1-jén benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — NG, OH kontra SC Banca Transilvania SA
      (C-81/19. sz. ügy)
      (2019/C 187/35)
      Az eljárás nyelve: román

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Curtea de Apel Cluj

         Az alapeljárás felei

         Felperesek: NG, OH

         Alperes: SC Banca Transilvania SA

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1)

                  Úgy kell-e értelmezni a 93/13/EGK irányelv (1) 1. cikkének [(2) bekezdését], hogy azzal nem ellentétes az olyan szerződési feltétel tisztességtelen jellegének vizsgálata, amely feltétel olyan kiegészítő jellegű normát vesz át, amelytől a felek jogosultak voltak eltérni, de amelytől a konkrét esetben nem tértek el, mivel azt a jelen ügyben szereplő — a kölcsönnek a folyósítás pénznemével azonos külföldi pénznemben történő visszafizetését előíró — feltételhez hasonlóan nem tárgyalták meg?

                  2)

                  Abban az esetben, ha a devizakölcsön folyósítása során a fogyasztó nem kapott kézhez számításokat/előrejelzéseket arra vonatkozóan, hogy az esetleges árfolyamingadozás milyen gazdasági hatást gyakorolhat a szerződésből eredő fizetési kötelezettségek egészére nézve, észszerűen lehet-e hivatkozni arra, hogy (a nominalizmus elve alapján) az árfolyamkockázat egészének a fogyasztó általi viselésére vonatkozó feltétel egyértelmű és érthető, valamint hogy a szolgáltató/bank jóhiszeműen teljesítette a vele szerződő fél tájékoztatására irányuló kötelezettségét, amennyiben a fogyasztók eladósodottságának a Banca Națională a României (Románia nemzeti bankja) által megállapított maximális mértékét a hitelfolyósítás napján érvényes átváltási árfolyam alapján állapították meg?

                  3)

                  Ellentétes-e a 93/13/EGK irányelvvel és az annak alapján kialakult ítélkezési gyakorlattal, valamint a hatékony érvényesülés elvével az, ha a szerződés az árfolyamkockázat viselésével kapcsolatos feltétel tisztességtelen jellegének megállapítását követően változatlanul fennmarad? A tisztességtelen feltétel alkalmazásának mellőzése és a hatékony érvényesülés elvének tiszteletben tartása érdekében hogyan módosítható a szerződés?

         (1)  A fogyasztókkal kötött szerződésekben alkalmazott tisztességtelen feltételekről szóló, 1993. április 5-i 93/13/EGK tanácsi irányelv (HL 1993. L 95., 29. o.; magyar nyelvű különkiadás: 15. fejezet, 2. kötet, 288. o.).


title: C-127/19. sz. ügy: A Curtea de Apel Pitești (Románia) által 2019. február 18-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — Asociația „Forumul Judecătorilor din România”, Asociația „Mișcarea pentru Apărarea Statutului Procurorilor” kontra Consiliul Superior al Magistraturii

text:
               3.6.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 187/32

      A Curtea de Apel Pitești (Románia) által 2019. február 18-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — Asociația „Forumul Judecătorilor din România”, Asociația „Mișcarea pentru Apărarea Statutului Procurorilor” kontra Consiliul Superior al Magistraturii
      (C-127/19. sz. ügy)
      (2019/C 187/37)
      Az eljárás nyelve: román

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Curtea de Apel Pitești

         Az alapeljárás felei

         Felperesek: Asociația „Forumul Judecătorilor din România”, Asociația „Mișcarea pentru Apărarea Statutului Procurorilor”

         Alperes: Consiliul Superior al Magistraturii

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1)

                  A 2006. december 13-i 2006/928/EK bizottsági határozattal (1) létrehozott együttműködési és ellenőrzési mechanizmust (CVM) valamely európai uniós intézmény EUMSZ 267. cikk értelmében vett jogi aktusának kell-e tekinteni, amely az Európai Unió Bírósága által értelmezhető?

                  2)

                  A Bolgár Köztársaságnak és Romániának az Európai Unióhoz való csatlakozásáról szóló, Románia által 2005. április 25-én Luxemburgban aláírt szerződés hatálya alá tartozik-e a 2006. december 13-i 2006/928/EK bizottsági határozattal létrehozott együttműködési és ellenőrzési mechanizmus (CVM) tartalma, jellege és időtartama? Az említett mechanizmus keretében készült jelentésekben megfogalmazott követelmények kötelező jellegűek-e Romániára nézve?

                  3)

                  Úgy kell-e értelmezni az EUSZ 4. cikk (3) bekezdésével összefüggésben értelmezett EUSZ 2. cikket, hogy Románia azon kötelezettsége, hogy tiszteletben kell tartania a 2006. december 13-i 2006/928/EK bizottsági határozattal létrehozott együttműködési és ellenőrzési mechanizmus (CVM) keretében készült jelentésekben előírt követelményeket, a jogállamiság elveinek tiszteletben tartására vonatkozó tagállami kötelezettség körébe tartozik-e?

                  4)

                  Az EUSZ 2. cikkel, különösen pedig a jogállamiság értékeinek tiszteletben tartására vonatkozó kötelezettséggel ellentétes-e az olyan jogszabály, amellyel az Înalta Curte de Casație și Justiție (legfőbb semmítő- és ítélőszék, Románia) mellett működő ügyészség keretében az igazságszolgáltatási rendszeren belül elkövetett bűncselekmények nyomozásával megbízott ügyosztályt hoztak létre és szerveztek meg, azon lehetőség miatt, hogy közvetett nyomás gyakorolható a magisztrátusokra?

                  5)

                  Az EUSZ 19. cikk (1) bekezdésének második albekezdése és az Európai Unió Alapjogi Chartájának 47. cikke által biztosított, az Európai Unió Bírósága ítélkezési gyakorlatának (2018. február 27-i Associação Sindies dos Juíes ítélet, C-64/16, EU:C:2018:117) megfelelő értelmezés szerinti bírói függetlenség elvével ellentétes-e az Înalta Curte de Casație și Justiție (legfőbb semmítő- és ítélőszék, Románia) mellett működő ügyészség keretében az igazságszolgáltatási rendszeren belül elkövetett bűncselekmények nyomozásával megbízott ügyosztály létrehozása, tekintettel az említett ügyosztály keretében részt vevő ügyészek kinevezésének/visszahívásának részletszabályaira, az ezen ügyosztály keretében a tisztségek folytatásának részletszabályaira, valamint a hatáskör meghatározásának módjára az ezen ügyosztály keretében meglévő tisztségek alacsony számával összefüggésben?

         (1)  A Romániában felállítandó együttműködési, valamint az igazságügyi reform és a korrupció elleni küzdelem területén érvényes külön értékelési kritériumok teljesítése terén elért haladást ellenőrző mechanizmus létrehozásáról szóló 2006. december 13-i bizottsági határozat (HL 2006. L 354., 56. o.).


title: C-139/19. sz. ügy: A Landesverwaltungsgericht Steiermark (Ausztria) által 2019. február 20-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — DY

text:
               3.6.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 187/34

      A Landesverwaltungsgericht Steiermark (Ausztria) által 2019. február 20-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — DY
      (C-139/19. sz. ügy)
      (2019/C 187/39)
      Az eljárás nyelve: német

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Landesverwaltungsgericht Steiermark

         Az alapeljárás felei

         Felperes: DY

         Alperes hatóság: Bezirkshauptmannschaft Hartberg-Fürstenfeld

         Az eljárásban résztvevő fél: Finanzpolizei

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1.

                  Úgy kell-e értelmezni az EUMSZ 56. cikket, valamint a munkavállalók szolgáltatások nyújtása keretében történő kiküldetéséről szóló, 1996. december 16-i 96/71/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvet (1) és a 96/76/EK irányelv érvényesítéséről szóló, 2014. május 15-i 2014/67/EU európai parlamenti és tanácsi irányelvet, (2) hogy azokkal ellentétes az olyan nemzeti szabályozás, amely a munkavállalók határokon átnyúló foglalkoztatása körében fennálló formai kötelezettségek megsértése — például a bérelszámolási dokumentumok helyszíni megőrzésének elmulasztása, vagy a Zentrale Koordinationsstelle (illegális foglalkoztatást ellenőrző központi iroda, Ausztria) részére történő bejelentés (ZKO-bejelentések) elmulasztása — esetére rendkívül magas összegű bírságokat, különösen pedig magas összegű minimális bírságot ír elő, amely bírságokat érintett munkavállalónként halmozottan szabják ki?

                  2.

                  Az első kérdésre adandó nemleges válasz esetén:
                  Úgy kell-e értelmezni az EUMSZ 56. cikket, valamint a 96/71/EK irányelvet és a 2014/67/EU irányelvet, hogy azokkal ellentétes az abszolút felső határok nélküli halmozott bírságok kiszabása a munkavállalók határokon átnyúló foglalkoztatása körében fennálló formai kötelezettségek megsértése esetén?

                  3.

                  Úgy kell-e értelmezni az EUMSZ 56. cikket, hogy azzal ellentétes az a nemzeti szabályozás, amely a fogadó országban végzett tevékenység idő előtti megszüntetése és/vagy megszakítása esetén a változásnak a ZKO felé történő kötelező bejelentését írja elő?

                  4.

                  A harmadik kérdésre adandó nemleges válasz esetén:
                  Úgy kell-e értelmezni az EUMSZ 56. cikket, hogy azzal ellentétes az a nemzeti szabályozás, amely nem ír elő megfelelő határidőt a változás bejelentés számára?

                  5.

                  Úgy kell-e értelmezni az EUMSZ 56. cikket és a 2014/67/EU irányelv 9. cikkét, hogy azokkal ellentétes az a nemzeti szabályozás, amely szerint a megfelelő és releváns dokumentumok megfelelő határidőn belül történő benyújtásával nem teljesíthető az iratok rendelkezésre bocsátására vonatkozó kötelezettség?

                  6.

                  Úgy kell-e értelmezni az EUMSZ 56. cikket és a 2014/67/EU irányelv 9. cikkét, hogy azokkal ellentétes az a nemzeti szabályozás, amely azt írja elő, hogy a külföldi szolgáltatásnyújtó olyan iratokat is köteles benyújtani, mint pl. a bérjegyzékek, bérszámfejtési kivonatok, bérfizetési listák, személyi jövedelemadó-kimutatások, be- és kijelentések, egészségbiztosítás, bejelentési és bérpótlék-elszámolási jegyzékek, a bérszint-besorolásra vonatkozó iratok és bizonyítványok, amelyek meghaladják a 2014/67/EU irányelv 9. cikkében felsorolt dokumentumok körét, és amelyek nem relevánsak és nem is szükségesek, továbbá a nemzeti jog sem határozza meg azokat pontosan?

         (1)  HL 1997. L 18., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 5. fejezet, 2. kötet, 431. o.

         (2)  A munkavállalók szolgáltatások nyújtása keretében történő kiküldetéséről szóló 96/71/EK irányelv érvényesítéséről és a belső piaci információs rendszer keretében történő igazgatási együttműködésről szóló 1024/2012/EU rendelet módosításáról szóló, 2014. május 15-i 2014/67/EU európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL 2014. L 159., 11. o.)


title: C-140/19. sz. ügy: A Landesverwaltungsgericht Steiermark (Ausztria) által 2019. február 20-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — EX

text:
               3.6.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 187/36

      A Landesverwaltungsgericht Steiermark (Ausztria) által 2019. február 20-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — EX
      (C-140/19. sz. ügy)
      (2019/C 187/40)
      Az eljárás nyelve: német

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Landesverwaltungsgericht Steiermark

         Az alapeljárás felei

         Felperes: EX

         Alperes hatóság: Bezirkshauptmannschaft Hartberg-Fürstenfeld

         Az eljárásban résztvevő fél: Finanzpolizei

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1.

                  Úgy kell-e értelmezni az EUMSZ 56. cikket, valamint a munkavállalók szolgáltatások nyújtása keretében történő kiküldetéséről szóló, 1996. december 16-i 96/71/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvet (1) és a 96/76/EK irányelv érvényesítéséről szóló, 2014. május 15-i 2014/67/EU európai parlamenti és tanácsi irányelvet, (2) hogy azokkal ellentétes az olyan nemzeti szabályozás, amely a munkavállalók határokon átnyúló foglalkoztatása körében fennálló formai kötelezettségek megsértése — például a bérelszámolási dokumentumok helyszíni megőrzésének elmulasztása, vagy a Zentrale Koordinationsstelle (illegális foglalkoztatást ellenőrző központi iroda, Ausztria) részére történő bejelentés (ZKO-bejelentések) elmulasztása — esetére rendkívül magas összegű bírságokat, különösen pedig magas összegű minimális bírságot ír elő, amely bírságokat érintett munkavállalónként halmozottan szabják ki?

                  2.

                  Az első kérdésre adandó nemleges válasz esetén:
                  Úgy kell-e értelmezni az EUMSZ 56. cikket, valamint a 96/71/EK irányelvet és a 2014/67/EU irányelvet, hogy azokkal ellentétes az abszolút felső határok nélküli halmozott bírságok kiszabása a munkavállalók határokon átnyúló foglalkoztatása körében fennálló formai kötelezettségek megsértése esetén?

                  3.

                  Úgy kell-e értelmezni az EUMSZ 56. cikket, hogy azzal ellentétes az a nemzeti szabályozás, amely a fogadó országban végzett tevékenység idő előtti megszüntetése és/vagy megszakítása esetén a változásnak a ZKO felé történő kötelező bejelentését írja elő?

                  4.

                  A harmadik kérdésre adandó nemleges válasz esetén:
                  Úgy kell-e értelmezni az EUMSZ 56. cikket, hogy azzal ellentétes az a nemzeti szabályozás, amely nem ír elő megfelelő határidőt a változás bejelentés számára?

                  5.

                  Úgy kell-e értelmezni az EUMSZ 56. cikket és a 2014/67/EU irányelv 9. cikkét, hogy azokkal ellentétes az a nemzeti szabályozás, amely szerint a megfelelő és releváns dokumentumok megfelelő határidőn belül történő benyújtásával nem teljesíthető az iratok rendelkezésre bocsátására vonatkozó kötelezettség?

                  6.

                  Úgy kell-e értelmezni az EUMSZ 56. cikket és a 2014/67/EU irányelv 9. cikkét, hogy azokkal ellentétes az a nemzeti szabályozás, amely azt írja elő, hogy a külföldi szolgáltatásnyújtó olyan iratokat is köteles benyújtani, mint pl. a bérjegyzékek, bérszámfejtési kivonatok, bérfizetési listák, személyi jövedelemadó-kimutatások, be- és kijelentések, egészségbiztosítás, bejelentési és bérpótlék-elszámolási jegyzékek, a bérszint-besorolásra vonatkozó iratok és bizonyítványok, amelyek meghaladják a 2014/67/EU irányelv 9. cikkében felsorolt dokumentumok körét, és amelyek nem relevánsak és nem is szükségesek, továbbá a nemzeti jog sem határozza meg azokat pontosan?

         (1)  HL 1997. L 18., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 5. fejezet, 2. kötet, 431. o.

         (2)  A munkavállalók szolgáltatások nyújtása keretében történő kiküldetéséről szóló 96/71/EK irányelv érvényesítéséről és a belső piaci információs rendszer keretében történő igazgatási együttműködésről szóló 1024/2012/EU rendelet módosításáról szóló, 2014. május 15-i 2014/67/EU európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL 2014. L 159., 11. o.)


title: C-184/19. sz. ügy: A Curtea de Apel București (Románia) által 2019. február 26-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — Hecta Viticol SRL kontra Agenția Națională de Administrare Fiscală (ANAF) — Direcția Generală de Soluționare a Contestațiilor, Biroul Vamal de Interior Buzău and Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice Galați

text:
               3.6.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 187/38

      A Curtea de Apel București (Románia) által 2019. február 26-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — Hecta Viticol SRL kontra Agenția Națională de Administrare Fiscală (ANAF) — Direcția Generală de Soluționare a Contestațiilor, Biroul Vamal de Interior Buzău and Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice Galați
      (C-184/19. sz. ügy)
      (2019/C 187/42)
      Az eljárás nyelve: román

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Curtea de Apel București

         Az alapeljárás felei

         Felperes: Hecta Viticol SRL

         Alperesek: Agenția Națională de Administrare Fiscală (ANAF) — Direcția Generală de Soluționare a Contestațiilor, Biroul Vamal de Interior Buzău and Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice Galați

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1)

                  Ellentétesek-e az alkohol és az alkoholtartalmú italok jövedéki adója szerkezetének összehangolásáról szóló, 1992. október 19-i 92/83/EGK tanácsi irányelv (1) 7., 11. [és] 15. cikkében foglalt rendelkezésekkel, valamint az alkohol és az alkoholtartalmú italok jövedékiadó-mértékének közelítéséről szóló, 1992. október 19-i 92/84/EGK tanácsi irányelv (2) 5. cikkében foglalt rendelkezésekkel az adókijátszás elleni küzdelmet célzó egyes rendelkezésekről szóló, 2010. június 23-i 54/2010. sz. rendkívüli törvényerejű rendelet I. cikkének 21. pontjában és IV. cikkének (1) bekezdésében foglalt rendelkezések

                  2)

                  Ellentétes-e a jogbiztonság és a jogos védelem elvével az adókijátszás elleni küzdelmet célzó egyes rendelkezésekről szóló, 2010. június 23-i 54/2010. sz. rendkívüli törvényerejű rendelet I. cikkének 21. pontjában és IV. cikkének (1) bekezdésében foglalt szabályozás abban a részében, amelyben módosítja a sörön és a boron kívüli csendes erjesztett italokat terhelő jövedéki adó mértékét?

         (1)  HL 1992. L 316., 21. o.; magyar nyelvű különkiadás: 9. fejezet, 1. kötet, 206. o.

         (2)  HL 1992. L 316., 29. o.; magyar nyelvű különkiadás: 9. fejezet, 1. kötet, 213. o.


title: C-187/19. sz. ügy: A Törvényszék (nyolcadik tanács) T-537/17. sz., De Loecker kontra EKSZ ügyben 2018. december 13-án hozott ítélete ellen az Európai Külügyi Szolgálat által 2019. február 22-én benyújtott fellebbezés

text:
               3.6.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 187/39

      A Törvényszék (nyolcadik tanács) T-537/17. sz., De Loecker kontra EKSZ ügyben 2018. december 13-án hozott ítélete ellen az Európai Külügyi Szolgálat által 2019. február 22-én benyújtott fellebbezés
      (C-187/19. sz. ügy)
      (2019/C 187/43)
      Az eljárás nyelve: francia

         Felek

         Fellebbező: Európai Külügyi Szolgálat (képviselők: S. Marquardt, R. Spac, meghatalmazottak)

         A másik fél az eljárásban: Stéphane De Loecker

         A fellebbező kérelmei

                  —

                  A Bíróság helyezze hatályon kívül a megtámadott ítéletet;

                  —

                  a Bíróság a keresetet mint megalapozatlant utasítsa el az EKSZ akkori Chief Operating Officerével szembeni, lelki zaklatás miatt tett panaszt elutasító 2016. október 10-i határozat megsemmisítésére irányuló kérelem tekintetében;

                  —

                  az elsőfokú eljárás felperesét kötelezze a költségek viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek

      A fellebbezés a megtámadott ítélet 57., 58. és 65. pontja ellen irányul. Az EKSZ szerint a Törvényszék tévesen alkalmazta a jogot, amikor a megtámadott ítélet 65. pontjában úgy ítélte meg, hogy az EKSZ nem hajtotta végre megfelelően a 2015. december 16-i De Loecker kontra EKSZ ítéletet (F-34/15), és megsértette a felperes meghallgatáshoz való jogát azáltal, hogy igazgatási vizsgálat megindításakor az előzetes elemzés keretében nem hallgatta meg őt.
      Ezzel kapcsolatban az EKSZ szerint a Törvényszék tévesen alkalmazta a jogot az ügy tényállásának értékelésekor, elferdítve a követett eljárást és figyelmen kívül hagyva azt a tényt, hogy az EKSZ meghallgatta a felperest, megadva neki a lehetőséget az eredeti panaszát kiegészítő összes tény bemutatására, méghozzá azelőtt, hogy a Bizottságnak továbbította volna az iratokat előzetes vizsgálat céljából.
      Emellett a De Loecker kontra EKSZ ítéletet (F-34/15) a Törvényszék tévesen értelmezte úgy, mint amely azt a kötelezettséget rója az EKSZ-re, hogy már az előzetes eljárás szakaszában meghallgassa a felperest (a megtámadott ítélet 55–57. pontja).
      Végül az EKSZ azt állítja, hogy a Törvényszék értelmezési hibát követett el az eljárással kapcsolatban, amikor a jelen ügyre alkalmazta a 2017. február 14-i Kerstens kontra Bizottság ítélet (T-27/16 P., a megtámadott ítélet 58. pontjában hivatkozott ügy) következtetéseit. A Törvényszék nem vette figyelembe azt a tényt, hogy a jelen ügyben csupán előzetes elemzésről volt szó, nem pedig igazgatási vizsgálatról.


title: C-195/19. sz. ügy: A Curtea de Apel București (Románia) által 2019. február 28-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — PJ kontra QK

text:
               3.6.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 187/40

      A Curtea de Apel București (Románia) által 2019. február 28-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — PJ kontra QK
      (C-195/19. sz. ügy)
      (2019/C 187/44)
      Az eljárás nyelve: román

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Curtea de Apel București

         Az alapeljárás felei

         Felperes: PJ

         Alperes: QK

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1)

                  A 2006. december 13-i 2006/928/EK bizottsági határozattal (1) létrehozott együttműködési és ellenőrzési mechanizmus (CVM) és az említett mechanizmus keretében készült jelentésekben megfogalmazott követelmények kötelező jellegűek-e Romániára nézve?

                  2)

                  Az EUMSZ 67. cikk (1) bekezdésével, valamint az EUSZ 2. cikk első mondatával és az EUSZ 9. cikk első mondatával ellentétes-e az olyan nemzeti szabályozás, amely olyan ügyészségi ügyosztályt hoz létre, amely kizárólagos hatáskörrel rendelkezik a bírák vagy ügyészek által elkövetett bármilyen bűncselekmény nyomozására?

                  3)

                  Az európai uniós jog elsőbbségének elvével — amint azt az 1964. július 15-i Costa ítélet, 6/64, EU:C:1964:66, és a Bíróság későbbi állandó ítélkezési gyakorlata megfogalmazta — ellentétes-e az olyan nemzeti szabályozás, amely megengedi egy olyan igazságügy-politikai intézménynek, mint amilyen a Curtea Constituțională a României (Románia alkotmánybírósága), hogy a fent említett elvet megsértse olyan határozatokkal, amelyek ellen nem lehet jogorvoslattal élni?

         (1)  A Romániában felállítandó együttműködési, valamint az igazságügyi reform és a korrupció elleni küzdelem területén érvényes külön értékelési kritériumok teljesítése terén elért haladást ellenőrző mechanizmus létrehozásáról szóló 2006. december 13-i bizottsági határozat (HL 2006. L 354., 56. o.).


title: C-211/19. sz. ügy: A Miskolci Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Magyarország) által 2019. március 6-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — UO kontra Készenléti Rendőrség

text:
               3.6.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 187/41

      A Miskolci Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Magyarország) által 2019. március 6-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — UO kontra Készenléti Rendőrség
      (C-211/19. sz. ügy)
      (2019/C 187/45)
      Az eljárás nyelve: magyar

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Miskolci Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

         Az alapeljárás felei

         Felperes: UO

         Alperes: Készenléti Rendőrség

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1)

                  Úgy kell-e érteni a munkaidő-szervezés egyes szempontjairól szóló 2003/88/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (1) 1. cikkének (3) bekezdését, hogy ezen irányelv személyi hatályát a munkavállalók munkahelyi biztonságának és egészségvédelmének javítását ösztönző intézkedések bevezetéséről szóló, 1989. június 12-i 89/391/EGK tanácsi irányelv (2) 2. cikke határozza meg?

                  2)

                  Amennyiben igen, akkor úgy kell-e érteni a munkavállalók munkahelyi biztonságának és egészségvédelmének javítását ösztönző intézkedések bevezetéséről szóló 89/391/EGK irányelv 2. cikkének (2) bekezdését, hogy a Készenléti Rendőrség hivatásos állományú rendőr tagjaira nem kell alkalmazni a munkaidő-szervezés egyes szempontjairól szóló 2003/88/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv 2. cikkének 1. és 2. pontját?

         (1)  A munkaidő-szervezés egyes szempontjairól szóló, 2003. november 4-i 2003/88/EK európai parlamenti és a tanácsi irányelv (HL 2003, L 299., 9. o., magyar nyelvű különkiadás 5. fejezet, 4. kötet, 381. o.)

         (2)  HL 1989, L 183., 1. o., magyar nyelvű különkiadás 5. fejezet, 1. kötet, 349. o.


title: C-223/19. sz. ügy: A Landesgericht Wiener Neustadt (Ausztria) által 2019. március 13-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — YS kontra NK

text:
               3.6.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 187/42

      A Landesgericht Wiener Neustadt (Ausztria) által 2019. március 13-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — YS kontra NK
      (C-223/19. sz. ügy)
      (2019/C 187/46)
      Az eljárás nyelve: német

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Landesgericht Wiener Neustadt

         Az alapeljárás felei

         Felperes: YS

         Alperes: NK

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1.

                  Kiterjed-e a férfiak és a nők közötti egyenlő bánásmód elvének a szociális biztonság területén történő fokozatos megvalósításáról szóló, 1978. december 19-i 79/7/EGK irányelv (1) és/vagy a férfiak és nők közötti esélyegyenlőség és egyenlő bánásmód elvének a foglalkoztatás és munkavégzés területén történő megvalósításáról szóló, 2006. július 5-i 2006/54/EK irányelv (2) hatálya az olyan tagállami rendelkezésekre, amelyek azt eredményezik, hogy a korábbi munkáltatónak a foglalkoztatói nyugdíjra való jogosultsággal rendelkező nőkhöz képest jelentősen nagyobb számú, foglalkoztatói nyugdíjra való jogosultsággal rendelkező férfitől kell visszatartania pénzösszegeket e foglalkoztatói nyugdíj kifizetése során, és a munkáltató e pénzösszegeket szabadon felhasználhatja, valamint hátrányosan megkülönböztetőek-e az ilyen rendelkezések ezen irányelvek értelmében?

                  2.

                  Kiterjed-e a foglalkoztatás és a munkavégzés során alkalmazott egyenlő bánásmód általános kereteinek létrehozásáról szóló, 2000. november 27-i 2000/78/EK irányelv (3) hatálya az olyan tagállami rendelkezésekre, amelyek életkoron alapuló hátrányos megkülönböztetést valósítanak meg azáltal, hogy kizárólag közvetlen ellátásként kikötött foglalkoztatói nyugdíj kifizetésére való magánjogi jogosultsággal rendelkező idős személyekre nézve jelentenek anyagi terhet, miközben a foglalkoztatói nyugdíjra vonatkozóan szerződést kötő fiatalabb és fiatal személyekre nem hárul anyagi teher?

                  3.

                  A foglalkoztatói nyugdíjakra akkor is alkalmazni kell az Alapjogi Charta rendelkezéseit, különösen az annak 20. és 21. cikkében foglalt hátrányos megkülönböztetés tilalmát, ha a tagállami rendelkezések nem tartalmaznak a 79/7/EGK irányelv, a 2000/78/EK irányelv és a 2006/54/EK irányelv által tiltott hátrányos megkülönböztetést?

                  4.

                  Úgy kell-e értelmezni az Alapjogi Charta 20. és azt követő cikkeit, hogy azokkal ellentétesek az olyan tagállami rendelkezések, amelyek az Alapjogi Charta 51. cikkének értelmében az Unió jogát hajtják végre, és a foglalkoztatói nyugdíjhoz való magánjogi jogosultsággal rendelkező személyeket nemük, életkoruk, vagyoni helyzetük alapján vagy más okból — például a korábbi munkáltatójuk jelenlegi tulajdoni viszonyai alapján — a foglalkoztatói nyugdíjra való jogosultsággal rendelkező más személyekkel szemben hátrányosan megkülönböztetik, és tiltja-e az Alapjogi Charta az ilyen hátrányos megkülönböztetést?

                  5.

                  Az Alapjogi Charta 21. cikke értelmében vett, vagyoni helyzeten alapuló hátrányos megkülönböztetést is megvalósítanak-e az olyan nemzeti rendelkezések, amelyek a közvetlen ellátás formájában kikötött foglalkoztatói nyugdíj iránti szerződéses jogosultsággal rendelkező személyeknek csak egy kis csoportját kötelezik a korábbi munkáltatójuk részére teljesítendő pénzbeli szolgáltatásokra, ha csak magasabb foglalkoztatói nyugdíjjal rendelkező személyek érintettek?

                  6.

                  Úgy kell-e értelmezni az Alapjogi Charta 17. cikkét, hogy azzal ellentétesek az olyan tagállami rendelkezések, amelyek két magánszemély között közvetlen ellátás formájában biztosítandó foglalkoztatói nyugdíjról kötött megállapodásba történő — törvény általi közvetlen és kártalanítás nélküli, kisajátítást eredményező — beavatkozást írnak elő valamely olyan vállalkozás korábbi munkavállalója terhére, amely gondoskodott a foglalkoztatói nyugdíj kifizetéséről, és nem küzd gazdasági nehézségekkel?

                  7.

                  A munkáltató tulajdonjogába történő — a szerződéses szabadság megsértésének minősülő — beavatkozást jelent-e valamely, foglalkoztatói nyugdíjra való jogosultsággal rendelkező személy korábbi munkáltatójának törvény által elrendelt azon kötelezettsége, hogy a megállapodás tárgyát képező juttatás (a megállapodás szerinti foglalkoztatói nyugdíj) egy részét ne fizesse ki?

                  8.

                  Úgy kell-e értelmezni az Alapjogi Charta 47. cikkét, hogy azzal ellentétesek az olyan tagállami rendelkezések, amelyek törvény általi közvetlen kisajátítást jelentenek, és a kisajátítás megtámadására nem írnak elő más lehetőséget, mint a kisajátítás kedvezményezettjével (a korábbi munkáltatóval és a nyugdíjszerződés kötelezettjével) szemben kártérítés és a kisajátított pénzösszeg visszafizetése iránti kereset indítását?

         (1)  HL 1979. L 6, 24. o; magyar nyelvű különkiadás 5. fejezet, 1. kötet, 215. o.

         (2)  HL 2006. L 204, 23. o.

         (3)  HL 2000. L 303, 16. o.; magyar nyelvű különkiadás 5. fejezet, 4. kötet, 79. o.


title: C-225/19. sz. ügy: A Rechtbank Den Haag zittingsplaats Haarlem (Hollandia) által 2019. március 14-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — R. N. N. S. kontra Minister van Buitenlandse Zaken

text:
               3.6.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 187/43

      A Rechtbank Den Haag zittingsplaats Haarlem (Hollandia) által 2019. március 14-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — R. N. N. S. kontra Minister van Buitenlandse Zaken
      (C-225/19. sz. ügy)
      (2019/C 187/47)
      Az eljárás nyelve: holland

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Rechtbank Den Haag, zittingsplaats Haarlem

         Az alapeljárás felei

         Felperes: R. N. N. S.

         Alperes: Minister van Buitenlandse Zaken

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1)

                  Az Európai Unió Alapjogi Chartájának 47. cikke értelmében vett hatékony jogorvoslatnak minősül-e a vízumkódex (1) 32. cikkének (3) bekezdése értelmében vett, a vízumkérelemnek a vízumkódex 32. cikke (1) bekezdése a) pontjának vi. alpontja alapján történő elutasításáról szóló végső döntéssel szemben előterjesztett jogorvoslat az alábbi körülmények között:

                              —

                              a döntést a tagállam pusztán a következőkkel indokolta: „Önt egy vagy több tagállam a tagállamok közrendjét, belső biztonságát vagy a Schengeni határellenőrzési kódex 2. cikkének 19., illetve 21. pontja értelmében vett közegészségét veszélyeztető, illetve egy vagy több tagállam nemzetközi kapcsolatait fenyegető személynek tekinti”,

                              —

                              a tagállam sem a döntésben, sem pedig a jogorvoslati eljárásban nem közli, hogy a vízumkódex 32. cikke (1) bekezdése a) pontjának vi. alpontjában felsorolt négy indok közül mely konkrét indokra, illetve indokokra alapozza az elutasítást,

                              —

                              a jogorvoslati eljárásban a tagállam sem részletes érdemi információkkal, sem pedig részletes érdemi indokolással nem szolgál a másik tagállam (illetve tagállamok) kifogásainak alapjául szolgáló indokkal, illetve indokokkal kapcsolatban?

                  2)

                  Biztosított-e az első kérdésben vázolt körülmények között a Charta 41. cikke értelmében vett megfelelő ügyintézéshez való jog, különös tekintettel az igazgatási szervek azon kötelezettségére, hogy döntéseiket indokolják?

                  3)

                              a)

                              Eltérő választ kell-e adni az első és második kérdésre, ha a tagállam a vízumról szóló végső határozatban a másik tagállamban ténylegesen fennálló és kellően pontosan meghatározott jogorvoslati lehetőségre hivatkozik a vízumkódex 32. cikke (1) bekezdése a) pontjának vi. alpontjában említett kifogásokat emelő e másik tagállamban (illetve e másik tagállamokban) név szerint megnevezett, hatáskörrel rendelkező hatósággal szemben, és az elutasítási indok e jogorvoslat keretében felülvizsgálható?

                              b)

                              A harmadik kérdés a) pontjával összefüggésben az első kérdésre adandó igenlő válaszhoz szükséges-e, hogy a végső döntést meghozó tagállamban és az e tagállammal szemben lefolytatott jogorvoslati eljárásban felfüggesszék a döntéshozatalt, amíg a kérelmezőnek lehetősége nem nyílik a másik tagállamban (illetve tagállamokban) jogorvoslattal élni, és ha a kérelmező igénybe veszi e lehetőséget, amíg meg nem születik a (végső) döntés e jogorvoslat tárgyában?

                  4)

                  Befolyásolja-e a kérdések megválaszolását, hogy a vízum kiadásával szemben kifogásokat emelő tagállam (illetve tagállamok) (hatósága [illetve hatóságai]) számára lehetőség adható-e arra, hogy a vízumkérelemről szóló végső döntéssel szemben indított jogorvoslati eljárásban második ellenérdekű félként vegyen (illetve vegyenek) részt, és e minőségében (illetve minőségükben) lehetőséget kaphat (illetve kaphatnak) annak bemutatására, hogy milyen indokon, illetve indokokon alapulnak a kifogásai (illetve kifogásaik)?

         (1)  A Közösségi Vízumkódex létrehozásáról (vízumkódex) szóló, 2009. július 13-i 810/2009/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet (HL 2009. L 243., 1. o.; helyesbítés: HL 2018. L 284., 38. o.).


title: C-229/19. sz. ügy: A Gerechtshof te Amsterdam (Hollandia) által 2019. március 14-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — Dexia Nederland BV kontra XXX

text:
               3.6.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 187/46

      A Gerechtshof te Amsterdam (Hollandia) által 2019. március 14-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — Dexia Nederland BV kontra XXX
      (C-229/19. sz. ügy)
      (2019/C 187/49)
      Az eljárás nyelve: holland

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Gerechtshof te Amsterdam

         Az alapeljárás felei

         Felperes: Dexia Nederland BV

         Alperes: XXX

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdés

      Úgy kell-e értelmezni a 93/13 irányelvet, (1) hogy valamely feltétel az ezen irányelvben előírt ismérvek alapján már akkor tisztességtelennek minősül, ha ez a feltétel a szerződéskötés valamennyi körülménye alapján történő értékelés során — a szerződés futamideje alatt fellépő körülményektől függően — magában rejti a jelentős és indokolatlan egyenlőtlenség puszta lehetőségét, különösen mivel a feltétel a szerződés idő előtti megszűnésének időpontjában az eladó vagy szolgáltató számára esetlegesen keletkező előnyként előre meghatározza a fennmaradó lízingösszeg egy bizonyos százalékos arányát, eltérve ezzel a nemzeti jog azon alkalmazandó rendelkezéseitől, amelyek szerint ez az előny nem előre meghatározott, hanem azt a szerződés megszűnésekor fennálló körülmények alapján, különösen azon kamatmérték alapján kell megállapítani, amellyel az idő előtt kapott összeg a fennmaradó futamidő alatt befektethető?

         (1)  A fogyasztókkal kötött szerződésekben alkalmazott tisztességtelen feltételekről szóló, 1993. április 5-i 93/13/EGK tanácsi irányelv (HL 1993. L 95., 29. o.).


title: C-237/19. sz. ügy: A Kúria (Magyarország) által 2019. március 19-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — Gömböc Kutató, Szolgáltató és Kereskedelmi Kft. kontra Szellemi Tulajdon Nemzeti Hivatala

text:
               3.6.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 187/46

      A Kúria (Magyarország) által 2019. március 19-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — Gömböc Kutató, Szolgáltató és Kereskedelmi Kft. kontra Szellemi Tulajdon Nemzeti Hivatala
      (C-237/19. sz. ügy)
      (2019/C 187/50)
      Az eljárás nyelve: magyar

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Kúria

         Az alapeljárás felei

         Felperes: Gömböc Kutató, Szolgáltató és Kereskedelmi Kft.

         Alperes: Szellemi Tulajdon Nemzeti Hivatala

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1)

                  A védjegyekre vonatkozó tagállami jogszabályok közelítéséről szóló, 2008. október 22-i 2008/95/EK irányelv (1) 3. cikk (1) bekezdés e) pontjának ii. alpontját úgy kell-e értelmezni, hogy kizárólag valamely áru formájából álló megjelölés esetén

                              a)

                              kizárólag a lajstromban szereplő grafikai ábrázolás alapján vizsgálható, hogy a forma a célzott műszaki hatás eléréséhez szükséges, vagy

                              b)

                              figyelembe vehetők a releváns fogyasztók észlelései is?
                              Vagyis figyelembe vehető-e, hogy a releváns fogyasztók számára ismert: az oltalmazni kért forma a célzott műszaki hatás eléréséhez szükséges?

                  2)

                  A védjegyekre vonatkozó tagállami jogszabályok közelítéséről szóló, 2008. október 22-i 2008/95/EK irányelv 3. cikk (1) bekezdés e) pontjának iii. alpontját úgy kell-e értelmezni, hogy a kizáró ok alkalmazható az olyan, kizárólag az áru formájából álló megjelölésre, amely esetében a vásárlónak a grafikailag ábrázolt áruval kapcsolatos észlelései vagy ismeretei figyelembevételével állapítható meg, hogy a forma az árunak jelentős értéket kölcsönöz?

                  3)

                  A védjegyekre vonatkozó tagállami jogszabályok közelítéséről szóló, 2008. október 22-i 2008/95/EK irányelv 3. cikk (1) bekezdés e) pontjának iii. alpontját úgy kell-e értelmezni, hogy a kizáró ok alkalmazható az olyan megjelölésre, amely kizárólag olyan formából áll,

                              a)

                              amely egyéni jellege alapján formatervezési mintaoltalom alatt áll, vagy

                              b)

                              amelynek egyedül az esztétikai megjelenése kölcsönöz bármiféle értéket az árunak?

         (1)  HL 2008, L 299., 25. o.


title: C-241/19. P. sz. ügy: A Törvényszék (ötödik tanács) T-477/17. sz., Haswani kontra Tanács ügyben 2019. január 16-án hozott ítélete ellen George Haswani által 2019. március 18-án benyújtott fellebbezés

text:
               3.6.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 187/47

      A Törvényszék (ötödik tanács) T-477/17. sz., Haswani kontra Tanács ügyben 2019. január 16-án hozott ítélete ellen George Haswani által 2019. március 18-án benyújtott fellebbezés
      (C-241/19. P. sz. ügy)
      (2019/C 187/51)
      Az eljárás nyelve: francia

         Felek

         Fellebbező: George Haswani (képviselő: G. Karouni ügyvéd)

         A többi fél az eljárásban: az Európai Unió Tanácsa, Európai Bizottság

         A fellebbező kérelmei

                  —

                  a Bíróság teljes egészében helyezze hatályon kívül a 2019. január 16-i T-477/17. sz. ítéletet;

                  —

                  rendelje el George Haswani nevének a Törvényszék előtt megtámadott jogi aktusokhoz csatolt mellékletekből való törlését;

                  —

                  döntse el az ügyet és:

                              —

                              semmisítse meg a 2015/1836 határozatot, valamint a 2015/1828 rendeletet;

                              —

                              a Tanácsot kötelezze G. Haswani nem vagyoni kára címén 100 000 euró megfizetésére;

                  —

                  a Tanácsot kötelezze saját költségeinek, valamint a fellebbező által a Törvényszék és a Bíróság előtt felmerült költségeinek viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek

      Az első jogalap tévesen jogalkalmazáson, a 2015/1836 határozatnak (6. preambulumbekezdés), a 2015/1836 határozattal módosított 2013/255 határozatnak (5. preambulumbekezdés), a bizonyítási teher megfordításának, valamint az ártatlanság vélelme elvének a megsértésén alapul.
      A második jogalap az indokolási kötelezettség megsértésén és az indokok hiányán alapul.
      A harmadik jogalap az arányosság elvének megsértésén és az indokok hiányán alapul.


title: C-258/19. sz. ügy: A Kúria (Magyarország) által 2019. március 27-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — EUROVIA Ipari, Kereskedelmi, Szállítmányozási és Idegenforgalmi Kft. kontra Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

text:
               3.6.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 187/48

      A Kúria (Magyarország) által 2019. március 27-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — EUROVIA Ipari, Kereskedelmi, Szállítmányozási és Idegenforgalmi Kft. kontra Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága
      (C-258/19. sz. ügy)
      (2019/C 187/52)
      Az eljárás nyelve: magyar

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Kúria

         Az alapeljárás felei

         Felperes: EUROVIA Ipari, Kereskedelmi, Szállítmányozási és Idegenforgalmi Kft.

         Alperes: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1)

                  Az adósemlegesség elvével és a héalevonási jog feltételeit képező alaki követelménnyel ellentétes-e az a tagállami gyakorlat, amely az adólevonási jog gyakorlásakor kizárólag arra van figyelemmel, hogy az adóköteles esemény mikor következett be, és nincs tekintettel arra, hogy a felek között a teljesítés mértéke tekintetében polgári jogi vita állt fenn, amely bírósági úton került rendezésre, és a számla kiállítására csak a jogerős ítéletet követően került sor?

                  2)

                  Ha igen, áttörhető-e a héalevonási jog gyakorlásának a tagállami szabályozásban előírt 5 éves elévülési ideje, amely időpontot a szolgáltatásnyújtás időpontjától számítják?

                  3)

                  Ha igen, befolyásolja-e a levonási jog gyakorlását az a jelen tényállás szerinti számlabefogadói magatartás, hogy a jogerős ítéletben megállapított vállalkozói díj megfizetésére csak a vállalkozó által kezdeményezett végrehajtási eljárás útján került sor, és emiatt számla kiállítására csak az elévülési határidő után került sor?


title: C-260/19. sz. ügy: A Törvényszék (ötödik tanács) T-412/16. sz., Bena Properties kontra Tanács ügyben 2019. január 16-án hozott ítélete ellen a Bena Properties Co. SA által 2019. március 26-án benyújtott fellebbezés

text:
               3.6.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 187/49

      A Törvényszék (ötödik tanács) T-412/16. sz., Bena Properties kontra Tanács ügyben 2019. január 16-án hozott ítélete ellen a Bena Properties Co. SA által 2019. március 26-án benyújtott fellebbezés
      (C-260/19. sz. ügy)
      (2019/C 187/53)
      Az eljárás nyelve: francia

         Felek

         Fellebbező: Bena Properties Co. SA (képviselő: E. Ruchat ügyvéd)

         A másik fél az eljárásban: az Európai Unió Tanácsa

         A fellebbező kérelmei

      A fellebbező azt kéri, hogy Bíróság:

                  —

                  nyilvánítsa a fellebbezést elfogadhatónak és megalapozottnak;

                  —

                  következésképpen helyezze hatályon kívül T-412/16. sz., Bena Properties kontra Tanács ügyben 2019. január 16-án hozott ítéletét;

            hozzon új határozatot, amelyben:

                  —

                  semmisítse meg a 2016. május 27-i (KKBP) 2016/850 határozatot, valamint a későbbi végrehajtási jogi aktusait, amennyiben azok a fellebbezőre vonatkoznak;

                  —

                  a Tanácsot kötelezze az eljárás költségeinek viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek

      Az első jogalap téves jogalkalmazáson alapul, mivel a Törvényszék megsértette a fellebbezőnek az Európai Unió Alapjogi Chartája 41. cikkében rögzített, az újabb korlátozó intézkedések meghozatala előtti meghallgatásához való jogát.
      A második jogalap téves jogalkalmazáson és a tények elferdítésén alapul, mivel a Törvényszék figyelmen kívül hagyta a fellebbező által a megsemmisítés iránti keresetének alátámasztására annak bizonyítása érdekében hivatkozott cikkeket, hogy nem támogatja a szír rezsimet.
      A harmadik jogalap téves jogalkalmazáson alapul, mivel a Törvényszék nem állapította meg a 2013/255/KKBP határozat 27. és 28. cikke rendelkezéseinek jogellenességét, amelyek szerint az Al-Assad vagy a Makhlouf családhoz való tartozás a szankció kiszabását igazoló önálló kritériumnak minősül, és ezáltal a Törvényszék megfordította a bizonyítási terhet.


title: C-272/19. sz. ügy: A Verwaltungsgericht Wiesbaden (Németország) által 2019. április 1- jén benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — VQ kontra Land Hessen

text:
               3.6.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 187/52

      A Verwaltungsgericht Wiesbaden (Németország) által 2019. április 1- jén benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — VQ kontra Land Hessen
      (C-272/19. sz. ügy)
      (2019/C 187/56)
      Az eljárás nyelve: német

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Verwaltungsgericht Wiesbaden

         Az alapeljárás felei

         Felperes: VQ

         Alperes: Land Hessen

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1)

                  Alkalmazandó-e a természetes személyeknek a személyes adatok kezelése tekintetében történő védelméről és az ilyen adatok szabad áramlásáról, valamint a 95/46/EK rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló, 2016. április 27-i (EU) 2016/679 európai parlamenti és tanácsi rendelet (általános adatvédelmi rendelet, a továbbiakban: 2016/679 rendelet) (1) — a jelen esetben a 2016/679 rendeletnek az érintett hozzáférési jogára vonatkozó 15. cikke — egy tagállam szövetségi állama parlamentjének a polgárok beadványainak elintézésére illetékes bizottságára — a jelen esetben a hesseni tartományi parlament petíciós bizottságára —, és e bizottságot e tekintetben a 2016/679 rendelet 4. cikkének 7. pontja értelmében vett közhatalmi szervnek kell-e tekinteni?

                  2)

                  A kérdést előterjesztő bíróság az Európai Unió Alapjogi Chartája 47. cikkének második bekezdésével összefüggésben értelmezett EUMSZ 267. cikk értelmében vett független és pártatlan bíróságnak minősül-e?

         (1)  HL 2016. L 119., 1. o.


title: C-277/19. sz. ügy: Az Općinski sud u Zadru (Horvátország) által 2019. április 2-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — R. D., A. D. kontra Raiffeisenbank St. Stefan-Jagerberg-Wolfsberg eGen

text:
               3.6.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 187/53

      Az Općinski sud u Zadru (Horvátország) által 2019. április 2-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — R. D., A. D. kontra Raiffeisenbank St. Stefan-Jagerberg-Wolfsberg eGen
      (C-277/19. sz. ügy)
      (2019/C 187/57)
      Az eljárás nyelve: horvát

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Općinski sud u Zadru

         Az alapeljárás felei

         Felperesek: R. D., A. D.

         Alperes: Raiffeisenbank St. Stefan-Jagerberg-Wolfsberg eGen

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1)

                  Milyen terjedelmű és mélységű a fogyasztók jogairól, a 93/13/EGK tanácsi irányelv és az 1999/44/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv módosításáról, valamint a 85/577/EGK tanácsi irányelv és a 97/7/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv hatályon kívül helyezéséről] szóló, 2011. október 25-i 2011/83/EU európai parlamenti és tanácsi irányelv, (1) és a lakóingatlanokhoz kapcsolódó fogyasztói hitelmegállapodásokról, valamint a 2008/48/EK (2) és a 2013/36/EU irányelv (3) és az 1093/2010/EU rendelet (4) módosításáról szóló, 2014. február 4-i 2014/17/EU európai parlamenti és tanácsi irányelv (5) által biztosított fogyasztóvédelem szintje?

                  2)

                  Fogyasztónak minősülnek-e a felperesek a fogyasztók jogairól, a 93/13/EGK tanácsi irányelv és az 1999/44/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv módosításáról, valamint a 85/577/EGK tanácsi irányelv és a 97/7/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv hatályon kívül helyezéséről szóló, 2011. október 25-i 2011/83/EU európai parlamenti és tanácsi irányelv, és a lakóingatlanokhoz kapcsolódó fogyasztói hitelmegállapodásokról, valamint a 2008/48/EK és a 2013/36/EU irányelv és az 1093/2010/EU rendelet módosításáról szóló, 2014. február 4-i 2014/17/EU európai parlamenti és tanácsi irányelv rendelkezéseinek értelmében, figyelemmel arra, hogy az alperes tagadja a felperesek fogyasztói minőségét?

                  3)

                  A lakóingatlanokhoz kapcsolódó fogyasztói hitelmegállapodásokról, valamint a 2008/48/EK és a 2013/36/EU irányelv és az 1093/2010/EU rendelet módosításáról szóló, 2014. február 4-i 2014/17/EU európai parlamenti és tanácsi irányelv 4. cikkében foglalt rendelkezésekkel, valamint a 2008/48/EK irányelv 3. cikkével, valamint a többi, a 2014/17/EU irányelv preambulumában rögzített fogyasztóvédelmi céllal és célkitűzéssel ellentétesek-e a fogyasztói hitelről szóló törvény 3. cikke (1) bekezdésének a) pontjában foglalt nemzeti jogszabályi rendelkezések, figyelemmel arra, hogy azok a fogyasztóvédelemhez szükséges felső összeghatárt egy meghatározott összegben, nevezetesen 1 000 000,00 kunában rögzítik?

                  4)

                  Úgy kell-e értelmezni […] a lakóingatlanokhoz kapcsolódó fogyasztói hitelmegállapodásokról, valamint a 2008/48/EK és a 2013/36/EU irányelv és az 1093/2010/EU rendelet módosításáról szóló, 2014. február 4-i 2014/17/EU európai parlamenti és tanácsi irányelv 5. cikkének (1) bekezdését, hogy az a helyzet, hogy az alperes az Osztrák Köztársaságban bejegyzett hitelszövetkezet, amely nem rendelkezett a horvát központi bank engedélyével arra, hogy fogyasztók részére 2007-ben és 2008-ban hitelt nyújtson, és ugyancsak nem rendelkezett a ZPP 22. cikke szerint a pénzügyminisztérium különös engedélyével, továbbá nincs sem bejegyzett képviselője, sem leányvállalata a Horvát Köztársaság területén, a hitelszerződés semmisségének megállapítására okot adó körülménynek minősül, és az irányelv rendelkezéseinek megsértését jelenti, mivel ily módon (esetleg) közvetlenül veszélybe kerülhetnek a természetes személy fogyasztók jogai a Horvát Köztársaság területén, figyelemmel arra, hogy az alperes nem állt a jogszabályok által a fogyasztók védelme érdekében a jelzáloghitelek esetében a fogyasztóknak nyújtott hitelekre vonatkozó egységes szabályok és feltételek megállapítása érdekében előírt felügyelet hatálya alatt, a 2014. február 4-i 2014/17/EU európai parlamenti és tanácsi irányelv preambulumában említettek szerint?

                  5)

                  Tekinthető-e úgy, hogy ez a helyzet a 2014/17/EU irányelv 18., 19. és 20. cikkének sérelmét jelenti, figyelemmel arra, hogy a jóhiszeműség és tisztesség alapelvét kell jogi mércének tekinteni, vagyis a hitelszerződés megkötésekor megsértették a szóban forgó irányelvet, mivel a hitelt 9,4%-os effektív kamatláb mellett nyújtották, míg az osztrák állampolgárságú hazai fogyasztókkal szemben az alperes 4 %-os kamatot számít fel — az ABGB (Allgemeines Bürgerliches Gesetzbuch, az osztrák polgári törvénykönyv)1000. cikke —, és mivel ez ráadásul változó kamatláb, ily módon az alperes mint hitelintézet azt egyoldalúan módosíthatja, és az alperes kizárólag jelzálog alapján nyújt hiteleket?

                  6)

                  Tekinthető-e úgy, hogy megsértették a 2014/17/EU irányelvnek a 2008/48/EK és 2013/36/EU irányelvekhez, valamint a 1093/2010/EU rendelethez kapcsolódó rendelkezéseit, figyelemmel a hitelintézetekről szóló törvény 2. és 5. cikke (1) bekezdésének 2. pontjában foglaltakra, ha az alperesnek mint az osztrák jog hatálya alatt álló jogalanynak lehetősége van arra, hogy a nemzeti hatóságok engedélye vagy felügyelete nélkül fogyasztói hitelt nyújtson horvát állampolgárok számára a Horvát Köztársaság területén, és úgy kell tekinteni, hogy ilyen esetben az említett nemzeti jogszabályi rendelkezések nem biztosítanak megfelelő védelmet a fogyasztóknak minősülő természetes személyek számára a 2014/17/EU irányelv „Illetékes hatóságok” című 5. cikkében előírtak szerint és, hogy az alperes nem a ZOO 4. cikkében előírt jóhiszeműség és tisztesség követelményének megfelelően járt el, aminek következménye a hitelszerződésben foglaltak semmissége?

                  7)

                  Történt-e alaki hiba a hitelszerződés megkötése során, azaz megsértették-e az alapügyben a 2014/17/EU irányelv 13., 14. és 16. cikkének rendelkezéseit azzal, hogy az egy összegben törlesztendő hitelszerződés A. feltételét az alábbiak szerint határozták meg — 2. oldal —: „Effektív éves kamatláb 9,4%. Késedelmes visszafizetés esetén az éves késedelmi kamat névleges összege tekintetében lásd az üzletben kihelyezett hirdetményt”?

                  8)

                  Tekinthető-e úgy, hogy olyan esetben, mint az alapeljárás tárgyát képező eset, megsértették a 2014/17/EU irányelv 13., 14. és 16. cikkét, figyelemmel arra, hogy a jogvita tárgyát képező hitelszerződések az alperes által előzetesen kidolgozott, német nyelven megfogalmazott formanyomtatványokba foglalt szabványszerződések, amelyeket nem fordítottak le teljes egészében a felperesek anyanyelvére, és amelyek esetében a szerződés megkötését megelőzi az alperes (hitelszövetkezet) Horvát Köztársaságban működő közvetítői hálózatán keresztül folytatott reklámtevékenység, amely közvetítői hálózat az alpereshez hasonlóan nem rendelkezett a horvát központi banktól származó, hitelműveletek végzésére vonatkozó engedéllyel, sem a pénzügyminisztériumtól származó, a Horvát Köztársaság területén fogyasztók részére történő hitelnyújtásra vonatkozó engedéllyel?

                  9)

                  Tekinthető-e úgy, hogy olyan esetben, mint az alapeljárás tárgyát képező eset, megsértették a 2014/17/EU irányelvnek a 2008/48/EK és 2013/36/EU irányelvekhez, valamint a 1093/2010/EU rendelethez kapcsolódó rendelkezéseit, ha a nemzeti jogszabályok, nevezetesen a hitelintézetekről szóló törvény 2. cikkének (1), (2) és (3) bekezdése, valamint az 5. cikke (1) bekezdésének 1. és 2. pontja lehetővé teszi, hogy az alperes mint az osztrák jog hatálya alatt álló hitelintézet a horvát nemzeti felügyeleti hatóság engedélye nélkül fogyasztói hitelt nyújtson horvát állampolgárok számára a Horvát Köztársaság területén, és úgy kell tekinteni, hogy ilyen esetben az említett nemzeti jogszabályi rendelkezések nem biztosítanak megfelelő védelmet a fogyasztónak minősülő természetes személyek számára a 2014/17/EU irányelv „Illetékes hatóságok” című 5. cikkében előírtak szerint, továbbá, hogy az alperes nem a ZOO 4. cikkében előírt jóhiszeműség és tisztesség követelményének megfelelően járt el, aminek következménye a hitelszerződésben foglaltak semmissége?

                  10

                  Az a körülmény, hogy a horvát jogrendszerben a hitelszerződések 2007-ben és 2008-ban történt megkötésének időpontjában nem volt megfelelő, az irányelvet átültető jogszabály, amely részletesen szabályozta volna a horvát állampolgárok külföldön történő hitelfelvételének lehetőségét és feltételeit, jelentős egyenlőtlenséget idézett-e elő egyfelől a hitelfelvevők, másfelől a bankok pozíciójában, és e joghézag miatt az említett hitelfelvevők védelem nélkül maradtak-e, ami ellentétes a 2014. február 4-i, 2014/17/EU európai parlamenti és tanácsi irányelv rendelkezéseivel, és különösen annak 13. cikkével?

         (1)  A fogyasztók jogairól, a 93/13/EGK tanácsi irányelv és az 1999/44/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv módosításáról, valamint a 85/577/EGK tanácsi irányelv és a 97/7/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv hatályon kívül helyezéséről szóló, 2011. október 25-i 2011/83/EU európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL 2011. L 304., 64. o.)

         (2)  A fogyasztói hitelmegállapodásokról és a 87/102/EGK tanácsi irányelv hatályon kívül helyezéséről szóló, 2008. április 23-i 2008/48/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL 2008. L 133., 66. o.)

         (3)  A hitelintézetek tevékenységéhez való hozzáférésről és a hitelintézetek és befektetési vállalkozások prudenciális felügyeletéről, a 2002/87/EK irányelv módosításáról, a 2006/48/EK és a 2006/49/EK irányelv hatályon kívül helyezéséről szóló, 2013. június 26-i 2013/36/EU európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL 2013. L 176., 338. o.)

         (4)  (.) az európai felügyeleti hatóság (Európai Bankhatóság) létrehozásáról, a 716/2009/EK határozat módosításáról és a 2009/78/EK bizottsági határozat hatályon kívül helyezéséről szóló, 2010. november 24-i 1093/2010/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (HL 2010. L 331., 12. o.)

         (5)  A lakóingatlanokhoz kapcsolódó fogyasztói hitelmegállapodásokról, valamint a 2008/48/EK és a 2013/36/EU irányelv és az 1093/2010/EU rendelet módosításáról szóló, 2014. február 4-i 2014/17/ЕU európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL 2014. L 60., 34. o.)


title: C-281/19. sz. ügy: A tribunal administratif de Paris (Franciaország) által 2019. április 3-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — XS kontra az académie de Paris rektora

text:
               3.6.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 187/55

      A tribunal administratif de Paris (Franciaország) által 2019. április 3-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — XS kontra az académie de Paris rektora
      (C-281/19. sz. ügy)
      (2019/C 187/58)
      Az eljárás nyelve: francia

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Tribunal administratif de Paris

         Az alapeljárás felei

         Felperes: XS

         Alperes: az académie de Paris rektora

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

      Sérti-e az Európai Unió működéséről szóló szerződés 45. cikkéből eredő kötelezettségeket és e cikk hatályát az a francia szabályozás, amely a tanári testületbe való átsorolás során nem veszi figyelembe a munkavállaló által az Európai Bizottságon belül, vagy tágabb értelemben egy uniós intézménynél korábban eltöltött szolgálati időt, míg előírja többek között az európai uniós tagállamok közigazgatásában korábban végzett szakmai tevékenység figyelembevételét?


title: C-316/19. sz. ügy: 2019. április 16-án benyújtott kereset — Európai Bizottság kontra Szlovén Köztársaság

text:
               3.6.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 187/55

      2019. április 16-án benyújtott kereset — Európai Bizottság kontra Szlovén Köztársaság
      (C-316/19. sz. ügy)
      (2019/C 187/59)
      Az eljárás nyelve: szlovén

         Felek

         Felperes: Európai Bizottság (képviselők: L. Flynn és B. Rous Demiri)

         Alperes: Szlovén Köztársaság

         Kereseti kérelmek

                  —

                  Az Európai Unió működéséről szóló szerződés 258. cikke alapján a Bizottság annak megállapítását kéri a Bíróságtól, hogy a Szlovén Köztársaság, mivel egyoldalúan lefoglalt a Banka Slovenija helyiségeiben a KBER és az eurórendszer feladatainak ellátásához kapcsolódó dokumentumokat, és jogellenesen együttműködött e tárgyban az EKB-val, nem teljesítette az Európai Unió működéséről szóló szerződés 343. cikkéből, a Központi Bankok Európai Rendszere és az Európai Központi Bank alapokmányáról szóló 4. jegyzőkönyv 39. cikkéből, az Európai Unió kiváltságairól és mentességeiről szóló 7. jegyzőkönyv 2., 18.és 22. cikkéből, valamint az Európai Unióról szóló szerződés 4. cikkének (3) bekezdéséből eredő kötelezettségeit.

                  —

                  A Bizottság kéri továbbá, hogy a Bíróság a Szlovén Köztársaságot kötelezze a költségek viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek

      A Banka Slovenija helyiségeiben 2016. július 6-án tartott házkutatással és lefoglalással sérült az Európai Unió irattárainak az Európai Unió működéséről szóló szerződés 343. cikke, a 4. jegyzőkönyv 39. cikke és a 7. jegyzőkönyv 18. cikkével összefüggésben értelmezett 2. és 22. cikke, valamint az Európai Unióról szóló szerződés 4. cikkének (3) bekezdése szerinti sérthetetlensége. A házkutatást és a lefoglalást egyoldalúan, az EKB hozzájárulása nélkül, és — az EKB és a szlovén szervek egyetértése hiányának esetén — az Európai Unió Bíróságának határozata nélkül hajtották végre. A szlovén szervek az ismételt figyelmeztetések ellenére sem kísérelték meg az Unió irattárainak részét képező dokumentumok elkülönítését, és az EKB-val nem tárgyaltak konstruktív módon a témában.


title: T-388/11. sz. ügy: A Törvényszék 2019. április 10-i ítélete — Deutsche Post kontra Európai Bizottság („Állami támogatások — Postaágazat — A Deutsche Post alkalmazottjainak egy részét érintő, a versenyben nem szokásos bérköltségek és szociális kiadások támogatásokkal és árszabályozás alá eső szolgáltatások díjából származó bevételekből történő finanszírozása — A hivatalos vizsgálati eljárást kiterjesztéséről szóló határozat — A vizsgálat előzetes szakaszának végén új támogatások fennállását megállapító határozat — Megsemmisítés iránti kereset — Megtámadható aktus — Az eljáráshoz fűződő érdek — Elfogadhatóság — A végső határozat megsemmisítésének következményei — Indokolási kötelezettség”)

text:
               3.6.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 187/57

      A Törvényszék 2019. április 10-i ítélete — Deutsche Post kontra Európai Bizottság
      (T-388/11. sz. ügy) (1)

      („Állami támogatások - Postaágazat - A Deutsche Post alkalmazottjainak egy részét érintő, a versenyben nem szokásos bérköltségek és szociális kiadások támogatásokkal és árszabályozás alá eső szolgáltatások díjából származó bevételekből történő finanszírozása - A hivatalos vizsgálati eljárást kiterjesztéséről szóló határozat - A vizsgálat előzetes szakaszának végén új támogatások fennállását megállapító határozat - Megsemmisítés iránti kereset - Megtámadható aktus - Az eljáráshoz fűződő érdek - Elfogadhatóság - A végső határozat megsemmisítésének következményei - Indokolási kötelezettség”)
      (2019/C 187/60)
      Az eljárás nyelve: német

         Felek

         Felperes: Deutsche Post AG (Bonn, Németország) (képviselők: J. Sedemund, T. Lübbig és M. Klasse ügyvédek)

         Alperes: Európai Bizottság (képviselők: D. Grespan, T. Maxian Rusche és R. Sauer meghatalmazottak)

         Az alperest támogató beavatkozók: UPS Europe SPRL/BVBA, korábban UPS Europe NV/SA (Brüsszel, Belgium), United Parcel Service Deutschland Sàrl & Co. OHG, korábban UPS Deutschland Inc. & Co. OHG (Neuss, Németország) (képviselők kezdetben: T. Ottervanger és E. Henny, később: Ottervanger, végül: R. Wojtek, ügyvédek)

         Az ügy tárgya

      A Németországi Szövetségi Köztársaság által a Deutsche Post javára nyújtott állami támogatással (C 36/07. [ex NN 25/07] állami támogatás) kapcsolatban az EUMSZ 108. cikk (2) bekezdése szerinti eljárás kiterjesztéséről szóló, 2011. május 10-i C(2011) 3081 final bizottsági határozatnak — amelynek összefoglalóját az Európai Unió Hivatalos Lapjában tették közzé (HL 2011. C 263, 4. o.) — a megsemmisítése iránt az EUMSZ 263. cikk alapján benyújtott kérelem.

         Az ítélet rendelkező része

                  1)

                     A Törvényszék az elfogadhatatlansági kifogást elutasítja.

                  2)

                     A Törvényszék a Németországi Szövetségi Köztársaság által a Deutsche Post javára nyújtott állami támogatással (C 36/07. [ex NN 25/07] állami támogatás) kapcsolatban az EUMSZ 108. cikk (2) bekezdése szerinti eljárás kiterjesztéséről szóló, 2011. május 11-i C(2011) 3081 final bizottsági határozatot megsemmisíti.

                  3)

                     A Törvényszék a Bizottságot kötelezi saját költségei és a Deutsche Post AG részéről felmerült költségek viselésére.

                  4)

                     A UPS Europe SPRL/BVBA és a United Parcel Service Deutschland Sàrl & Co. OHG maguk viselik saját költségeiket.

         (1)  HL C 282., 2011.9.24.


title: T-182/15. sz. ügy: A Törvényszék 2019. április 9-i ítélete — Sopra Steria Group kontra Parlament („Szolgáltatásnyújtásra irányuló közbeszerzési szerződések — Közbeszerzési eljárás — A Parlamentnek, valamint az Unió más intézményeinek és szerveinek nyújtott informatikai szolgáltatások — A közbeszerzési eljárásokból való kizárás — Lehetséges összeférhetetlenség — Az ajánlatkérő hatóság által megkövetelt információk szolgáltatásának az elmulasztása — A költségvetési rendelet 107. cikke (1) bekezdésének b) pontja — Átláthatóság — Arányosság — Egyenlő bánásmód — A költségvetési rendelet 102. cikkének (1) bekezdése”)

text:
               3.6.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 187/58

      A Törvényszék 2019. április 9-i ítélete — Sopra Steria Group kontra Parlament
      (T-182/15. sz. ügy) (1)

      („Szolgáltatásnyújtásra irányuló közbeszerzési szerződések - Közbeszerzési eljárás - A Parlamentnek, valamint az Unió más intézményeinek és szerveinek nyújtott informatikai szolgáltatások - A közbeszerzési eljárásokból való kizárás - Lehetséges összeférhetetlenség - Az ajánlatkérő hatóság által megkövetelt információk szolgáltatásának az elmulasztása - A költségvetési rendelet 107. cikke (1) bekezdésének b) pontja - Átláthatóság - Arányosság - Egyenlő bánásmód - A költségvetési rendelet 102. cikkének (1) bekezdése”)
      (2019/C 187/61)
      Az eljárás nyelve: angol

         Felek

         Felperes: Sopra Steria Group SA (Annecy-le-Vieux, Franciaország) (képviselők: A. Verlinden, R. Martens és J. Joossen ügyvédek)

         Alperes: Európai Parlament (képviselők: Simon B. és L. Tapper Brandberg meghatalmazottak)

         Az alperest támogató beavatkozók: CGI Luxemburg SA (Bertrange, Luxemburg) és Intrasoft International SA (Luxembourg, Luxemburg) (képviselő: N. Korogiannakis ügyvéd)

         Az ügy tárgya

      Az informatikai szolgáltatásoknak a Parlament, valamint az Európai Unió más intézményei és szervei számára történő nyújtására vonatkozó PE/ITEC-ITS14. sz. közbeszerzési eljárásban hozott, az IBI IUS és a STEEL konzorcium — amelyeknek tagja a felperes — 2. sz. és 3. sz. tétel tekintetében benyújtott ajánlatainak az elutasításáról szóló parlamenti határozatok megsemmisítése iránt az EUMSZ 263. cikk alapján benyújtott kérelem.

         Az ítélet rendelkező része

                  1)

                     A Törvényszék a keresetet elutasítja.

                  2)

                     A Sopra Steria Group SA a saját költségein felül viseli az Európai Parlament részéről felmerült költségeket is.

                  3)

                     A CGI Luxembourg SA és az Intrasoft International SA maga viseli saját költségeit.

         (1)  HL C 262., 2015.8.10.


title: T-259/15. sz. ügy: A Törvényszék 2019. április 9-i ítélete — Close és Cegelec kontra Parlament („Építési beruházásra irányuló közbeszerzések — Közbeszerzési eljárás — Energiaközpont építése — A luxembourgi Konrad Adenauer épület bővítése és korszerűsítése — Valamely ajánlattevő ajánlatának elutasítása — A szerződés más ajánlattevőnek történő odaítélése — Kiválasztási szempontok — Gazdasági és pénzügyi alkalmasság — Műszaki és szakmai alkalmasság — Indokolási kötelezettség — Nyilvánvaló értékelési hiba”)

text:
               3.6.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 187/58

      A Törvényszék 2019. április 9-i ítélete — Close és Cegelec kontra Parlament
      (T-259/15. sz. ügy) (1)

      („Építési beruházásra irányuló közbeszerzések - Közbeszerzési eljárás - Energiaközpont építése - A luxembourgi Konrad Adenauer épület bővítése és korszerűsítése - Valamely ajánlattevő ajánlatának elutasítása - A szerződés más ajánlattevőnek történő odaítélése - Kiválasztási szempontok - Gazdasági és pénzügyi alkalmasság - Műszaki és szakmai alkalmasság - Indokolási kötelezettség - Nyilvánvaló értékelési hiba”)
      (2019/C 187/62)
      Az eljárás nyelve: francia

         Felek

         Felperesek: SA Close (Harzé-Aywaille, Belgium), Cegelec (Brüsszel, Belgium) (képviselők: J.-M. Rikkers és J.-L. Teheux ügyvédek)

         Alperes: Európai Parlament (képviselők: kezdetben M. Rantala és M. Mraz, később J. M. Stenier, B. Schäfer és M. Mraz meghatalmazottak)

         Az ügy tárgya

      A felperes által a luxembourgi Konrad Adenauer épület bővítését és korszerűsítését érintő projekthez kapcsolódó építési beruházásra irányuló közbeszerzés 73. tételére (energiaközpont) vonatkozó INLO-D-UPIL-T-16-AO 4 ajánlati felhívás keretében benyújtott ajánlatot elutasító, valamint e tételt más ajánlattevőnek odaítélő 2015. március 19-i parlamenti határozat megsemmisítése iránt az EUMSZ 263. cikk alapján benyújtott kérelem.

         Az ítélet rendelkező része

                  1)

                     A Törvényszék a keresetet elutasítja.

                  2)

                     Egyrészről az SA Close és a Cegelec, másrészről az Európai Parlament maga viseli saját költségeit, ideértve az ideiglenes intézkedés iránti eljárás költségeit is.

         (1)  HL C 236., 2015.7.20.


title: T-492/15. sz. ügy: A Törvényszék T-492/15-i ítélete — Deutsche Lufthansa kontra Bizottság (Megsemmisítés iránti kereset — Állami támogatás — Németország által a frankfurt-hahni repülőtér és az e repülőteret használó légitársaságok javára hozott intézkedések — A frankfurt-hahni repülőtér javára hozott intézkedéseket a belső piaccal összeegyeztethetőnek nyilvánító és az e repülőteret használó légitársaságokat illetően az állami támogatás hiányát megállapító határozat — A személyében való érintettség hiánya — A közvetett érintettség hiánya — Elfogadhatatlanság)

text:
               3.6.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 187/59

      A Törvényszék T-492/15-i ítélete — Deutsche Lufthansa kontra Bizottság
      (T-492/15. sz. ügy) (1)

      (Megsemmisítés iránti kereset - Állami támogatás - Németország által a frankfurt-hahni repülőtér és az e repülőteret használó légitársaságok javára hozott intézkedések - A frankfurt-hahni repülőtér javára hozott intézkedéseket a belső piaccal összeegyeztethetőnek nyilvánító és az e repülőteret használó légitársaságokat illetően az állami támogatás hiányát megállapító határozat - A személyében való érintettség hiánya - A közvetett érintettség hiánya - Elfogadhatatlanság)
      (2019/C 187/63)
      Az eljárás nyelve: német

         Felek

         Felperes: Deutsche Lufthansa AG (Köln, Németország) (képviselő: A. Martin-Ehlers ügyvéd)

         Alperes: Európai Bizottság (képviselők: K. Herrmann, T. Maxian Rusche és S. Noë meghatalmazottak)

         Az alperest támogató beavatkozók: Rajna-vidék-Pfalz tartomány (Németország) (képviselő: C. Koenig, egyetemi oktató); Ryanair DAC, korábban Ryanair Ltd (Dublin, Írország) (képviselők: G. Berrisch ügyvéd és B. Byrne, solicitor)

         Az ügy tárgya

      A Frankfurt Hahn repülőtér finanszírozására és a repülőtér és a Ryanair közötti pénzügyi kapcsolatokra vonatkozó, Németország által nyújtott SA.21121 (C29/08) (korábbi NN 54/07) számú állami támogatásról szóló 2014. október 1-jei bizottsági határozat (HL 2016. L 134., 46. o.) megsemmisítése iránt az EUMSZ 263. cikk alapján benyújtott kereset.

         Az ítélet rendelkező része

                  1)

                     A Törvényszék a keresetet mint elfogadhatatlant elutasítja.

                  2)

                     A Törvényszék a Deutsche Lufthansa AG-t kötelezi a költségek viselésére.

         (1)  HL C 363., 2015.11.3.


title: T-300/16. sz. ügy: A Törvényszék 2019. április 10-i ítélete — Jindal Saw és Jindal Saw Italia kontra Bizottság („Támogatások — Indiából származó alakítható öntöttvasból készült csövek behozatala — (EU) 2016/387 végrehajtási rendelet — Végleges kiegyenlítő vám kivetése — A vasércre kivetett exportadót bevezető és a kivitelre szánt vasérc szállítására hátrányos kettős vasúti fuvarozási politikát létrehozó indiai rendszer — Az [(EU) 2016/1037 tanácsi rendelettel felváltott] 597/2009/EK rendelet 3. cikke 1.a) pontjának iv. alpontja — Pénzügyi támogatás — Termékértékesítés — Valamely magánjogi szervezet pénzügyi támogatásnak minősülő feladat ellátásával való »megbízásában« megnyilvánuló cselekmény — Az 597/2009 rendelet 4. cikke (2) bekezdésének a) pontja — Valamely támogatás sajátos jellege — Az 597/2009 rendelet 6. cikkének d) pontja — Az előny kiszámítása — Az uniós gazdasági ágazatot ért kár — Az áralákínálás és a kárkülönbözet kiszámítása — Okozati összefüggés — A szubvencióellenes vizsgálat bizalmas adataihoz való hozzáférés — Védelemhez való jog”)

text:
               3.6.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 187/60

      A Törvényszék 2019. április 10-i ítélete — Jindal Saw és Jindal Saw Italia kontra Bizottság
      (T-300/16. sz. ügy) (1)

      („Támogatások - Indiából származó alakítható öntöttvasból készült csövek behozatala - (EU) 2016/387 végrehajtási rendelet - Végleges kiegyenlítő vám kivetése - A vasércre kivetett exportadót bevezető és a kivitelre szánt vasérc szállítására hátrányos kettős vasúti fuvarozási politikát létrehozó indiai rendszer - Az [(EU) 2016/1037 tanácsi rendelettel felváltott] 597/2009/EK rendelet 3. cikke 1.a) pontjának iv. alpontja - Pénzügyi támogatás - Termékértékesítés - Valamely magánjogi szervezet pénzügyi támogatásnak minősülő feladat ellátásával való »megbízásában« megnyilvánuló cselekmény - Az 597/2009 rendelet 4. cikke (2) bekezdésének a) pontja - Valamely támogatás sajátos jellege - Az 597/2009 rendelet 6. cikkének d) pontja - Az előny kiszámítása - Az uniós gazdasági ágazatot ért kár - Az áralákínálás és a kárkülönbözet kiszámítása - Okozati összefüggés - A szubvencióellenes vizsgálat bizalmas adataihoz való hozzáférés - Védelemhez való jog”)
      (2019/C 187/64)
      Az eljárás nyelve: angol

         Felek

         Felperesek: Jindal Saw Ltd (Újdelhi, India), Jindal Saw Italia SpA (Trieszt, Olaszország) (képviselők: R. Antonini és E. Monard ügyvédek)

         Alperes: Európai Bizottság (képviselők: J.-F. Brakeland és G. Luengo meghatalmazottak)

         Az alperest támogató beavatkozó: Saint-Gobain Pam (Pont-à-Mousson, Franciaország) (képviselők: O. Prost, A. Coelho Dias és C. Bouvarel ügyvédek)

         Az ügy tárgya

      Az Indiából behozott alakítható öntöttvasból (más néven gömbgrafitos öntöttvasból) készült csövekre vonatkozó végleges kiegyenlítő vám kivetéséről szóló, 2016. március 17-i (EU) 2016/387 bizottsági végrehajtási rendeletnek (HL 2016. L 73, 1. o.) a felperesekre vonatkozó részében való megsemmisítése iránt az EUMSZ 263. cikk alapján benyújtott kérelem.

         Az ítélet rendelkező része

                  1)

                     A Törvényszék az Indiából behozott alakítható öntöttvasból (más néven gömbgrafitos öntöttvasból) készült csövekre vonatkozó végleges kiegyenlítő vám kivetéséről szóló, 2016. március 17-i (EU) 2016/387 bizottsági végrehajtási rendeletet a Jindal Saw Ltd-t érintő részében megsemmisíti.

                  2)

                     Az Európai Bizottság viseli saját költségeit, valamint a Jindal Saw és a Jindal Saw Italia SpA részéről felmerült költségeket.

                  3)

                     A Saint-Gobain Pam maga viseli saját költségeit.

         (1)  HL C 314., 2016.8.29.


title: T-5/17. sz. ügy: A Törvényszék 2019. április 4-i ítélete — Sharif kontra Tanács („Közös kül- és biztonságpolitika — Szíriával szembeni korlátozó intézkedések — A pénzeszközök befagyasztása — Védelemhez való jog — A hatékony bírói jogvédelemhez való jog — Nyilvánvaló értékelési hiba — A tulajdonhoz való jog — Arányosság — A jóhírnév sérelme”)

text:
               3.6.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 187/64

      A Törvényszék 2019. április 4-i ítélete — Sharif kontra Tanács
      (T-5/17. sz. ügy) (1)

      („Közös kül- és biztonságpolitika - Szíriával szembeni korlátozó intézkedések - A pénzeszközök befagyasztása - Védelemhez való jog - A hatékony bírói jogvédelemhez való jog - Nyilvánvaló értékelési hiba - A tulajdonhoz való jog - Arányosság - A jóhírnév sérelme”)
      (2019/C 187/68)
      Az eljárás nyelve: angol

         Felek

         Felperes: Ammar Sharif (Damas, Syrie) (képviselők: B. Kennelly QC, és J. Pobjoy barrister)

         Alperes: az Európai Unió Tanácsa (képviselők: S. Kyriakopoulou, P. Mahnič és V. Piessevaux meghatalmazottak)

         Az alperest támogató beavatkozó: Európai Bizottság (képviselők: L. Havas és J. Norris meghatalmazottak)

         Az ügy tárgya

      A Szíriával szembeni korlátozó intézkedésekről szóló 2013/255/KKBP határozat végrehajtásáról szóló, 2016. október 27-i (KKBP) 2016/1897 tanácsi végrehajtási határozatnak (HL 2016. L 293., 36. o.), a szíriai helyzetre tekintettel korlátozó intézkedések meghozataláról szóló 36/2012/EU rendelet végrehajtásáról szóló, 2016. október 27-i (EU) 2016/1893 tanácsi végrehajtási rendeletnek (HL 2016. L 293., 25. o.), a Szíriával szembeni korlátozó intézkedésekről szóló 2013/255/KKBP határozat módosításáról szóló, 2017. május 29-i (KKBP) 2017/917 tanácsi határozatnak (HL 2017. L 139., 62. o.; helyesbítés: HL 2017. L 146., 159. o.), a szíriai helyzetre tekintettel korlátozó intézkedések meghozataláról szóló 36/2012/EU rendelet végrehajtásáról szóló, 2017. május 29-i (EU) 2017/907 tanácsi végrehajtási rendeletnek (HL 2017. L 139., 15. o.; helyesbítés: HL 2017. L 146., 159. o.), a Szíriával szembeni korlátozó intézkedésekről szóló 2013/255/KKBP határozat módosításáról szóló, 2018. május 28-i (KKBP) 2018/778 tanácsi határozatnak (HL 2018. L 131., 16. o.; helyesbítés: HL 2018. L 167., 36. o.), valamint a szíriai helyzetre tekintettel korlátozó intézkedések meghozataláról szóló 36/2012/EU rendelet végrehajtásáról szóló, 2018. május 28-i (EU) 2018/774 tanácsi végrehajtási rendeletnek (HL 2018. L 131., 1. o.; helyesbítés: HL 2018. L 167., 36. o.) a felperest érintő részében történő megsemmisítése iránt az EUMSZ 263. cikk alapján benyújtott elsődleges kérelem, valamint a 2015. október 12-i (KKBP) 2015/1836 tanácsi határozattal (HL 2015. L 266., 75. o.; helyesbítés: HL 2016. L 336., 42. o.) módosított, a Szíriával szembeni korlátozó intézkedésekről szóló, 2013. május 31-i 2013/255/KKBP tanácsi határozat (HL 2013. L 147., 14. o.) 28. cikke (2) bekezdése a) pontjának, és a 2015. október 12-i (EU) 2015/1828 tanácsi rendelettel (HL 2015. L 266., 1. o.) módosított, a szíriai helyzetre tekintettel korlátozó intézkedések meghozataláról és a 442/2011/EU rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló, 2012. január 18-i 36/2012/EU tanácsi rendelet (HL 2012. L 16., 1. o.; helyesbítés: HL 2012. L 259., 7. o.) 15. cikke (1a) bekezdése a) pontjának a felperesre vonatkozó részében való alkalmazhatatlanságának a megállapítása iránt az EUMSZ 277. cikk alapján benyújtott másodlagos kérelem.

         Az ítélet rendelkező része

                  1)

                     A Törvényszék a keresetet elutasítja.

                  2)

                     Ammar Sharif viseli saját költségeit, valamint az Európai Unió Tanácsa részéről felmerült költségeket.

                  3)

                     Az Európai Bizottság maga viseli saját költségeit.

         (1)  HL C 53., 2017.2.20.


title: T-51/17. sz. ügy: A Törvényszék 2019. április 10-i ítélete — Lengyelország kontra Bizottság („EMGA és EMVA — A finanszírozásból kizárt kiadások — A gyümölcs és zöldség ágazatai — Termelői csoportoknak nyújtott támogatások — Lengyelország által kifizetett kiadások — A kulcsfontosságú ellenőrzések hiányosságai — Az elismerési tervek és elismerési kritériumok ellenőrzése — A támogatási kérelmek ellenőrzései — Gazdasági koherencia — A kiadások észszerű jellege — Rendszerszintű hiányosságok — Az EMGA-t érintő kockázat — 25 %-os átalánykorrekció”)

text:
               3.6.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 187/65

      A Törvényszék 2019. április 10-i ítélete — Lengyelország kontra Bizottság
      (T-51/17. sz. ügy) (1)

      („EMGA és EMVA - A finanszírozásból kizárt kiadások - A gyümölcs és zöldség ágazatai - Termelői csoportoknak nyújtott támogatások - Lengyelország által kifizetett kiadások - A kulcsfontosságú ellenőrzések hiányosságai - Az elismerési tervek és elismerési kritériumok ellenőrzése - A támogatási kérelmek ellenőrzései - Gazdasági koherencia - A kiadások észszerű jellege - Rendszerszintű hiányosságok - Az EMGA-t érintő kockázat - 25 %-os átalánykorrekció”)
      (2019/C 187/69)
      Az eljárás nyelve: lengyel

         Felek

         Felperes: Lengyel Köztársaság (képviselők: B. Majczyna, K. Straś, M. Pawlicka és B. Paziewska meghatalmazottak)

         Alperes: Európai Bizottság (képviselők: kezdetben K. Skelly és A. Stobiecka-Kuik, később A. Stobiecka-Kuik és D. Milanowska, meghatalmazottak)

         Az ügy tárgya

      Az Európai Mezőgazdasági Garanciaalap (EMGA) és az Európai Mezőgazdasági Vidékfejlesztési Alap (EMVA) terhére a tagállamok által kifizetett egyes kiadásoknak az európai uniós finanszírozásból való kizárásáról szóló, 2016. november 15-i (EU) 2016/2018 bizottsági végrehajtási határozatnak (HL 2016. L 312., 26. o.) a Lengyel Köztársaság tekintetében alkalmazott átalánykorrekciókat érintő részében való részleges megsemmisítése iránt az EUMSZ 263. cikk alapján benyújtott kérelem.

         Az ítélet rendelkező része

                  1)

                     A Törvényszék a keresetet elutasítja.

                  2)

                     A Lengyel Köztársaság a saját költségein felül viseli az Európai Bizottság részéről felmerült költségek háromnegyedét is.

                  3)

                     A Bizottság viseli a saját költségeinek negyedét.

         (1)  HL C 86., 2017. 3. 20.


title: T-108/17. sz. ügy: A Törvényszék 2019. április 4-i ítélete — ClientEarth kontra Bizottság („REACH — 1907/2006/EK rendelet — Bisz-(2-etilhexil)-ftalát (DEHP) — A forgalomba hozatal engedélyezéséről szóló határozat belső felülvizsgálata iránti kérelem mint megalapozatlan elutasítása — Téves jogalkalmazás — Nyilvánvaló értékelési hiba — Az 1367/2006/EK rendelet 10. cikke”)

text:
               3.6.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 187/66

      A Törvényszék 2019. április 4-i ítélete — ClientEarth kontra Bizottság
      (T-108/17. sz. ügy) (1)

      („REACH - 1907/2006/EK rendelet - Bisz-(2-etilhexil)-ftalát (DEHP) - A forgalomba hozatal engedélyezéséről szóló határozat belső felülvizsgálata iránti kérelem mint megalapozatlan elutasítása - Téves jogalkalmazás - Nyilvánvaló értékelési hiba - Az 1367/2006/EK rendelet 10. cikke”)
      (2019/C 187/70)
      Az eljárás nyelve: angol

         Felek

         Felperes: ClientEarth (London, Egyesült Királyság) (képviselő: A. Jones barrister)

         Alperes: Európai Bizottság (képviselők: G. Gattinara, R. Lindenthal és K. Mifsud-Bonnici meghatalmazottak)

         Az alperest támogató beavatkozó: Európai Vegyianyag-ügynökség (képviselők: M. Heikkilä és W. Broere meghatalmazottak)

         Az ügy tárgya

      A bisz-(2-etilhexil)-ftalát (DEHP) felhasználásait engedélyező 2016. június 16-i C(2016) 3549 final bizottsági végrehajtási határozat belső felülvizsgálata iránt a felperes által az 1907/2006/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet alapján 2016. augusztus 2-án benyújtott kérelmet elutasító 2016. december 7-i bizottsági levél megsemmisítése iránt az EUMSZ 263. cikk alapján benyújtott kérelem.

         Az ítélet rendelkező része

                  1)

                     A Törvényszék a keresetet elutasítja.

                  2)

                     A Törvényszék a ClientEarth-öt kötelezi a saját költségein felül az Európai Bizottság részéről felmerült költségek viselésére.

                  3)

                     Az Európai Vegyianyag-ügynökség (ECHA) maga viseli saját költségeit.

         (1)  HL C 121., 2017.4.18.


title: T-223/17. sz. ügy: A Törvényszék 2019. április 11-i ítélete — Adapta Color kontra EUIPO — Coatings Foreign IP (ADAPTA POWDER COATINGS) („Európai uniós védjegy — Törlési eljárás — ADAPTA POWDER COATINGS európai uniós ábrás védjegy — A fellebbezési tanács általi törlés — Feltétlen kizáró ok — Leíró jelleg — A 207/2009/EK rendelet 7. cikke (1) bekezdésének c) pontja [jelenleg az (EU) 2017/1001 rendelet 7. cikke (1) bekezdésének c) pontja] — A használat révén megszerzett megkülönböztető képesség hiánya — A 207/2009 rendelet 7. cikkének (3) bekezdése [jelenleg a 2017/1001 rendelet 7. cikkének (3) bekezdése] — A meghallgatáshoz való jog megsértése — Indokolási kötelezettség — A 207/2009 rendelet 75. cikke [jelenleg a 2017/1001 rendelet 94. cikke] — Első alkalommal a Törvényszék előtti eljárásban előterjesztett bizonyítékok”)

text:
               3.6.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 187/67

      A Törvényszék 2019. április 11-i ítélete — Adapta Color kontra EUIPO — Coatings Foreign IP (ADAPTA POWDER COATINGS)
      (T-223/17. sz. ügy) (1)

      („Európai uniós védjegy - Törlési eljárás - ADAPTA POWDER COATINGS európai uniós ábrás védjegy - A fellebbezési tanács általi törlés - Feltétlen kizáró ok - Leíró jelleg - A 207/2009/EK rendelet 7. cikke (1) bekezdésének c) pontja [jelenleg az (EU) 2017/1001 rendelet 7. cikke (1) bekezdésének c) pontja] - A használat révén megszerzett megkülönböztető képesség hiánya - A 207/2009 rendelet 7. cikkének (3) bekezdése [jelenleg a 2017/1001 rendelet 7. cikkének (3) bekezdése] - A meghallgatáshoz való jog megsértése - Indokolási kötelezettség - A 207/2009 rendelet 75. cikke [jelenleg a 2017/1001 rendelet 94. cikke] - Első alkalommal a Törvényszék előtti eljárásban előterjesztett bizonyítékok”)
      (2019/C 187/71)
      Az eljárás nyelve: angol

         Felek

         Felperes: Adapta Color, SL (Peñiscola, Spanyolország) (képviselők: G. Macías Bonilla, G. Marín Raigal és E. Armero Lavie ügyvédek)

         Alperes: az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala (EUIPO) (képviselők: E. Markakis, A. Söder és D. Walicka meghatalmazottak)

         A másik fél az EUIPO fellebbezési tanácsa előtti eljárásban, beavatkozó fél a Törvényszék előtti eljárásban: Coatings Foreign IP Co. LLC (Wilmington, Delaware, Amerikai Egyesült Államok) (képviselők: A. Rajendra solicitor és S. Malynicz QC)

         Az ügy tárgya

      Az EUIPO ötödik fellebbezési tanácsának a Coatings Foreign IP és az Adapta Color közötti törlési eljárással kapcsolatban 2017. február 6-án hozott határozata (R 2522/2015-5. sz. ügy) ellen benyújtott kereset.

         Az ítélet rendelkező része

                  1)

                     A Törvényszék a keresetet elutasítja.

                  2)

                     A Törvényszék az Adapta Color, SL-t kötelezi a költségek viselésére.

         (1)  HL C 202., 2017.6.26.


title: T-224/17. sz. ügy: A Törvényszék 2019. április 11-i ítélete — Adapta Color kontra EUIPO — Coatings Foreign IP (Bio proof ADAPTA) („Európai uniós védjegy — Törlési eljárás — Bio proof ADAPTA európai uniós ábrás védjegy — A fellebbezési tanács általi törlés — Feltétlen kizáró ok — Leíró jelleg — A 207/2009/EK rendelet 7. cikke (1) bekezdésének c) pontja [jelenleg az (EU) 2017/1001 rendelet 7. cikke (1) bekezdésének c) pontja] — A használat révén megszerzett megkülönböztető képesség hiánya — A 207/2009 rendelet 7. cikkének (3) bekezdése [jelenleg a 2017/1001 rendelet 7. cikkének (3) bekezdése] — A meghallgatáshoz való jog megsértése — Indokolási kötelezettség — A 207/2009 rendelet 75. cikke [jelenleg a 2017/1001 rendelet 94. cikke] — Első alkalommal a Törvényszék előtti eljárásban előterjesztett bizonyítékok”)

text:
               3.6.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 187/68

      A Törvényszék 2019. április 11-i ítélete — Adapta Color kontra EUIPO — Coatings Foreign IP (Bio proof ADAPTA)
      (T-224/17. sz. ügy) (1)

      („Európai uniós védjegy - Törlési eljárás - Bio proof ADAPTA európai uniós ábrás védjegy - A fellebbezési tanács általi törlés - Feltétlen kizáró ok - Leíró jelleg - A 207/2009/EK rendelet 7. cikke (1) bekezdésének c) pontja [jelenleg az (EU) 2017/1001 rendelet 7. cikke (1) bekezdésének c) pontja] - A használat révén megszerzett megkülönböztető képesség hiánya - A 207/2009 rendelet 7. cikkének (3) bekezdése [jelenleg a 2017/1001 rendelet 7. cikkének (3) bekezdése] - A meghallgatáshoz való jog megsértése - Indokolási kötelezettség - A 207/2009 rendelet 75. cikke [jelenleg a 2017/1001 rendelet 94. cikke] - Első alkalommal a Törvényszék előtti eljárásban előterjesztett bizonyítékok”)
      (2019/C 187/72)
      Az eljárás nyelve: angol

         Felek

         Felperes: Adapta Color, SL (Peñiscola, Spanyolország) (képviselők: G. Macías Bonilla, G. Marín Raigal és E. Armero Lavie ügyvédek)

         Alperes: az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala (EUIPO) (képviselők: E. Markakis, A. Söder és D. Walicka meghatalmazottak)

         A másik fél az EUIPO fellebbezési tanácsa előtti eljárásban, beavatkozó fél a Törvényszék előtti eljárásban: Coatings Foreign IP Co. LLC (Wilmington, Delaware, Amerikai Egyesült Államok) (képviselők: A. Rajendra solicitor és S. Malynicz QC)

         Az ügy tárgya

      Az EUIPO ötödik fellebbezési tanácsának a Coatings Foreign IP és az Adapta Color közötti törlési eljárással kapcsolatban 2017. február 6-án hozott határozata (R 2521/2015-5. sz. ügy) ellen benyújtott kereset.

         Az ítélet rendelkező része

                  1)

                     A Törvényszék a keresetet elutasítja.

                  2)

                     A Törvényszék az Adapta Color, SL-t kötelezi a költségek viselésére.

         (1)  HL C 202., 2017.6.26.