A Bíróság január 15.-i ítélete: 1998. # Kalliope Schöning-Kougebetopoulou kontra Freie und Hansestadt Hamburg. # Előzetes döntéshozatal iránti kérelem: Arbeitsgericht Hamburg - Németország. # Személyek szabad mozgása. # C-15/96. sz. ügy


title: Az Elsőfokú Bíróság (ötödik tanács) 2006. október 19-i ítélete. # Bitburger Brauerei Th. Simon GmbH kontra Belső Piaci Harmonizációs Hivatal (védjegyek és formatervezési minták) (OHIM). # Közösségi védjegy - Felszólalási eljárás - A BUD közösségi szóvédjegy bejelentése - Az American Bud és az Anheuser Busch Bud közösségi ábrás védjegyek bejelentése - A »bit« elemet tartalmazó korábbi nemzeti szó- és ábrás védjegyek - A 40/94 rendelet 8. cikke (1) bekezdésének b) pontja és (5) bekezdése. # T-350/04 -ig T-352/04. sz. egyesített ügyek

text:
      T‑350/04—T‑352/04. sz. egyesített ügyek
      Bitburger Brauerei Th. Simon GmbH
      kontra
      Belső Piaci Harmonizációs Hivatal (védjegyek és formatervezési minták) (OHIM)
      „Közösségi védjegy – Felszólalási eljárás – A BUD közösségi szóvédjegy bejelentése – Az American Bud és az Anheuser Busch Bud közösségi ábrás védjegyek bejelentése – A »bit« elemet tartalmazó korábbi nemzeti szó‑ és ábrás védjegyek – A 40/94 rendelet 8. cikke (1) bekezdésének b) pontja és (5) bekezdése”
      Az ítélet összefoglalása
      1.      Közösségi védjegy – Fellebbezési eljárás
      (Az Elsőfokú Bíróság eljárási szabályzata, 44. cikk, 1. §, 46. cikk, 130. cikk, 1. §, 132. cikk, 1. §, és 135. cikk, 1. §,
            második bekezdés)
      2.      Közösségi védjegy – A közösségi védjegy meghatározása és megszerzése – Viszonylagos kizáró okok – Azonos vagy hasonló termékek,
            illetve szolgáltatások vonatkozásában lajstromozott azonos vagy hasonló korábbi védjegy jogosultja általi felszólalás
      (40/94 tanácsi rendelet, 8. cikk, (1) bekezdés, b) pont)
      1.      Az Elsőfokú Bíróság eljárási szabályzata 44. cikkének 1. §‑a alapján, amely e szabályzat 130. cikkének 1. §‑ára és 132. cikkének
         1. §‑ára való tekintettel alkalmazandó a szellemi tulajdonjoggal kapcsolatos jogvitákban, a Belső Piaci Harmonizációs Hivatal
         (védjegyek és formatervezési minták) ellen indított kereset körében, a keresetlevélnek tartalmaznia kell a felhozott jogalapok
         rövid ismertetését. Amennyiben, ebben a vonatkozásban, a keresetlevél szövegének egyes pontjait ugyan alátámaszthatják és
         kiegészíthetik a csatolt iratok meghatározott részeire történő hivatkozások, a más iratokra történő általános hivatkozás nem
         pótolhatja a jogi érvelés azon lényegi elemeinek hiányát, amelyeknek a fent említett rendelkezések szerint magában a keresetlevélben
         kell szerepelniük.

      Ez a gyakorlat – az eljárási szabályzat 46. cikke szerint, amely a 135. cikk 1. §‑a második bekezdésének megfelelően a szellemi
         tulajdonjogokkal kapcsolatos jogvitákban is alkalmazandó – vonatkoztatható az OHIM fellebbezési tanács előtti felszólalási
         eljárásban részt vevő másik fél – az Elsőfokú Bíróság előtti eljárásban beavatkozó – válaszbeadványára. Következésképpen az
         OHIM elé terjesztett ilyen iratokra hivatkozó válaszbeadványok elfogadhatatlanok azon részükben, amelyben a bennük foglalt
         általános hivatkozás nem köthető össze a válaszbeadványban kifejtett jogalapokkal és érvekkel.

      (vö. 33‑35. pont)
      2.      Nem áll fenn az összetévesztés veszélye a német átlagfogyasztók részéről egyrészről a Nizzai Megállapodás szerinti 32. osztályba
         tartozó „Sörök, ale típusú sörök, porter típusú sörök, alkoholos és alkoholmentes malátatartalmú italok” tekintetében közösségi
         védjegyként lajstromoztatni kívánt BUD szóvédjegy és American Bud, illetve Anheuser Busch Bud ábrás megjelölések, másrészről
         a korábban Németországban ugyanezen megállapodás szerinti „sörök, ásványvizek és szénsavas vizek, egyéb alkoholmentes italok;
         gyümölcsitalok és gyümölcslevek; szörpök és más készítmények italokhoz” és „sör” vonatkozásában lajstromozott BIT szóvédjegy,
         illetve Bit ábrás és szóvédjegy között, az ütköző áruk azonossága vagy hasonlósága dacára sem, még a korábbi védjegyek esetleges
         jelentős megkülönböztető képességének fennállása esetén sem. Ugyanis tekintettel az ütköző védjegyek közötti jelentős különbségekre,
         illetve a fogalmi hasonlóság hiányára, meg kell állapítani az alábbiakat:

      – a BUD bejelentett szóvédjegy és a korábbi védjegyek, noha vizuális és hangzásbeli téren mutatnak csekély fokú hasonlóságot,
      – a bejelentett ábrás védjegyek és a korábbi védjegyek, noha a hangzás téren mutatnak csekély fokú hasonlóságot,
      átfogó értelemben különbözőek.
      Nem áll fenn a fortiori az összetévesztés veszélye a bejelentett védjegyek és a korábban Németországban a Nizzai Megállapodás
         szerinti 32. osztályba tartozó „sörök és alkoholmentes italok”, továbbá a 16., 18., 20., 21., 24., 25., 28., 32., 34. és 42. osztályba
         tartozó különböző termékek vonatkozásában lajstromozott Bitte ein Bit! szó és ábrás védjegyek között. Ugyanis ezen korábbi
         német védjegyek további szóelemeket („bitte”, „ein”) és ábrás elemeket („!”) tartalmaznak, továbbá különleges írásmóddal vannak
         ellátva a korábbi, „bit” szóelemet magában foglaló német szóvédjegyekhez képest. Így, vizuális szinten az előbbiek még jobban
         eltérnek a bejelentett védjegyektől, mint az utóbbiak. Egyébiránt, hangzásbeli szinten, és akár feltéve, hogy a Bitte ein
         Bit! korábbi német védjegyek kiejtésükkel kizárólag a „bit” szóra utalhatnak, a következtetés nem térne el a „bit” szóelemet
         magában foglaló korábbi német védjegyekétől. Fogalmi szempontból végül is a felek nem nyújtottak be az Elsőfokú Bíróság elé
         bizonyítékot annak alátámasztására, hogy az ütköző védjegyek bármilyen fokú hasonlóságot mutatnának. Következésképpen átfogóan
         értékelve, a bejelentett védjegyek és a korábbi német védjegyek nem hasonlók.

      (vö. 107., 109., 123‑124. pont)
AZ ELSŐFOKÚ BÍRÓSÁG ÍTÉLETE (ötödik tanács)
       2006. október 19.(*)

      „Közösségi védjegy – Felszólalási eljárás – A BUD közösségi szóvédjegy bejelentése – Az American Bud és az Anheuser Busch Bud közösségi ábrás védjegyek bejelentése – A »bit« elemet tartalmazó korábbi nemzeti szó- és ábrás védjegyek – A 40/94 rendelet 8. cikke (1) bekezdésének b) pontja és (5) bekezdése”
      A T‑350/04–T‑352/04. sz. egyesített ügyekben,
      a Bitburger Brauerei Th. Simon GmbH (székhelye: Bitburg [Németország], képviseli: M. Huth‑Dierig ügyvéd)

      felperesnek
      a Belső Piaci Harmonizációs Hivatal (védjegyek és formatervezési minták) (OHIM) (képviseli: A. Folliard‑Monguiral, meghatalmazotti
         minőségben)

      alperes ellen,
      a másik fél az OHIM fellebbezési tanácsa előtti eljárásban, beavatkozó az Elsőfokú Bíróság előtt:
      az Anheuser‑Busch, Inc. (székhelye: Saint Louis, Missouri [Amerikai Egyesült Államok], képviselik A. Renck, V. von Bomhard, A. Pohlmann, D. Ohlgart
         és B. Goebel ügyvédek),

      az OHIM második fellebbezési tanácsának 2004. június 22‑i, az R 447/2002‑2., R 451/2002‑2. és R 453/2002‑2. sz. ügyekben a
         Bitburger Brauerei Th. Simon GmbH és az Anheuser‑Busch közötti felszólalási eljárás ügyében hozott határozatai ellen benyújtott
         három keresete tárgyában,

      AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK ELSŐFOKÚ BÍRÓSÁGA(ötödik tanács),

      tagjai: M. Vilaras elnök, F. Dehousse és D. Šváby bírák,
      hivatalvezető: K. Andová tanácsos,
      tekintettel az Elsőfokú Bíróság Hivatalához 2004. augusztus 24‑én benyújtott keresetlevelekre,
      tekintettel az OHIM által az Elsőfokú Bíróság Hivatalához 2005. február 9‑én benyújtott válaszbeadványokra,
      tekintettel a beavatkozónak az Elsőfokú Bíróság Hivatalához 2005. február 17‑én benyújtott válaszbeadványaira,
      tekintettel az Elsőfokú Bíróság ötödik tanácsa elnökének 2005. október 26‑i végzésére, amellyel elrendelte az ügyek tárgyalás
         és ítélethozatal céljából történő egyesítését,

      a 2006. január 17‑i tárgyalást követően,
      meghozta a következő
      Ítéletet
       A jogvita előzményei
      I –  Az Anheuser‑Busch által bejelentett közösségi védjegyek
      1        Az Anheuser‑Busch, Inc. a közösségi védjegyről szóló, 1993. december 20‑i 40/94/EK módosított tanácsi rendelet (HL 1994. L 11.,
         1. o.; magyar nyelvű különkiadás 17. fejezet, 1. kötet, 146. o.) alapján a három alábbi közösségi védjegybejelentést nyújtotta
         be a Belső Piaci Harmonizációs Hivatalnál (védjegyek és formatervezési minták) (OHIM):

      –        az 1996. április 1‑jén bejelentett BUD szóvédjegy a védjegyekkel ellátható termékek és szolgáltatások nemzetközi osztályozására
         vonatkozó, felülvizsgált és módosított, 1957. június 15‑i Nizzai Megállapodás (a továbbiakban: a Nizzai Megállapodás) szerinti
         32. osztályba tartozó árukkal kapcsolatban, az alábbi leírással: „Sörök, ale típusú sörök, porter típusú sörök, alkoholos
         és alkoholmentes malátatartalmú italok”;

      –        az alábbi ábrás védjegy (a továbbiakban: 1. sz. bejelentett ábrás védjegy):

      –        az alábbi ábrás védjegy (a továbbiakban: 2. sz. bejelentett ábrás védjegy):

      2        Ezen két utóbbi védjegyet 1996. október 16‑án jelentették be a Nizzai Megállapodás szerinti 16., 25. és 32. osztályba tartozó
         áruk vonatkozásában, az egyes osztályoknak megfelelő alábbi leírással:

      –        16. osztály: „Papír, karton és ezen anyagokból készült termékek, amelyek nem tartoznak más osztályokba; nyomdaipari termékek; könyvkötészeti
         anyagok; papíripari cikkek; papíripari vagy háztartási ragasztóanyagok; tanítási és oktatási anyagok (készülékek kivételével);
         csomagolásra szolgáló műanyagok (amelyek nem tartoznak más osztályokba); játékkártya”;

      –        25. osztály: „Ruházati cikkek, cipők, kalapáruk”.
      –        32. osztály: „Sörök, ale típusú sörök, porter típusú sörök, alkoholos és alkoholmentes malátatartalmú italok”.
      3        Az 1. sz. és 2. sz. ábrás védjegy bejelentése a Közösségi Védjegyértesítő 1998. március 23‑i, 20/98. és 21/98. számában került meghirdetésre.

      4        A szóvédjegy bejelentése a Közösségi Védjegyértesítő 1998. december 7‑i, 93/98. számában került meghirdetésre.

      II –  A Bitburger Brauerei által a közösségi védjegybejelentések ellen benyújtott felszólalások
      5        1998. június 10‑én a Bitburger Brauerei Th. Simon GmbH (a továbbiakban: a Bitburger Brauerei) a 40/94 rendelet 42. cikke alapján
         két felszólalást nyújtott be (a 48 274., illetve a 49 173. szám alatt) az 1. sz. és 2. sz. ábrás védjegy lajstromozása ellen,
         a bejelentett árujegyzékben szereplő valamennyi áru vonatkozásában.

      6        1999. március 3‑án a Bitburger Brauerei a 40/94 rendelet 42. cikke alapján felszólalást nyújtott be (a 138 281. számon) a
         BUD bejelentett szóvédjegy lajstromozása ellen, a bejelentett árujegyzékben szereplő valamennyi áru vonatkozásában.

      7        Ezen három felszólalás elsősorban az alábbi korábbi védjegyek meglétén alapult:

      –        A Németországban 1996. szeptember 17‑én, a 39 615 324. számon lajstromozott BIT szóvédjegy a 32. osztályba tartozó „sörök,
         ásványvizek és szénsavas vizek, egyéb alkoholmentes italok; gyümölcsitalok és gyümölcslevek; szörpök és más készítmények italokhoz”
         vonatkozásában;

      –        a Németországban 1938. december 12‑én, az 505 912. számon lajstromozott alábbi Bit szó- és ábrás védjegy a 32. osztályba tartozó
         „sörök” vonatkozásában:

      –        a Németországban 1957. július 5‑én, a 704 211. számon lajstromozott, alábbi Bitte ein Bit! szó- és ábrás védjegy, a 32. osztályba
         tartozó „sörök és alkoholmentes italok” vonatkozásában:

      –        a Németországban 1987. november 3‑án, az 1 113 784. számon lajstromozott, alábbi Bitte ein Bit! szó- és ábrás védjegy a 16.,
         18., 20., 21., 24., 25., 28., 32., 34. és 42. osztályba tartozó különböző áruk és szolgáltatások vonatkozásában:

      8        A három felszólalás az 505 912. sz. és a 39 615 324. sz. (BIT), valamint a 704 211. sz. (Bitte ein Bit!) védjegyekkel ellátott
         valamennyi árun alapult.

      9        A BUD bejelentett szóvédjegy ellen irányuló (138 281. sz.) felszólalás az 1 113 784. számú szó- és ábrás védjeggyel (Bitte
         ein Bit!) érintett alábbi, különböző osztályokba tartozó árukon is alapult: sörök és alkoholmentes italok; vendéglátás, különösen
         italok felszolgálása mindenféle vendéglátóhelyen; italforgalmazó berendezések, mozgó bárok, kerti és ünnepi bútorok bérbeadása.
         A két bejelentett ábrás védjegy ellen irányuló két felszólalás (48 274. sz. és 49 173. sz.) az 1 113 784. számon lajstromozott
         szó- és ábrás védjeggyel (Bitte ein Bit!) érintett alábbi, különböző osztályokba tartozó árukon is alapult: sörök és alkoholmentes
         italok; brosúrák, söralátétek, hirdetőtáblák, poszterek, golyóstollak, pincérkötény, pólók, nyakkendők, szalvéták, melegítőfelsők
         és dzsekik.

      10      Másodsorban, és főként a bejelentett ábrás védjegyekkel kapcsolatban a Bitburger Brauerei a fenti 7. pontban foglalt védjegyeken
         túl a Németországban „közismert”, alábbi árukra vonatkozó BIT védjegyre hivatkozott: „sörök és alkoholmentes italok; brosúrák,
         söralátétek, hirdetőtáblák, poszterek, golyóstollak, pincérkötény, pólók, nyakkendők, szalvéták, melegítőfelsők és dzsekik”.

      11      Harmadsorban, és főként a BUD bejelentett szóvédjeggyel kapcsolatban a Bitburger Brauerei a fenti 7. pontban foglalt védjegyeken
         túl az alábbi bejelentett közösségi védjegyekre is hivatkozott:

      –        az 1996. április 1‑jén a 121 608. számon bejelentett, alábbi közösségi ábrás védjegy a Nizzai Megállapodás szerinti 32. osztályba
         tartozó, következő áruk vonatkozásában:  „sörök, sörhöz hasonlatos italok, ale típusú sörök, porter típusú sörök (valamint
         ezen termékek alkoholmentes, alkoholszegény vagy csökkentett alkoholtartalmú változata); alkoholmentes italok; gyümölcsszörpök
         és más készítmények alkoholmentes és alkoholos italokhoz; gyümölcslevek, ásványvizek”:

      –        az 1996. április 1‑jén a 139 634. számon bejelentett, alábbi közösségi ábrás védjegy a Nizzai Megállapodás szerinti 32. osztályba
         tartozó, következő áruk vonatkozásában: „sörök, sörhöz hasonlatos italok, ale típusú sörök, porter típusú sörök (valamint
         ezen termékek alkoholmentes, alkoholszegény vagy csökkentett alkoholtartalmú változata); alkoholmentes italok; gyümölcsszörpök
         és más készítmények alkoholmentes és alkoholos italokhoz; gyümölcslevek, ásványvizek”:

      12      Felszólalásának alátámasztásaként a Bitburger Brauerei a 40/94 rendelet 8. cikke (1) bekezdése és b) pontjában található viszonylagos
         kizáró okokra, valamint a rendelet 8. cikke (5) bekezdésére hivatkozott.

      III –  A felszólalási osztály határozatai
      13      2002. március 27‑i három határozatával a felszólalási osztály elutasította a Bitburger Brauerei által benyújtott felszólalásokat.

      14      A 40/94 rendelet 8. cikke (1) bekezdésének b) pontjával kapcsolatban a felszólalási osztály mindenekelőtt úgy vélte, hogy
         a 121 608. sz. és 139 634. sz. közösségi ábrás védjegybejelentések, tekintettel arra, hogy azokat a BUD védjegy bejelentésével
         egyidőben (1996. április 1‑jén) nyújtották be, nem tekinthetők a 40/94 rendelet 8. cikke (1) bekezdésének b) pontja értelmében
         a védjegyen fennálló korábbi jogoknak.

      15      Egyébiránt a felszólalási osztály úgy ítélte meg, hogy az 505 912. sz. német szó- és ábrás védjegy lajstromozott formában
         történt használatát nem bizonyították, továbbá a 704 211. sz. és 1 113 784. sz.  (Bitte ein Bit!) német szó- és ábrás védjegyek
         használata kizárólag a „sör” és az „alkoholmentes sör” tekintetében (e két védjegy vonatkozásában), illetve a „söralátétek,
         pólók, zakók, söröspoharak, üvegnyitók, golyóstollak és pincérkötények (a 1 113 784. sz. védjegy tekintetében) nyert bizonyítást.

      16      Ezen tényezőkre tekintettel a felszólalási osztály úgy ítélte meg, hogy egyrészt a bejelentett védjegyek, másrészt a 39 615 324. sz.
         (BIT) német szóvédjegy, illetve a 704 211. sz. és az 1 113 784. sz. (Bitte ein Bit!) szó- és ábrás védjegyek között nem áll
         fenn az összetévesztés veszélye.

      17      E tekintetben a felszólalási osztály lényegében úgy ítélte meg, hogy a 39 615 324. sz. (BIT) szóvédjegy német piacon megszerzett
         jelentős megkülönböztető képessége, valamint a szóban forgó áruk azonossága (a 32. osztályra vonatkozóan) ellenére, az ütköző
         megjelölések közti vizuális, hangzásbeli és fogalmi különbségek elegendőek az összetéveszthetőség kizárásához a 40/94 rendelet
         8. cikke (1) bekezdésének b) pontja értelmében. A felszólalási osztály tehát úgy ítélte meg, hogy Németországban nem áll fenn
         az összetévesztés veszélye a 39 615 324. sz. (BIT) német szóvédjegy és a bejelentett védjegyek között. A felszólalási osztály
         álláspontja szerint ugyanezen következtetés lenne levonható, ha a Bitburger Brauerei által felszólalásai keretén belül a két
         bejelentett ábrás védjeggyel szemben hivatkozott, Németországban „közismert” egyik BIT védjegyet kellett volna tekintetbe
         venni.

      18      A 704 211. sz. és az 1 113 784. sz. (Bitte ein Bit!) német szó- és ábrás védjegyekkel kapcsolatban a felszólalási osztály
         úgy ítélte meg, hogy azok a 39 615 324. sz. (BIT) német szóvédjegyhez képest további elemeket tartalmaznak, következésképpen
         tehát minden tekintetben különböznek a bejelentett védjegyektől. A felszólalási osztály megállapította tehát, hogy nem áll
         fenn az összetévesztés veszélye Németországban a 704 211. sz. és az 1 113 784. sz. (Bitte ein Bit!) német szó- és ábrás védjegyek,
         valamint a bejelentett védjegyek között.

      19      A 40/94 rendelet 8. cikkének (5) bekezdésével kapcsolatban a Bitburger Brauerei úgy vélte a BUD bejelentett szóvédjegy vonatkozásában,
         hogy az 505 912. sz. (BIT), a 704 211. sz. és az 1 113 784 (Bitte ein Bit!). sz. szó- és ábrás védjegyek, a 39 615 324. sz.
         (BIT) szóvédjegy, valamint a 121 608. számon bejelentett közösségi ábrás védjegy mindegyike ismert, és mint ilyenek, a felszólalás
         alapját képezik. A felszólalási osztály a maga részéről úgy ítélte meg, hogy az 505 912. sz. (BIT) német szó- és ábrás védjegy
         használatát nem bizonyították, és a 40/94 rendelet 8. cikkének (5) bekezdésére nem lehet hivatkozni. Egyébiránt, a 121 608. sz.
         közösségi védjegybejelentéssel kapcsolatban a felszólalási osztály úgy ítélte meg, tekintettel arra, hogy azokat a BUD védjegy
         bejelentésével egyidőben (1996. április 1‑jén) nyújtották be, nem tekinthetők a 40/94 rendelet 8. cikke (5) bekezdése értelmében
         a védjegyen fennálló korábbi jogoknak, amint az ugyanezen rendelet 8. cikke (2) bekezdése a) pontjának i. alpontjából következik.
         Végezetül, mivel a 40/94 rendelet 8. cikkének (5) bekezdése feltételezi, hogy az ütköző védjegyek azonosak vagy hasonlóak,
         a felszólalási osztály úgy vélte, hogy a 39 615 324. sz. (BIT) német szóvédjegy és a 704 211. sz., valamint az 1 113 784. sz.
         (Bitte ein Bit!) német szó- és ábrás védjegyek ezen rendelkezés értelmében nem szolgálhatnak a felszólalás alapjául.

      20      Egyébiránt a bejelentett ábrás védjegyekkel kapcsolatban a Bitburger Brauerei a Németországban közismert BIT védjegyre hivatkozott.
         Mivel a 40/94 rendelet 8. cikkének (5) bekezdése feltételezi, hogy az ütköző védjegyek azonosak vagy hasonlóak, a felszólalási
         osztály úgy vélte, hogy a BIT megjelölés ezen rendelkezés értelmében nem szolgálhat a felszólalás alapjául.

      IV –  A fellebbezési tanács határozatai
      21      2002. május 24‑én a Bitburger Brauerei fellebbezést nyújtott be a felszólalási osztály mindhárom határozatával szemben.

      22      A Bitburger Brauerei a megtámadott határozatok hatályon kívül helyezését kérte azon részükben, amelyben a felszólalás elutasításra
         került a 32. osztályba tartozó áruk vonatkozásában.

      23      2004. június 22‑i három határozatával (R 453/2002‑2. sz. ügy a BUD szóvédjegy bejelentése tárgyában, R 447/2002‑2. sz. ügy
         az 1. sz. ábrás védjegy bejelentése tárgyában és R 451/2002‑2. sz. ügy a 2. sz. ábrás védjegy bejelentése tárgyában), amelyek
         a Bitburger Brauerei számára 2004. június 29‑én kerültek kézbesítésre, (a továbbiakban: a megtámadott határozatok) az OHIM
         második fellebbezési tanácsa elutasította a felszólalási osztály határozatai ellen benyújtott fellebbezéseket.

      24      Először is, a Bitburger Brauerei által a BUD bejelentett szóvédjeggyel szemben hivatkozott két közösségi védjegybejelentéssel
         kapcsolatban a fellebbezési tanács úgy ítélte meg, hogy ezeket nem lehet „korábbi védjegyeknek” tekinteni a 40/94 rendelet
         8. cikkének (1) és (2) bekezdése értelmében, következésképpen nem szolgálhatnak a 40/94 rendelet 8. cikke (1) bekezdésének
         b) pontjában és 8. cikkének (5) bekezdésében foglalt felszólalási okként. Egyébiránt a három megtámadott határozatban a fellebbezési
         tanács, a felszólalási osztálytól eltérően, úgy ítélte meg, hogy az 505 912. sz. (BIT) német szó- és ábrás védjegyet a rajta
         fennálló jogok fenntartására alkalmas módon használták.

      25      Az összetéveszthetőséggel kapcsolatban a fellebbezési tanács úgy ítélte meg, hogy az összetévesztés veszélye nem áll fenn
         Németországban a bejelentett védjegyek és az 505 912. sz., valamint a 39 615 324. sz. (BIT) német korábbi védjegyek között,
         a német korábbi védjegyek bizonyos jelentős megkülönböztető képessége és a 32. osztályba tartozó szóban forgó áruk azonossága
         vagy hasonlósága ellenére sem. A fellebbezési osztály értékelése főként a megjelölések közötti vizuális és hangzásbeli különbségeken,
         valamint a fogalmi hasonlóság hiányán alapul.

      26      A fellebbezési tanács szerint ugyanezen álláspont érvényes – még kiterjedtebb mértékben – a bejelentett védjegyek és a 704 211. sz.,
         valamint az 1 113 784. sz. (Bitte ein Bit!) német védjegyek összehasonlítására, amelyek több szóból állnak.

      27      A 40/94 rendelet 8. cikkének (5) bekezdésével kapcsolatban a fellebbezési tanács úgy ítélte meg a három megtámadott határozatban,
         hogy a megjelölések közötti különbségek olyanok, hogy nem merülhet fel a korábbi védjegyek megkülönböztető képességének vagy
         értékének tisztességtelen kihasználása, illetve sérelme. A felperes ezen túl nem nyújtott magyarázatot arra, hogyan következhetne
         be ilyen felhasználás vagy sérelem.

       Eljárás és a felek kérelmei
      28      Az előadó bíró jelentése alapján az Elsőfokú Bíróság (ötödik tanács) a szóbeli szakasz megnyitásáról határozott, és a pervezető
         intézkedések keretében felszólította a feleket bizonyos kérdések megválaszolására, illetve iratok benyújtására, aminek a felek
         az előírt határidőn belül eleget is tettek.

      29      A felek szóbeli előterjesztését és az Elsőfokú Bíróság által feltett kérdésekre adott válaszait az Elsőfokú Bíróság a 2006.
         január 17‑i tárgyaláson meghallgatta.

      30      A felperes azt kéri, hogy az Elsőfokú Bíróság:

      –        helyezze hatályon kívül a megtámadott határozatokat;
      –        az OHIM‑ot kötelezze a költségek viselésére.
      31      Az OHIM és az Anheuser-Busch azt kéri, hogy az Elsőfokú Bíróság:

      –        utasítsa el a kereseteket;
      –        a Bitburger Brauereit kötelezze a költségek viselésére.
       Indokolás
      I –  Egyes, az OHIM elé terjesztett eljárási iratokra történő hivatkozásról
      32      Az Anheuser‑Busch válaszbeadványaiban általános jelleggel hivatkozik számos, az 1999. március 30‑i, 2000. február 2‑i, 2000.
         július 18‑i, 2002. november 18‑i és 2003. augusztus 19‑i írásbeli beadványaiban az OHIM elé terjesztett érvre, tényre és bizonyítékra.

      33      E tekintetben emlékeztetni kell arra, hogy az Elsőfokú Bíróság eljárási szabályzata 44. cikkének 1. §‑a alapján, amely e szabályzat
         130. cikkének 1. §‑ára és 132. cikkének 1. §‑ára való tekintettel alkalmazandó a szellemi tulajdonjoggal kapcsolatos jogvitákban,
         a keresetlevélnek tartalmaznia kell a felhozott jogalapok rövid ismertetését. Az állandó ítélkezési gyakorlat szerint a keresetlevél
         szövegének egyes pontjait ugyan alátámaszthatják és kiegészíthetik a csatolt iratok meghatározott részeire történő hivatkozások,
         a más iratokra történő általános hivatkozás azonban nem pótolhatja a jogi érvelés azon lényegi elemeinek hiányát, amelyeknek
         a fent említett rendelkezések szerint magában a keresetlevélben kell szerepelniük (lásd az Elsőfokú Bíróság T‑183/03. sz.,
         Applied Molecular Evolution kontra OHIM [APPLIED MOLECULAR EVOLUTION] ügyben 2004. szeptember 14‑én hozott ítéletének [EBHT 2004.,
         II‑3113. o.] 11. pontját).

      34      Ez a gyakorlat – az eljárási szabályzat 46. cikke szerint, amely a 135. cikk 1. §‑a második albekezdésének megfelelően a szellemi
         tulajdonjogokkal kapcsolatos jogvitákban is alkalmazandó – vonatkoztatható a fellebbezési tanács előtti felszólalási eljárásban
         részt vevő másik fél – az Elsőfokú Bíróság előtti eljárásban beavatkozó – válaszbeadványára (lásd az Elsőfokú Bíróság T‑115/02. sz.,
         AVEX kontra OHIM – Ahlers [a] ügyben 2004. július 13‑án hozott ítéletének [EBHT 2004., II‑2907. o.] 11. pontját).

      35      Következésképpen az Anheuser‑Busch által az OHIM elé terjesztett iratokra hivatkozó válaszbeadványok elfogadhatatlanok azon
         részükben, amelyben a bennük foglalt általános hivatkozás nem köthető össze a válaszbeadványban kifejtett jogalapokkal és
         érvekkel.

      II –  Az OHIM fellebbezési tanácsainak egyes határozataira történő hivatkozásról
      36      A Bitburger Brauerei és az Anheuser‑Busch írásbeli beadványaikban többször az OHIM fellebbezési tanácsainak döntési gyakorlatára
         hivatkoznak.

      37      E tekintetben mindenekelőtt meg kell jegyezni, hogy a fellebbezési tanácsnak a megjelölés közösségi védjegyként történő lajstromozására
         vonatkozó, a 40/94 rendelet alapján meghozandó határozata nem mérlegelési jogkörben, hanem kötött hatáskörben hozott határozat.
         Ezért a fellebbezési tanácsok határozatainak jogszerűségét kizárólag ezen, a közösségi bíró által értelmezett rendelet alapján
         lehet megítélni, nem pedig a fellebbezési tanácsok korábbi döntési gyakorlata alapján (lásd a Bíróság C‑37/03. P. sz., BioID
         kontra OHIM ügyben 2005. szeptember 15‑én hozott ítéletének [EBHT 2005., I‑7975. o.] 47. pontját és a C‑173/04. P. sz., Deutsche SiSi‑Werke kontra OHIM ügyben 2006. január 12‑én hozott ítéletének [az EBHT‑ban nem tették közzé] 48. pontját).

      38      A Bitburger Brauerei és az Anheuser‑Busch által előterjesztett hivatkozások tehát nem alkalmazhatók.

      III –  A megtámadott határozatok jogszerűségéről
      39      A Bitburger Brauerei által a T‑350/04 – T‑352/04. sz. egyesített ügyekben benyújtott keresetek két jogalapon nyugszanak. Az első jogalap a 40/94 rendelet 8. cikke (1) bekezdése
         b) pontjának megsértéséből ered. Második jogalapjával a felperes a 40/94 rendelet 8. cikke (5) bekezdésének megsértésére hivatkozik.

      A –  A 40/94 rendelet 8. cikke (1) bekezdése b) pontjának megsértéséből eredő első jogalapról
      40      A Bitburger Brauerei által hivatkozott első jogalap két részre osztható.

      41      A jogalap első részével a Bitburger Brauerei úgy véli, hogy a fellebbezési tanács hibát követett el, amikor megállapította,
         hogy a bejelentett védjegyek és a 505 912. sz., illetve a 39 615 324. sz. (BIT) korábbi német védjegyek között nem áll fenn
         az összetévesztés veszélye.

      42      A jogalap második részével a Bitburger Brauerei úgy véli, hogy a fellebbezési tanács hibát követett el, amikor megállapította,
         hogy a bejelentett védjegyek és a 704 211. sz., valamint az 1 113 784. sz. (Bitte ein Bit!) korábbi német védjegyek között
         nem áll fenn az összetévesztés veszélye.

      1.     Az első jogalap első, a bejelentett védjegyek és az 505 912. sz., valamint a 39 615 324. sz. (BIT) korábbi német védjegyek
         közötti összetéveszthetőséggel kapcsolatos részéről

      a)     A Bitburger Brauerei érvei
       Az érintett vásárlóközönségről
      43      Az összetéveszthetőséggel kapcsolatos ítélkezési gyakorlatra emlékeztetve a Bitburger Brauerei kifejti, hogy a korábbi védjegyek
         Németországban kerültek lajstromozásra, és a szóban forgó áruk gyakori fogyasztási cikkek. Következésképpen a Bitburger Brauerei
         úgy véli, hogy a célközönséget a szokásosan tájékozott, ésszerűen figyelmes és körültekintő, átlagos német fogyasztók alkotják.
         A megtámadott határozatokban szereplő azon állítással kapcsolatban, miszerint az átlagos sörfogyasztó általában ismeri a neki
         tetsző sörmárkákat, és képes az egyes márkák megkülönböztetésére, a Bitburger Brauerei kijelenti, hogy amennyiben ezzel a
         fellebbezési tanács azt kívánta bemutatni, hogy a szóban forgó áruk vonatkozásában a fogyasztók nagyobb fokú figyelemmel fordulnak
         a szóban forgó áruk felé, ezen okfejtés téves. Különösen pedig ellentétes az Elsőfokú Bíróság T‑99/01. sz., Mystery Drinks kontra OHIM –Karlsberg Brauerei (MYSTERY) ügyben 2003. január 15‑én hozott ítéletének [EBHT 2003., II‑43. o.]
         37. pontjával, amely a 32. osztályba tartozó „sörökkel” és „alkoholmentes italokkal” kapcsolatban megállapította, hogy azok
         német fogyasztói nem tanúsítanak különösebben nagyfokú figyelmet.

       A BIT védjegy megkülönböztető képességéről
      44      A Bitburger Brauerei kiemeli a BIT védjegy jelentős megkülönböztető képességét. E tekintetben, a Bíróság C‑39/97. sz., Canon‑ügyben
         1998. szeptember 29‑én hozott ítéletére (EBHT 1998., I‑5507. o.) hivatkozva, a Bitburger Brauerei bemutatja, hogy valamely védjegy megkülönböztető képessége benne
         rejlő tulajdonságaiból vagy piaci ismertségéből ered. Jelen ügyben a fellebbezési tanács úgy vélte mindenekelőtt, hogy a „bit”
         szó átlagos megkülönböztető képességgel rendelkezik. Tekintettel a védjegyek Bitburger Brauerei által bizonyított kiterjedt
         használatára, ezen megkülönböztető képességet még erősíti a német piacon megszerzett ismertség. A Bitburger Brauerei álláspontja
         szerint a fellebbezési tanács tehát helyesen állapította meg, hogy az 505 912. sz., valamint a 39 615 324. sz. (BIT) német
         védjegyek jelentős megkülönböztető képességgel rendelkeznek. Ugyanakkor a fellebbezési tanács által elvégzett értékelés, amely
         „egyfajta” jelentős megkülönböztető képességet állapított meg, hibás. A BIT védjegy évtizedek óta megszakítás nélkül tartó
         használata és a vonatkozó dokumentumok által bizonyított nagyfokú publicitás eredményeképpen a BIT 1996 júliusában nem orientált
         kutatás alapján a német sörívók 83,3%‑a által, orientált kutatás alapján pedig 94,8%‑a által ismert fogalom volt. Következésképpen
         a BIT különösen jól ismert védjegy, amely tehát jelentős megkülönböztető képességgel rendelkezik.

       A megjelölések összehasonlításáról
      45      A Bitburger Brauerei az ütköző megjelölések hangzásbeli összehasonlítására összpontosít, és vitatja a T‑351/04. sz. és T‑352/04. sz. ügyekben mindenekelőtt a fellebbezési tanács megállapítását, mely szerint a bejelentett ábrás védjegyeket hangzásban
         nem lehet csupán a „bud” szóra rövidíteni.

      46      Ezzel kapcsolatban a Bitburger Brauerei úgy ítéli meg, hogy a fellebbezési tanács tévedett, amikor úgy vélte, hogy a releváns
         átlagos fogyasztó megnevezi az American Bud vagy Anheuser‑Busch Bud ábrás védjegyeket.

      47      A Bitburger Brauerei először is bemutatja, hogy az összetévesztés veszélyének fennállása vizsgálatának keretén belül két védjegy
         közötti hasonlóság értékelése nem vezethet oda, hogy az összetett védjegynek csupán az egyik alkotóeleme kerüljön figyelembevételre
         és összehasonlításra a másik védjeggyel, hanem ezt az összehasonlítást a kérdéses védjegyeket megvizsgálva kell elvégezni,
         mindegyiket egészében tekintve. Mindazonáltal ez nem jelenti azt, hogy az összetett védjegy által az érintett fogyasztókban
         keltett összbenyomás szempontjából bizonyos körülmények esetén ne lehetne meghatározó a védjegy valamely alkotóeleme (lásd
         a Bíróság  C‑3/03. P. sz., Matratzen Concord kontra OHIM ügyben 2004. április 28‑án hozott ítéletének [EBHT 2004., I‑3657. o.]
         32. pontját és az Elsőfokú Bíróság T‑6/01. sz., Matratzen Concord kontra OHIM – Hukla Germany [MATRATZEN] ügyben 2002. október
         23‑án hozott ítéletének [EBHT 2002., II‑4335. o.] 33. és 34. pontját). Az összetett védjegyek meghatározott alkotóelemének
         vagy alkotóelemeinek domináns jellegének értékelését illetően figyelembe kell venni ezeknek az alkotóelemeknek az önmagában
         rejlő jellemzőit, és azokat összehasonlítani a többi összetevőelem jellemzőivel (a fent hivatkozott MATRATZEN‑ítélet 35. pontja).

      48      Egyébiránt a Bitburger Brauerei úgy véli, hogy az Elsőfokú Bíróság ítélkezési gyakorlata arra enged következtetni, hogy kéttagú
         szóösszetétel esetén fennáll az összetévesztés veszélye az egy szóból álló korábbi védjeggyel, amennyiben a szóösszetétel
         valamely eleme és a korábbi szóvédjegy azonos vagy hasonló. Ezen állítása alátámasztásául a Bitburger Brauerei az Elsőfokú
         Bíróság T‑286/02. sz., Oriental Kitchen kontra OHIM – Mou Dybfrost (KIAP MOU) ügyben 2003. november 25‑én hozott ítéletének
         [EBHT 2003., II‑4953. o.] 39. pontjára hivatkozik.

      49      Jelen ügyben a Bitburger Brauerei azt állítja, hogy a bejelentett ábrás védjegyek domináns eleme a „bud” szó. Különösen az
         1. sz. ábrás védjeggyel kapcsolatban, amely az „american” és „bud” elemeket foglalja magában, a Bitburger Brauerei hangsúlyozza,
         hogy az „american” szó egyszerűen a földrajzi eredet jelölésére szolgál, és mint ilyen, leíró jellegű.  A célközönség figyelmét
         tehát inkább a „bud” szó kelti fel. A 2. sz. bejelentett ábrás védjeggyel kapcsolatban, amely az „anheuser‑busch” és „bud”
         szavakból áll, a Bitburger Brauerei bemutatja, hogy a „bud” szó grafikai szinten előtérbe kerül központi elhelyezkedése, valamint
         azáltal, hogy két nyílvessző övezi (jobbról és balról). Továbbá a „bud” szó könnyen kiejthetőnek és megjegyezhetőnek tűnik
         a fogyasztó számára.

      50      Azon megállapításból kiindulva, amely szerint a „bud” szóelem a bejelentett ábrás védjegyek domináns eleme (a T‑351/04. sz. és a T‑352/04. sz. ügy), és mivel egyébiránt a bejelentett BUD szóvédjegy (a T‑350/04. sz. ügy) kizárólag a „bud” szóból áll, a Bitburger Brauerei a három ügyben azonos érveket terjeszt elő, és vitatja a megtámadott
         határozatokban foglalt azon megállapítást, mely szerint jelen esetben nem áll fenn az összetévesztés veszélye a BIT korábbi
         védjegyekkel.

      51      E tekintetben a fellebbezési tanács, úgy vélve, hogy hangzásbeli nézőpontból a „bud” és „bit” közötti különbségek elegendőek,
         tekintettel az „u” és az „i” magánhangzókra,  tévesen folytatta gondolatmenetét az egyenként kiemelt betűk töredékes vizsgálatával,
         ahelyett, hogy az egészében vett szó kiejtését vizsgálta volna. A Bitburger Brauerei e tekintetben a fenti 43. pontban hivatkozott
         MYSTERY‑ítélet 46. pontjára utal. Jelen esetben mennyiségileg a két megjelölés közös elemei vannak túlsúlyban: valamennyi
         megjelölés hárombetűs, egyszótagú szóból áll; a hanglejtés és a hangzásbeli ritmus azonos; a két megjelölés „b” betűvel kezdődik,
         és végüket azonos módon ejtik. Ilyen körülmények között érthetetlen, hogy a fellebbezési tanács a megtámadott határozatok
         51. pontjában arra a következtetésre jutott, hogy az összehasonlítandó megjelölések között „jelentős különbségek” vannak.

      52      A Bitburger Brauerei hangsúlyozza, hogy a német nyelvben a d „hangot”, amennyiben szó végén helyezkedik el, a „t” hanggal
         azonos módon ejtik. Ennélfogva az egyetlen különbség a szóban forgó megjelölések „u” és „i” magánhangzóiból ered. A Bitburger
         Brauerei, emlékeztetve arra, hogy a megjelölések által keltett hangzásbeli összbenyomást kell tekintetbe venni, kiemeli, hogy
         a „bit” és a „bud” intonációja rövid, és mint „bitt”, illetve „butt” ejtik őket. Mivel az „i” és „u” magánhangzókat körülveszi
         a domináns „b” és „t” zárhang, a Bitburger Brauerei úgy véli, hogy a megjelölések által keltett hangzásbeli összbenyomásban
         a mássalhangzók meghatározóak.

      53      Ilyen körülmények között e két megjelölés közös elemei dominánsak, és a fogyasztó, aki az egyik védjegy nem tökéletes képét
         őrzi emlékezetében, összekeveri a szóban forgó védjegyeket, tekintettel arra, hogy valamennyien egyszótagúak, azonos számú
         betűből állnak, továbbá kezdetük és végük azonos. A Bitburger Brauerei hozzáteszi, hogy az egyszótagú védjegyek ritkák a sörágazatban.
         Következésképpen egy egyszótagú védjeggyel szembesülő fogyasztónak emlékeznie kell a szóban forgó korábbi védjegyekre, különösen
         ha az összehasonlítandó védjegyek szinte teljes egészében megegyeznek.

      54      Végezetül, az ütköző védjegyek hangzásbeli hasonlóságára vonatkozó érvei kifejtetését követően a Bitburger Brauerei bemutatja,
         hogy vizuális szinten a másodlagos grafikai és szóelemeknek („american” és „anheuser‑busch” a bejelentett ábrás védjegyek
         vonatkozásában) egyáltalában nincs jelentőségük az összetéveszthetőség vizuális szinten történő értékelése szempontjából.
         Ilyen körülmények között a Bitburger Brauerei úgy véli, hogy a bejelentett három védjegy vonatkozásában a vizuális összehasonlítást
         a „bit” és a „bud” megjelölések között kell elvégezni, amelyek legalábbis távoli tipográfiai hasonlóságot mutatnak. A két
         megjelölésnek azonos a „b” kezdőbetűjük, és három betűből állnak. Az „i” és az „u” betűkben a felfelé irányuló vonalak jellemzőek,
         míg a „t” és „d” betűk függőleges alapelemet és vízszintes vonást tartalmaznak. Következésképpen legalábbis távoli vizuális
         hasonlóság fennáll a szóban forgó megjelölések között, amely elégséges ahhoz, hogy a szóban forgó tényezők kölcsönös függőségére
         tekintettel összetéveszthetőséghez vezessen.

       Az összetéveszthetőségről
      55      A Bitburger Brauerei úgy véli a Bíróság C‑342/97. sz., Lloyd Schuhfabrik Meyer ügyben 1999. június 22‑én hozott ítéletének
         (EBHT 1999., I‑3819. o.) 28. pontja alapján, hogy az ütköző megjelölések közti hangzásbeli hasonlóság elegendő ahhoz, hogy
         az összetéveszthetőséget okozzon. E hasonlóság jelen ügyben különösen nagy jelentőséggel bír, mivel a sört, főként a bárokban,
         szóban rendelik. A Bitburger Brauerei ezzel kapcsolatban a fenti 43. pontban hivatkozott MYSTERY‑ítélet 48. pontjára hivatkozik,
         amely a következőket fejti ki: „Elegendő, hogy az összetévesztés veszélye fennálljon, anélkül hogy maga az összetévesztés
         megállapítást nyerne. Mivel a szóban forgó árukat fogyasztásuk során szóban rendelik, pusztán az ütköző megjelölések hangzásbeli
         hasonlósága is elegendő ahhoz, hogy az összetéveszthetőséghez vezessen”. A Bitburger Brauerei kiemeli azt is, hogy a bárokban
         a zajjal is számolni kell, és ezen tényező befolyásolja a szóban forgó megjelölések hangzásbeli érzékelését. A fellebbezési
         tanács nem szentelt kellő figyelmet a szóban forgó áruk eladása különleges körülményeinek.

      56      Ennek alapján a Bitburger Brauerei úgy véli, hogy az összetévesztés veszélye fennáll csupán azon egyetlen tényből kifolyólag
         is, hogy a szóban forgó megjelöléseknek hangzásban vannak közös elemei. Ha ezen túl, hasonlóan jelen ügyhöz, a korábbi védjegyek
         az átlagosnál jelentősebb megkülönböztető képességgel rendelkeznek, és a szóban forgó áruk azonosak, a Bitburger Brauerei,
         hivatkozva a fenti 55. pontban említett Lloyd Schuhfabrik Meyer ítélet 21. pontjára, valamint az Elsőfokú Bíróság T‑388/00. sz.,
         Institut für Lernsysteme kontra OHIM – Educational Services (ELS) ügyben 2002. október 23‑án hozott ítéletének (EBHT 2002.,
          II‑4301. o.) 77. pontjára és a T‑129/01. sz. Alejandro kontra OHIM – Anheuser‑Busch (BUDMEN) ügyben 2003. július 3‑án hozott
         ítéletének (EBHT 2003., II‑2251. o.) 59. pontjára, úgy véli, hogy a korábbi védjegyek kiterjedt oltalmat élveznek. A Bitburger Brauerei
         kiemeli különösen azt, hogy a Bíróság úgy ítélte meg, a korábbi védjegy jelentős megkülönböztető képessége az összetéveszthetőséget
         növeli, nem pedig csökkenti.

      57      A Bitburger Brauerei továbbá bemutatja, hogy a fellebbezési tanács megállapítása ellentétes a Bundesgerichtshof (német legfelsőbb
         bíróság) Bit kontra Bud ügyben 2001. április 26‑án hozott ítéletével (I ZR 212/98., 465–470. o., a továbbiakban: a Bundesgerichtshof
         ítélete). A Bitburger Brauerei különösen arra hivatkozik, hogy a Bundesgerichtshof úgy ítélte meg, hogy a „bit” és a „bud”
         szavak között fennáll hangzásban az összetévesztés veszélye, mivel kezdőhangjaik azonosak, záróhangjaik pedig a német nyelv
         általános kiejtésének megfelelően megegyeznek. A két szó magánhangzóiból eredő hangzásbeli különbséget egyébként kiegyenlíti
         a korábbi védjegy átlagosnál jelentősebb megkülönböztető képessége, továbbá az, hogy az érintett áruk azonosak.

      58      A Bitburger Brauerei elismeri, hogy a nemzeti bíróságok határozatai jelen eljárás keretén belül nem bírnak kötelező erővel.
         Ugyanakkor a BIT és a BUD közötti összetéveszthetőség Bundesgerichtshof által végzett értékelése éppen a Bíróság által kialakított
         szabályokon nyugszik, különösen ami egy ügy valamennyi körülményének együttes tekintetbe vételét, illetve a szóban forgó különféle
         tényezők közötti kölcsönös függőséget illeti. A Bitburger Brauerei hozzáteszi, hogy az OHIM második fellebbezési tanácsa egy
         másik ügyben tekintetbe vett egy nemzeti bíróság által hozott ítéletet (az R 70/2002‑2. sz., Kabel 1 kontra ARD 1 ügyben 2003.
         szeptember 11‑én hozott határozat).

      b)     Az OHIM és az Anheuser‑Busch érvei
      59      Az OHIM és az Anheuser‑Busch vitatják a Bitburger Brauerei által előterjesztett érveket, és lényegében úgy vélik, hogy a vizuális
         és hangzásbeli különbség, valamint a szóban forgó megjelölések fogalmi hasonlóságának hiánya elegendő bármiféle összetéveszthetőség
         kizárásához, az ütköző áruk azonossága vagy hasonlósága ellenére is.

      60      Az Anheuser‑Busch egyébként szembehelyezkedik a fellebbezési tanács azon megállapításával, mely szerint az 505 912. sz., valamint
         a 39 615 324. sz. (BIT) korábbi német védjegyek jelentős megkülönböztető képességgel rendelkeznek. Az Anheuser‑Busch úgy véli
         különösen, hogy az OHIM fórumai előtt benyújtott dokumentumok a Bitburger védjegyre, nem pedig a BIT védjegyre vonatkoznak.
         Az Anheuser‑Busch ugyancsak vitatja egyrészt a Bitburger Brauerei egyik alkalmazottjának jogi nyilatkozata, másrészt a BIT
         védjegy németországi jó hírnevének bizonyítását célzó, 1996 júliusában végzett piackutatás relevanciáját.

      61      Az Anheuser‑Busch kiemeli a német sörpiac sajátosságait is, különös tekintettel ezen termék jelentős mértékű fogyasztására.
         Az Anheuser‑Busch ebből azt a következtetést vonja le, hogy az átlag német sörfogyasztó „szakértőnek” tekinthető.

      62      Végezetül az OHIM hangsúlyozza, hogy a megtámadott határozatok eltávolodnak a Bundesgerichtshof ítéletétől az összetéveszthetőség
         átfogó értékelése tekintetében. Az Anheuser‑Busch a maga részéről úgy véli, hogy a nemzeti bíróságok határozatai nem kötik
         az OHIM‑ot vagy az Elsőfokú Bíróságot a 40/94 rendelet alkalmazásának keretén belül.

      c)     Az Elsőfokú Bíróság álláspontja
      63      A 40/94 rendelet 8. cikke (1) bekezdésének b) pontja értelmében a korábbi védjegy jogosultjának felszólalása alapján a megjelölés
         nem részesülhet védjegyoltalomban, ha azt azon a területen, ahol a korábbi védjegy oltalom alatt áll, a fogyasztók összetéveszthetik
         a korábbi védjeggyel való azonossága vagy hasonlósága, valamint az érintett áruk, illetve szolgáltatások azonossága vagy hasonlósága
         miatt; az összetéveszthetőség magában foglalja azt az esetet is, ha a fogyasztók a megjelölést gondolati képzettársítás (asszociáció)
         útján kapcsolhatják a korábbi védjegyhez.

      64      Az állandó ítélkezési gyakorlat szerint összetéveszthetőséget okozhat az, ha a közönség azt hiheti, hogy a szóban forgó áruk
         vagy szolgáltatások ugyanattól a vállalkozástól, vagy adott esetben gazdaságilag egymással kapcsolatban álló vállalkozásoktól
         származnak.

      65      Ugyanezen ítélkezési gyakorlat értelmében az áruk és szolgáltatások származásának tekintetében az összetéveszthetőséget átfogóan
         kell értékelni az alapján, hogy az érintett vásárlóközönség milyen képet alkot a megjelölésről és a szóban forgó árukról vagy
         szolgáltatásokról, és figyelembe kell venni valamennyi, a jelen ügyre jellemző tényezőt, különösen a megjelölések és a megjelölt
         áruk vagy szolgáltatások hasonlósága közötti kölcsönös függőséget (lásd az Elsőfokú Bíróság T‑162/01. sz., Laboratorios RTB
         kontra OHIM – Giorgio Beverly Hills [GIORGIO BEVERLY HILLS] ügyben 2003. július 9‑én hozott ítéletének [EBHT 2003., 2821. o.]
         31–33. pontját és a hivatkozott ítélkezési gyakorlatot).

      66      Egyébiránt emlékeztetni kell arra, hogy az összetéveszthetőség annál nagyobb, minél jelentősebb a korábbi védjegy megkülönböztető
         képessége (lásd az Elsőfokú bíróság T‑164/03. sz., Ampafrance kontra OHIM – Johnson & Johnson [monBebé] ügyben 2005. április
         21‑én hozott ítéletének [EBHT 2005., II‑1401. o.] 70. pontját, illetve ennek megfelelően a Bíróság C‑251/95. sz. SABEL‑ügyben
         1997. november 11‑én hozott ítéletének [EBHT 1997., I‑6191. o.] 24. pontját). Az akár önmagukban, akár a piaci ismertségük
         okán jelentősebb megkülönböztető képességgel rendelkező védjegyek szélesebb körű oltalomban részesülnek, mint a csekély megkülönböztető
         képességgel rendelkező védjegyek (lásd ennek megfelelően a fenti 44. pontban hivatkozott Canon‑ítélet 18. pontját és a fenti
         55. pontban hivatkozott Lloyd Schuhfabrik Meyer ítélet 20. pontját).

      67      Mivel a korábbi védjegyek németországi hatállyal kerültek lajstromozásra, az összetéveszthetőség értékelése szempontjából
         tekintetbe veendő vásárlóközönség e tagállam vásárlóközönsége.

      68      Ugyancsak ki kell emelni, hogy a szóban forgó áruk általában széles körű forgalmazás tárgyát képezik, kezdve egy nagy áruház
         élelmiszerrészlegétől a bárokig és kávézókig (e tekintetben lásd azon áruosztályok vonatkozásában, amelyek tartalmazzák a
         sört az Elsőfokú Bíróság T‑33/03. sz., Osotspa kontra OHIM- Distribution & Marketing (Hai) ügyben 2005. március 9‑én hozott
         ítéletének [EBHT 2005., II‑765. o.] 44. pontját. Ilyen körülmények között az érintett vásárlóközönséget a szokásosan tájékozott,
         ésszerűen figyelmes és körültekintő, átlagos fogyasztók alkotják (ugyancsak sörre vonatkozó ügy kapcsán lásd a fenti 43. pontban
         hivatkozott MYSTERY‑ítélet 32. és 37. pontját, illetve az Elsőfokú Bíróság alkoholos italokra vonatkozó T‑296/02. sz., Lidl
         Stiftung kontra OHIM − REWE‑Zentral (LINDENHOF) ügyben 2005. február 15‑én hozott ítéletének [EBHT 2005., II‑563. o.] 45. pontját).

      69      Jelen esetben a fellebbezési tanács tehát helyesen vélhette úgy, hogy „a szóban forgó áruk releváns fogyasztóközönsége a német
         átlagfosztókból áll” (a T‑352/04. sz. ügyben hozott megtámadott határozat 40. pontja, és a T‑350/04. sz. és a T‑351/04. sz. ügyekben hozott megtámadott határozatok 41. pontja). Ugyanezen oknál fogva a fellebbezési tanács azon állítását, mely
         szerint a szóban forgó érintett vásárlóközönség nem „szakértőkből” áll, helyben kell hagyni (a megtámadott határozatok ugyanazon
         pontjai).

      70      Ugyancsak emlékeztetni kell arra is, hogy az összetéveszthetőség átfogó értékelése során figyelembe kell venni azt a körülményt
         is, hogy az átlagos fogyasztónak ritkán adódik arra lehetősége, hogy a különböző védjegyeket közvetlenül összehasonlítsa,
         így kénytelen az azokról alkotott tökéletlen emlékképre hagyatkozni (a fenti 55. pontban hivatkozott Lloyd Schuhfabrik Meyer‑ítélet
         26. pontja).

      71      A fenti megfontolások fényében meg kell vizsgálni, hogy, amint azt a Bitburger Brauerei állítja, a fellebbezési tanács hibát
         követett-e el jelen ügyben az összetéveszthetőség értékelése során.

       i. A szóban forgó áruk közötti hasonlóságról
      72      Emlékeztetni kell arra, hogy a Bitburger Brauerei a fellebbezési tanács előtt a felszólalási osztály valamennyi határozata
         ellen, kizárólag azon részükben lépett fel, amely a felszólalást elutasította a 32. osztályba tartozó áruk vonatkozásában.
         Ezek ugyanazon áruk, mint a jelen ügyben érintett áruk.

      73      E vonatkozásban a megtámadott határozatok helyesen állapítják meg, hogy a „szóban forgó áruk azonosak vagy hasonlóak (a T‑350/04. sz. és a T‑351/04. sz. ügyekben hozott határozatok 40. pontja és a T‑352/04. sz. ügyben hozott határozat 39. pontja). A fellebbezési tanács
         ezen értékelését a felek nem vitatták.

       ii. Az ütköző védjegyek közötti hasonlóságról
      74      Az ütköző megjelölések összehasonlítása tekintetében, az állandó ítélkezési gyakorlatnak megfelelően az összetéveszthetőség
         átfogó mérlegelésénél az ütköző megjelölések vizuális, hangzásbeli és fogalmi hasonlóságát illetően a megjelölések által keltett
         együttes benyomást kell alapul venni, különösen a megkülönböztető és domináns jegyeik figyelembevételével (a fenti 66. pontban
         hivatkozott SABEL‑ítélet 23. pontja és a fenti 55. pontban hivatkozott Lloyd Schuhfabrik Meyer ítélet 25. pontja).

       Az ütköző védjegyek közötti vizuális hasonlóságról
      –       A BUD bejelentett szóvédjegy és az 505 912. sz., valamint a 39 615 324. sz. (BIT) német korábbi védjegyek közötti vizuális
         hasonlóságról

      75      A fellebbezési tanács, a felszólalási osztály és az Anheuser‑Busch gondolatmenetét követve, az alábbiakat állapította meg:

      „A két védjegy hossza azonos, de a köztük levő különbségek jelentősebbek a hasonlóságoknál. A két védjegy ténylegesen ugyanazon
         betűvel kezdődik, de további részükben eltérnek. A fogyasztó érzékeli e vizuális különbséget” (a T‑350/04. sz. ügyben hozott
         megtámadott határozat 42. pontja).

      76      Először is hangsúlyozni kell, amint azt a fellebbezési tanács helyesen megállapítja, hogy a „bud” és a „bit” szavak kezdőbetűje,
         a „b” azonos.

      77      Másodsorban, amint azt a fellebbezési tanács ugyancsak helyesen megállapítja, az egyszótagú „bit” és „bud” szavak hossza azonos,
         lévén mindkettő három betűből áll. Egy pontosabb vizsgálat kétségkívül megállapíthatja, ahogy azt az Anheuser‑Busch bemutatja,
         hogy a BUD megjelölés valójában hosszabb, mint a BIT megjelölés. Ugyanakkor ez a különbség a német átlagfogyasztó számára
         nem érzékelhető.

      78      Harmadsorban, helyes az a megállapítás, amint a fellebbezési tanács ezt lényegében bemutatja, hogy az ütköző megjelölések
         két utolsó betűjükben (az „ud” a BUD bejelentett szóvédjegy és az „it” a korábbi német védjegyek esetén) eltérnek, noha, a
         Bitburger Brauerei állítása szerint, a szóban forgó betűkben közös, hogy részben függőleges vonások alkotják azokat.

      79      Tekintettel ezen tényezők összességére, meg kell állapítani, hogy az ütköző megjelölések jelentős különbségeket mutatnak,
         főként azon tényből kifolyólag, hogy az ezeket alkotó három betű eltérő. Amint azt a fellebbezési tanács helyesen megállapította,
         ezen különbségek jelentősebbek a hasonlóságoknál. Az érintett fogyasztó e különbségeket érzékelni fogja. Vagyis azt a következtetést
         kell levonni, hogy a BUD bejelentett szóvédjegy és az 505 912. sz., valamint a 39 615 324. sz. (BIT) korábbi német védjegyek
         legfeljebb csekélynek minősíthető vizuális hasonlóságot mutatnak. Egyébiránt maga a Bitburger Brauerei is megállapítja keresetleveleiben,
         hogy az ütköző védjegyek vizuális hasonlósága „távoli”.

      80      Az 505 912. sz. német szó- és ábrás védjeggyel kapcsolatban, amelynek írásmódja még inkább csökkenti vizuális hasonlósága
         mértékét a BUD szóvédjeggyel, még hozzá kell tenni, hogy amint azt a fellebbezési tanács megállapította, e védjegyet Bitburger
         Brauerei különféle formákban használta, melyek egyike nélkülözi a különleges írásmódot.

      –       A bejelentett ábrás védjegyek és az 505 912. sz., valamint a 39 615 324. sz. (BIT) korábbi német védjegyek közötti vizuális
         hasonlóságról

      81      A fellebbezési tanács az alábbiakat állapította meg:

      „A bejelentett védjegyet olyan összetett címke alkotja, amely nem rövidíthető le csupán a „bud” szóra. Noha a „bud” szó a
         védjegy megkülönböztető eleme,  vizuálisan nem domináns a védjegyben olyan mértékben, hogy az azt alkotó többi elem, vagyis
         a védjegy felső részének aprólékos grafikai ábrázolása vagy az érdekes színekből álló kompozíció teljességgel második helyre
         szoruljon. A fogyasztó a védjegyet egészében érzékeli, és ebből nyer általános benyomást. Még ha a védjegyet szóelemeire redukálnánk
         is (American Bud vagy Anheuser‑Busch Bud), ettől még továbbra is jelentős vizuális különbség állna fenn az ezen szóösszetétel
         és a felszólaló rövid BIT szóvédjegye között (a T‑351/04. sz. ügyben hozott megtámadott határozat 42. pontja és a T‑352/04. sz.
         ügyben hozott megtámadott határozat 41. pontja).

      82      Mindenekelőtt emlékeztetni kell arra, hogy noha az átlagos fogyasztó egészében érzékeli a védjegyet, és nem vizsgálja egyenként
         a részleteit, az összetéveszthetőség átfogó értékelése során figyelembe kell venni különösen a szóban forgó védjegyek megkülönböztető
         és domináns elemeit (lásd a fenti 66. pontban hivatkozott SABEL‑ítélet 23. pontját), mivel általában egy megjelölés domináns
         és megkülönböztető jegyei jegyezhetők meg legkönnyebben (e tekintetben lásd az Elsőfokú Bíróság T‑104/01. sz., Oberhauser
         kontra OHIM − Petit Liberto [Fifties] ügyben 2002. október 23‑án hozott ítéletének [EBHT 2002., II‑4359. o.] 47. és 48. pontját
         és a T‑117/03–T‑119/03. sz. és a T‑171/03. sz New Look kontra OHIM – Naulover [NLSPORT, NLJEANS, NLACTIVE és NLCollection] 2004. október 6‑án hozott ítéletének [EBHT 2004., II‑3475. o.]
         39. pontját).

      83      Jelen esetben meg kell állapítani, hogy az „american” és a „bud” szóelemek (1. sz. bejelentett ábrás védjegy) vagy az „anheuser‑busch”
         és a „bud” szóelemek (2. sz. bejelentett ábrás védjegy) a bejelentett ábrás védjegyek közepén helyezkednek el. Ezen túl nagy
         betűmérettel, fehér alapon sötétkék színnel vannak szedve, miáltal vizuálisan kiemelkednek, annál is inkább, mert a bejelentett
         védjegy háttere vörös.

      84      A többi, fehér alapon megjelenő szóelem, vagyis az Anheuser‑Busch neve és címe az „american” és a „bud” szóelemek alatt (1. sz.
         bejelentett ábrás védjegy) vagy az „anheuser‑busch” és a „bud” szóelemek alatt (2. sz. bejelentett ábrás védjegy) helyezkednek
         el, és sokkal kisebb betűmérettel vannak szedve. Ugyanez vonatkozik azon szóelemekre, amelyek az ábrás védjegy felső részén
         jelennek meg, különösen az „ab” betűk, amelyek ráadásul egy címer közepén helyezkedik el. A „genuine” szó kétszer szerepel,
         a fehér négyszög két oldalán, ahol az „american” és a „bud” szavak (1. sz. bejelentett ábrás védjegy) vagy az „anheuser‑busch”
         és a „bud” szavak (2. sz. bejelentett ábrás védjegy) találhatóak. Ez a szó ugyanakkor függőleges irányú, ily módon nem könnyen
         olvasható.

      85      A bejelentett védjegy felső részében található ábrás elemek egy jelmondattal kiemelt címert ábrázolnak. Ezen elemek egy címke
         díszítésének felelnek meg, nem tekinthetők tehát annak fő alkotóelemének.

      86      Következésképpen meg kell állapítani, hogy a két ütköző védjegy domináns elemei az „american” és a „bud” szóelem (1. sz. bejelentett
         ábrás védjegy) vagy az „anheuser‑Busch” és a „bud” szóelem (2. sz. bejelentett ábrás védjegy).

      87      Ennek megfelelően, feltételezve is akár, hogy megállapítható, hogy a „bud” szó az egyetlen megkülönböztető elem a domináns
         szóelemek között, ennélfogva ez kelti fel az érintett vásárlóközönség figyelmét, legfeljebb csekély vizuális hasonlóság fennállását
         lehetne megállapítani a bejelentett ábrás védjegyek és az 505 912. sz., valamint a 39 615 324. sz. (BIT) német korábbi védjegyek
         között, hiszen a fenti 79. pontban már megállapítást nyert egy csekély vizuális hasonlóság a BUD szóvédjegy és a fent említett
         korábbi német védjegyek között.

      88      Ugyanakkor a szóban forgó megjelölések átfogó vizuális értékelése során meg kell állapítani, hogy a bejelentett ábrás védjegyek
         meglehetősen összetettek, amelyek nem kizárólag a fent említett szóelemekből, de számos, igen változatos színű ábrás elemből
         is álló megjelölések (ilyen értelemben lásd a fenti 82. pontban hivatkozott Fifties‑ítélet 38. pontját).

      89      Ezen elemek összességére tekintettel meg kell állapítani, hogy a bejelentett ábrás elemek és az 505 912. sz., valamint a 39 615 324. sz.
         (BIT) korábbi német védjegyek vizuálisan nem hasonlóak.

       Az ütköző védjegyek hangzásbeli hasonlóságáról
      –       A BUD bejelentett szóvédjegy és az 505 912. sz., valamint a 39 615 324. sz. (BIT) korábbi német védjegyek hangzásbeli hasonlóságáról
      90      A fellebbezési tanács a BUD bejelentett szóvédjegyre vonatkozó megtámadott határozatának 43. és 44. pontjában az alábbiakat
         állapította meg:

      „43.  A védjegyek hangzásbeli összehasonlításával kapcsolatban a fellebbezési tanács úgy véli, hogy a BUD bejelentett védjegy,
         illetve a felszólaló BIT védjegye között kellően nagy az eltérés. Hangzásbeli szinten az »i« és az »u« magánhangzók egyértelműen
         különböznek egymástól. A hárombetűs »bud« és »bit« szavak közötti, ezen betű által jelentett különbség elegendő ahhoz, hogy
         lehetővé tegye a fogyasztó számára a különbségtételt.

      44. A bíróság ítéletéből (a fent hivatkozott ELS ügy, 56. pont) egyáltalában nem következik más megállapítás. Jelen ügyben
         az Elsőfokú Bíróság megállapította, hogy az »e« és az »i« kiejtése hasonló, továbbá a megjelölések »l« és »s« fonémái teljesen
         megegyeznek (lásd a 71. pontot). Ugyanakkor az »i« és az »u« magánhangzók (vagy az »a« angol kiejtés esetén) kiejtése nem
         azonos. Ezen túl nincs teljes egyezés a mássalhangzók között. Az eltérések elegendőek, mivel a szóban forgó árukat a fogyasztók
         vendéglátóhelyeken rendelik”.

      91      Először is meg kell állapítani, hogy az ütköző megjelölések kezdőbetűje azonos, és kiejtésük a német nyelvben nem tér el egymástól.

      92      Másodsorban az „i” betű (a BIT megjelölésben) és az „u” betű (a BUD megjelölésben) kiejtése a német nyelvben eltérő. Ezen
         kiejtésbeli különbséget a Bitburger Brauerei nem vitatta.

      93      Harmadsorban a „t” betű (a BIT megjelölésben) és a „d” betű (a BUD megjelölésben) kiejtése jelen esetben közelít egymáshoz,
         noha e kiejtés nem nevezhető szoros értelemben véve azonosnak. Az OHIM fórumai előtti eljárások folyamán erre vonatkozólag
         bizonyítékokat nyújtottak be.

      94      Negyedsorban ki kell emelni, hogy a fellebbezési tanács gondolatmenete nem abból az egyszerű tényből indul ki, hogy az „i”
         és az „u” hangok kiejtése eltérő. A fellebbezési tanács ugyanis helyesen tekintetbe vette azt, hogy úgy a „bit”, mint a „bud”
         szó „három betűből áll” (a megtámadott határozatok 43. pontja). Ezzel kapcsolatban, ellentétben a Bitburger Brauerei állításával,
         nem vonható le olyan következtetés, miszerint az „i” és „u” betűk, egyedüli magánhangzói az ütköző védjegyeknek, elhanyagolható
         helyet foglalnának el a „bit” és a „bud” szavak általános kiejtésében.

      95      Az általános kiejtés keretébe helyezve a fenti ténymegállapítások a BUD bejelentett szóvédjegy és az 505 912. sz., valamint
         a 39 615 324. sz. (BIT) korábbi német védjegyek közti korlátozott mértékű hangzásbeli hasonlóság kimondásához vezetnek. Ugyanakkor,
         amint azt a fellebbezési tanács helyesen megállapította, az „i” és „u” magánhangzók kiejtése közti különbség a három betűből
         álló két ütköző védjegyben elegendő ahhoz, hogy az érintett fogyasztó számára lehetővé tegye hangzásbeli szinten azok megkülönböztetését.

      –       A bejelentett ábrás védjegyek és az 505 912. sz., valamint a 39 615 324. sz. (BIT) korábbi német védjegyek hangzásbeli hasonlóságáról
      96      A fellebbezési tanács az 1. sz. bejelentett ábrás védjegyre vonatkozó határozatának 43. pontjában az alábbiakat állípította
         meg:

      „[...] A fellebbezési tanács úgy véli, hogy az érintett fogyasztó a bejelentett védjegyet »american bud«-ként ejti, ami kellően
         nagy eltérést mutat a felszólaló egyszótagú »BIT« védjegyétől. Ugyanakkor, még ha feltételezzük is, hogy a bejelentett védjegy
         »bud« szóként rövidül, a két védjegy között továbbra is kellően nagy az eltérés. Hangzásbeli szinten ugyanis az »i« és az
         »u« magánhangzók egyértelműen eltérnek egymástól. A hárombetűs »bud« és »bit« szavakban található ezen betűből eredő különbség
         elegendő ahhoz, hogy a fogyasztó számára lehetővé tegye azok megkülönböztetését.”

      97      A fellebbezési tanács a 2. sz. bejelentett ábrás védjegyre vonatkozó határozatának 42–43. pontjában az alábbiakat állapította
         meg:

      „42. [...]A fellebbezési tanács úgy véli, hogy az érintett fogyasztó a bejelentett védjegyet »anheuser busch bud«-ként ejti,
         ami kellően nagy eltérést mutat a felszólaló rövid »BIT« védjegyétől. A fellebbezési tanács álláspontja szerint semmi sem
         indokolja, hogy a fogyasztó az »anheuser busch bud« szóbeli elnevezését annak utolsó szavára, a »bud«-ra rövidítse. Ugyancsak
         semmi sem indokolja továbbá, hogy a fogyasztó, még ha családnévnek is tekinti az »anheuser« és »bush« szavakat, elmulasztaná
         azokat szóban kiejteni. Hiszen a családnevek kétség kívül képesek egy védjegy alkotóelemének betöltésére.

      43. Ugyanakkor, még ha feltételezzük is, hogy a bejelentett védjegy »bud« szóként rövidül, a két védjegy között továbbra is
         kellően nagy az eltérés. Hangzásbeli szinten ugyanis az »i« és az »u« magánhangzók egyértelműen eltérnek egymástól. A hárombetűs
         »bud« és »bit« szavakban található ezen betűből eredő különbség elegendő ahhoz, hogy a fogyasztó számára lehetővé tegye azok
         megkülönböztetését”.

      98      Ezen túl, a bejelentett ábrás védjegyekre vonatkozó két megtámadott határozat 44. pontjában a fellebbezési tanács a fentieket
         kiegészítette a BUD bejelentett szóvédjegyre vonatkozó határozatban megállapítottakkal:

      „A bíróság ítéletéből (a fent hivatkozott ELS ügy, 56. pont) egyáltalában nem következik más megállapítás. Jelen ügyben az
         Elsőfokú Bíróság megállapította, hogy az »e« és az »i« kiejtése hasonló, továbbá a megjelölések »l« és »s« fonémái teljesen
         megegyeznek (lásd a 71. pontot). Ugyanakkor az »i« és az »u« magánhangzók (vagy »a« angol kiejtés esetén) kiejtése nem azonos.
         Ezen túl nincs teljes egyezés a mássalhangzók között. Az eltétések elegendőek, mivel a szóban forgó árukat a fogyasztók vendéglátóhelyeken
         rendelik”.

      99      Elöljáróban ki kell emelni, hogy egy ábrás védjegy – mivel egy vagy több szóelemet is tartalmaz – alkalmas hangzásbeli megjelenítésre
         (az Elsőfokú Bíróság T‑359/02. sz., Chum kontra OHIM – Star TV (STAR TV) ügyben 2005. május 4‑én hozott ítéletének [az EBHT‑ban
         nem tették közzé] 49. pontja.

      100    Jelen ügyben, még ha feltételezzük is, hogy helytálló az a megállapítás, miszerint a „bud” szó a bejelentett ábrás védjegyek
         „american” és „bud” vagy „anheuser‑busch” és „bud” domináns szóelemei közül az egyedüli, amely megkülönböztető jellegű, amely
         mint ilyen felkelti a közönség figyelmét, legfeljebb, tekintettel a fenti 95. pontban megismételt, BUD bejelentett szóvédjegy
         és az 505 912. sz., valamint a 39 615 324. sz. (BIT) német korábbi védjegyek hangzásbeli hasonlóságával kapcsolatos okfejtésre,
         korlátozott mértékű hangzásbeli különbség állapítható meg a bejelentett ábrás védjegyek és a fent említett korábbi védjegyek
         között. Ugyanakkor, amint az ugyancsak megállítást nyert a fenti 95. pontban, az „i” és az „u” magánhangzók kiejtése közti
         különbség a két ütköző védjegyben elegendő ahhoz, hogy az érintett fogyasztó számára lehetővé tegye hangzásbeli szinten azok
         megkülönböztetését.

       Az ütköző védjegyek fogalmi hasonlóságáról
      101    A fellebbezési tanács a megtámadott határozatok 45. pontjában úgy ítélte meg, hogy a bejelentett védjegyek és az 505 912. sz.,
         valamint a 39 615 324. sz. (BIT) német korábbi védjegyek között fogalmilag nincs hasonlóság.

      102    Az 505 912. sz., valamint a 39 615 324. sz. (BIT) korábbi német védjegyeknek több fogalmi jelentésük is lehetséges. Az Anheuser‑Busch
         bemutatja e tekintetben, hogy a „bit” szót az érintett vásárlóközönség értelmezheti akár az informatikában használatos egységként,
         akár Bitburg városára történő utalásként. Ezen eltérő jelentéseket hozta felszínre a Bitburger Brauerei felkérésére készített
         és az OHIM fórumai előtt benyújtott piackutatás is.

      103    A bejelentett védjegyekkel kapcsolatban ki kell emelni mindenekelőtt, hogy a „bud” szónak, úgy tűnik, nincs különösebb jelentése
         az érintett vásárlóközönség tudatában. A felek egyetlen bizonyítékot sem nyújtottak be, amely ezen megállapítást cáfolná.

      104    Következésképpen, a BUD bejelentett szóvédjeggyel kapcsolatban meg kell állapítani, nincs különösebb jelentése az érintett
         vásárlóközönség tudatában.

      105    A bejelentett ábrás védjegyek esetében, még ha az „american” szó (1. sz. ábrás védjegy) azt is sugallhatja, hogy az ütköző
         védjegyek származása, vagy legalábbis jellege, amerikai, és az „anheuser‑busch” szavakat (2. sz. ábrás védjegy) a vásárlóközönség
         egy része a szóban forgó árukat előállító vállalkozás nevére történő utalásként foghatja fel, ezen szavak „bud” szóval történő
         társítása nem eredményezi különösebb fogalmi jelentést. Mindenesetre egyetlen bizonyíték sincs arra nézve, hogy e szavak,
         együttesen véve, az 505 912. sz. és a 39 615 324. sz. (BIT) német korábbi védjegyeknek tulajdonítható fogalmi jelentésekhez
         hasonló fogalmi jelentéssel rendelkeznének.

      106    Ezen tényezők fényében meg kell állípatani, hogy a bejelentett védjegyek és az 505 912. sz., valamint 39 615 324. sz. (BIT)
         német korábbi védjegyek fogalmi szempontból nem hasonlóak.

       Az ütköző védjegyek hasonlóságára vonatkozó végkövetkeztetés
      107    A fenti tények fényében és az ütköző védjegyek átfogó értékelésével, továbbá tekintettel az ütköző védjegyek közötti jelentős
         különbségekre, illetve a fogalmi hasonlóság hiányára, meg kell állapítani az alábbiakat:

      –        a BUD bejelentett szóvédjegy és az 505 912. sz., valamint a 39 615 324. sz. (BIT) német korábbi védjegyek, noha vizuális és
         hangzásbeli téren mutatnak csekély fokú hasonlóságot, átfogó értelemben különbözőek;

      –        a bejelentett ábrás védjegyek és az 505 912. sz., valamint a 39 615 324. sz. (BIT) német korábbi védjegyek, noha hangzásbeli
         téren mutatnak csekély fokú hasonlóságot, átfogó értelemben különbözőek;

      108    Ennélfogva azt a következtetést kell levonni, hogy a bejelentett védjegyek és az 505 912. sz., valamint a 39 615 324. sz.
         (BIT) német korábbi védjegyek nem hasonlóak.

       iii. Az összetéveszthetőségről
      109    Tekintettel a bejelentett védjegyek és az 505 912. sz., valamint a 39 615 324. sz. (BIT) német korábbi védjegyek között feltárt
         különbségekre, meg kell állapítani, hogy a csekély mértékű vizuális és hangzásbeli hasonlóság ellenére jelen esetben nem áll
         fenn az összetévesztés veszélye az ütköző áruk azonossága vagy hasonlósága dacára sem, még a korábbi védjegyek esetleges jelentős
         megkülönböztető képességének fennállása esetén sem.

      110    A Bitburger Brauerei által bemutatott érvek ezen megállapításokat nem kérdőjelezik meg.

      111    Először is, a szóban forgó áruk eladásának körülményeivel, és különösen azzal a kérdéssel kapcsolatban, hogy ezen árukat főként
         szóban rendelik‑e, és a zajtényező befolyásolhatja‑e a fogyasztók hangzásbeli észlelését, elegendő annyit megállapítani, hogy
         a Bitburger Brauerei által előterjesztett érvek egyszerű kijelentések, amelyeket egyetlen, az OHIM fórumai előtt a rendelkezésre
         álló határidőn belül benyújtott bizonyíték sem támaszt alá.

      112    Ezenkívül a Bitburger Brauerei a legcsekélyebb bizonyítékát sem nyújtotta be annak, hogy ezen árukat általában olyan módon
         árulják, hogy a fogyasztóközönség vizuálisan nem érzékeli a védjegyet. E tekintetben emlékeztetni kell arra, hogy noha az
         italbárok és éttermek nem elhanyagolható elárusítóhelyei a Bitburger Brauerei termékeinek, vitathatatlan, hogy a fogyasztó
         e helyeken érzékelheti vizuálisan a szóban forgó védjegyeket, főként ha tanulmányozza a számára kihozott palackot, vagy más
         reklámhordozó (pohár, hirdetőtáblák stb.) által. Továbbá és mindenekelőtt, köztudott, hogy a bárok és éttermek nem az egyetlen
         értékesítési csatornái az érintett áruknak. Valójában ezeket az árukat árulják szupermarketekben vagy más értékesítési pontokon
         is. Márpedig meg kell állapítani, hogy az itt történő vásárlások folyamán a fogyasztók észlelhetik vizuálisan a védjegyeket,
         mivel az italok a polcokon találhatók (e tekintetben lásd az Elsőfokú Bíróság T‑3/04. sz., Simonds Farsons Cisk kontra OHIM–
         Spa Monopole (KINJY by SPA) ügyben 2005. november 24‑én hozott ítéletének [az EBHT‑ban nem tették közzé] 57–59. pontját). Ebből következik, hogy a Bitburger Brauerei érintett áruk eladásának körülményeire vonatkozó érvét mindenképpen
         el kell utasítani.

      113    Másodsorban, ami a korábbi védjegyek jelentős megkülönböztető képességét és a  Bitburger Brauerei Lloyd Schuhfabrik Meyer
         ítélet fenti 55. pontban történő hivatkozást illeti, ki kell emelni, hogy a Bíróság ezen ítélet 28. pontjában a korábbi védjegyek
         megkülönböztető képességének mértékével kapcsolatban kimondta, hogy „nem lehet kizárni, hogy pusztán a védjegyek hangzásbeli
         hasonlósága összetéveszthetőséghez vezessen”. Ezen ítéletből következik, először is, hogy a Bíróság által számításba vett
         eset csupán egy lehetőség, amely során tekintetbe kell venni az adott ügyre vonatkozó valamennyi releváns tényezőt, másodsorban
         a Bíróság olyan esetet vázolt fel, amelyben az ütköző védjegyek hangzásbeli szempontból hasonlóak. Jelen ügyben ugyanakkor,
         a korábbi védjegyek esetlegesen jelentős megkülönböztető képessége ellenére is, az ütköző védjegyek között korábban, az összetéveszthetőség
         átfogó elemzése során megállapított különbségek kizárják egy ilyen összetéveszthetőség meglétét Németországban.

      114    Harmadsorban, azzal kapcsolatban, hogy a fellebbezési tanács megállapítása ellentétes lenne a Bundesgerichtshof ítéletével,
         mindenekelőtt emlékeztetni kell arra, hogy a közösségi védjegyszabályozás szabályok együtteséből álló, autonóm és sajátos
         célokat követő rendszer, amelynek alkalmazása független a nemzeti rendszerektől (lásd az Elsőfokú Bíróság T‑32/00. sz., Messe
         München kontra OHIM (electronica) ügyben 2000. december 5‑én hozott ítéletének [EBHT 2000., II‑3829. o.] 47. pontját és a
         T‑312/03. sz., Wassen International kontra OHIM – Stroschein Gesundkost (SELENIUM‑ACE) ügyben 2005. július 14‑én hozott ítéletének
         [az EBHT‑ban nem tették közzé] 46. pontját).

      115    Egyébiránt a fellebbezési tanács határozatainak jogszerűségét kizárólag a 40/94 rendelet alapján kell megítélni, ahogyan azt
         a közösségi bírák értelmezik, és nem a nemzeti esetjog alapján, még akkor is, ha ez utóbbi olyan nemzeti előírásokon alapszik,
         amelyek hasonlóak a rendelet előírásaihoz (az Elsőfokú Bíróság fenti 65. pontban hivatkozott GIORGIO BEVERLY HILLS ítéletének
         53. pontja és a T‑85/02. sz., Díaz kontra OMMI – Granjas Castelló (CASTILLO) ügyben 2003. november 4‑én hozott ítéletének [EBHT 2003., II‑4835. o.] 37. pontja és a fenti 34. pontban hivatkozott „a”-ítélet 30. pontja).

      116    Mindenesetre meg kell állapítani, hogy a Bundesgerichtshof, a védjegyekben található „bud” és „bit” szavak közötti hangzásbeli
         hasonlóság alapján, csupán annyit állapított meg, hogy az 505 912. sz. német védjegy és az 1. sz. bejelentett ábrás védjeggyel
         azonos ábrás védjegy között fennáll az összetévesztés veszélye.

      117    Hangsúlyozni kell továbbá, hogy a fellebbezési tanács átfogó módon értékelte az 505 912. sz. (BIT) korábbi német szó- és ábrás
         védjegy, valamint az 1. sz. bejelentett ábrás védjegy közti különbséget, és nem kizárólag hangzásbeli összehasonlításukra
         hagyatkozott. Hiszen ezen átfogó értékelésnek az eset összes releváns tényezőjét figyelembe kell vennie, és az OHIM esetében
         egyedül a 40/94 rendeleten kell alapulnia.

      118    Negyedsorban, a Bitburger Brauereinek a tárgyalás folyamán az Elsőfokú Bíróság  T‑396/04. sz., Soffass kontra OHIM – Sodipan [NICKY] ügyben 2005. november 23‑án hozott ítéletre [az EBHT‑ban nem tették közzé] történő
         hivatkozásával kapcsolatban elegendő annyit megállapítani, hogy az Elsőfokú Bíróság ezen ügyben, ellentétben azzal, amit a
         Bitburger Brauerei bemutatni kíván, nem mondta, ki, hogy összetévesztés veszélye fenn áll a NICKY bejelentett védjegy és a
         NOKY korábbi védjegy között. Megerősítve az ügyet a felszólalási osztálynak visszautaló feszólalási osztály határozatát, az
         Elsőfokú Bíróság úgy vélte, hogy az említett megjelölések között fennáll bizonyos fokú hasonlóság, és a szóban forgó áruk
         hasonlóságának vizsgálatát el kell végezni (lásd főként az ítélet 38. és 39. pontját). Az Elsőfokú Bíróság egyébként kiemelte,
         hogy mindkét megjelölésben megtalálható az „n” kezdőbetű és a „ky” végződés. Az Elsőfokú Bíróság álláspontja szerint, mivel
         ez a végződés nem szokásos a francia nyelvben, olyan meghatározó elemnek tekinthető mindkét megjelölésben, amely felhívja
         a francia fogyasztó figyelmét (az ítélet 34. pontja). Ez a bemutatott eset eltér jelen ügyekétől.

      119    A fenti tények fényében, és anélkül, hogy szükséges lenne az Anheuser‑Busch 505 912. sz., valamint a 39 615 324. sz. (BIT)
         német korábbi védjegyek megkülönböztető képességének jelentőségére vonatkozó érveinek vizsgálata, a Bitburger Brauerei első
         jogalapjának első részét, mint megalapozatlant, el kell utasítani.

      2.     Az első jogalap második, a bejelentett védjegyek és a 704 211. sz. és az 1 113 784. sz. (Bitte ein Bit!) korábbi német védjegyek
         közti összetéveszthetőségről

      a)     A felek érvei
      120    A Bitburger Brauerei úgy véli, hogy tekintettel az első jogalap első részére vonatkozó megállapításokra a bejelentett védjegyek
         és az 505 912. sz. és a 39 615 324. sz. (BIT) német korábbi védjegyek közti összetéveszthetőséggel kapcsolatban, a bejelentett
         védjegyek, valamint a 704 211. sz. és az 1 113 784. sz. (Bitte ein Bit!) német védjegyek között ugyancsak fennáll a hasonlóság.
         A Bitburger Brauerei ezzel kapcsolatban kifejti, hogy a „bitte ein bit!” szlogent a vásárlóközönség egy italrendelés tömör
         rövidítéseként értelmezi. A vásárlóközönséget a „bit” szó igazítja el, amely a korábbi védjegyek domináns eleme.

      121    Az OHIM ezzel ellentétben úgy véli, hogy a 704 211. sz. és az 1 113 784. sz. (Bitte ein Bit!) német korábbi védjegyek nagyobb
         eltérést mutatnak a bejelentett védjegyhez képest, mint az 505 912. sz. és a 39 615 324. sz. (BIT) német korábbi védjegyek.
         Következésképpen ezen utóbbi védjegyek és a bejelentett védjegyek között nem áll fenn az összetévesztés veszélye, és nem állhat
         fenn a Bitte ein Bit! német korábbi védjegyek vonatkozásában sem.

      b)     Az Elsőfokú Bíróság álláspontja
      122    Tekintettel az Elsőfokú Bíróságnak a bejelentett védjegyek és az 505 912. sz. és a 39 615 324. sz. (BIT)  korábbi német védjegyek
         közti összetéveszthetőségére vonatkozó értékelésére, meg kell állapítani, hogy nem áll fenn a fortiori az összetévesztés veszélye a bejelentett védjegyek és a 704 211. sz. és az 1 113 784. sz. (Bitte ein Bit!) korábbi német
         védjegyek között.

      123    Ugyanis a 704 211. sz. és az 1 113 784. sz. (Bitte ein Bit!) korábbi német védjegyek további szóelemeket („bitte”, „ein”)
         és ábrás elemeket („!”) tartalmaznak, továbbá különleges írásmóddal vannak ellátva az 505 912. sz., valamint a 39 615 324. sz.
         (BIT) korábbi német szóvédjegyekhez képest. Így, vizuális szinten az előbbiek még jobban eltérnek a bejelentett védjegyektől,
         mint az utóbbiak. Egyébiránt, hangzásbeli szinten, és akár feltéve, hogy a 704 211. sz. és az 1 113 784. sz. (Bitte ein Bit!)
         korábbi német védjegyek kiejtésükkel kizárólag a „bit” szóra utalhatnak, az Elsőfokú Bíróság álláspontja nem térhet el az
         első jogalap első részével kapcsolatban kifejtett álláspontjától. Fogalmi szempontból végül is a felek nem nyújtottak be bizonyítékot
         annak alátámasztására, hogy az ütköző védjegyek bármilyen fokú hasonlóságot mutatnának.

      124    Ennélfogva, átfogóan értékelve, a bejelentett védjegyek és a 704 211. sz. és az 1 113 784. sz. (Bitte ein Bit!) korábbi német
         védjegyek nem hasonlóak. Tehát e védjegyek között nem állhat fenn az össztévesztés veszélye.

      125    Ezen okoknál fogva a Bitburger Brauerei által előterjesztett első jogalap második részét, mint megalapozatlant, el kell utasítani.

      B –  A 40/94 rendelet 8. cikke (5) bekezdésének megsértéséből eredő második jogalapról
      1.     A felek érvei
      126    A Bitburger Brauerei, emlékeztetve a 40/94 rendelet 8. cikkének (5) bekezdésére, bemutatja, hogy a fellebbezési tanács úgy
         ítélte meg a megtámadott határozatokban, hogy a megjelölések közti különbségek elegendőek annak kizárásához, hogy a korábbi
         védjegy sérti vagy tisztességtelenül kihasználja az ütköző megjelölés megkülönböztető képességét vagy jó hírnevét.

      127    A Bitburger Brauerei álláspontja szerint a fellebbezési tanács nem vette tekintetbe a „bit” és a „bud” szavak közötti hangzásbéli
         hasonlóság jelentős mértékét. Bizonyos, hogy jelen ügyekben is azonosság vagy jelentős hasonlóság áll fenn az ütköző áruk
         között. Ugyanakkor, a 40/94 rendelet 8. cikkének (5) bekezdéséből kiindulva a Bíróságnak ki kellett volna mondania, hogy ezen
         rendelkezés alkalmazandó az áruk azonossága vagy hasonlósága esetén is (a Bíróság C‑292/00. sz. Davidoff‑ügyben 2003. január
         9‑én hozott ítélete [EBHT 2003., I‑389. o.]).

      128    A BIT védjegy Németországban jó hírnévnek örvend a 40/94 rendelet 8. cikkének (5) bekezdése értelmében. Ezt a jó hírnevet
         a Bitburger Brauerei bizonyította az OHIM előtti eljárás folyamán.

      129    A BUD védjegy bejelentése veszélyezteti a korábbi védjegyek megkülönböztető képességét, attól az időponttól fogva, hogy egy
         hasonló megjelölést azonos áruk vonatkozásában bejelentenek, gyengítve ezáltal e korábbi védjegyek megkülönböztető képességét.

      130    Az OHIM úgy véli, hogy noha megállapítható lett volna a korábbi védjegyek jó hírneve, a Bitburger Brauerei nem nyújtott be
         bizonyítékot arra vonatkozólag, hogy az ütköző megjelölések azonosak vagy hasonlóak, és a bejelentett védjegyek tisztességtelenül
         kihasználják a korábbi védjegyek megkülönböztető képességét vagy jó hírnevét.

      131    Egyébiránt a 40/94 rendelet 74. cikke (2) bekezdésének értelmében az OHIM kötve van a felek által előterjesztett tényekhez
         és bizonyítékokhoz. Ennélfogva a fellebbezési tanács helyesen utasította el a kérelmet a 40/94 rendelet 8. cikke (5) bekezdésének
         értelmében, lévén a Bitburger Brauerei „nem nyújtott magyarázatot arra, miért állhatna fenn ilyen kihasználás vagy sértés”.

      132    Az Anheuser‑Busch mindenekelőtt bemutatja, hogy a 40/94 rendelet 8. cikkének (5) bekezdése az ütköző megjelölések feltételéül
         azt írja elő, hogy azok azonosak vagy hasonlóak legyenek. Jelen ügyben, amint már bizonyítást nyert, az ütköző megjelölések
         nem hasonlóak.

      133    Továbbá az Anheuser‑Busch kiemeli, hogy a korábbi védjegynek jó hírnévnek kell örvendenie ahhoz, hogy élvezhesse a 40/94 rendelet
         8. cikkének (5) cikke által biztosított védelmet. Jelen ügyben a Bitburger Brauerei nem tudta bizonyítani a BIT védjegy jó
         hírnevét.

      134    Végezetül az Anheuser‑Busch úgy véli, hogy a Bitburger Brauerei által előterjesztett érvek nem elegendőek annak bizonyítására,
         hogy az érintett vásárlóközönség egy részéhez eljut a megjelölés képe.

      2.     Az Elsőfokú Bíróság álláspontja
      135    A 40/94 rendelet 8. cikkének (5) bekezdése értelmében „a (2) bekezdés szerinti korábbi védjegy jogosultjának felszólalása
         alapján nem részesülhet oltalomban a korábbi védjeggyel azonos vagy ahhoz hasonló megjelölés, ha az érintett áruk, illetve
         szolgáltatások nem hasonlóak, feltéve hogy – közösségi védjegy esetén – a korábbi közösségi védjegy a Közösségben, – korábbi
         nemzeti védjegy esetén – a korábbi nemzeti védjegy pedig az érintett tagállamban jó hírnevet élvez, és a megjelölés alapos
         ok nélkül történő használata sértené vagy tisztességtelenül kihasználná a korábbi védjegy megkülönböztető képességét vagy
         jó hírnevét” .

      136    Ezen cikk többek között azon a tényen nyugszik, hogy a bejelentett védjegy és a korábbi védjegy azonos vagy hasonló. Mivel
         megállapítást nyert, hogy a bejelentett védjegyek és az 505 912. sz. és a 39 615 324. sz. (BIT), valamint a 704 211. sz. és
         az 1 113 784. sz. („Bitte ein Bit!”) védjegyek nem azonosak vagy hasonlóak, a 40/94 rendelet 8. cikkének (5) bekezdésére jelen
         ügyben a Bitburger Brauerei nem alapozhatja felszólalását.

      137    Következésképpen a Bitburger Brauerei által előterjesztett második jogalapot, mint megalapozatlant, és ennélfogva a keresetet
         teljes egészében el kell utasítani.

       A költségekről
      138    Az Elsőfokú Bíróság eljárási szabályzata 87. cikke 2. §‑a alapján a pervesztes felet kötelezik a költségek viselésére, ha
         a pernyertes fél ezt kérte. Mivel a Bitburger Brauerei pervesztes lett, az OHIM és az Anheuser-Busch kérelmének megfelelően
         kötelezni kell a költségek viselésére.

      A fenti indokok alapján,
      AZ ELSŐFOKÚ BÍRÓSÁG (ötödik tanács)
      a következőképpen határozott:
      1)      Az Elsőfokú Bíróság a kereseteket elutasítja.
      2)      Az Elsőfokú Bíróság  a Bitburger Brauerei Th. Simon GmbH‑t kötelezi a költségek viselésére.

               Vilaras

               Dehousse

               Šváby

         Kihirdetve Luxembourgban, a 2006. október 19‑i nyilvános ülésen.

               E. Coulon

                     M. Vilaras

               hivatalvezető

                     elnök

         * Az eljárás nyelve: angol.


Az Elsőfokú Bíróság (első tanács) április 16.-i ítélete: 1997. # Hedwig Kuchlenz-Winter kontra az Európai Közösségek Bizottsága. # Tisztviselők - Megsemmisítés iránti kereset - Elfogadhatóság - Személyek szabad mozgása. # T-66/95. sz. ügy


A Bíróság október 27.-i ítélete: 1993. # M. le Procureur du Roi kontra Jean-Marie Lagauche és társai. # Előzetes döntéshozatal iránti kérelmek: Tribunal de première instance de Bruxelles - Belgium. # C-46/90. és C-93/91. sz. egyesített ügyek


A Bíróság november 17.-i ítélete: 1993. # Wolf W. Meng elleni büntetőeljárás. # Előzetes döntéshozatal iránti kérelem: Kammergericht Berlin - Németország. # C-2/91. sz. ügy


A Bíróság (hatodik tanács) október 12.-i ítélete: 2000. # Spanyol Királyság kontra az Európai Közösségek Bizottsága. # Állami támogatások. # C-480/98. sz. ügy


Az Elsőfokú Bíróság (kibővített harmadik tanács) 1996. október 22-i ítélete. # Foreningen af Jernskibs- og Maskinbyggerier i Danmark, Skibsværftsforeningen, Assens Skibsværft A/S, Burmeister & Wain Skibsværft A/S, Danyard A/S, Fredericia Skibsværft A/S, Odense Staalskibsværft A/S, Svendborg Værft A/S, Ørskov Christensens Staalskibsværft A/S és Aarhus Flydedok A/S kontra az Európai Közösségek Bizottsága. # Állami támogatások. # T-266/94. sz. ügy


A Bíróság 1980. szeptember 17-i ítélete. # Philip Morris Holland BV kontra az Európai Közösségek Bizottsága. # # 730/79. sz. ügy


Az Elsőfokú Bíróság (kibővített ötödik tanács) december 16.-i ítélete: 1999. # Acciaierie di Bolzano SpA kontra az Európai Közösségek Bizottsága. # Megsemmisítés iránti kereset - Állami támogatások - Indokolás. # T-158/96. sz. ügy


A Bíróság (hatodik tanács) február 10.-i ítélete: 2000. # Deutsche Post AG kontra Elisabeth Sievers (C-270/97. sz. ügy) és Brunhilde Schrage (C-271/97. sz. ügy). # Előzetes döntéshozatal iránti kérelem: Landesarbeitsgericht Niedersachsen - Németország. # C-270/97. és C-271/97. sz. egyesített ügyek


title: A Bíróság (nyolcadik tanács) 2011. április 14-i ítélete. # Európai Bizottság kontra Luxemburgi Nagyhercegség. # Tagállami kötelezettségszegés - 2007/36/EK irányelv - A tőzsdén jegyzett társaságokban egyes részvényesi jogok gyakorlása - Az előírt határidőben való átültetés elmaradása. # C-390/10. sz. ügy

text:
      A Bíróság (nyolcadik tanács) 2011. április 14‑i ítélete – Bizottság kontra Luxemburg
      (C‑390/10. sz. ügy)
      „Tagállami kötelezettségszegés – 2007/36/EK irányelv – A tőzsdén jegyzett társaságokban egyes részvényesi jogok gyakorlása – Az előírt határidőben való átültetés elmaradása”
      Kötelezettségszegés megállapítása iránti kereset – A megalapozottság Bíróság általi vizsgálata – Figyelembe veendő helyzet – Az indokolással ellátott véleményben meghatározott határidő lejártakor fennálló helyzet (EUMSZ 258. cikk; 2007/36 európai
         parlamenti és tanácsi irányelv) (vö. 11–14. pont)

      Tárgy

               Tagállami kötelezettségszegés – A tőzsdén jegyzett társaságokban egyes részvényesi jogok gyakorlásáról szóló, 2007. július
                  11‑i 2007/36/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvnek (HL L 184., 17. o.) való megfeleléshez szükséges rendelkezések előírt
                  határidőben történő meghozatalának vagy közlésének elmulasztása.

            Rendelkező rész

                  1)

                  	A Luxemburgi Nagyhercegség – mivel az előírt határidőben nem fogadta el azokat a törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezéseket,
                     amelyek szükségesek ahhoz, hogy megfeleljen a tőzsdén jegyzett társaságokban az egyes részvényesi jogok gyakorlásáról szóló,
                     2007. július 11‑i 2007/36/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvnek – nem teljesítette az ezen irányelvből eredő kötelezettségeit.

                  2)

                  	A Bíróság a Luxemburgi Nagyhercegséget kötelezi a költségek viselésére.


A Bíróság (negyedik tanács) május 20.-i ítélete: 1999. # Az Európai Közösségek Bizottsága kontra Görög Köztársaság. # Tagállami kötelezettségszegés. # C-185/98. sz. ügy


A Bíróság október 14.-i ítélete: 1987. # Németországi Szövetségi Köztársaság kontra az Európai Közösségek Bizottsága. # # 248/84. sz. ügy