title: T-263/17. sz. ügy: 2017. május 3-án benyújtott kereset – SD kontra EIGE

text:
               24.7.2017

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 239/48

         2017. május 3-án benyújtott kereset – SD kontra EIGE
   (T-263/17. sz. ügy)
   (2017/C 239/61)
   Az eljárás nyelve: angol

      Felek

      Felperes: SD (képviselők: L. Levi és A. Blot ügyvédek)

      Alperes: Nemek Közötti Egyenlőség Európai Intézete (EIGE)

      Kérelmek

   A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:

               —

               semmisítse meg az EIGE 2016. augusztus 26-i azon határozatát, amelyben elutasították a felperes munkaszerződésének második meghosszabbítása iránti 2016. április 26-i kérelmet;

               —

               amennyiben ez szükséges, semmisítse meg az EIGE 2017. január 20-i, a felperessel 2017. január 23-án közölt azon határozatát, amelyben elutasították a felperes 2016. október 3-i, az EIGE hallgatólagos határozatával szemben benyújtott panaszát;

               —

               kötelezze az alperest a felperes vagyoni és nem vagyoni kárainak megtérítésére;

               —

               az alperest kötelezze a költségek viselésére.

      Jogalapok és fontosabb érvek

   Keresete alátámasztása érdekében a felperes három jogalapra hivatkozik.

               1.

               Az első jogalap az indokolási kötelezettség és ebből következően a megfelelő ügyintézés elvének megsértésére vonatkozik.

                           —

                           Az alperes elmulasztott indokolt határozatot hozni az alperes kérelméről és az azt követő panaszról. Az indokolás e teljes hiánya sérti az indokolási kötelezettséget és a megfelelő ügyintézés elvét.

               2.

               A második jogalap az Európai Unió tisztviselői és egyéb alkalmazottai alkalmazási feltételei 8. cikkének, valamint az EIGÉ-nek az ideiglenes és szerződéses alkalmazottak szerződésének meghosszabbításáról és újbóli meghosszabbításáról szóló, 2014. július 28-i 82. sz. határozatának (82. sz. határozat) megsértésére vonatkozik.

                           —

                           Az alperes nem gyakorolta megfelelően a fenti rendelkezésekből fakadó diszkrecionális jogkörét és nem végezte el az adott ügy releváns tényeinek teljes körű és részletes vizsgálatát.

               3.

               A harmadik jogalap eljárási szabálytalanságokra vonatkozik, ideértve a 82. sz. határozatban előírt belső eljárás megsértését, a védelemhez való jog, a meghallgatáshoz való jog, a megfelelő ügyintézés elvének és a gondoskodási kötelezettségnek a megsértését.

                           —

                           Az alperes nem csupán nem követte a 82. sz. határozatban előírt eljárást, de nem hallgatta meg ténylegesen a felperes álláspontját más módon sem. Ezáltal a 2016. augusztus 26-i határozat meghozatala előtt nem kapott releváns információkat a felperesről annak érdekeire vonatkozóan és nem tette lehetővé a felperes számára védekezésének megfelelő előkészítését.


title: T-3/13. sz. ügy: A Törvényszék 2014. szeptember 29-i végzése – Ronja kontra Bizottság ( „Megsemmisítés iránti kérelem — Dokumentumokhoz való hozzáférés — 1049/2001 rendelet — A 2001/37/EK irányelv átültetésével kapcsolatos panaszra vonatkozóan váltott levelek — Valamely tagállamtól származó dokumentumok — A tagállam kinyilvánított tiltakozása — A hozzáférés részleges megtagadása — Pervezető intézkedés következtében teljes hozzáférést biztosító határozat — Okafogyottság — A Bizottságtól származó dokumentumok — Teljes hozzáférést biztosító határozat — Ausztria ellen kötelezettségszegés megállapítása iránti eljárás megindításának Bizottság általi elmulasztása — Elfogadhatatlanság” )

text:
               17.11.2014

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 409/40

         A Törvényszék 2014. szeptember 29-i végzése – Ronja kontra Bizottság
   (T-3/13. sz. ügy) (1)

   ((„Megsemmisítés iránti kérelem - Dokumentumokhoz való hozzáférés - 1049/2001 rendelet - A 2001/37/EK irányelv átültetésével kapcsolatos panaszra vonatkozóan váltott levelek - Valamely tagállamtól származó dokumentumok - A tagállam kinyilvánított tiltakozása - A hozzáférés részleges megtagadása - Pervezető intézkedés következtében teljes hozzáférést biztosító határozat - Okafogyottság - A Bizottságtól származó dokumentumok - Teljes hozzáférést biztosító határozat - Ausztria ellen kötelezettségszegés megállapítása iránti eljárás megindításának Bizottság általi elmulasztása - Elfogadhatatlanság”))
   2014/C 409/57
   Az eljárás nyelve: német

      Felek

      Felperes: Ronja s.r. o. (Znojmo, Cseh Köztársaság) (képviselő: E. Engin-Deniz ügyvéd)

      Alperes: Európai Bizottság (képviselők: M. Noll-Ehlers és C. Zadra meghatalmazottak)

      Az ügy tárgya

   Egyrészről a Bizottság 2012. november 8-i azon határozatának megsemmisítése, amelyben a tagállamoknak a dohánytermékek gyártására, kiszerelésére és árusítására vonatkozó törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezései közelítéséről szóló, 2001. június 5-i 2001/37/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL L 194., 26. o.; magyar nyelvű különkiadás 15. fejezet, 6. kötet, 147. o.) átültetésével kapcsolatos panaszra (2008/4340. sz. panasz) vonatkozóan az Osztrák Köztársasággal váltott egyes levelekhez való teljes hozzáférést megtagadta a kérelmező számára, másrészről annak megállapítása iránti kereset, hogy a Bizottság jogellenesen elmulasztotta a kötelezettségszegés megállapítása iránti eljárásnak az Osztrák Köztársaság elleni megindítását.

      A végzés rendelkező része

               1)

               A Ronja s.r. o. második kereseti kérelméről nem szükséges határozni, amennyiben az az Európai Bizottság 2012. november 8–i azon határozatának megsemmisítésére irányul, amely a tagállamoknak a dohánytermékek gyártására, kiszerelésére és árusítására vonatkozó törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezései közelítéséről szóló, 2001. június 5-i 2001/37/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL L 194., 26. o.; magyar nyelvű különkiadás 15. fejezet, 6. kötet, 147. o.) átültetésével kapcsolatban a Ronja által előterjesztett 2008/4340. sz. panaszra vonatkozóan az Osztrák Köztársaságnak a Bizottsághoz intézett 2009. február 19-i és május 8-i leveleihez, illetve a közöttük váltott levelekhez való teljes hozzáférést elutasította.

               2)

               A Törvényszék a keresetet az ezt meghaladó részében mint elfogadhatatlant elutasítja.

               3)

               A Törvényszék a Ronját kötelezi a saját, illetve a Bizottságnak a megsemmisítés iránti keresettel kapcsolatban felmerült költségeinek viselésére annyiban, amennyiben e kereseti kérelem a Bizottság 2012. szeptember 6-i azon határozatára irányul, amelyben a Bizottság a 2008/4340. sz. panaszra vonatkozóan az Osztrák Köztársasághoz intézett 2008. december 23-i és 2009. március 18-i levelekhez hozzáférést biztosított, valamint a kért dokumentumokhoz való teljes hozzáférés iránti kérelemmel, és annak megállapításával kapcsolatban felmerült költségeit, hogy a Bizottság jogellenesen elmulasztotta a kötelezettségszegés megállapítása iránti eljárásnak az Osztrák Köztársaság elleni megindítását.

               4)

               A Törvényszék a Bizottságot kötelezi a saját, illetve a Ronjának a megsemmisítés iránti keresettel kapcsolatban felmerült költségeinek viselésére annyiban, amennyiben a kérelem a 2012. november 8-i határozatára irányul.

      (1)  HL C 79., 2013.3.16.


title: T-452/11. sz. ügy: A Törvényszék 2012. szeptember 20-i végzése — Western Digital és Western Digital Ireland kontra Bizottság

text:
               17.11.2012

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 355/37

         A Törvényszék 2012. szeptember 20-i végzése — Western Digital és Western Digital Ireland kontra Bizottság
   (T-452/11. sz. ügy) (1)

   2012/C 355/79
   Az eljárás nyelve: angol
   A második tanács elnöke elrendelte az ügy törlését.

      (1)  HL C 305., 2011.10.15.


title: T-532/13. sz. ügy: 2013. szeptember 26-án benyújtott kereset — Kicks Kosmetikkedjan kontra OHIM — Kik Textilien und Non-Food (KICKS)

text:
               7.12.2013

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 359/17

         2013. szeptember 26-án benyújtott kereset — Kicks Kosmetikkedjan kontra OHIM — Kik Textilien und Non-Food (KICKS)
   (T-532/13. sz. ügy)
   2013/C 359/33
   A keresetlevél nyelve: angol

      Felek

      Felperes: Kicks Kosmetikkedjan AB (Stockholm, Svédország) (képviselő: K. Strömholm ügyvéd)

      Alperes: Belső Piaci Harmonizációs Hivatal (védjegyek és formatervezési minták) (OHIM)

      A másik fél a fellebbezési tanács előtti eljárásban: Kik Textilien und Non-Food GmbH (Bönen, Németország)

      Kereseti kérelmek

   A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:

               —

               helyezze hatályon kívül a megtámadott határozatot;

               —

               az OHIM-ot vagy másodlagosan adott esetben a beavatkozót kötelezze a költségek viselésére;

               —

               teljes egészében engedélyezze a vitatott 9 245 473. sz. védjegybejelentésben szereplő védjegy lajstromozását.

      Jogalapok és fontosabb érvek

      A közösségi védjegy bejelentője: Kicks Kosmetikkedjan AB.

      Az érintett közösségi védjegy: a 3., 8., 14., 21. és 35. osztályba tartozó árukra és szolgáltatásokra vonatkozó „KICKS” szóvédjegy — 9 245 473. sz. védjegybejelentés.

      A felszólalási eljárásban hivatkozott védjegy vagy megjelölés jogosultja: Kik Textilien und Non-Food GmbH.

      A hivatkozott védjegy vagy megjelölés: a 35. osztályba tartozó szolgáltatásokra vonatkozó német és nemzetközi „kik” szóvédjegy.

      A felszólalási osztály határozata: a felszólalási osztály a felszólalásnak a vitatott áruk és szolgáltatások vonatkozásában helyt adott.

      A fellebbezési tanács határozata: a fellebbezési tanács a fellebbezést elutasította.

      Jogalapok: a 207/2009 rendelet 8. cikke (1) bekezdése b) pontjának megsértése.


title: F-121/13. sz. ügy: A Közszolgálati Törvényszék (első tanács) 2016. augusztus 1-i végzése – Poniskaitis kontra Bizottság (Közszolgálat – Tisztviselők – Nyugdíjak – A személyzeti szabályzat VIII. melléklete 11. cikkének (2) bekezdése – A más rendszerekben szerzett nyugdíjjogosultságoknak az uniós nyugdíjrendszerbe való átvitele – A szolgálati idők jóváírásáról szóló, a személyzeti szabályzat VIII. mellékletének 11. és 12. cikkére vonatkozó új általános végrehajtási rendelkezéseket alkalmazó határozat – Az eljárási szabályzat 81. cikke – Nyilvánvalóan megalapozatlan kereset)

text:
               2016.10.3.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 364/48

      A Közszolgálati Törvényszék (első tanács) 2016. augusztus 1-i végzése – Poniskaitis kontra Bizottság
      (F-121/13. sz. ügy) (1)

      ((Közszolgálat - Tisztviselők - Nyugdíjak - A személyzeti szabályzat VIII. melléklete 11. cikkének (2) bekezdése - A más rendszerekben szerzett nyugdíjjogosultságoknak az uniós nyugdíjrendszerbe való átvitele - A szolgálati idők jóváírásáról szóló, a személyzeti szabályzat VIII. mellékletének 11. és 12. cikkére vonatkozó új általános végrehajtási rendelkezéseket alkalmazó határozat - Az eljárási szabályzat 81. cikke - Nyilvánvalóan megalapozatlan kereset))
      (2016/C 364/61)
      Az eljárás nyelve: francia

         Felek

         Felperes: Jonas Poniskaitis (Brüsszel, Belgium) (képviselők kezdetben: D. de Abreu Caldas és J.-N. Louis ügyvédek, később: J.-N. Louis ügyvéd)

         Alperes: Európai Bizottság (képviselők kezdetben: J. Currall és G. Gattinara meghatalmazottak, később: G. Gattinara meghatalmazott)

         Az ügy tárgya

      A felperes nyugdíjjogosultságainak a tisztviselők személyzeti szabályzata VIII. melléklete 11. és 12. cikkére vonatkozó új általános végrehajtási rendelkezéseket alkalmazó uniós nyugdíjrendszerbe való átviteléről szóló határozatok megsemmisítése iránti kérelem.

         A végzés rendelkező része

                  1)

                  A Közszolgálati Törvényszék a keresetet mint nyilvánvalóan megalapozatlant elutasítja.

                  2)

                  Valamennyi fél maga viseli saját költségeit.

         (1)  HL C 52., 2014.2.22., 53. o.


title: C-29/10. sz. ügy: A Cour d’appel (Luxemburg) által 2010. január 18-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — Heiko Koelzsch kontra Luxemburgi Nagyhercegség

text:
               27.3.2010

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 80/16

         A Cour d’appel (Luxemburg) által 2010. január 18-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — Heiko Koelzsch kontra Luxemburgi Nagyhercegség
   (C-29/10. sz. ügy)
   2010/C 80/30
   Az eljárás nyelve: francia

      A kérdést előterjesztő bíróság

   Cour d’appel

      Az alapeljárás felei

      Felperes: Heiko Koelzsch

      Alperes: Luxemburgi Nagyhercegség

      Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

   A szerződéses kötelezettségekre alkalmazandó jogról szóló, 1980. június 19-i Római Egyezmény (1) 6. cikke (2) bekezdésének a) pontjában található kollíziós szabályt, mely szerint a munkaszerződésre azon ország joga irányadó, ahol a munkavállaló a szerződés teljesítéseként rendszerint a munkáját végzi, úgy kell-e értelmezni, hogy abban az esetben, ha a munkavállaló munkavégzési szolgáltatását több országban teljesíti, de rendszeresen visszatér ezek egyikébe, az utóbbi országot úgy kell tekinteni, hogy a munkavállaló rendszerint ott végzi munkáját?

      (1)  A szerződéses kötelezettségekre alkalmazandó jogról szóló, 1980. június 19-én Rómában aláírásra megnyitott 1980. évi Római Egyezmény (HL 1980, L 266. 1. o., magyar nyelven: HL C 169., 2005.7.8., 10. o.)


title: T-270/04. sz. ügy: A Bic Deutschland GmbH & Co OHG által az Európai Közösségek Bizottsága ellen 2004. július 1-jén benyújtott kereset

text:
               23.10.2004

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 262/30

         A Bic Deutschland GmbH & Co OHG által az Európai Közösségek Bizottsága ellen 2004. július 1-jén benyújtott kereset
   (T-270/04. sz. ügy)
   (2004/C 262/59)
   Az eljárás nyelve: francia
   A Bic Deutschland GmbH & Co OHG, székhely: Eschborn (Németország), képviseli: Dominique Voillemot, ügyvéd, 2004. július 1-jén keresetet nyújtott be az Európai Közösségek Elsőfokú Bíróságához az Európai Közösségek Bizottsága ellen.
   A felperes keresetében azt kéri, hogy az Elsőfokú Bíróság:

               —

               semmisítse meg az Európai Közösségek Bizottságának 2004. május 3-i határozatát, melyben a Bizottság a felperest a Tipp-Ex társaságra 1987. július 10-i határozatával kiszabott bírság és annak 2004. május 28-ig számított kamatai megfizetésére, valamint a Deutschland Bank AG Frankfurt am Main által nyújtott bankgarancia végrehajtására kötelezi;

               —

               kötelezze az alperest a költségek viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek:
   A felperes társaság a Tipp-Ex társaság jogutódja, miután azt 1997. január 1-jén a később belső átszervezésre került BIC csoport megvásárolta. A Tipp-Ex társaság annak az 1987. július 10-i 87/406/EGK határozatnak a címzettje, amelyben a Bizottság a társaságot a versenyjogi szabályok megsértése miatt 400 000 ECU bírság megfizetésére kötelezte.
   A Tipp-Ex a határozat ellen keresetet nyújtott be, és egy első felszólításra fizető bankgaranciát kötött, amely a bírság és 8 % kamat megfizetését biztosította. A gyakorlat alapján ezt a garanciát csak a Bizottság írásbeli felszólítását követően fizetik ki, melyhez egyben a Bíróság ítéletének hiteles másolatát is mellékeli. A Bíróság 1990. február 8-án (1) elutasította a Tipp-Ex keresetét, és megerősítette a Bizottság 1987. július 10-i határozatot.
   Így tehát a Bizottság csak 2004. február 12-i levelében kötelezte a BIC-et 923 747,94 euró megfizetésére, mely tartalmazza a 400 000 eurós bírságot és annak kamatait is (523 747,94 euró).
   A felperes és a Bizottság közötti levélváltást követően a Bizottság megtámadott határozatában a BIC érvelését elsősorban a 2988/74 (2) rendelet 4. cikk (1) bekezdése szerinti elévülési szabály alapján utasította el, és előírta a bírság végösszegének megfizetését (931 726,02 euró).
   Kérelmei alátámasztására a felperes az alábbi érveket hozza fel:

               —

               a fent hivatkozott 2988/74 rendelet 4. cikke első bekezdésének megsértése, amely egy bírságot kirovó határozat végrehajtását öt éven túl nem teszi lehetővé. A felperes ezzel kapcsolatban úgy véli, hogy a kérdéses elévülési határidő nem szakadt meg és felfüggesztve sem volt;

               —

               nyilvánvaló mérlegelési hiba történt az első felszólításra fizető bankgarancia működését illetően. A felperes ezzel kapcsolatban kijelenti egyrészt, hogy egy ilyen garancia biztosítása nem jelenti a bírság megfizetését, és pusztán annak megléte önmagában nem jelent fizetési kötelezettséget, másrészt, hogy a bankgarancia végrehajtásához a 2988/74 rendelet értelmében végrehajtási intézkedés szükséges. A szóban forgó garancia szövegével megegyezően ilyen végrehajtási intézkedésnek a Bizottságtól a Deutsche Bankhoz ajánlott levélben intézett kifejezett kérelem minősül, amelyhez a Bíróság ítéletének hiteles másolatát is mellékelte.

         A felperes egyebekben a bizalomvédelem elvének, másodlagosan pedig az ésszerű határidő általános elvének megsértésére hivatkozik.

      (1)  C-279/87. sz. Tipp-Ex kontra Bizottság ügy (EBHT I-261. o.).

      (2)  Az eljárások időtartamának korlátozásáról, valamint az Európai Gazdasági Közösség szállításra és versenyre vonatkozó szabályai alapján kezdeményezett szankciók végrehajtásáról szóló, 1974. november 26-i 2988/74/EGK tanácsi rendelet (HL L 319., 1974.11.29., 1. o.).


title: C-494/13. P. sz. ügy: A Törvényszék (harmadik tanács) T-205/12. sz., GRE Grand River Enterprises Deutschland GmbH kontra Belső Piaci Harmonizációs Hivatal (védjegyek és formatervezési minták) (OHIM) ügyben 2013. július 3-án hozott ítélete ellen a GRE Grand River Enterprises Deutschland GmbH által 2013. szeptember 16-án benyújtott fellebbezés

text:
               9.11.2013

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 325/16

         A Törvényszék (harmadik tanács) T-205/12. sz., GRE Grand River Enterprises Deutschland GmbH kontra Belső Piaci Harmonizációs Hivatal (védjegyek és formatervezési minták) (OHIM) ügyben 2013. július 3-án hozott ítélete ellen a GRE Grand River Enterprises Deutschland GmbH által 2013. szeptember 16-án benyújtott fellebbezés
   (C-494/13. P. sz. ügy)
   2013/C 325/28
   Az eljárás nyelve: német

      Felek

      Fellebbező: GRE Grand River Enterprises Deutschland GmbH (képviselők: I. Memmler és S. Schulz ügyvédek)

      A többi fél az eljárásban: Belső Piaci Harmonizációs Hivatal (védjegyek és formatervezési minták) (OHIM), Villiger Söhne GmbH

      A fellebbező kérelmei

               —

               A Bíróság helyezze hatályon kívül a Törvényszék által a T-205/12. sz. ügyben 2013. július 3-án hozott ítéletet, valamint az első fellebbezési tanács 2012. március 1-jei határozatát (R 387/2011-1. sz. ügy);

               —

               az alperest kötelezze a költségek viselésére.

      Jogalapok és fontosabb érvek

   A fellebbező egyetlen jogalapként a 207/2009/EK rendelet (1) 8. cikke (1) bekezdése b) pontjának hibás értelmezésére és alkalmazására hivatkozik.
   Indokolásul a fellebbező a következőket adja elő:

               A Törvényszék tévesen értelmezte az „áruk azonosságának” fogalmát, mivel a „szivarok” árukat a „dohánytermékek” gyűjtőfogalommal azonosította. A Törvényszék ezáltal aránytalanul kiterjesztette a felszólalásban hivatkozott védjegy oltalmának körét.

               A Törvényszék tévesen értelmezte az „áruk hasonlóságának” fogalmát, mivel az áruk hasonlóságának megítélésénél nem lett volna szabad a „szivarok” árukat általánosságban a „dohányzási cikkek” gyűjtőfogalomhoz hasonlónak tartania.

               A megjelölések összehasonlításánál a Törvényszék nem alkalmazta megfelelően az átfogó tekintetbevétel elvét, mivel általánosságban a „LIBERTAD” és a „LIBERTE” alkotóelemeket hasonlította össze egymással, figyelmen kívül hagyva a védjegyek összes többi alkotóelemét.

               Az ütköző védjegyek néhány más alkotóelemének azonban meghatározó jelentősége van, így például a megtámadott védjegy színkombinációjának és a felszólalásban hivatkozott védjegy „LA” megnevezésének.

               A Törvényszék a Bíróság által a fogalmi hasonlóságra vonatkozóan kialakított alapelveket is hibásan alkalmazta, mivel nem vette kellően figyelembe a védjegyek eltérő nyelveit.

               Összességében a Törvényszék ezáltal helytelen végeredményre jutott.

      (1)  A közösségi védjegyről szóló, 2009. február 26-i 207/2009/EK tanácsi rendelet (HL L 78., 1. o.).


title: C-324/09. sz. ügy: A Bíróság (nagytanács) 2011. július 12-i ítélete (a High Court of Justice (Chancery Division) (Egyesült Királyság) előzetes döntéshozatal iránti kérelme) — L’Oréal SA és társai kontra eBay International AG és társai (Védjegyek — Internet — Védjeggyel megjelölt, a védjegyjogosult által harmadik államokba szánt áruknak uniós fogyasztókat célzó online piacon történő eladásra való felkínálása — Ezen áruk csomagolásának eltávolítása — 89/104/EGK irányelv — 40/94/EK rendelet — Az online piac üzemeltetőjének felelőssége — 2000/31/EK irányelv ( „elektronikus kereskedelemről szóló irányelv” ) — Az említett üzemeltetővel szemben hozott bírósági eltiltó határozatok — A 2004/48/EK irányelv ( „a szellemi tulajdonjogok érvényesítéséről szóló irányelv” ))

text:
               10.9.2011

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 269/3

         A Bíróság (nagytanács) 2011. július 12-i ítélete (a High Court of Justice (Chancery Division) (Egyesült Királyság) előzetes döntéshozatal iránti kérelme) — L’Oréal SA és társai kontra eBay International AG és társai
   (C-324/09. sz. ügy) (1)

   (Védjegyek - Internet - Védjeggyel megjelölt, a védjegyjogosult által harmadik államokba szánt áruknak uniós fogyasztókat célzó online piacon történő eladásra való felkínálása - Ezen áruk csomagolásának eltávolítása - 89/104/EGK irányelv - 40/94/EK rendelet - Az online piac üzemeltetőjének felelőssége - 2000/31/EK irányelv („elektronikus kereskedelemről szóló irányelv”) - Az említett üzemeltetővel szemben hozott bírósági eltiltó határozatok - A 2004/48/EK irányelv („a szellemi tulajdonjogok érvényesítéséről szóló irányelv”))
   2011/C 269/05
   Az eljárás nyelve: angol

      A kérdést előterjesztő bíróság

   High Court of Justice (Chancery Division)

      Az alapeljárás felei

      Felperesek: L’Oréal SA, Lancôme parfums et beauté & Cie, Laboratoire Garnier et Cie, L’Oréal (UK) Limited

      Alperesek: eBay International AG, eBay Europe SARL, eBay (UK) Limited, Stephan Potts, Tracy Ratchford, Marie Ormsby, James Clarke, Joanna Clarke, Glen Fox, Rukhsana Bi

      Tárgy

   Előzetes döntéshozatal iránti kérelem — A védjegyekre vonatkozó tagállami jogszabályok közelítéséről szóló, 1988. december 21-i 89/104/EGK első tanácsi irányelv (HL L 40., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 17. fejezet, 1. kötet, 92. o.) 5. cikke (1) bekezdése a) pontjának és 7. cikke (1) és (2) bekezdésének, a közösségi védjegyről szóló, 1993. december 20-i 40/94/EK tanácsi rendelet (HL L 11., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 17. fejezet, 1. kötet, 146. o.) 9. cikke (1) bekezdése a) pontjának és 13. cikke (1) és (2) bekezdésének, a belső piacon az információs társadalommal összefüggő szolgáltatások, különösen az elektronikus kereskedelem, egyes jogi vonatkozásairól szóló, 2000. június 8-i 2000/31/EK európai parlamenti és a tanácsi irányelv (HL L 178., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 13. fejezet, 25. kötet, 399. o.) 14. cikke (1) bekezdésének és a szellemi tulajdonjogok érvényesítéséről szóló, 2004. április 29-i 2004/48/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL L 157., 45. o.; magyar nyelvű különkiadás 17. fejezet, 2. kötet, 32. o.) 11. cikkének értelmezése — A „forgalomba hozatal” fogalma — A fogyasztók számára szolgáltatott ingyenes parfüm- és kozmetikai termékminták — A „védjegyhasználat” fogalma — Valamely kereskedő által egy keresőmotor-üzemeltetőtől egy bejegyzett védjeggyel azonos megjelölés kulcsszóként történő felhasználási jogának megvásárlása annak érdekében, hogy a szóban forgó megjelölés keresőmotorba történő beírásának eredményeképpen az érintett védjeggyel ellátott árukkal és szolgáltatásokkal azonos árukat és szolgáltatásokat kínáló honlapja jelenjen meg

      Rendelkező rész

               1.

               Amennyiben az Unió valamely tagállamában lajstromozott védjeggyel vagy valamely közösségi védjeggyel ellátott, és az EGT-ben korábban forgalomba nem hozott — vagy közösségi védjegy esetén az Unióban korábban forgalomba nem hozott — harmadik államban található termékeket valamely gazdasági szereplő online piac útján és az említett védjegy jogosultjának hozzájárulása nélkül az e védjeggyel érintett területen található fogyasztóknak értékesíti, vagy azokat az e területen található fogyasztókat célzó ilyen piacon eladásra kínálja fel, vagy hirdeti, az említett jogosult az Európai Gazdasági Térségről szóló, 1992. május 2-i Megállapodással módosított, a védjegyekre vonatkozó tagállami jogszabályok közelítéséről szóló, 1988. december 21-i 89/104/EGK első tanácsi irányelv 5. cikkében és a közösségi védjegyről szóló, 1993. december 20-i 40/94/EK tanácsi rendelet 9. cikkében szereplő szabályok alapján felléphet ezen értékesítéssel, eladásra való felkínálással vagy hirdetéssel szemben. A nemzeti bíróságok feladata annak esetenként történő értékelése, hogy releváns jelek engednek-e arra következtetni, hogy a védjeggyel érintett területen elérhető online piacon feltüntetett eladásra történő felkínálást vagy hirdetést az e területen található fogyasztóknak címezték-e.

               2.

               A valamely védjeggyel ellátott, a vásárlók részére a szerződéses értékesítési pontokon történő bemutatásra szolgáló termékeknek, illetve az e védjegyet feltüntető üvegeknek — amelyekből kis mennyiségek vehetők a vásárlók számára adott ingyenes árumintaként — az e védjegy jogosultja által történő szolgáltatása ellenkező bizonyíték hiányában a 89/104 irányelv és a 40/94 rendelet értelmében nem minősül forgalomba hozatalnak.

               3.

               A 89/104 irányelv 5. cikkét és a 40/94 rendelet 9. cikkét úgy kell értelmezni, hogy a védjegyjogosult a védjegy által számára biztosított kizárólagos jog alapján felléphet az olyan termékek továbbértékesítésével szemben, mint amelyekről az alapügyben szó van, azzal az indokkal, hogy a továbbértékesítő eltávolította e termékek külső csomagolását, amennyiben a csomagolás eltávolítása azzal a következménnyel jár, hogy hiányoznak olyan alapvető információk, mint amelyek például a kozmetikai termék gyártójának vagy a forgalomba hozataláért felelős személynek az azonosításával kapcsolatosak. Amennyiben a külső csomagolás eltávolítása nem vezetett ilyen információhiányhoz, a védjegyjogosult mégis felléphet azzal szemben, hogy a védjegyével megjelölt parfümöt vagy kozmetikai terméket csomagolás nélküli állapotban értékesítsék tovább, ha bizonyítja, hogy a csomagolás eltávolítása sértette az említett termék arculatát, és ily módon a védjegy jóhírnevét.

               4.

               A 89/104 irányelv 5. cikke (1) bekezdésének a) pontját és a 40/94 rendelet 9. cikke (1) bekezdésének a) pontját úgy kell értelmezni, hogy valamely védjegy jogosultja megtilthatja, hogy valamely online piac üzemeltetője az említett védjeggyel azonos megjelölést az említett védjegyjogosult hozzájárulása nélkül internetes reklámszolgáltatás keretében kiválasztott kulcsszóként az említett védjegy árujegyzékében szereplő árukkal azonos — az említett online piacon eladásra felkínált –áruk reklámozására használja, amennyiben e reklám nem teszi lehetővé, vagy csupán nehézségek árán teszi lehetővé az átlagosan tájékozott és ésszerűen figyelmes internethasználó számára annak felismerését, hogy az említett áruk a védjegyjogosulttól, illetve ahhoz gazdaságilag kapcsolt vállalkozástól, vagy ellenkezőleg, harmadik személytől származnak.

               5.

               Valamely online piac üzemeltetője nem „használja” a 89/104 irányelv 5. cikke és a 40/94 rendelet 9. cikke értelmében azokat a védjegyekhez hasonló vagy azokkal azonos megjelöléseket, amelyek az internetes oldalán megjelenített eladásra való felkínálásokban szerepelnek.

               6.

               A belső piacon az információs társadalommal összefüggő szolgáltatások, különösen az elektronikus kereskedelem egyes jogi vonatkozásairól szóló, 2000. június 8-i 2000/31/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (elektronikus kereskedelemről szóló irányelv) 14. cikkének (1) bekezdését úgy kell értelmezni, hogy annak hatálya akkor terjed ki valamely online piac üzemeltetőjére, ha az utóbbi nem játszott olyan tevőleges szerepet, amelynek révén ismerte vagy kezelte a tárolt adatokat.
               Az említett üzemeltető ilyen szerepet játszik, amikor olyan segítséget nyújt, amely különösen a szóban forgó eladásra való felkínálások megjelenítésének optimalizálásában vagy azok elősegítésében áll.
               Ha az online piac üzemeltetője nem játszott az előző bekezdés szerinti értelemben vett tevőleges szerepet, és szolgáltatásnyújtása ennek következtében a 2000/31 irányelv 14. cikke (1) bekezdésének hatálya alá tartozik, adott esetben kártérítésre való kötelezést eredményező ügyben mégsem hivatkozhat az említett rendelkezésben szereplő, felelősség alóli mentességre, amennyiben tudomása volt azon tényekről vagy körülményekről, amelyek alapján valamely gondosan eljáró gazdasági szereplőnek fel kellett volna ismernie az eladásra való felkínálás jogszerűtlenségét, és ezek ismeretében nem cselekedett haladéktalanul az említett 14. cikk (1) bekezdése b) pontjának megfelelően.

               7.

               A szellemi tulajdonjogok érvényesítéséről szóló, 2004. április 29-i 2004/48/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv 11. cikkének harmadik mondatát úgy kell értelmezni, hogy az megköveteli a tagállamoktól annak biztosítását, hogy a szellemi tulajdonjogok védelme tárgyában illetékes nemzeti bíróságok az online piac üzemeltetőjét kötelezhessék olyan intézkedések meghozatalára, amelyek nem csupán az e jogoknak az említett piac használói által történő megsértésének megszüntetéséhez járulnak hozzá, hanem az ilyen jellegű jogsértések megelőzéséhez is. Ezen eltiltó határozatoknak hatékonyaknak, arányosaknak és visszatartó erejűeknek kell lenniük, továbbá nem képezhetik akadályát a jogszerű kereskedelemnek.

      (1)  HL C 267., 2009.11.7.


title: A Bíróság ítélete (első tanács) 2005. január 13-án a C-145/02. sz. (a Bundesverwaltungsgericht előzetes döntéshozatal iránti kérelme) a Land Nordrhein-Westfalen kontra Denkavit Futtermittel GmbH ügyben (Az áruk szabad mozgása – A 70/524 EGK irányelv – Az EK 28. és 30. cikkei – Adalékanyagok – Az állati takarmányok D-vitamin tartalmára vonatkozó nemzeti rendelkezések közelítése – Egy tagállamnak egy másik tagállamban szabályosan előállított, az első tagállamban engedélyezettnél magasabb D3-vitamin tartalmú állati takarmányok importját tiltó szabályozása)

text:
               5.3.2005

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 57/3

      A BÍRÓSÁG ÍTÉLETE

   (első tanács)
   2005. január 13-án
   a C-145/02. sz. (a Bundesverwaltungsgericht előzetes döntéshozatal iránti kérelme) a Land Nordrhein-Westfalen kontra Denkavit Futtermittel GmbH (1) ügyben
   (Az áruk szabad mozgása - A 70/524 EGK irányelv - Az EK 28. és 30. cikkei - Adalékanyagok - Az állati takarmányok D-vitamin tartalmára vonatkozó nemzeti rendelkezések közelítése - Egy tagállamnak egy másik tagállamban szabályosan előállított, az első tagállamban engedélyezettnél magasabb D3-vitamin tartalmú állati takarmányok importját tiltó szabályozása)
   (2005/C 57/04)
   Az eljárás nyelve: német
   A C-145/02. sz. ügyben a Bírósághoz az EK 234. cikke alapján benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem tárgyában, amelyet a Bundesverwaltungsgericht (Németország) a Bíróságnál 2002. április 18-án nyilvántartásba vett 2002. január 31-én végzésével az előtte a Land Nordrhein-Westfalen és a Denkavit Futtermittel GmbH között folyamatban lévő eljárásban terjesztett elő, a Bíróság (első tanács), tagjai: P.Jann a tanács elnöke, A. Rosas (előadó), S. von Bahr, bírák, főtanácsnok: A. Tizzano, hivatalvezető: M.-F. Contet, 2005. január 13-án meghozta ítéletét, amelynek rendelkező része a következő:
   A takarmány-adalékanyagokról szóló, 1984. november 29-i 84/587/EGK irányelvvel módosított 1970. november 23-i 70/524/EGK tanácsi irányelv 12. és 19. cikkeinek együttes rendelkezését úgy kell értelmezni, hogy az ellentétes egy olyan intézkedéssel, amellyel a tagállam megtiltja egy másik tagállamban szabályosan előállított, az irányelv 12. cikkének (1) bekezdésének értelmében forgalomba hozott állati kiegészítő takarmány forgalmazását, annak D-vitamin tartalma miatt.

      (1)  HL C 144., 2002.6.15.


title: C-470/06. sz. ügy: Az Efeteio Athinon (Görögország) által 2006. november 21-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – KONSTANTINOS XIDIAS & C. O.E. kontra GLAXOSMITHKLINE Anonimi Emporiki Viomichaniki Etairia Pharmakeftikon Proiondon

text:
               27.1.2007

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 20/4

         Az Efeteio Athinon (Görögország) által 2006. november 21-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – KONSTANTINOS XIDIAS & C. O.E. kontra GLAXOSMITHKLINE Anonimi Emporiki Viomichaniki Etairia Pharmakeftikon Proiondon
   (C-470/06. sz. ügy)
   (2007/C 20/05)
   Az eljárás nyelve: görög
   A kérdést előterjesztő bíróság
   Efeteio Athinon
   Az alapeljárás felei

      Felperes: KONSTANTINOS XIDIAS & C. O.E.

      Alperes: GLAXOSMITHKLINE Anonimi Emporiki Viomichaniki Etairia Pharmakeftikon Proiondon
   Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

               1)

               Abban az esetben, ha egy erőfölényben lévő vállalkozás az export korlátozása, és így a párhuzamos kereskedelem által okozott kár mérsékelése érdekében, megtagadja a gyógyszer-nagykereskedők által leadott teljes rendelésmennyiség teljesítését, a teljesítés megtagadása per se erőfölénnyel való visszaélésnek minősül-e az EK 82. cikke értelmében? A fenti kérdésre adott választ befolyásolja-e az a tény, hogy a párhuzamos kereskedelem különösen nagy haszonnal jár a gyógyszer-nagykereskedők részére, az állami beavatkozás következtében az Európai Unió különböző tagállamainak területe közötti árkülönbségekből adódóan, másképpen fogalmazva az a tény, hogy a gyógyszerpiac nem tekinthető működő versenypiacnak, hanem egy nagy részben állami beavatkozás által meghatározott rendszerről van szó? Végső soron köteles-e a nemzeti versenyhatóság a közösségi versenyszabályokat ugyanolyan módon alkalmazni működő versenypiacok, illetve olyan piacok esetében, ahol a verseny az állami beavatkozás folytán torzul?

               2)

               Amennyiben a Bíróság úgy dönt, hogy a fentiekben kifejtett indokok alapján a párhuzamos kereskedelemnek az erőfölényben lévő vállalkozás általi korlátozása nem minden esetben minősül az erőfölénnyel való visszaélésnek, hogyan lehet az esetleges visszaélést megállapítani?

         Különösen:

               2.1

               Megfelelő szempont-e a vizsgálathoz az a százalékos arány, amellyel a rendes hazai fogyasztást meghaladják a rendelések, illetve az erőfölényben lévő vállalkozás által elszenvedett kár aránya a teljes bevételhez és a teljes nyereséghez képest? Amennyiben igen, hogyan kell a fenti százalékos arány és az elszenvedett kár – az utóbbi a bevétel és a teljes nyereség aránya – azon mértékét meghatározni, amely felett a vizsgált gyakorlat már visszaélésnek minősül?

               2.2

               Az érdekek kiegyensúlyozására törekvő megközelítés megfelelő-e, és amennyiben igen, melyek az összehasonlítandó érdekek?
               Különösen:

                           a)

                           Befolyásolja-e a választ az a tény, hogy a végső fogyasztó/beteg csak csekély mértékben részesül a párhuzamos kereskedelem anyagi előnyeiből; és

                           b)

                           Figyelembe kell-e venni, és ha igen, milyen mértékben a társadalombiztosítási szervezeteknek gyógyszerkészítmények alacsonyabb ára vonatkozásában fennálló érdekeit?

               2.3

               Milyen más szempontok és megközelítési módok megfelelőek a jelen esetben?


title: C-472/12. sz. ügy: A Bíróság (tizedik tanács) 2014. július 17-i ítélete (a Corte suprema di cassazione [Olaszország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Panasonic Italia SpA, Panasonic Marketing Europe GmbH, Scerni Logistics Srl kontra Agenzia delle Dogane di Milano (Előzetes döntéshozatal iránti kérelem — 2658/87/EGK rendelet — Közös Vámtarifa — Tarifális besorolás — Kombinált Nómenklatúra — 8471 és 8528 vámtarifaszám — Plazmaképernyők — Számítógépes képernyő funkciói — Potenciális televíziós képernyő funkció videókártya behelyezését követően)

text:
               15.9.2014

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 315/5

         A Bíróság (tizedik tanács) 2014. július 17-i ítélete (a Corte suprema di cassazione [Olaszország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Panasonic Italia SpA, Panasonic Marketing Europe GmbH, Scerni Logistics Srl kontra Agenzia delle Dogane di Milano
   (C-472/12. sz. ügy) (1)

   ((Előzetes döntéshozatal iránti kérelem - 2658/87/EGK rendelet - Közös Vámtarifa - Tarifális besorolás - Kombinált Nómenklatúra - 8471 és 8528 vámtarifaszám - Plazmaképernyők - Számítógépes képernyő funkciói - Potenciális televíziós képernyő funkció videókártya behelyezését követően))
   2014/C 315/07
   Az eljárás nyelve: olasz

      A kérdést előterjesztő bíróság

   Corte suprema di cassazione

      Az alapeljárás felei

      Felperesek: Panasonic Italia SpA, Panasonic Marketing Europe GmbH, Scerni Logistics Srl

      Alperes: Agenzia delle Dogane di Milano

      Rendelkező rész

               1)

               Az alapügyben szóban forgó objektív jellemzőkkel rendelkező képernyőknek a vám- és a statisztikai nómenklatúráról, valamint a Közös Vámtarifáról szóló, 1987. július 23-i 2658/87/EGK tanácsi rendelet I. mellékletében szereplő Kombinált Nómenklatúrának a 2000. október 13-i 2388/2000/EK bizottsági rendeletből, a 2001. augusztus 6-i 2031/2001/EK bizottsági rendeletből, a 2002. augusztus 1-jei 1832/2002/EK bizottsági rendeletből, valamint a 2003. szeptember 11-i 1789/2003/EK bizottsági rendeletből eredő változatai alapján történő tarifális besorolása tekintetében figyelembe kell venni az e jellemzőkhöz szorosan kötődő rendeltetésüket, amelynek lényege egyfelől automatikus adatfeldolgozó gépből származó adatok, másfelől pedig kompozit videojelek megjelenítése. Az ilyen képernyőket a Kombinált Nómenklatúra 8471 60 90 vámtarifaalszám alá kell sorolni, ha ezek kizárólag vagy elsősorban automatikus adatfeldolgozó rendszerben használatosak a Kombinált Nómenklatúra 84. árucsoport 5. megjegyzése B. pontjának a) alpontjának értelmében, illetve e nómenklatúra 8528 21 90 vámtarifaalszáma alá, ha nem ez a helyzet, aminek meghatározása a kérdést előterjesztő bíróság feladata az alapügyben szóban forgó képernyők, és különösen a harmonizált áruleíró és kódrendszerről szóló, 1983. június 14-én Brüsszelben aláírt nemzetközi egyezménnyel és annak 1986. június 24-én kelt módosító jegyzőkönyvvével létrehozott harmonizált áruleíró és kódrendszer 8471 vámtarifaszámára vonatkozó, a harmonizált rendszer I. fejezete D. pontjának az automatikus adatfeldolgozó gépek display egységeire vonatkozó 1–5. alpontjában szereplő magyarázó megjegyzésekben említett objektív jellemzők alapján.

               2)

               Az egyes árucikkeknek a Kombinált Nómenklatúra szerinti besorolásáról szóló, 2004. április 21-i 754/2004/EK bizottsági rendelet nem alkalmazható visszaható hatállyal.

      (1)  HL C 399., 2012.12.22.


title: C-443/05 P. sz. ügy: Az Európai Közösségek Elsőfokú Bíróságának (első kibővített tanács) a T-134/03. és T-135/03. sz., Common Market Fertilizers SA (CMF) kontra Európai Közösségek Bizottsága egyesített ügyekben  2005. szeptember 27-én  hozott ítélete ellen a Common Market Fertilizers SA (CMF) által  2005. december 14-én  benyújtott fellebbezés

text:
               11.2.2006

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 36/26

         Az Európai Közösségek Elsőfokú Bíróságának (első kibővített tanács) a T-134/03. és T-135/03. sz., Common Market Fertilizers SA (CMF) kontra Európai Közösségek Bizottsága egyesített ügyekben 2005. szeptember 27-én hozott ítélete ellen a Common Market Fertilizers SA (CMF) által 2005. december 14-én benyújtott fellebbezés
   (C-443/05 P. sz. ügy)
   (2006/C 36/52)
   Az eljárás nyelve: francia
   A Common Market Fertilizers SA (CMF) (képviselik: A. Sutton és N. Flandin avocats) 2005. december 14-én fellebbezést nyújtott be az Európai Közösségek Bíróságához az Európai Közösségek Elsőfokú Bíróságának (első kibővített tanács) a T-134/03. és T-135/03. sz., Common Market Fertilizers SA (CMF) kontra Európai Közösségek Bizottsága egyesített ügyekben 2005. szeptember 27-én hozott ítélete ellen.
   A fellebbező fél azt kéri, hogy a Bíróság:

               —

               teljes egészében helyezze hatályon kívül a megtámadott ítéletet;

               —

               teljes egészében adjon helyt a fellebbező fél által az első fokon előterjesztett kérelmeknek;

               —

               kötelezze a Bizottságot mind a fellebbezési eljárás, mind az elsőfokú eljárás költségeinek viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek
   A fellebbező fél a hatályon kívül helyezés iránti kérelme alátámasztására az Elsőfokú Bíróság jogalkalmazásában az alábbi négy tévedésre hivatkozik:

               —

               a jogi háttér hiányos bemutatása és ennek következtében a 3319/94 rendelet (1) téves értelmezése a különvám kivetéséhez szükséges feltételek tekintetében, valamint a tanácsadó bizottság jellegének téves jogértelmezése;

               —

               a tényállás hiányos bemutatása és ennek következtében annak eltorzítása, valamint a 3319/94 rendelet téves alkalmazása a közvetett számlázás fennállása tekintetében;

               —

               lényeges eljárási szabályok és különösen a tanácsadó bizottság jogi természetének téves értelmezése; és

               —

               téves jogértelmezés a Közösségi Vámkódex (2) 239. cikkének alkalmazási feltételeit és különösen a nyilvánvaló hanyagság hiányára vonatkozó feltétel alkalmazását illetően.

      (1)  A Bulgáriából és Lengyelországból származó, vámmentességgel nem rendelkező vállalkozások által exportált karbamid- és ammónium-nitrát oldatának importjára vonatkozó végleges dömpingellenes vám kivetéséről, és a kivetett ideiglenes vám végleges beszedéséről szóló, 1994. december 22-i 3319/94/EK tanácsi rendelet [nem hivatalos fordítás] (HL L 350., 20. o.).

      (2)  A Közösségi Vámkódex létrehozásáról szóló, 1992. október 12-i 2913/92/EGK tanácsi rendelet (HL L 302., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 2. fejezet, 4. kötet, 307. o.)


title: C-321/12. sz. ügy: A Centrale Raad van Beroep (Hollandia) által 2012. július 2-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — F. van der Helder és D. Farrington kontra College voor zorgverzekeringen (CVZ)

text:
               22.9.2012

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 287/21

         A Centrale Raad van Beroep (Hollandia) által 2012. július 2-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — F. van der Helder és D. Farrington kontra College voor zorgverzekeringen (CVZ)
   (C-321/12. sz. ügy)
   2012/C 287/39
   Az eljárás nyelve: holland

      A kérdést előterjesztő bíróság

   Centrale Raad van Beroep

      Az alapeljárás felei

      Felperesek: F. van der Helder, D. Farrington

      Alperes: College voor zorgverzekeringen (CVZ)

      Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdés

   Az 1408/71/EGK rendelet (1) 28. cikke (2) bekezdésének b) pontja szerinti „jogszabály[ok, amelyek] hatálya alá a nyugdíjas[ok] a leghosszabb ideig tartoz[tak]”, a betegség és anyaság esetére járó ellátásokra vonatkozó jogszabályokat, az öregségi ellátásokra vonatkozó jogszabályokat vagy az említett rendelet 4. cikkében felsorolt szociális biztonsági ágakra vonatkozó — a rendelet II. címe alapján alkalmazott — jogszabályok összességét jelentik-e?

      (1)  A szociális biztonsági rendszereknek a Közösségen belül mozgó munkavállalókra, önálló vállalkozókra és családtagjaikra történő alkalmazásáról szóló, 1971. június 14-i 1408/71/EGK tanácsi rendelet (HL L 149., 2. o.; magyar nyelvű különkiadás: 5. fejezet, 1. kötet, 35. o.).


title: C-363/15 .P. sz. ügy: A Törvényszék (második tanács) T-359/12. sz., Louis Vuitton Malletier kontra Belső Piaci Harmonizációs Hivatal (védjegyek és formatervezési minták) (OHIM), Nanu-Nana Handelsgesellschaft mbH für Geschenkartikel & Co. KG ügyben 2015. április 21-én hozott ítélete ellen a Louis Vuitton Malletier által 2015. július 13-án benyújtott fellebbezés

text:
               14.12.2015

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 414/13

         A Törvényszék (második tanács) T-359/12. sz., Louis Vuitton Malletier kontra Belső Piaci Harmonizációs Hivatal (védjegyek és formatervezési minták) (OHIM), Nanu-Nana Handelsgesellschaft mbH für Geschenkartikel & Co. KG ügyben 2015. április 21-én hozott ítélete ellen a Louis Vuitton Malletier által 2015. július 13-án benyújtott fellebbezés
   (C-363/15 .P. sz. ügy)
   (2015/C 414/16)
   Az eljárás nyelve: angol

      Felek

      Fellebbező: Louis Vuitton Malletier (képviselők: P. Roncaglia, G. Lazzeretti, F. Rossi, N. Parrotta avvocati)

      A többi fél az eljárásban: Belső Piaci Harmonizációs Hivatal (védjegyek és formatervezési minták) (OHIM), Nanu-Nana Handelsgesellschaft mbH für Geschenkartikel & Co. KG

      A fellebbező kérelmei

   A fellebbező azt kéri, hogy a Bíróság:

               —

               helyezze hatályon kívül az Európai Unió Törvényszéke (második tanács) által a T-359/12. sz. ügyben 2015. április 21-én hozott és a fellebbezővel 2015. április 29-én közölt ítéletet;

               —

               az OHIM-ot kötelezze a fellebbező részéről ezen eljárások során felmerült költségek viselésére;

               —

               a Nanu-Nanát kötelezze a fellebbező részéről ezen eljárások során felmerült költségek viselésére.

      Jogalapok és fontosabb érvek

               1.

               A jelen fellebbezéssel a Louis Vuitton Malletier (a továbbiakban: Louis Vuitton vagy a fellebbező) azt kéri, hogy a Bíróság helyezze hatályon kívül az Európai Unió Törvényszéke (második tanács) által a T-359/12. sz. ügyben 2015. április 21-én hozott ítéletet (a továbbiakban: megtámadott ítélet), amelyben a Törvényszék elutasította a Louis Vuitton által az OHIM első fellebbezési tanácsának 2012. május 4-i határozatával (R 1855/2011-1. sz. ügy) szemben benyújtott keresetet, amelyben a fellebbezési tanács a megkülönböztető képesség hiánya miatt egészében törölte a 370445. sz. közösségi (ábrás) védjegyet.

               2.

               A jelen fellebbezés célja annak bizonyítása, hogy a Törvényszék tévedett, amikor megállapította, hogy a közösségi védjegyről szóló rendelet (1) 7. cikke (1) bekezdésének b) pontja alkalmazható a vitatott védjegyre, valamint amikor megállapította, hogy a közösségi védjegyről szóló rendelet 7. cikkének (3) bekezdése és 52. cikkének (2) bekezdése nem alkalmazható a szóban forgó ügyben.

               3.

               Először is, azáltal, hogy a Törvényszék hatályában tartotta a fellebbezési tanács azon határozatát, amely az önmagában rejlő megkülönböztető képesség hiánya miatt egészében törölte a vitatott védjegyet, megsértette a törlési eljárásban a bizonyítási teherre vonatkozó szabályokat.

               4.

               Konkrétan a fellebbező azt állítja, hogy a Törvényszéknek – a bejegyzett közösségi védjegyek érvényességének vélelmére, valamint a törlési eljárásban a bizonyítási teher megoszlására vonatkozó elvvel összhangban – meg kellett volna változtatnia a megtámadott határozatot azon az alapon, hogy a Nanu-Nana nem tett eleget a bizonyítási terhének, mivel nem tudta bizonyítani, hogy milyen szabályok és szokások álltak fenn a releváns területen a vitatott védjegy bejelentésének időpontjában, és azért azt sem, hogy a vitatott védjegy nem tért el jelentősen azoktól.

               5.

               Másodsorban, azáltal, hogy a Törvényszék megkövetelte, hogy az Európai Unió minden egyes tagállama tekintetében bizonyítsák a használat révén megszerzett megkülönböztető képességet, nyilvánvalóan megsértette az Európai Bíróság Lindt-ítéletét, mely szerint „noha […] igaz, hogy azt, hogy valamely védjegy rendelkezik a használat révén megszerzett megkülönböztető képességgel, az Unió azon része tekintetében kell bizonyítani, amelyben nem rendelkezett ezzel kezdettől fogva, túlzás lenne megkövetelni, hogy a megkülönböztető képesség ezen megszerzését valamennyi, egyénileg tekintetbe vett tagállam tekintetében bizonyítsák” (lásd: 2012. május 24-i Chocoladefabriken Lindt & Sprüngli kontra OHIM ítélet, C-98/11 P, EU:C:2012:307, 62. pont).

               6.

               Konkrétan a fellebbező rámutat arra, hogy ha a Törvényszék helyesen alkalmazta volna a Bíróság Lindt-ítéletét, arra a következtetésre jutott volna, hogy a vitatott védjegy használat révén megkülönböztető képességet szerzett, és következésképpen megváltoztatta volna a fellebbezési tanács határozatának e részét.

               7.

               A fentiek alapján a fellebbező azt kéri, hogy a Bíróság helyezze hatályon kívül a megtámadott ítéletet, és az OHIM-ot, valamint a Nanu-Nanát kötelezze a fellebbező részéről ezen eljárások során felmerült költségek viselésére.

      (1)  2009. február 26-i 207/2009/EK tanácsi rendelet (HL L 78., 1. o.).


title: C-431/04. sz. ügy: A Bundesgerichtshof 2004. június 29-i végzésével a Massachusetts Institute of Technology ügyben benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem

text:
               4.12.2004

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 300/33

         A Bundesgerichtshof 2004. június 29-i végzésével a Massachusetts Institute of Technology ügyben benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem
   (C-431/04. sz. ügy)
   (2004/C 300/63)
   A Bundesgerichtshof (Németország) 2004. június 29-én kelt végzésével, amely 2004. október 7-én érkezett a Bíróság hivatalához a Massachusetts Institute of Technology ügyben, előzetes döntéshozatal iránti kérelmet nyújtott be az Európai Közösségek Bíróságához.
   A Bundesgerichtshof a következő kérdésekről kéri a Bíróság döntését:

               1)

               A „gyógyszer hatóanyagkombinációja” fogalom a gyógyszerek kiegészítő oltalmi tanúsítványának bevezetéséről szóló, 1992. június 18-i 1768/92/EGK tanácsi rendelet (1) 1. cikke b) pontjának értelmében megköveteli-e, hogy a kombináció alkotórészei mind gyógyhatással rendelkező hatóanyagok legyenek?

               2)

               Akkor is „gyógyszer hatóanyagkombinációjáról” van-e szó, ha egy két összetevőből álló anyagkombináció esetén az egyik alkotórész egy meghatározott tünet ismert gyógyászati hatóanyaga, míg a másik alkotórész a gyógyszer olyan gyógyászati formáját teszi lehetővé, mely a gyógyszer megváltozott hatását eredményezi e tünet tekintetében („in vivo” beültetés a hatóanyag ellenőrzött adagolásával a mérgező hatások megelőzése végett)?

      (1)  HL L 182., 1. o.


title: T-484/14. sz. ügy: 2014. június 26-án benyújtott kereset – Monthisa Residencial kontra Bizottság

text:
               11.8.2014

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 261/52

         2014. június 26-án benyújtott kereset – Monthisa Residencial kontra Bizottság
   (T-484/14. sz. ügy)
   2014/C 261/82
   Az eljárás nyelve: spanyol

      Felek

      Felperes: Monthisa Residencial SA (Madrid, Spanyolország) (képviselők: F. de Artíñano Rodríguez de Torres és J. Martínez Muro ügyvédek)

      Alperes: Európai Bizottság

      Kérelmek

   A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:

               —

               semmisítse meg a megtámadott határozatot annyiban, amennyiben az új és a belső piaccal összeegyeztethetetlen állami támogatásnak minősíti azon intézkedések összességét, amelyek szerinte az úgynevezett spanyol pénzügyi lízingrendszert alkotják;

               —

               másodlagosan semmisítse meg a megtámadott határozat 1. és 4. cikkét, amelyek az AIE befektetőit az állítólagos támogatások kedvezményezettjeiként és a visszatéríttetésre vonatkozó meghagyás kizárólagos címzettjeiként azonosítják;

               —

               harmadlagosan semmisítse meg a megtámadott határozat 4. cikkét annyiban, amennyiben az elrendeli az állítólagos támogatások visszatéríttetését;

               —

               a Bizottságot kötelezze ezen eljárás költségeinek viselésére.

      Jogalapok és fontosabb érvek

   A jogalapok és fontosabb érvek megegyeznek a T-700/13. sz., Bankia kontra Bizottság ügyben már hivatkozottakkal.
   Hivatkozásra kerül különösen az EUMSZ 17. cikk (1) bekezdésének és az uniós jog általános alapelvének minősülő jogos bizalom elvének a megsértése.


title: C-57/08. P. sz. ügy: A Bíróság (ötödik tanács) 2008. december 11-i ítélete – Gateway, Inc. kontra Belső Piaci Harmonizációs Hivatal (védjegyek és formatervezési minták) (OHIM), Fujitsu Siemens Computers GmbH (Fellebbezés – Közösségi védjegy – A 40/94/EK rendelet – A 8. cikk (1) bekezdésének b) pontja és (5) bekezdése – A GATEWAY szómegjelölést magában foglaló korábbi védjegyek – Az ACTIVITY Media Gateway szómegjelölés – A megjelölések hasonlóságának hiánya – Az összetéveszthetőség hiánya – A korábbi védjegyek közismertségének tekintetbe vétele az ütköző megjelölések átfogó értékelése során)

text:
               7.2.2009

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 32/10

         A Bíróság (ötödik tanács) 2008. december 11-i ítélete – Gateway, Inc. kontra Belső Piaci Harmonizációs Hivatal (védjegyek és formatervezési minták) (OHIM), Fujitsu Siemens Computers GmbH
   (C-57/08. P. sz. ügy) (1)

   (Fellebbezés - Közösségi védjegy - A 40/94/EK rendelet - A 8. cikk (1) bekezdésének b) pontja és (5) bekezdése - A „GATEWAY’ szómegjelölést magában foglaló korábbi védjegyek - Az „ACTIVITY Media Gateway’ szómegjelölés - A megjelölések hasonlóságának hiánya - Az összetéveszthetőség hiánya - A korábbi védjegyek közismertségének tekintetbe vétele az ütköző megjelölések átfogó értékelése során)
   (2009/C 32/16)
   Az eljárás nyelve: angol
   Felek

      Fellebbező: Gateway, Inc. (képviselő: C. R. Jones solicitor)

      A többi fél az eljárásban: Belső Piaci Harmonizációs Hivatal (védjegyek és formatervezési minták) (OHIM) (képviselő: A. Folliard-Monguiral meghatalmazott), Fujitsu Siemens Computers GmbH
   Tárgy
   Fellebbezés az Elsőfokú Bíróság (ötödik tanács) által a T-434/05. sz., Gateway, Inc. kontra OHIM ügyben 2007. november 27-én hozott ítélet ellen, amellyel az Elsőfokú Bíróság elutasította a 9., 16., 35., 36., 37. és 38. osztályba tartozó áruk és szolgáltatások tekintetében lajstromozott, a „gateway” szóelemet magában foglaló szó- és ábrás közösségi és nemzeti védjegyek jogosultja által a Belső Piaci Harmonizációs Hivatal (védjegyek és formatervezési minták) (OHIM) első fellebbezési tanácsának az R 1068/2004 1 sz., 2005. szeptember 14-én hozott azon határozata elleni hatályon kívül helyezés iránti keresetet, amely határozat elutasította a felperes által a felszólalási osztály azon határozata elleni fellebbezést, amellyel a felszólalási osztály elutasította a felperesnek az „ACTIVITY Media Gateway” szóvédjegy 9., 35., 38. és 42. osztályba tartozó áruk és szolgáltatások tekintetében benyújtott lajstromozás iránti kérelem elleni felszólalását.
   Rendelkező rész

               1)

               A Bíróság a fellebbezést elutasítja.

               2)

               A Bíróság a Gateway Inc-et kötelezi a költségek viselésére.

      (1)  HL C 171., 2008.7.5.


title: C-660/11. sz. ügy: A Tribunale Amministrativo Regionale per la Toscana (Olaszország) által 2011. december 27-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — Daniele Biasci és társai kontra Ministero dell’Interno és Questura di Livorno

text:
               10.3.2012

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 73/18

         A Tribunale Amministrativo Regionale per la Toscana (Olaszország) által 2011. december 27-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — Daniele Biasci és társai kontra Ministero dell’Interno és Questura di Livorno
   (C-660/11. sz. ügy)
   2012/C 73/32
   Az eljárás nyelve: olasz

      A kérdést előterjesztő bíróság

   Tribunale Amministrativo Regionale per la Toscana

      Az alapeljárás felei

      Felperesek: Daniele Biasci, Alessandro Pasquini, Andrea Milianti, Gabriele Maggini, Elena Secenti, Gabriele Livi

      Alperesek: Ministero dell’Interno, Questura di Livorno

      Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

               1.

               Úgy kell-e értelmezni az EK-Szerződés 43. és 49. cikkét, hogy azokkal főszabály szerint ellentétes az olyan tagállami szabályozás, mint amilyen egyrészt a TULPS 88. cikke szerinti olasz szabályozás, amelynek értelmében „fogadások kezelésére vonatkozó engedély csak azok számára adható, akik koncesszióval, miniszteri engedéllyel vagy más, a jogszabályok alapján fogadások szervezésére és működtetésére jogosult szerv engedélyével rendelkeznek, valamint akikre a koncessziós jogosult vagy az engedély tulajdonosa a koncesszió vagy engedély alapján azt átruházta”, másrészt a 2010. évi 73. sz. törvénnyel törvénnyé alakított 2010. március 25-i 40. sz. törvényrendelet 2. cikkének (2b) bekezdése szerinti olasz szabályozás, amelynek értelmében „a közbiztonsággal kapcsolatos jogszabályok egységes szövegéről szóló, 1931. június 18-i 773. sz. többször módosított királyi rendelet 88. cikkét úgy kell értelmezni, hogy az abban foglalt engedély — amennyiben azt olyan kereskedelmi tevékenységre vonatkozóan adják, amelynek keretében pénznyereménnyel járó nyilvános fogadások gyűjtésére és lebonyolítására kerül sor — csak akkor tekinthető hatályosnak, ha arra azt követően kerül sor, hogy a Ministero dell’economia e delle finanze — Amministrazione autonoma dei monopoli di Stato megadta az e tevékenységet folytatók részére az e fogadások gyűjtésére és lebonyolítására vonatkozó megfelelő koncessziót”?

               2.

               Úgy kell-e értelmezni az EK-Szerződés fent hivatkozott 43. és 49. cikkét, hogy azokkal főszabály szerint ellentétes az a nemzeti szabályozás, mint amilyen a 2006. évi 248. sz. törvénnyel törvénnyé alakított 2006. július 4-i 223. sz. törvényerejű rendelet 38. cikkének (2) bekezdésében foglalt szabályozás (…) (1).
               A hivatkozott 38. cikk (2) bekezdésének a fent említett közösségi elvekkel való összeegyeztethetőségére vonatkozó kérdés tárgyát a fenti rendelkezésnek kizárólag azon részei képezik, amelyek: a) a módosított szabályozást megelőzően megadott koncessziók általános védelmét rögzítik; b) kötelezettségként rögzítik, hogy az új értékesítő helyeknek meghatározott távolságot kell tartaniuk a már meglévőktől, amely ténylegesen azzal a következménnyel járhat, hogy biztosítja a már meglévő kereskedelmi pozíciók fenntartását. A kérdés tárgya továbbá az Amministrazione autonoma dei monopoli di Stato által a hivatkozott 38. cikk (2) bekezdésben foglaltakról adott általános értelmezés, amely a koncessziós megállapodásokba (23. cikk (3) bekezdése) bevezeti a korábban határokon átnyúló hasonló tevékenységek közvetlen és közvetett gyakorlásának esetére előírt jogvesztő kikötést.

               3.

               Igenlő válasz esetén, azaz annak megállapítása esetén, hogy a fenti pontokban hivatkozott nemzeti szabályok összeegyeztethetőek a közösségi szabályozással, az EK-Szerződés 49. cikkét úgy kell-e értelmezni, hogy a szolgáltatásnyújtás szabadságának általános közérdekből történő korlátozása esetén előzetesen meg kell vizsgálni, hogy ez az általános közérdeket nem vették-e már kellő mértékben figyelembe a szabályok, az ellenőrzések és azon vizsgálatok alapján, amelyeknek a szolgáltató a letelepedése helye szerinti államban alanya?

               4.

               Igenlő válasz esetén, az előző pontban meghatározottaknak megfelelően figyelembe kell-e vennie a kérdést előterjesztő bíróságnak az ilyen korlátozás arányosságának vizsgálata során, hogy a szolgáltatást nyújtó letelepedési helye szerinti állam vonatkozó előírásai a szolgáltatásnyújtás helye szerinti állam által végzett ellenőrzés mértékével megegyeznek vagy egyenesen felülmúlják azt?

      (1)  A kérdésnek az említett cikk — Hivatalos Lap2006. július 4-i 153. számában közzétett — szövegét teljes egészében megismétlő része kihagyva.


title: C-470/08. sz. ügy: A Bíróság (ötödik tanács) 2010. január 21-i ítélete (a Gerechtshof te Arnhem (Hollandia) előzetes döntéshozatal iránti kérelme) — K. van Dijk kontra Gemeente Kampen (Közös agrárpolitika — Egyes támogatási programok integrált igazgatási és ellenőrzési rendszere — 1782/2003/EK rendelet — Egységes támogatási rendszer — A támogatási jogosultságok átruházása — A bérleti szerződés lejárta — A bérlő és a bérbeadó kötelezettsége)

text:
               13.3.2010

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 63/13

         A Bíróság (ötödik tanács) 2010. január 21-i ítélete (a Gerechtshof te Arnhem (Hollandia) előzetes döntéshozatal iránti kérelme) — K. van Dijk kontra Gemeente Kampen
   (C-470/08. sz. ügy) (1)

   (Közös agrárpolitika - Egyes támogatási programok integrált igazgatási és ellenőrzési rendszere - 1782/2003/EK rendelet - Egységes támogatási rendszer - A támogatási jogosultságok átruházása - A bérleti szerződés lejárta - A bérlő és a bérbeadó kötelezettsége)
   2010/C 63/20
   Az eljárás nyelve: holland

      A kérdést előterjesztő bíróság

   Gerechtshof te Arnhem

      Az alapeljárás felei

      Felperes: K. van Dijk

      Alperes: Gemeente Kampen

      Tárgy

   A közös agrárpolitika keretébe tartozó közvetlen támogatási rendszerek közös szabályainak megállapításáról és a mezőgazdasági termelők részére meghatározott támogatási rendszerek létrehozásáról, továbbá egyes korábbi rendeletek módosításáról szóló, 2003. szeptember 29-i 1782/2003/EK tanácsi rendelet (HL L 270., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 3. fejezet, 40. kötet, 269. o.) és az 1782/2003/EK tanácsi rendeletben meghatározott egységes támogatási rendszer végrehajtására vonatkozó szabályok megállapításáról szóló, 2004. április 21-i 795/2004/EK bizottsági rendelet (HL L 141., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 3. fejezet, 44. kötet, 226. o.) értelmezése — Egyes támogatási programok integrált igazgatási és ellenőrzési rendszere — Támogatási jogosultságok átadása — A bérlő és a bérbeadó kötelezettségei

      Rendelkező rész

   A közösségi jog nem kötelezi arra a bérlőt, hogy a bérleti szerződés megszűnésekor a bérelt földterületet az azon fennálló, vagy ahhoz kapcsolódó támogatási jogosultságokkal együtt adja vissza a bérbeadónak, vagy részére díjat fizessen.

      (1)  HL C 6., 2009.1.10.


title: T-402/06. sz. ügy: 2006. december 27-én benyújtott kereset – Spanyolország kontra Bizottság

text:
               24.2.2007

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 42/35

         2006. december 27-én benyújtott kereset – Spanyolország kontra Bizottság
   (T-402/06. sz. ügy)
   (2007/C 42/62)
   Az eljárás nyelve: spanyol
   Felek

      Felperes: a Spanyol Királyság (képviselő: J. M. Rodríguez Cárcamo)

      Alperes: az Európai Közösségek Bizottsága
   Kereseti kérelmek
   A felperes kéri, hogy az Elsőfokú Bíróság

               —

               semmisítse meg a 2006. október 20-i C(2006) 5105 határozatot, amellyel a Bizottság a Katalán Autonóm Közösség területén folyamatban lévő nyolc projekt tekintetében csökkenti a Kohéziós Alapból nyújtott támogatást;

               —

               kötelezze a Bizottságot a költségek viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek
   A kereset a 2006. október 20-i C(2006) 5105 bizottsági határozat ellen irányul, amellyel a Bizottság a Katalán Autonóm Közösség területén folyamatban lévő alábbi nyolc projekt tekintetében csökkenti a Kohéziós Alapból nyújtott támogatást.

               —

               2001.ES.16.C.PE.058 (a Besos víztisztító üzemben a biológiai kezelés kiterjesztését támogató projekt)

               —

               2003.ES.16.C.PE.005 (Katalónia kis városaiban szennyvízelvezető infrastruktúra kiépítését támogató projekt)

               —

               2001.ES.16.C.PE.054 (Katalóniában az iszap kezelését és a települési szennyvíz újrafelhasználását támogató projekt)

               —

               2000.ES.16.C.PE.112 (az Ebro vízgyűjtő medencéjében: Monzónban, Caspe-ban és Katalónia belső vízgyűjtőiben a vízelvezetést és a víztisztítást támogató projekt)

               —

               2002.ES.16.C.PE.006 (a Tordera deltájában tengervíz-sótalanító üzemet támogató projekt)

               —

               2001.ES.16.C.PE.055 (Katalóniában a települési hulladék kezelésére alkalmas infrastruktúra javítását támogató projekt)

               —

               2001.ES.16.C.PE.057 (Urgell, Pallars Jussa és Conca de Barberá kerületekben a települési hulladékkezelő üzemeket támogató projekt)

               —

               2002.ES.16.C.PE.041 (Katalóniában a települési hulladék kezelésére alkalmas infrastruktúra hálózat kialakítását és javítását támogató projekt).

         A vitatott határozatban az alperes az 2001.ES.16.C.PE.058 projektre megítélt (85 %-os) közösségi támogatás tekintetében 2 %-os pénzügyi korrekciót alkalmazott, mivel a projektkezelő társaság nem támogatható kiadásokat is felszámolt.
   A többi projekt tekintetében a Bizottság az „átlagár” rendszert és „a korábbi munkálatokból szerzett tapasztalatok” szempontját alkalmazva úgy határozott, hogy a közösségi támogatás tekintetében a közösségi különbség 100 %-ának megfelelő pénzügyi korrekciót alkalmaz a kiválasztott pályázatok és a szerződésenkénti újraszámítás között.
   Keresete alátámasztására a felperes állam elsősorban a 93/37/EGK irányelv (1) 30. cikke (1) bekezdésének, valamint a 92/50/EGK irányelv (2) 36. cikke (1) és (2) bekezdésének téves értelmezésére hivatkozik, amennyiben a vitatott határozat arra a következtetésre jut, hogy az odaítélt projektek esetében a gazdaságilag legelőnyösebb ajánlat elemzése körében az átlagár-rendszer alkalmazása sérti az egyenlő bánásmód elvét, hátrányosan megkülönböztetve azon ajánlatokat, amelyek a költségesebb ajánlatokhoz képest lényegesen olcsóbbak.
   Másodlagosan a felperes a 1164/94/EK rendelet (3) II. sz. melléklete H. pontja (2) bekezdésének megsértésére hivatkozik, az arányosság és a gondos ügyintézés elvének megsértése miatt.
   Kifejezetten a Besos tisztítóüzem projektjével kapcsolatosan a felperes hivatkozik továbbá a 1386/2002/EK rendelet (4) 17. cikkének megsértésére azon az alapon, hogy valójában nem történtek szabálytalanságok, másodlagosan pedig a fenti jogszabályban lefektetett szubszidiaritás elve alapján.

      (1)  Az építési beruházásra irányuló közbeszerzési szerződések odaítélési eljárásainak összehangolásáról szóló, 1993. június 14-i 93/37/EGK tanácsi irányelv (HL 1993 L 199, 115. o.; magyar nyelvű különkiadás 6. fejezet, 2. kötet, 163. o.).

      (2)  A szolgáltatásnyújtásra irányuló közbeszerzési szerződések odaítélési eljárásainak összehangolásáról szóló, 1992. június 18-i 92/50/EGK tanácsi irányelv (HL 1992 L 209, 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 6. fejezet, 1. kötet, 322. o.).

      (3)  A Kohéziós Alap létrehozásáról szóló, 1994. május 16-i 1164/94/EK tanácsi rendelet (HL 1994 L 130, 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 14. fejezet, 1. kötet, 9. o.).

      (4)  A Kohéziós Alapból nyújtott támogatások irányítási és ellenőrzési rendszere, valamint a pénzügyi korrekciós eljárás tekintetében az 1164/94/EK tanácsi rendelet végrehajtására vonatkozó részletes szabályok megállapításáról szóló, 2002. július 29-i 1386/2002/EK bizottsági rendelet (HL 2002 L 201, 5. o.; magyar nyelvű különkiadás 14. fejezet, 1. kötet, 162. o.).


title: C-330/09. sz. ügy: 2009. augusztus 17-én benyújtott kereset — az Európai Közösségek Bizottsága kontra Osztrák Köztársaság

text:
               26.9.2009

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 233/13

         2009. augusztus 17-én benyújtott kereset — az Európai Közösségek Bizottsága kontra Osztrák Köztársaság
   (C-330/09. sz. ügy)
   2009/C 233/22
   Az eljárás nyelve: német

      Felek

      Felperes: az Európai Közösségek Bizottsága (képviselők: G. Braun és M. Adam meghatalmazottak)

      Alperes: Osztrák Köztársaság

      Kereseti kérelmek:

               —

               A Bíróság állapítsa meg, hogy az Osztrák Köztársaság — mivel nem fogadta el azokat a törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezéseket, amelyek szükségesek ahhoz, hogy megfeleljen az éves és összevont (konszolidált) éves beszámolók jog szerinti könyvvizsgálatáról, a 78/660/EGK és a 83/349/EGK tanácsi irányelv módosításáról, valamint a 84/253/EGK tanácsi irányelv hatályon kívül helyezéséről szóló, 2006. május 17-i 2006/43/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvnek (1), vagy legalábbis a kérdéses rendelkezéseket a Bizottsággal nem közölte — nem teljesítette a szóban forgó irányelvből eredő kötelezettségeit;

               —

               a Bíróság az Osztrák Köztársaságot kötelezze a költségek viselésére.

      Jogalapok és fontosabb érvek

   Az irányelv átültetésére előírt határidő 2008. június 29-én lejárt. A jelen kereset benyújtásának időpontjáig az alperes még nem tette meg az irányelv átültetéséhez szükséges intézkedéseket vagy legalábbis azokat a Bizottsággal nem közölte.

      (1)  HL L 157., 87. o.


title: T-615/13. sz. ügy: 2013. november 20-án benyújtott kereset — AIC kontra OHIM — ACV Manufacturing (hőcserélők)

text:
               25.1.2014

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 24/34

         2013. november 20-án benyújtott kereset — AIC kontra OHIM — ACV Manufacturing (hőcserélők)
   (T-615/13. sz. ügy)
   2014/C 24/64
   A keresetlevél nyelve: angol

      Felek

      Felperes: AIC S.A. (Gdynia, Lengyelország) (képviselő: J. Radlowski ügyvéd)

      Alperes: Belső Piaci Harmonizációs Hivatal (védjegyek és formatervezési minták) (OHIM)

      A másik fél a fellebbezési tanács előtti eljárásban: ACV Manufacturing (Seneffe, Belgium)

      Kereseti kérelmek

   A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:

               —

               helyezze hatályon kívül a Belső Piaci Harmonizációs Hivatal (védjegyek és formatervezési minták) (OHIM) harmadik fellebbezési tanácsának az R 291/2012-3. sz. ügyben 2013. szeptember 10-én hozott határozatát;

               —

               az alperest kötelezze a jelen eljárás és a fellebbezési tanács előtti eljárás költségeinek viselésére.

      Jogalapok és fontosabb érvek

      A megsemmisítés iránti kérelemmel érintett közösségi formatervezési minta:„hőcserélők” megnevezésű árukra vonatkozó formatervezési minta — az 1 618 703-0001. sz. lajstromozott közösségi formatervezési minta

      A közösségi formatervezési minta jogosultja: a felperes.

      A közösségi formatervezési minta oltalmának megsemmisítését kérelmező fél: a fellebbezési tanács előtti eljárásban részt vevő másik fél.

      A megsemmisítés iránti kérelem indokolása: állítólag a minta nem felelt meg a közösségi formatervezési mintáról szóló rendelet 4. cikke (1) és (2) bekezdésében foglaltaknak, annak 5. és 6. cikkével, és különösen 8. cikke (1) és (2) bekezdésével összefüggésben.

      A törlési osztály határozata: a törlési osztály a megtámadott közösségi formatervezési minta oltalmát megsemmisítette.

      A fellebbezési tanács határozata: a fellebbezési tanács a fellebbezést elutasította.

      Jogalapok: a közösségi formatervezési mintáról szóló rendelet 25. cikke (1) bekezdése b) pontjának megsértése, annak 4. cikke (2) bekezdésével összefüggésben.


title: C-204/14. sz. ügy: A Tatabányai Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Magyarország) által 2014. április 23-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Szabó István Tivadar kontra Nemzeti Adó- és Vámhivatal Közép-dunántúli Regionális Adó Főigazgatósága

text:
               28.7.2014

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 245/4

         A Tatabányai Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Magyarország) által 2014. április 23-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Szabó István Tivadar kontra Nemzeti Adó- és Vámhivatal Közép-dunántúli Regionális Adó Főigazgatósága
   (C-204/14. sz. ügy)
   2014/C 245/06
   Az eljárás nyelve: magyar

      A kérdést előterjesztő bíróság

   Tatabányai Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

      Az alapeljárás felei

      Felperes: Szabó István Tivadar

      Alperes: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Közép-dunántúli Regionális Adó Főigazgatósága

      Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

               1)

               A tagállami bíró közigazgatási perben – melynek tárgya a tagállami közigazgatási hatóság által meghozott határozat bírósági felülvizsgálata az érintett magánszemély keresete alapján – köteles-e vizsgálni azt, hogy a közigazgatási határozat alapjául megjelölt tagállami jogszabályhely ellentétes-e valamely közvetlenül hatályos és az adott ügyben egyébként releváns uniós jogi rendelkezéssel?

               2)

               Ha az 1./ kérdésre igenlő a válasz, a tagállami bírót ezen kötelezettség hivatalból is terheli, vagy csak akkor, ha az uniós jog megsértésére a fél kifejezetten hivatkozik?

               3)

               Értelmezhető-e úgy az EUMSZ 26. cikk (2) bekezdése, 35. cikke és 56. cikke, hogy azokkal összeegyeztethetetlen egy olyan tagállami szabályozás, mint amilyet az adózás rendjéről szóló 2003. évi XCIII. törvény 24/C. és 24/D. § -ai tartalmaznak, ha az alapján egy olyan magyar honosságú gazdasági társaság, amely üzleti tevékenységét az Európai Unió más tagállamaiban is végzi, csak azért nem tud vezető tisztségviselőként alkalmazni egy olyan magyar állampolgárt, aki korábban vezető tisztségviselő volt egy másik, belső piaci tevékenységet kifejtő magyar gazdasági társaságban, mert ezen másik gazdasági társaság bizonyos adótartozást halmozott fel, ha ezen adótartozás felhalmozása az érintett magyar állampolgárnak mint korábbi vezető tisztségviselőnek nem volt felróható?


title: C-187/11. sz. ügy: A Bíróság elnökének 2011. július 6-i végzése (a Tribunale di Treviso (Olaszország) előzetes döntéshozatal iránti kérelme) — Procura della Repubblica kontra Elena Vermisheva

text:
               10.9.2011

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 269/39

         A Bíróság elnökének 2011. július 6-i végzése (a Tribunale di Treviso (Olaszország) előzetes döntéshozatal iránti kérelme) — Procura della Repubblica kontra Elena Vermisheva
   (C-187/11. sz. ügy) (1)

   2011/C 269/85
   Az eljárás nyelve: olasz
   A Bíróság elnöke elrendelte az ügy törlését.

      (1)  HL C 211., 2011.7.16.


title: C-394/05. sz. ügy: A Bíróság (ötödik tanács) 2007. május 24-i ítélete – Az Európai Közösségek Bizottsága kontra Olasz Köztársaság (Tagállami kötelezettségszegés – 2000/53/EK irányelv – Elhasználódott járművek – 3. cikk (5) bekezdése, 5. cikk (1) bekezdése, 7. cikk (2) bekezdése, valamint 8. cikk (3) és (4) bekezdése – Nem megfelelő átültetés)

text:
               7.7.2007

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 155/4

         A Bíróság (ötödik tanács) 2007. május 24-i ítélete – Az Európai Közösségek Bizottsága kontra Olasz Köztársaság
   (C-394/05. sz. ügy) (1)

   (Tagállami kötelezettségszegés - 2000/53/EK irányelv - Elhasználódott járművek - 3. cikk (5) bekezdése, 5. cikk (1) bekezdése, 7. cikk (2) bekezdése, valamint 8. cikk (3) és (4) bekezdése - Nem megfelelő átültetés)
   (2007/C 155/05)
   Az eljárás nyelve: olasz
   Felek

      Felperes: Az Európai Közösségek Bizottsága (képviselők: D. Recchia és M. Konstantinidis, meghatalmazottak)

      Alperes: Olasz Köztársaság (képviselők: I. M. Braguglia és P. Gentili, meghatalmazottak)
   Tárgy
   Tagállami kötelezettségszegés – Az elhasználódott járművekről szóló, 2000. szeptember 18-i 2000/53/EK parlamenti és tanácsi irányelv (HL L 269., 34. o.; magyar nyelvű különkiadás 15. fejezet, 5. kötet, 224. o.) 2., 3., 4., 5., 6., 7., 8., 10. és 12. cikkének megsértése
   Rendelkező rész

               1)

               Az Olasz Köztársaság – mivel elfogadta a 2003. június 24-i 209. sz. törvényrendeletet, amely az elhasználódott járművekről szóló, 2000. szeptember 18-i 2000/53/EK parlamenti és tanácsi irányelv rendelkezéseit nem az irányelvnek megfelelően ülteti át a nemzeti jogba – nem teljesítette a fenti irányelv 3. cikkének (5) bekezdése, 5. cikkének (1) bekezdése, 7. cikke (2) bekezdése a) pontjának második francia bekezdése, valamint 8. cikkének (3) és (4) bekezdése alapján fennálló kötelezettségeit.

               2)

               A Bíróság kötelezi az Olasz Köztársaságot a költségek viselésére.

      (1)  HL C 22., 2006.1.28.


title: F-17/14. sz. ügy: 2014. március 4 –én benyújtott kereset – ZZ kontra Parlament

text:
               16.6.2014

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 184/41

         2014. március 4–én benyújtott kereset – ZZ kontra Parlament
   (F-17/14. sz. ügy)
   2014/C 184/67
   Az eljárás nyelve: francia

      Felek

      Felperes: ZZ (képviselő: M. Casado García–Hirschfeld ügyvéd)

      Alperes: Európai Parlament

      A jogvita tárgya és leírása

   Azon határozat megsemmisítése, amely szerint a felperesnek a 2012. évi előléptetési időszakban nem adnak három érdempontot.

      Kereseti kérelmek

               —

               A Közszolgálati Törvényszék semmisítse meg a kinevezésre jogosult hatóság 2012. évi érdempontokra vonatkozó, 2013. július 3-i határozatát;

               —

               a szükséges mértékben semmisítse meg a panaszt elutasító 2013. december 6-i határozatot;

               —

               az alperest kötelezze valamennyi költség megfizetésére.


title: T-701/14. sz. ügy: 2014. szeptember 22-én benyújtott kereset – Niche Generics kontra Bizottság

text:
               1.12.2014

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 431/38

         2014. szeptember 22-én benyújtott kereset – Niche Generics kontra Bizottság
   (T-701/14. sz. ügy)
   (2014/C 431/61)
   Az eljárás nyelve: angol

      Felek

      Felperes: Niche Generics Ltd (Hitchin, Egyesült Királyság) (képviselők: E. Batchelor, M. Healy, Solicitors és F. Carlin Barrister)

      Alperes: Európai Bizottság

      Kérelmek

   A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:

               —

               semmisítse meg a határozatot;

               —

               törölje, vagy mindenesetre csökkentse a bírság összegét;

               —

               a Bizottságot kötelezze a saját költségeinek és a felperes jelen eljárással kapcsolatban felmerült költségeinek a viselésére.

      Jogalapok és fontosabb érvek

   Jelen keresetével a felperes az AT.39612 – Perindopril (Servier) ügyben 2014. július 9-én hozott C(2014) 4955 végleges bizottsági határozat megsemmisítését kéri.
   Keresete alátámasztására a felperes tizenegy jogalapra hivatkozik.

               1.

               Az első, arra alapított jogalap, hogy a Bizottság elmulasztotta alkalmazni a megfelelő „objektív szükségesség” tesztet annak meghatározása érdekében, hogy a felperes és a Servier közötti szabadalmi vitarendezési megállapodás az EUMSZ 101. cikk (1) bekezdésének hatálya alá tartozik-e.

               2.

               A második, arra alapított jogalap, hogy a Bizottság megsértette az egyenlő bánásmód elvét azzal, hogy a felperes vitarendezési megállapodására nem alkalmazta a technológiaátadási csoportmentességi rendelet iránymutatásait.

               3.

               A harmadik, arra alapított jogalap, hogy a Bizottság tévesen alkalmazta a jogot, amikor a vitarendezési megállapodást az EUMSZ 101. cikk (1) bekezdése értelmében vett „cél általi” jogsértésnek minősítette.

               4.

               A negyedik, arra alapított jogalap, hogy a Bizottság tévesen alkalmazta a saját „cél általi jogsértés” jogi tesztjét a felpereshez kapcsolódó konkrét tényállás tekintetében.

               5.

               Az ötödik, arra alapított jogalap, hogy a Bizottság tévesen alkalmazta a jogot annak megállapításával, hogy a vitarendezési megállapodás versenyellenes hatásokkal jár.

               6.

               A hatodik, arra alapított másodlagos jogalap, hogy a Bizottság tévesen alkalmazta a jogot azzal, hogy nem ismerte el, hogy a vitarendezési megállapodás eleget tesz az EUMSZ 103. cikk (3) bekezdésében foglalt mentességi feltételeknek.

               7.

               A hetedik, arra alapított jogalap, hogy a Bizottság megsértette a felperes védelemhez való jogát és a megfelelő ügyintézés elvét azzal, hogy a vizsgálat során visszaélésszerű magatartást tanúsított a titoktartási kötelezettséggel érintett dokumentumok vonatkozásában.

               8.

               A nyolcadik, arra alapított jogalap, hogy a Bizottság a bírság kiszámítása során megsértette az egyenlő bánásmód elvét azzal, hogy a felperessel szemben objektív igazolás nélkül eltérő bánásmódot tanúsított, mint a Servier-vel szemben.

               9.

               A kilencedik, arra alapított jogalap, hogy a Bizottság megsértette az arányosság elvét, a saját bírságkiszabási iránymutatásait és a korábbi állandó gyakorlatát, amikor bírságot szabott ki a felperesre.

               10.

               A tizedik, arra alapított jogalap, hogy a Bizottság megsértette az 1/2003 rendelet (1) 23. cikkének (2) bekezdését azzal, hogy túllépte a bírságok esetében alkalmazandó 10 %-os felső összegét.

               11.

               A tizenegyedik, arra alapított jogalap, hogy a Bizottság megsértette arra vonatkozó kötelezettségét, hogy az EUMSZ 296. cikk alapján megadja a bírság kiszámításának és a felperes jogsértése súlyossága értékelésének indokait.

      (1)  [Az EUMSZ 101. és az EUMSZ 102. cikkben] meghatározott versenyszabályok végrehajtásáról szóló, 2002. december 16-i 1/2003/EK tanácsi rendelet (HL 2003. L 1., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 8. fejezet, 2. kötet, 205. o.).


title: C-180/15. sz. ügy: A Bíróság (hatodik tanács) 2016. szeptember 8-i ítélete (a Nacka tingsrätt – Mark – och miljödomstolen [Svédország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Borealis AB és társai kontra Naturvårdsverket (Előzetes döntéshozatal — Az üvegházhatást okozó gázok kibocsátási egységeinek kereskedelmi rendszere az Európai Unióban — 2003/87/EK irányelv — 10a. cikk — A kibocsátási egységek ingyenes kiosztásának módszere — Az egységes ágazatközi korrekciós tényező számítása — 2013/448/EU határozat — 4. cikk — II. melléklet — Érvényesség — A forró fémre vonatkozó termék-referenciaérték meghatározása — 2011/278/EU határozat — I. melléklet — Érvényesség — A 3. cikk c) pontja — 7. cikk — A 10. cikk (1) – (3) és (8) bekezdése — IV. melléklet — A kibocsátási egységek ingyenes kiosztása a hő fogyasztása és exportálása vonatkozásában — Magánháztartásokba exportált mérhető hő — A kibocsátások kétszeres beszámítására és a kibocsátási egységek kétszeres kiosztására vonatkozó tilalom)

text:
               31.10.2016

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 402/7

         A Bíróság (hatodik tanács) 2016. szeptember 8-i ítélete (a Nacka tingsrätt – Mark – och miljödomstolen [Svédország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Borealis AB és társai kontra Naturvårdsverket
   (C-180/15. sz. ügy) (1)

   ((Előzetes döntéshozatal - Az üvegházhatást okozó gázok kibocsátási egységeinek kereskedelmi rendszere az Európai Unióban - 2003/87/EK irányelv - 10a. cikk - A kibocsátási egységek ingyenes kiosztásának módszere - Az egységes ágazatközi korrekciós tényező számítása - 2013/448/EU határozat - 4. cikk - II. melléklet - Érvényesség - A forró fémre vonatkozó termék-referenciaérték meghatározása - 2011/278/EU határozat - I. melléklet - Érvényesség - A 3. cikk c) pontja - 7. cikk - A 10. cikk (1) – (3) és (8) bekezdése - IV. melléklet - A kibocsátási egységek ingyenes kiosztása a hő fogyasztása és exportálása vonatkozásában - Magánháztartásokba exportált mérhető hő - A kibocsátások kétszeres beszámítására és a kibocsátási egységek kétszeres kiosztására vonatkozó tilalom))
   (2016/C 402/09)
   Az eljárás nyelve: svéd

      A kérdést előterjesztő bíróság

   Nacka tingsrätt – Mark- och miljödomstolen

      Az alapeljárás felei

      Felperesek: Borealis AB, Kubikenborg Aluminium AB, Yara AB, SSAB EMEA AB, Lulekraft AB, Värmevärden i Nynäshamn AB, Cementa AB, Höganäs Sweden AB

      Alperes: Naturvårdsverket

      Rendelkező rész

               1)

               Az első, második és tizenharmadik kérdés vizsgálata nem tárt fel olyan tényezőt, amely érintené a kibocsátási egységekre vonatkozó harmonizált ingyenes kiosztás uniós szintű átmeneti szabályainak a 2003/87/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv 10a. cikke értelmében történő meghatározásáról szóló, 2011. április 27-i 2011/278/EU bizottsági határozat 15. cikke (3) bekezdésének az érvényességét.

               2)

               Az ötödik kérdés vizsgálata nem tárt fel olyan tényezőt, amely érintené a 2011/278 határozat I. mellékletének az érvényességét.

               3)

               Az üvegházhatású gázok kibocsátási egységeinek a 2003/87/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv 11. cikkének (3) bekezdésével összhangban történő átmeneti ingyenes kiosztását szolgáló nemzeti végrehajtási intézkedésekről szóló, 2013. szeptember 5-i 2013/448/EU bizottsági határozat 4. cikke és II. melléklete érvénytelen.

               4)

               A 2013/448 határozat 4. cikkét és II. mellékletét érintő érvénytelenség megállapításának az időbeli hatálya korlátozásra kerül oly módon, hogy egyrészt az csak a 2016. április 28-i Borealis Polyolefine és társai ítélet (C-191/14, C-192/14, C-295/14, C-389/14 és C-391/14–C-393/14, EU:C:2016:311) kihirdetésének az időpontjától számított tíz hónapos időszak lejártával hatályosul annak érdekében, hogy az Európai Bizottságnak lehetősége nyíljon a szükséges intézkedések elfogadására, és másrészt az ezen időszak során az érvénytelenített rendelkezések alapján elfogadott intézkedések nem vitathatóak.

               5)

               A 2009. április 23-i 2009/29/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvvel módosított, az üvegházhatást okozó gázok kibocsátási egységei Közösségen belüli kereskedelmi rendszerének létrehozásáról és a 96/61/EK tanácsi irányelv módosításáról szóló, 2003. október 13-i 2003/87/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv 10a. cikkét és a 2011/278 határozat 10. cikkének (1)–(3) és (8) bekezdését úgy kell értelmezni, hogy azok lehetővé teszik azt, hogy a kétszeres kiosztás elkerülése érdekében ne részesítsenek az üvegházhatást okozó gázok kibocsátási egységeiben egy hő-referenciaértékkel rendelkező létesítményrészt abban az esetben, ha az magánháztartásokhoz exportálja azt a hőt, amelyet egy tüzelőanyag-referenciaértékkel rendelkező létesítményből nyert vissza.

               6)

               A 2011/278 határozat 10. cikkének (8) bekezdését úgy kell értelmezni, hogy azzal ellentétes, ha valamely gazdasági szereplőt az üvegházhatást okozó gázok ingyenes kibocsátási egységeiben részesítik a tüzelőanyag-referenciaértékkel rendelkező létesítményrész keretében figyelembe vett hőnek a hő-referenciaértékkel rendelkező létesítményrészben való felhasználására vonatkozóan.

               7)

               A 2011/278 határozat 7. cikkét és IV. mellékletét úgy kell értelmezni, hogy azok lehetővé teszik valamely tagállam számára azt, hogy az e rendelkezésekben előírt adatok begyűjtése során a kétszeres beszámítás elkerülése céljából ne vegye figyelembe a valamely hő-referenciaértékkel rendelkező létesítményrész által magánháztartásokba exportált hő termeléséhez kapcsolódó valamennyi kibocsátást.

               8)

               A 2009/29 irányelvvel módosított 2003/87 irányelv 10a. cikkének (1) és (4) bekezdését, valamint a 2011/278 határozat 10. cikkének (3) bekezdését úgy kell értelmezni, hogy azok lehetővé teszik azt, hogy ne osszák ki az üvegházhatást okozó gázok további ingyenes kibocsátási egységeit az olyan kibocsátások után, amelyek forró fémre vonatkozó referenciaértékkel rendelkező létesítmény által termelt hulladékgázok elégetése útján nyert mérhető hő termeléséhez kapcsolódnak, ha az üvegházhatást okozó gázok kibocsátási egységeinek a hő-referenciaérték alapján meghatározott mennyisége alacsonyabb, mint az e hő termeléséhez kapcsolódó múltbeli kibocsátások mediánértéke.

               9)

               A 2011/278 határozat 7. cikkét és IV. mellékletét úgy kell értelmezni, hogy azokkal nem ellentétes, ha valamely tagállam az e rendelkezésekben előírt adatok begyűjtése során az általa megszerzett számadatokat kiigazítja oly módon, hogy az üvegházhatást okozó gázok azon kibocsátásai, amelyek a hulladékgázoknak a hő-referenciaértékkel rendelkező létesítményrész általi elégetéséből származnak, egyenlőek legyenek a földgáz elégetéséből származó kibocsátásokkal, mivel a termék-referenciaérték figyelembe veszi a hulladékgázok termeléséhez kapcsolódó kibocsátásokat.

               10)

               A 2011/278 határozat 3. cikkének c) pontját úgy kell értelmezni, hogy a „hő-referenciaértékkel rendelkező létesítményrész” fogalma magában foglalja azt a tevékenységet, amelynek során az üvegházhatást okozó gázok kibocsátási egységei kereskedelmi rendszerének a hatálya alá tartozó valamely létesítményből származó mérhető hőt egy gőzhálózatba exportálják, feltéve hogy ezen utóbbi hálózat „az uniós rendszerbe nem tartozó létesítmény[nek] vagy más entitás[nak]” tekinthető.

      (1)  HL C 205., 2015.6.22.


title: A Bíróság ítélete (harmadik tanács) 2005. június 16. a C-125/02. sz., az Európai Parlament kontra HDI International ügyben (Választottbírósági kikötés – Biztosítási szerződések – Szerződés felmondása a biztosítási kockázat megnövekedése miatt – Jogellenesség – Szerződéses felelősség – Kártérítés)

text:
               6.8.2005

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 193/2

      A BÍRÓSÁG ÍTÉLETE

   (harmadik tanács)
   2005. június 16.
   a C-125/02. sz., az Európai Parlament kontra HDI International ügyben (1)

   (Választottbírósági kikötés - Biztosítási szerződések - Szerződés felmondása a biztosítási kockázat megnövekedése miatt - Jogellenesség - Szerződéses felelősség - Kártérítés)
   (2005/C 193/03)
   Az eljárás nyelve: francia
   A C-125/02. sz., az Európai Parlament (meghatalmazottak: D. Petersheim, O. Caisou-Rousseau és M. Ecker) kontra HDI International (ügyvédek: J.-L. Fagnart és L. Vael) ügyben, az EK 238. cikk alapján 2002. április 5-én benyújtott kereset tárgyában, a Bíróság (harmadik tanács), tagjai: A. Rosas tanácselnök, R. Schintgen (előadó) és K. Schiemann bírák, főtanácsnok: P. Léger hivatalvezető: M. Múgica Arzamendi vezető tisztviselő, 2005. június 16-án meghozta ítéletét, amelynek rendelkező része a következő:

               1)

               Az 5.013.347 sz. biztosítási szerződésnek a HDI International által 2001. október 30-án és november 13-án és 20-án az Európai Parlamenttel közölt felmondása e szerződések jogellenes felmondásának minősül.

               2)

               A HDI International köteles az Európai Parlamentet az 5.013.347 biztosítási szerződés jogellenes felmondása folytán ért károk megtérítésére.

               3)

               A HDI International által az Európai Parlament részére fizetendő kártérítés összege 389 291,73 euró szorozva a HDI International által meg nem kapott biztosítási díjak összegének és azon biztosítási díjak teljes összegének hányadosával, amelyet a Parlamentnek a 2002. évre vonatkozó szerződések alapján a 2002. évre vonatkozóan meg kellett volna fizetnie a négy társbiztosító részére, az így kapott szorzatból levonva azt az összeget, amelyet ezen intézménynek a Franciaországban található eszközeire kiterjedő mindennemű anyagi kár elleni biztosítási szerződés alapján a 2002. évre vonatkozóan meg kellett volna fizetnie a HDI International részére.

               4)

               A HDI International által az Európai Parlamentnek fizetendő összegek után 2002. április 4-től kezdődően törvényes kamatlábbal számolt kamatot kell felszámítani.

               5)

               A Bíróság kötelezi a HDI International-t a költségek viselésére.

      (1)  HL C 144., 2002.6.15.


title: A Bíróság ítélete (2014. október 17.) az E-28/13. számú, LBI hf. kontra Merrill Lynch International Ltd ügyben (A 2001/24/EK irányelv 30. cikkének (1) bekezdése – Hitelintézetek felszámolása – Alkalmazandó jog – Jogcselekmények semmissége, megtámadhatósága és végrehajthatatlansága – Másik EGT-állam jogszabályainak hatálya alá tartozó jogi aktusok)

text:
               7.5.2015

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 150/10

         A BÍRÓSÁG ÍTÉLETE
   (2014. október 17.)
   az E-28/13. számú,
   LBI hf. kontra Merrill Lynch International Ltd ügyben
   (A 2001/24/EK irányelv 30. cikkének (1) bekezdése – Hitelintézetek felszámolása – Alkalmazandó jog – Jogcselekmények semmissége, megtámadhatósága és végrehajthatatlansága – Másik EGT-állam jogszabályainak hatálya alá tartozó jogi aktusok)
   (2015/C 150/10)
   Az E-28/13. számú, LBI hf. kontra Merrill Lynch International Ltd ügyben – a Bírósághoz a reykjavíki kerületi bíróság által (Héraðsdómur Reykjavíkur) az EFTA-államok közötti, Felügyeleti Hatóság és Bíróság létrehozásáról szóló megállapodás 34. cikke alapján benyújtott, a hitelintézetek reorganizációjáról és felszámolásáról szóló 2001/24/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv 30. cikke (1) bekezdésének értelmezésére vonatkozó KÉRELEM tárgyában, – a Carl Baudenbacher elnökből, Per Christiansen előadó bíróból és Páll Hreinsson bíróból álló Bíróság 2014. október 17-én ítéletet hozott, amelynek rendelkező része a következőképpen szól:

               1.

               A hitelintézetek reorganizációjáról és felszámolásáról szóló 2001/24/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv 30. cikke (1) bekezdésében szereplő „jogcselekmények semmissége, megtámadhatósága és végrehajthatatlansága” kifejezés utal a csődeljárásról szóló jogszabályokban szereplő, alapvető semmisségi szabályokon alapuló megsemmisítésre is, mint amilyeneket például a csődeljárásról szóló 21/1991. sz. izlandi törvény is tartalmaz.

               2.

               A 2001/24/EK irányelv 30. cikke (1) bekezdésének második franciabekezdése értelmében az előnyhöz jutó személynek kell bizonyítania, hogy az összes hitelező számára hátrányt okozó cselekményre irányadó jogszabályok – akár érdemi, akár eljárási okokból – nem, vagy már nem teszik lehetővé a szóban forgó cselekmény megtámadását.
               A szóban forgó egyedi cselekményt konkrétan kell vizsgálni. Következtetésképpen, még ha a cselekmény főszabály szerint megtámadható is az arra irányadó EGT-állami jogszabályok alapján, az előnyhöz jutó személynek elegendő bizonyítania, hogy az adott ügyben nem teljesülnek az e megtámadásra vonatkozó követelmények.
               A származási EGT-állam szabályainak megfelelően kell értékelni, hogy az előnyhöz jutó személy bizonyította-e vagy sem, hogy a cselekményre alkalmazandó jogszabályok semmiféle megtámadást nem tesznek lehetővé.