title: C-468/13. P. sz. ügy: A Törvényszék (hetedik tanács) T-367/12. sz., MOL Magyar Olaj- és Gázipari Nyrt. kontra Belső Piaci Harmonizációs Hivatal (védjegyek és formatervezési minták) (OHIM) ügyben 2013. június 27-én hozott ítélete ellen a MOL Magyar Olaj- és Gázipari Nyrt. által 2013. augusztus 28-án benyújtott fellebbezés

text:
               23.11.2013

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 344/45

         A Törvényszék (hetedik tanács) T-367/12. sz., MOL Magyar Olaj- és Gázipari Nyrt. kontra Belső Piaci Harmonizációs Hivatal (védjegyek és formatervezési minták) (OHIM) ügyben 2013. június 27-én hozott ítélete ellen a MOL Magyar Olaj- és Gázipari Nyrt. által 2013. augusztus 28-án benyújtott fellebbezés
   (C-468/13. P. sz. ügy)
   2013/C 344/77
   Az eljárás nyelve: angol

      Felek

      Fellebbező: MOL Magyar Olaj- és Gázipari Nyrt. (képviselő: Szamosi. K. ügyvéd)

      A többi fél az eljárásban: Belső Piaci Harmonizációs Hivatal (védjegyek és formatervezési minták) (OHIM), Banco Bilbao de Vizcaya Argentaria, SA

      A fellebbező kérelmei

   A fellebbező azt kéri, hogy a Bíróság:

               —

               helyezze hatályon kívül a Törvényszék T-367/12. sz. ügyben 2013. június 27-én hozott ítéletét, és helyezze hatályon kívül a Belső Piaci Harmonizációs Hivatal (védjegyek és formatervezési minták) (OHIM) második fellebbezési tanácsának 2012. május 30-i határozatát (R 2532/2011-2. sz. ügy) annyiban, amennyiben az elutasította a beavatkozó fellebbezését, és helyben hagyta a beavatkozó felszólalásának elutasítását; vagy másodlagosan

               —

               utalja vissza az ügyet a Törvényszék elé a jogerős ítélet meghozatal céljából; és

               —

               az alperest kötelezze az elsőfokú és a fellebbezési eljárás költségeinek a viselésére.

      Jogalapok és fontosabb érvek

   A fellebbező azt állítja, hogy

               —

               a Törvényszék által a fellebbező OHIM előtt előterjesztett érveinek elfogadhatatlanságára vonatkozóan tett megállapítások egyrészről irrelevánsak, másrészről pedig indokolatlanok és helytelenek, ezért a Törvényszék megsértette az eljárási szabályzat 44. cikkét és a Bíróság alapokmányának 21. cikkét;

               —

               a Törvényszék szükségtelenül és jogalap nélkül hagyta figyelmen kívül a fellebbező által a Törvényszék előtt előterjesztett bizonyítékokat, ezért megsértette a közösségi védjegyrendelet (1) 65. cikkének (2) bekezdését és az eljárási szabályzat 135. cikkének (4) bekezdését azzal, hogy a fellebbező bizonyítékait elfogadhatatlannak nyilvánította;

               —

               a Törvényszék megsértette a közösségi védjegyrendeletet az érintett vásárlóközönség és annak az összetéveszthetőség értékelése során betöltött jelentőségének meghatározása során;

               —

               a Törvényszék megsértette a közösségi védjegyrendeletet és az állandó ítélkezési gyakorlatot annak megállapításával, hogy a szóban forgó szolgáltatásokat azonosnak kell tekinteni;

               —

               a Törvényszék nem végezte el a vizuális, hangzásbeli és fogalmi hasonlóság vonatkozásainak egyértelmű és elkülönült értékelését, és nem vizsgálta meg az ügy releváns körülményeit a fenti értékelés fényében, ezért megsértette a közösségi védjegyrendeletet;

               —

               a Törvényszék jogot sértett annak kimondásával, hogy a fellebbezési tanács helyesen állapította meg a beavatkozó korábbi védjegyei és a fellebbező közösségi védjegybejelentése között fennálló összetéveszthetőséget.

      (1)  A közösségi védjegyről szóló, 2009. február 26-i 207/2009/EK tanácsi rendelet (HL L 78., 1. o.).


title: T-314/11. sz. ügy: 2011. június 17-én benyújtott kereset — Fortress Participations kontra OHIM — Fortress Investment Group és Fortress Investment Group (UK) (FORTRESS)

text:
               13.8.2011

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 238/32

         2011. június 17-én benyújtott kereset — Fortress Participations kontra OHIM — Fortress Investment Group és Fortress Investment Group (UK) (FORTRESS)
   (T-314/11. sz. ügy)
   2011/C 238/55
   A keresetlevél nyelve: angol

      Felek

      Felperes: Fortress Participations BV (Rotterdam, Hollandia) (képviselők: M.L.J. van de Braak ügyvéd, B. Ladas solicitor és S. Malynicz barrister)

      Alperes: Belső Piaci Harmonizációs Hivatal (védjegyek és formatervezési minták) (OHIM)

      A többi fél a fellebbezési tanács előtti eljárásban: Fortress Investment Group LLC (New York, USA) és Fortress Investment Group (UK) Ltd (London, Egyesült Királyság)

      Kereseti kérelmek

   A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:

               —

               helyezze hatályon kívül a Belső Piaci Harmonizációs Hivatal (védjegyek és formatervezési minták) (OHIM) második fellebbezési tanácsának az R 354/2009-2. sz. ügyben 2011. április 1-jén hozott határozatát;

               —

               az alperest és az eljárásban részt vevő többi felet kötelezze az OHIM és a Törvényszék előtti eljárásban felmerült saját költségeinek, valamint a felperes költségeinek viselésére.

      Jogalapok és fontosabb érvek

      A törlés iránti kérelemmel érintett közösségi védjegy: a piros, fekete és fehér színű „FORTRESS” ábrás védjegy a 35., 36. és 42. osztályba tartozó szolgáltatások vonatkozásában — 3398451. számon lajstromozott közösségi védjegy.

      A közösségi védjegy jogosultja: a felperes.

      A közösségi védjegy törlését kérelmező fél: a fellebbezési tanács előtti eljárásban részt vevő többi fél.

      A törlés iránti kérelem indokolása: A törlést kérelmező felek kérelmüket a 207/2009/EK tanácsi rendelet 8. cikkének (4) bekezdésével összefüggésben értelmezett 53. cikke (1) bekezdésének c) pontja szerinti viszonylagos törlési okokra alapították. A törlési kérelmet továbbá az Egyesült Királyságban a kereskedelmi forgalomban használt, nem lajstromozott „FORTRESS”, „FORTRESS INVESTMENTS” és „FORTRESS INVESTMENT GROUP” megjelölésekre alapították.

      A törlési osztály határozata: a törlési osztály a törlési kérelmet elutasította.

      A fellebbezési tanács határozata: a fellebbezési tanács a megtámadott határozatot hatályon kívül helyezte.

      Jogalapok: A 207/2009/EK tanácsi rendelet 8. cikke (4) bekezdésének megsértése, mivel a fellebbezési tanács elmulasztotta a goodwill kérdésének a brit jellegbitorlásra vonatkozó jog szerinti megfelelő vizsgálatát és elmulasztotta a téves értelmezés kockázatának, valamint a téves értelmezésből eredő kárnak a megfelelő értékelését.


title: T-94/08. sz. ügy: A Törvényszék 2010. március 18-i ítélete — Centre de coordination Carrefour SNC kontra Bizottság ( Megsemmisítés iránti kereset — Állami támogatások — A Belgiumban létrehozott koordinációs központok javára bevezetett támogatási program — A Bíróság általi részleges megsemmisítést követően hozott új bizottsági határozat — Az eljáráshoz fűződő érdek hiánya — Elfogadhatatlanság )

text:
               1.5.2010

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 113/41

         A Törvényszék 2010. március 18-i ítélete — Centre de coordination Carrefour SNC kontra Bizottság
   (T-94/08. sz. ügy) (1)

   („Megsemmisítés iránti kereset - Állami támogatások - A Belgiumban létrehozott koordinációs központok javára bevezetett támogatási program - A Bíróság általi részleges megsemmisítést követően hozott új bizottsági határozat - Az eljáráshoz fűződő érdek hiánya - Elfogadhatatlanság”)
   2010/C 113/65
   Az eljárás nyelve: francia

      Felek

      Felperes: Centre de coordination Carrefour SNC (Brüsszel, Belgium) (képviselők: X. Clarebout és K. Platteau ügyvédek)

      Alperes: az Európai Bizottság (képviselő: J.-P. Keppenne, meghatalmazott)

      Az ügy tárgya

   A Belgium által a belgiumi székhelyű koordinációs központoknak nyújtott támogatási programra vonatkozó, és a Bíróság C-182/03. és C-217/03. sz. Belgium és Forum 187 kontra Bizottság egyesített ügyekben 2006. június 22-én hozott ítélete által részben megsemmisített 2003/757/EK határozatot módosító 2007. november 13-i C(2007) 5416 végleges bizottsági határozat megsemmisítése, amennyiben megállapítja azokat az átmeneti időszakokat, amelyek alatt a különböző központok továbbra is részesülhetnek a vitatott támogatási programból.

      Az ítélet rendelkező része

               1.

               A Törvényszék a keresetet, mint elfogadhatatlant, elutasítja.

               2.

               A Törvényszék a Centre de coordination Carrefour SNC-t kötelezi a költségek viselésére.

      (1)  HL C 92., 2008.4.12.


title: C-121/12. P. sz. ügy: A Törvényszék (hetedik tanács) T-109/09. sz., Bernhard Rintisch kontra Belső Piaci Harmonizációs Hivatal (védjegyek és formatervezési minták) (OHIM) ügyben 2011. december 16-án hozott ítélete ellen Bernhard Rintisch által 2012. március 5-én benyújtott fellebbezés

text:
               9.6.2012

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 165/10

         A Törvényszék (hetedik tanács) T-109/09. sz., Bernhard Rintisch kontra Belső Piaci Harmonizációs Hivatal (védjegyek és formatervezési minták) (OHIM) ügyben 2011. december 16-án hozott ítélete ellen Bernhard Rintisch által 2012. március 5-én benyújtott fellebbezés
   (C-121/12. P. sz. ügy)
   2012/C 165/16
   Az eljárás nyelve: angol

      Felek

      Fellebbező: Bernhard Rintisch (képviselő: A. Dreyer, Rechtsanwalt)

      A többi fél az eljárásban: Belső Piaci Harmonizációs Hivatal (védjegyek és formatervezési minták) (OHIM), Valfleuri Pâtes alimentaires SA

      A fellebbező kérelmei

   A fellebbező azt kéri, hogy a Bíróság:

               —

               helyezze hatályon kívül a Törvényszék (korábbi nevén: Elsőfokú Bíróság) hetedik tanácsának a T-109/09. sz. ügyben 2011. december 16-án hozott határozatát;

               —

               az OHIM-ot kötelezze az eljárás költségeinek viselésére.

      Jogalapok és fontosabb érvek

   A fellebbező szerint a megtámadott ítéletet azon indokból kell hatályon kívül helyezni, mert a Törvényszék megsértette a 40/94/EK tanácsi rendelet (1) (közösségi védjegyrendelet) 74. cikkének (2) bekezdését [jelenleg: a 207/2009/EK rendelet (2) 76. cikkének (2) bekezdése], valamint azért, mert a Törvényszék visszaélt a hatáskörével. A fellebbező szerint a Törvényszék tévesen értelmezte a 40/94/EK rendelet 74. cikkének (2) bekezdését, amikor úgy ítélte meg, hogy a fellebbezési tanács helyesen tette, hogy nem vette figyelembe a fellebbező által előterjesztett iratokat és bizonyítékokat. A Törvényszék tévesen állapította meg azt, hogy a fellebbezési tanács jogszerűen tette, hogy nem mérlegelte a fent említett iratok figyelembevételének lehetőségét.

      (1)  A közösségi védjegyről szóló, 1993. december 20-i 40/94/EK tanácsi rendelet (HL 1994., L 11., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 17. fejezet, 1. kötet, 146. o.)

      (2)  A közösségi védjegyről szóló, 2009. február 26-i 207/2009/EK tanácsi rendelet (HL L 78, 1. o.)


title: T-282/14. sz. ügy: A Törvényszék 2015. június 9-i végzése –Bayer MaterialScience kontra Bizottság („Állami támogatások — Németország által a megújuló energiaforrásokból előállított villamos energia és az energiaigényes vállalkozások javára elfogadott intézkedések — Az EUMSZ 108. cikk (2) bekezdése szerinti eljárás megindításáról szóló határozat — A végleges határozatnak a kereset indítását követő elfogadása — Okafogyottság”)

text:
               7.9.2015

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 294/66

         A Törvényszék 2015. június 9-i végzése –Bayer MaterialScience kontra Bizottság
   (T-282/14. sz. ügy) (1)

   ((„Állami támogatások - Németország által a megújuló energiaforrásokból előállított villamos energia és az energiaigényes vállalkozások javára elfogadott intézkedések - Az EUMSZ 108. cikk (2) bekezdése szerinti eljárás megindításáról szóló határozat - A végleges határozatnak a kereset indítását követő elfogadása - Okafogyottság”))
   (2015/C 294/80)
   Az eljárás nyelve: német

      Felek

      Felperes: Bayer MaterialScience AG (Leverkusen, Németország) (képviselők: C. Arhold, L. Petersen, F.-A. Wesche, N. Wimmer, és T. Woltering ügyvédek)

      Alperes: Európai Bizottság (képviselők: T. Maxian Rusche és R. Sauer meghatalmazottak, segítőik: C. von Donat és G. Quardt ügyvédek)

      Az ügy tárgya

   A Németországi Szövetségi Köztársaság által a megújuló energiaforrások és az energiaigényes vállalkozások javára bevezetett intézkedések (SA.33995 [2013/C] [korábbi 2013/NN] sz. állami támogatás) tekintetében az EUMSZ 108. cikk (2) bekezdése szerinti eljárás megindításáról szóló, 2013. december 18-i C (2013) 4424 végleges bizottsági határozat részleges megsemmisítése iránti kérelem.

      A végzés rendelkező része

               1)

               A jelen keresetről már nem szükséges határozni.

               2)

               Az EFTA Felügyeleti Hatóság által előterjesztett beavatkozási kérelemről már nem szükséges határozni.

               3)

               A Bayer MaterialScience AG maga viseli a saját költségeit, valamint az Európai Bizottság részéről felmerülő költségeket.

               4)

               Az EFTA Felügyeleti Hatóság maga viseli a saját költségeit.

      (1)  HL C 223., 2014.7.14.


title: C-403/04. P. sz. ügy: Az Európai Közösségek Elsőfokú Bíróságának (második tanács) az egyesített T-67/00., T-68/00., T-71/00. és T-78/00. sz. JFE Engineering Corp., Nippon Steel Corp. és JFE Steel Corp. és Sumimoto Metal Industries Ltd. kontra Európai Közösségek Bizottsága ügyben 2004. július 8-án hozott ítélete ellen a Sumimoto Metal Industries Ltd. által 2004. szeptember 22-én benyújtott fellebbezés

text:
               20.11.2004

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 284/9

         Az Európai Közösségek Elsőfokú Bíróságának (második tanács) az egyesített T-67/00., T-68/00., T-71/00. és T-78/00. sz. JFE Engineering Corp., Nippon Steel Corp. és JFE Steel Corp. és Sumimoto Metal Industries Ltd. kontra Európai Közösségek Bizottsága ügyben 2004. július 8-án hozott ítélete ellen a Sumimoto Metal Industries Ltd. által 2004. szeptember 22-én benyújtott fellebbezés
   (C-403/04. P. sz. ügy)
   (2004/C 284/19)
   A Sumimoto Metal Industries Ltd. Osaka (Japán), képviseli C. Vajda QC és G. Sproul, solicitorok, 2004. szeptember 22-én fellebbezést nyújtott be az Európai Közösségek Bíróságához az Európai Közösségek Elsőfokú Bíróságának (második tanács) az egyesített T-67/00., T-68/00., T-71/00. és T-78/00. sz. JFE Engineering Corp., Nippon Steel Corp. és JFE Steel Corp. és Sumimoto Metal Industries kontra Európai közösségek Bizottsága ügyben 2004. július 8-án hozott ítélete ellen.
   A fellebbező fél azt kéri, hogy a Bíróság:

               (i)

               a fellebbezésének egészében vagy részeiben adjon helyt, az egyesített T-67/00., T-68/00., T-71/00. és T-78/00. sz. ügyekben hozott ítélet ellen és helyezze hatályon kívül, egészben vagy részben, a fenti ítéletet;

               (ii)

               semmisítse meg, egészben vagy részben a határozat 1., 3. és 6. cikkét amennyiben azok az SMI-re vonatkoznak;

               (iii)

               döntésének megfelelően kötelezze a Bizottságot, hogy fizessen az SMI-nek az EJEE 6. cikke (1) bekezdésének megsértése miatt legalább 1 012 332 eurót, mely 217 183 euró (a bankgarancia pluszköltsége), 620 249 euró (a késedelmi kamat pluszköltsége) és 175 000 euró összességéből tevődik össze; és

               (iv)

               kötelezze a Bizottságot az SMI-nek mind az Elsőfokú Bíróság, mind a Bíróság előtt felmerült költségeinek megtérítésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek:
   A fellebbező szerint az Elsőfokú Bíróság ítéletét az alábbiak miatt kellene hatályon kívül helyezni:

               (a)

               az Elsőfokú Bíróság jogilag tévedett akkor, amikor nem tulajdonított megfelelő bizonyító erőt a bizonyítékoknak egy olyan ügyben, ahol a felperes igazolni tudta, hogy a Bizottság állítása a felperes üzleti érdekeivel ellentétes, ezért irracionális;

               (b)

               az Elsőfokú Bíróság jogilag tévedett akkor, amikor nem tulajdonított megfelelő bizonyító erőt a bizonyítékoknak egy olyan ügyben, ahol az okirati bizonyítékok nem egyértelműek, és ahol a felperes valószerű egyéb magyarázatot kínált a kérdéses magatartásra;

               (c)

               az Elsőfokú Bíróság jogilag tévedett akkor, amikor a Bizottság által elsődleges bizonyítékoknak tekintett, a vitatott tényállás alátámasztásához szükséges bizonyítékoknak nem tulajdonított megfelelő bizonyító erőt, amelyek azonban nem meggyőzőek, nagyon kétértelműek és amelyeket más bizonyítékokkal megcáfoltak;

               (d)

               az Elsőfokú Bíróság jogilag tévedett, amikor ellentmondóan és elégtelenül indokolta azt a következtetését, hogy Becher úr (egy Mannesmann alkalmazott) 1997. április 21-i vallomása alá tudta támasztani a csővezeték beruházással kapcsolatos vélelmezett jogsértés tekintetében Verluca úrnak, a Vallourec Oil & Gas vezetőjének vallomásait.


title: C-539/07. sz. ügy: 2007. november 30-án benyújtott kereset – Az Európai Közösségek Bizottsága kontra Olasz Köztársaság

text:
               9.2.2008

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 37/17

         2007. november 30-án benyújtott kereset – Az Európai Közösségek Bizottsága kontra Olasz Köztársaság
   (C-539/07. sz. ügy)
   (2008/C 37/23)
   Az eljárás nyelve: olasz
   Felek

      Felperes: Európai Közösségek Bizottsága (képviselők: E. Montaguti és A. Nijenhuis meghatalmazottak)

      Alperes: Olasz Köztársaság
   Kereseti kérelmek

               —

               A Bíróság állapítsa meg, hogy az Olasz Köztársaság – mivel nem biztosította, hogy „112” egységes európai segélyhívószámra irányuló valamennyi hívás esetében – a műszakilag megvalósítható mértékben – a hívott hatóságok rendelkezésére bocsássák a hívó helyére vonatkozó információt – nem teljesítette a 2002/22/EK irányelv (1) 26. cikkének (3) bekezdéséből eredő kötelezettségeit.

               —

               kötelezze az Olasz Köztársaságot a költségek viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek
   A 2002/22/EK irányelv átültetésére előírt határidő 2003. július 24-én lejárt.

      (1)  Az egyetemes szolgáltatásról, valamint az elektronikus hírközlő hálózatokhoz és elektronikus hírközlési szolgáltatásokhoz kapcsolódó felhasználói jogokról szóló, 2002. március 7-i 2002/22/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL L 108., 51. o.; magyar nyelvű különkiadás 13. fejezet 29. kötet 367. o.).


title: C-288/15. sz. ügy: A Finanzgericht München (Németország) által 2015. június 15-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Medical Imaging Systems GmbH (MIS) kontra Hauptzollamt München

text:
               7.9.2015

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 294/32

         A Finanzgericht München (Németország) által 2015. június 15-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Medical Imaging Systems GmbH (MIS) kontra Hauptzollamt München
   (C-288/15. sz. ügy)
   (2015/C 294/39)
   Az eljárás nyelve: német

      A kérdést előterjesztő bíróság

   Finanzgericht München

      Az alapeljárás felei

      Felperes: Medical Imaging Systems GmbH (MIS)

      Alperes: Hauptzollamt München

      Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

   Kizárólag a formai megjelenés vagy a rendeltetés irányadó e a Kombinált Nómenklatúra (1) 6211 33 10 00 0 vámtarifaalszáma („Ipari és munkaruha”) alá történő besorolás szempontjából, vagy a 3. b) általános szabályt alkalmazva azt is figyelembe kell venni, hogy az áru mely alkotórészei határozzák meg az áru lényeges jellemzőjét?

      (1)  A 2012. október 9-i 927/2012/EU bizottsági végrehajtási rendelettel (HL L 304., 1. o.) módosított, a vám- és statisztikai nómenklatúráról, valamint a Közös Vámtarifáról szóló 2658/87/EGK tanácsi rendelet (HL L 256., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 2. fejezet, 2. kötet, 382. o.)


title: T-294/07. sz. ügy: Az Elsőfokú Bíróság 2008. szeptember 25-i végzése – Stepek kontra OHIM – Masters Golf Company (GOLF-FASHION MASTERS THE CHOICE TO WIN) ( Közösségi védjegy – Felszólalási eljárás – A GOLF-FASHION MASTERS THE CHOICE TO WIN közösségi ábrás védjegy bejelentése – A The Masters korábbi nemzeti ábrás védjegy és a The Masters GOLF COMPANY korábbi közösségi ábrás védjegy – A fellebbezési tanácshoz benyújtott fellebbezés visszavonása – A fellebbezési tanács előtt felmerült költségek )

text:
               22.11.2008

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 301/39

         Az Elsőfokú Bíróság 2008. szeptember 25-i végzése – Stepek kontra OHIM – Masters Golf Company (GOLF-FASHION MASTERS THE CHOICE TO WIN)
   (T-294/07. sz. ügy) (1)

   („Közösségi védjegy - Felszólalási eljárás - A GOLF-FASHION MASTERS THE CHOICE TO WIN közösségi ábrás védjegy bejelentése - A The Masters korábbi nemzeti ábrás védjegy és a The Masters GOLF COMPANY korábbi közösségi ábrás védjegy - A fellebbezési tanácshoz benyújtott fellebbezés visszavonása - A fellebbezési tanács előtt felmerült költségek’)
   (2008/C 301/67)
   Az eljárás nyelve: német
   Felek

      Felperes: Wilhelm Stepek (Stadl-Paura, Ausztria) (képviselők: H. Heigl, W. Berger és G. Lehner ügyvédek)

      Alperes: Belső Piaci Harmonizációs Hivatal (védjegyek és formatervezési minták) (OHIM) (képviselő: G. Schneider meghatalmazott)

      A másik fél az OHIM fellebbezési tanácsa előtti eljárásban: The Masters Golf Company Ltd (Weston-Super-Mare, Egyesült Királyság)
   Az ügy tárgya
   Az OHIM első fellebbezési tanácsának a The Masters Golf Company Ltd és Wilhelm Stepek közötti felszólalási eljárásban (R 95/2007-1. sz. ügy) 2007. május 23-án hozott határozata ellen benyújtott hatályon kívül helyezés iránti kereset.
   Az ítélet rendelkező része

               1)

               Az Elsőfokú Bíróság a keresetet elutasítja.

               2)

               Az Elsőfokú Bíróság Wilhelm Stepeket kötelezi a költségek viselésére.

      (1)  HL C 235., 2007.10.6.


title: C-43/09. P. sz. ügy: A Bíróság 2010. január 22-i végzése — Görög Köztársaság kontra Európai Bizottság (Fellebbezés — A Spatában megvalósítandó új athéni nemzetközi repülőtérre vonatkozó projekthez eredetileg a Kohéziós Alapból nyújtott pénzügyi támogatás csökkentéséről szóló bizottsági határozat — Megsemmisítés iránti kereset — A visszaható hatály tilalmának elve, valamint a jogbiztonság és az arányosság elve — Részben nyilvánvalóan elfogadhatatlan, részben nyilvánvalóan megalapozatlan fellebbezés)

text:
               22.5.2010

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 134/13

         A Bíróság 2010. január 22-i végzése — Görög Köztársaság kontra Európai Bizottság
   (C-43/09. P. sz. ügy) (1)

   (Fellebbezés - A Spatában megvalósítandó új athéni nemzetközi repülőtérre vonatkozó projekthez eredetileg a Kohéziós Alapból nyújtott pénzügyi támogatás csökkentéséről szóló bizottsági határozat - Megsemmisítés iránti kereset - A visszaható hatály tilalmának elve, valamint a jogbiztonság és az arányosság elve - Részben nyilvánvalóan elfogadhatatlan, részben nyilvánvalóan megalapozatlan fellebbezés)
   2010/C 134/19
   Az eljárás nyelve: görög

      Felek

      Fellebbező: Görög Köztársaság (képviselők: C. Meïdanis és M. Tassopoulou meghatalmazottak)

      A másik fél az eljárásban: Európai Bizottság (képviselők: D. Triantafyllou et B. Conte meghatalmazottak)

      Tárgy

   Az Elsőfokú Bíróság (nyolcadik tanács) T-404/05. sz., Görögország kontra Bizottság ügyben 2008. november 19-én hozott azon ítélete ellen benyújtott fellebbezés, amelyben az Elsőfokú Bíróság elutasította az eredetileg a Kohéziós Alapból a 95/09/65/040. sz. projekthez (új athéni nemzetközi repülőtér Spatában) nyújtott pénzügyi támogatás csökkentéséről szóló, 2005. szeptember 1-jei E(2005) 3243 bizottsági határozat megsemmisítése iránti keresetet

      Rendelkező rész

               1.

               A Bíróság a fellebbezést elutasítja.

               2.

               A Bíróság a Görög Köztársaságot kötelezi a költségek viselésére.

      (1)  HL C 69., 2009.3.21.


title: C-614/16. P. sz. ügy: A Törvényszék (kilencedik tanács) T-470/13. sz., Merck KGaA kontra Európai Bizottság ügyben 2016. szeptember 8-án hozott ítélete ellen a Merck KGaA által 2016. november 28-án benyújtott fellebbezés

text:
               30.1.2017

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 30/40

         A Törvényszék (kilencedik tanács) T-470/13. sz., Merck KGaA kontra Európai Bizottság ügyben 2016. szeptember 8-án hozott ítélete ellen a Merck KGaA által 2016. november 28-án benyújtott fellebbezés
   (C-614/16. P. sz. ügy)
   (2017/C 030/44)
   Az eljárás nyelve: angol

      Felek

      Fellebbező: Merck KGaA (képviselők: B. Bär-Bouyssière Rechtsanwalt, S. Smith solicitor, R. Kreisberger barrister, D. Mackersie advocate)

      A másik fél az eljárásban: Európai Bizottság, Generics (UK) Ltd

      A fellebbező kérelmei

   A fellebbező azt kéri, hogy a Bíróság:

               —

               helyezze hatályon kívül az ítélet rendelkező részének 1) pontját;

               —

               semmisítse meg a határozat 1. cikkének (1) bekezdését és 2. cikkének (1) bekezdését, valamint a 3. és 4. cikket annyiban, amennyiben ezek a Merckre vonatkoznak.

               —

               másodlagosan törölje vagy csökkentse a Merckkel szemben kiszabott bírságot;

               —

               helyezze hatályon kívül az ítélet rendelkező részének 2) pontját, és kötelezze a Bizottságot saját költségeinek és a Merck költségeinek viselésére mind az elsőfokú eljárást, mint pedig ezen fellebbezési eljárást illetően.

      Jogalapok és fontosabb érvek

               1.

               A fellebbező első fellebbezési jogalapja azon alapul, hogy a Törvényszék tévesen alkalmazta a jogot, amikor megállapította, hogy a Generics (UK) (a továbbiakban: GUK) és a Lundbeck között kötött szabadalmi vitarendezési megállapodások (a továbbiakban: SZVM-ek) az EUMSZ 101. cikk (1) bekezdése értelmében vett cél általi korlátozások:

                           i.

                           Először is a fellebbező azzal érvel, hogy a Törvényszék tévútra vezette magát az alkalmazandó jogi kritériumot, illetve az annak meghatározására irányuló helyes megközelítést illetően, hogy az SZVM-ek cél általi korlátozásnak minősíthetők-e, különösen a C-67/13. P. sz. bankkártyák-ügyben megerősített jogi elvek fényében.

                           ii.

                           Másodszor a fellebbező azzal érvel, hogy a Törvényszék tévesen nem vizsgálta meg azt, hogy az SZVM-ek szövege kellő károssági fokot mutat-e.

                           iii.

                           Harmadszor a fellebbező azzal érvel, hogy a Törvényszék tévesen állapította meg, hogy az SZVM-ek kellő károssági fokot mutatnak, mivel e megállapodások a piacról kizáró megállapodásokkal egyenértékűek.

                           iv.

                           Negyedszer a fellebbező azzal érvel, hogy a Törvényszék tévesen állapította meg, hogy az SZVM-ek kellő károssági fokot mutatnak, mivel olyan jogviták elkerülésére irányultak, amelyek kimenetele bizonytalan volt.

                           v.

                           Ötödször a fellebbező azzal érvel, hogy a Törvényszék tévesen tekintette a GUK-nak az SZVM-ek értelmében történő fizetést a cél általi korlátozás fő elemei egyikének.

                           vi.

                           Hatodszor a fellebbező azzal érvel, hogy a Törvényszék a cél általi korlátozásra vonatkozó megállapításának alátámasztása érdekében tévesen támaszkodott az SZVM-ek szövegével kapcsolatban nem lévő ténybeli megfontolásokra.

                           vii.

                           Hetedszer a fellebbező azzal érvel, hogy a Törvényszék tévesen állapította meg, hogy az EGT-re vonatkozó SZVM túllépte a Lundbeck szabadalmainak hatályát.

               2.

               A fellebbező második fellebbezési jogalapja azon alapul, hogy a Törvényszék tévesen alkalmazta a jogot, amikor megállapította, hogy a GUK és a Lundbeck az SZVM-ek megkötésének idején potenciális versenytársak voltak:

                           viii.

                           Nyolcadszor a fellebbező azzal érvel, hogy a Törvényszék tévedett, amikor nem vizsgálta meg, hogy a Bizottság által megállapított nyolc piacralépési útvonal gazdaságilag életképes, illetve a gyakorlatban kivitelezhető volt-e a GUK számára kellően rövid időn belül.

                           ix.

                           Kilencedszer a fellebbező azzal érvel, hogy a Törvényszék hibát követett el, amikor megfordította a potenciális versenyre vonatkozó bizonyítási terhet.

                           x.

                           Tizedszer a fellebbező azzal érvel, hogy a Törvényszék tévesen állapította meg, hogy az a tény, hogy a felek megkötötték az SZVM-eket, releváns a potenciális verseny értékelése során.

                           xi.

                           Tizenegyedszer a fellebbező azzal érvel, hogy a Törvényszék tévedett, amikor nem ismerte el, hogy a potenciális verseny értékelését nem lehet figyelembe venni a „cél általi” korlátozás értékelésével összefüggésben.

               3.

               A fellebbező harmadik fellebbezési jogalapja azon alapul, hogy a Törvényszék tévesen alkalmazta a jogot, amikor helybenhagyta a Bizottság által a fellebbezővel szemben kiszabott bírságot:

                           xii.

                           Tizenkettedszer a fellebbező azzal érvel, hogy a Törvényszék tévesen állapította meg, hogy a Bizottság hatáskörrel rendelkezett arra, hogy a fellebbezővel szemben bírságot szabjon ki, illetve másodlagosan arra, hogy ne csak szimbolikus bírságot szabjon ki.


title: C-274/12. P. sz. ügy: A Törvényszék (nyolcadik tanács) T-228/10. sz., Telefónica kontra Bizottság ügyben 2012. március 21-én hozott végzése ellen a Telefónica SA által 2012. június 1-jén benyújtott fellebbezés

text:
               28.7.2012

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 227/15

         A Törvényszék (nyolcadik tanács) T-228/10. sz., Telefónica kontra Bizottság ügyben 2012. március 21-én hozott végzése ellen a Telefónica SA által 2012. június 1-jén benyújtott fellebbezés
   (C-274/12. P. sz. ügy)
   2012/C 227/21
   Az eljárás nyelve: spanyol

      Felek

      Fellebbező: Telefónica SA (képviselők: J. Ruiz Calzado ügyvéd, M. Núñez-Müller Rechtsanwalt, J. Domínguez Pérez ügyvéd)

      A másik fél az eljárásban: Európai Bizottság

      A fellebbező kérelmei

               —

               A Bíróság helyezze hatályon kívül a megtámadott végzést;

               —

               nyilvánítsa elfogadhatónak a T-228/10. sz. ügyben előterjesztett megsemmisítés iránti keresetet, és utalja vissza az ügyet a Törvényszék elé, hogy az érdemben bírálja el a jogvitát;

               —

               a Bizottságot kötelezze a Törvényszék és a Bíróság előtti, elfogadhatóságra vonatkozó eljárásokban felmerült költségek viselésére.

      Jogalapok és fontosabb érvek

               1.

               A Törvényszék tévesen alkalmazta a jogot a hatékony bírói jogvédelemhez való jogot sértő határozat elfogadásával. A Törvényszék, azzal, hogy általános jelleggel állapítja meg, hogy az előzetes döntéshozatal lehetősége mindig megfelelő és fennáll, megsérti az elsőfokú eljárás felperesének a hatékony jogvédelemhez való jogát, amelyet az emberi jogok és alapvető szabadságok európai egyezményének 6. és 13. cikke fogalmaz meg, az Európai Unió Alapjogi Chartájának 47. cikke pedig kifejezetten elismer.

               2.

               A Törvényszék tévesen alkalmazta a jogot akkor, amikor helytelenül értelmezte az állami támogatásra vonatkozó olyan határozatok elleni keresetek elfogadhatóságát érintő ítélkezési gyakorlatot, amelyek valamely támogatási rendszert jogellenesnek és összeegyeztethetetlennek nyilvánítanak.

               3.

               A Törvényszék tévesen alkalmazta a jogot az EUMSZ 263. cikk negyedik bekezdése végének értelmezésekor. A Törvényszék téves jogalkalmazást valósít meg annak megállapításával, hogy az olyan, állami támogatási rendszerekkel kapcsolatos határozatok, mint amilyen a megtámadott határozat, a Szerződés új rendelkezésének értelmében véve végrehajtási intézkedéseket kívánnak meg. A Törvényszék a határozatában nem veszi figyelembe, hogy az állami támogatásokkal kapcsolatos elutasító határozat közvetlen hatállyal bír, azonnal maga után vonja a megítélt támogatások jogellenességét, és rendszerint arra kötelezi a tagállamokat, hogy térítessék vissza azokat.


title: C-316/07., C-358/07-C-360/07., C-409/07., és C-410/07. sz. egyesített ügyek: A Bíróság (nagytanács) 2010. szeptember 8-i ítélete (a Verwaltungsgericht Gießen,és a Verwaltungsgericht Stuttgart (Németország) előzetes döntéshozatal iránti kérelmei) — Markus Stoß (C-316/07), Avalon Service-Online-Dienste GmbH (C-409/07), Olaf Amadeus Wilhelm Happel (C-410/07), Kulpa Automatenservice Asperg GmbH (C-358/07), SOBO Sport & Entertainment GmbH (C-359/07), Andreas Kunert (C-360/07) kontra Wetteraukreis (C-316/07, C-409/07, C-410/07), Land Baden-Württemberg (C-358/07, C-359/07, C-360/07) (EK 43. és EK 49. cikk — Letelepedés szabadsága — Szolgáltatásnyújtás szabadsága — Sportversenyekre vonatkozó fogadások tartományi szintű állami monopólium alá tartozó szervezése — A játékhoz kapcsolódó túlzott kiadásokra való ösztönzés megelőzésére és a játékfüggőség elleni küzdelemre irányuló cél — Arányosság — Korlátozó intézkedés, amelynek ténylegesen a játéklehetőségek csökkentését és a szerencsejáték-tevékenységek koherens és szisztematikus módon történő korlátozását kell céloznia — A monopólium jogosultja által alkalmazott, a lottójátékokban való részvételt ösztönző reklám — Gazdasági magánszereplők által kínálható egyéb szerencsejátékok — A más szerencsejátékokra vonatkozó kínálat kiterjesztése — Más tagállamban kiállított engedély — A kölcsönös elismerés kötelezettségének hiánya)

text:
               23.10.2010

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 288/7

      A Bíróság (nagytanács) 2010. szeptember 8-i ítélete (a Verwaltungsgericht Gießen,és a Verwaltungsgericht Stuttgart (Németország) előzetes döntéshozatal iránti kérelmei) — Markus Stoß (C-316/07), Avalon Service-Online-Dienste GmbH (C-409/07), Olaf Amadeus Wilhelm Happel (C-410/07), Kulpa Automatenservice Asperg GmbH (C-358/07), SOBO Sport & Entertainment GmbH (C-359/07), Andreas Kunert (C-360/07) kontra Wetteraukreis (C-316/07, C-409/07, C-410/07), Land Baden-Württemberg (C-358/07, C-359/07, C-360/07)
      (C-316/07., C-358/07-C-360/07., C-409/07., és C-410/07. sz. egyesített ügyek) (1)

      (EK 43. és EK 49. cikk - Letelepedés szabadsága - Szolgáltatásnyújtás szabadsága - Sportversenyekre vonatkozó fogadások tartományi szintű állami monopólium alá tartozó szervezése - A játékhoz kapcsolódó túlzott kiadásokra való ösztönzés megelőzésére és a játékfüggőség elleni küzdelemre irányuló cél - Arányosság - Korlátozó intézkedés, amelynek ténylegesen a játéklehetőségek csökkentését és a szerencsejáték-tevékenységek koherens és szisztematikus módon történő korlátozását kell céloznia - A monopólium jogosultja által alkalmazott, a lottójátékokban való részvételt ösztönző reklám - Gazdasági magánszereplők által kínálható egyéb szerencsejátékok - A más szerencsejátékokra vonatkozó kínálat kiterjesztése - Más tagállamban kiállított engedély - A kölcsönös elismerés kötelezettségének hiánya)
      (2010/C 288/12)
      Az eljárás nyelve: angol

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Verwaltungsgericht Gießen, Verwaltungsgericht Stuttgart

         Az alapeljárás felei

         Felperesek: Markus Stoß (C-316/07), Avalon Service-Online-Dienste GmbH (C-409/07), Olaf Amadeus Wilhelm Happel (C-410/07), Kulpa Automatenservice Asperg GmbH (C-358/07), SOBO Sport & Entertainment GmbH (C-359/07), Andreas Kunert (C-360/07)

         Alperesek: Wetteraukreis (C-316/07, C-409/07, C-410/07), Land Baden-Württemberg (C-358/07, C-359/07, C-360/07)

         Tárgy

      Előzetes döntéshozatal iránti kérelmek — Az EK 43. és 49. cikk értelmezése — Az illetékes hatóság által kiadott engedély hiányában a sportfogadási tevékenységet büntetőjogi és közigazgatási szankciók terhe mellett tiltó nemzeti szabályozás, amely azonban, állami monopólium létesítésével, gyakorlatilag lehetetlenné teszi ennek az engedélynek a megszerzését

         Rendelkező rész

                  1.

                  Az EK 43. és EK 49. cikket a következőképpen kell értelmezni:

                              a)

                              ahhoz, hogy az alapügyekben vitatottakhoz hasonló, a sportversenyekre vonatkozó fogadásokhoz és a lottójátékokhoz kapcsolódó állami monopóliumot a játékhoz kapcsolódó túlzott kiadások ösztönzésének a megelőzésére és a játékfüggőség elleni küzdelemre irányuló céllal igazolni lehessen, az érintett nemzeti hatóságoknak nem kell szükségszerűen felmutatniuk olyan tanulmányt, amelyet az említett intézkedés elfogadását megelőzően, annak arányosságáról készítettek;

                              b)

                              ha valamely tagállam az ilyen monopóliumot részesíti előnyben az olyan rendszerhez képest, amelyben nem kizárólagos jellegű szabályozás keretében engedélyezik a gazdasági magánszereplők tevékenységét, az megfelelhet az arányosság követelményének, feltéve hogy a fogyasztók magas szintű védelmére irányuló célra tekintettel az említett monopóliumot olyan szabályozási keret bevezetése kíséri, amely biztosítja, hogy annak jogosultja ténylegesen, koherens és szisztematikus módon követni tudja e célt a mennyiségében és minőségében e célnak megfelelően kialakított és a hatóságok szigorú ellenőrzése alatt álló kínálat útján;

                              c)

                              az a körülmény, hogy a tagállam illetékes hatóságai bizonyos nehézségekbe ütközhetnek annak biztosítása tekintetében, hogy az interneten az említett monopólium megsértésével a joghatóságuk alá tartozó személyekkel fogadásokat kötő külföldi székhelyű játék- és fogadásszervezők e monopóliumot tiszteletben tartsák, önmagában nem alkalmas arra, hogy befolyásolja az ilyen monopóliumnak a Szerződés említett rendelkezéseivel való esetleges összeegyeztethetőségét;

                              d)

                              abban az esetben, ha a nemzeti bíróság egyidejűleg az alábbiakat állapítja meg:

                                          —

                                          az ilyen monopólium jogosultja által folytatott és az ezen jogosult által szintén kínált, más típusú szerencsejátékokhoz kapcsolódó reklámozási tevékenység nem korlátozódik a fogyasztóknak a más, nem engedélyezett játékok kínálatától az ugyanezen jogosult kínálata felé orientálásához szükséges mértékre, hanem a fogyasztók játékra való természetes hajlamának erősítésére és a szerencsejátékban való aktív részvételre történő biztatásra irányulnak az ezen tevékenységekből szerezni remélt bevételek maximalizálása céljából,

                                          —

                                          az egyéb típusú szerencsejátékokat engedéllyel rendelkező magánjogi jogi személyek üzemeltethetik, és

                                          —

                                          az említett monopólium által nem érintett, egyéb típusú szerencsejátékok tekintetében, amelyek egyébként a játékfüggőség magasabb kockázatát hordozzák magukban, mint a monopólium körébe tartozó szerencsejátékok, az illetékes hatóságok a kínálat kiterjesztését célzó politikát folytatnak, illetve azt tolerálják annak érdekében, hogy a játéktevékenységeket fejlesszék és ösztönözzék, különösen az e játékokból származó bevétel maximalizálása végett,

                                    e nemzeti bíróság joggal juthat arra az álláspontra, hogy e monopólium nem alkalmas az annak bevezetése alapjául szolgáló, a játékhoz kapcsolódó túlzott kiadások ösztönzésének megelőzésére és a játékfüggőség elleni küzdelemre irányuló cél elérésének — a játéklehetőségek csökkentéséhez és az e területen folytatott tevékenységek koherens és szisztematikus módon történő korlátozásához való hozzájárulás útján történő — biztosítására.

                  2.

                  Az EK 43. és EK 49. cikket úgy kell értelmezni, hogy az uniós jog jelenlegi állása szerint az a körülmény, hogy valamely piaci szereplő a székhelye szerinti tagállamban engedéllyel rendelkezik arra, hogy szerencsejátékokat kínáljon, nem képezi akadályát annak, hogy valamely más tagállam az uniós jog követelményeinek betartása mellett e piaci szereplő arra vonatkozó lehetőségét, hogy a területén a fogyasztóknak ilyen szolgáltatásokat kínáljon, a saját, hatáskörrel rendelkező hatóságai által kiállított engedély megszerzésétől tegye függővé.

         (1)  HL C 269., 2007.11.10.

         HL C 283., 2007.11.24.


title: T-329/13. sz. ügy: A Törvényszék 2014. október 16-i végzése – Chatzithoma kontra Bizottság és EKB ( „Megsemmisítés iránti kereset — Ciprus stabilitásának támogatására irányuló program — Az eurócsoportnak a ciprusi bankszektor szerkezetátalakítására vonatkozó nyilatkozata — Az alperes téves megjelölése a keresetlevélben — Elfogadhatatlanság” )

text:
               15.12.2014

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 448/23

         A Törvényszék 2014. október 16-i végzése – Chatzithoma kontra Bizottság és EKB
   (T-329/13. sz. ügy) (1)

   ((„Megsemmisítés iránti kereset - Ciprus stabilitásának támogatására irányuló program - Az eurócsoportnak a ciprusi bankszektor szerkezetátalakítására vonatkozó nyilatkozata - Az alperes téves megjelölése a keresetlevélben - Elfogadhatatlanság”))
   (2014/C 448/30)
   Az eljárás nyelve: görög

      Felek

      Felperesek: Petros Chatzithoma (Makedonitissa, Ciprus) és Elenitsa Chatzithoma (Makedonitissa) (képviselők: E. Efstathiou, K. Efstathiou és K. Liasidou ügyvédek)

      Alperesek: Európai Bizottság (képviselők: B. Smulders, J.-P. Keppenne és M. Konstantinidis meghatalmazottak); Európai Központi Bank (EKB) (képviselők: A. Sáinz de Vicuña Barroso, N. Lenihan és F. Athanasiou meghatalmazottak, segítőjük: W. Bussian, W. Devroe és D. Arts ügyvédek)

      Az ügy tárgya

   Az eurócsoportnak a többek között a ciprusi bankszektor szerkezetátalakítására vonatkozó, 2013. március 25-i nyilatkozatának a megsemmisítése iránti kérelem.

      A végzés rendelkező része

               1)

               A Törvényszék a keresetet mint elfogadhatatlant elutasítja.

               2)

               A Törvényszék Petros Chatzithomát és Elenitsa Chatzithomát kötelezi saját költségeiknek és az Európai Bizottság, valamint az Európai Központi Bank (EKB) részéről felmerült költségeknek a viselésére.

      (1)  HL C 252., 2013.8.31.


title: C-39/14. sz. ügy: A Bundesgerichtshof (Németország) által 2014. január 27-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Bodenverwertungs- und -verwaltungs GmbH (BVVG) és társai

text:
               7.4.2014

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 102/19

         A Bundesgerichtshof (Németország) által 2014. január 27-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Bodenverwertungs- und -verwaltungs GmbH (BVVG) és társai
   (C-39/14. sz. ügy)
   2014/C 102/26
   Az eljárás nyelve: német

      A kérdést előterjesztő bíróság

   Bundesgerichtshof

      Az alapeljárás felei

      Felperes: Bodenverwertungs- und -verwaltungs GmbH (BVVG)

      A többi fél az eljárásban: Thomas Erbs, Ursula Erbs

      Engedélyező hatóság: Landkreis Jerichower Land

      Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdés

   Ellentétes-e az EUMSZ 107. cikk (1) bekezdésével a Grundstücksverkehrsgesetz (az ingatlanforgalomról szóló törvény) 9. § -a (1) bekezdésének 3. pontjához hasonló olyan nemzeti szabályozás, amely az agrárszerkezet javítása céljából a BVVG-hez hasonló állami szervek számára végeredményben megtiltja, hogy egy értékesítendő mezőgazdasági földterületet egy nyilvános pályázat legmagasabb ajánlatot tevőjének adjanak el, ha a legmagasabb ajánlat súlyos aránytalanságban áll a földterület értékével?


title: T-245/11. sz. ügy: 2011. május 6-án benyújtott kereset — ClientEarth és International Chemical Secretariat kontra ECHA

text:
               2.7.2011

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 194/20

         2011. május 6-án benyújtott kereset — ClientEarth és International Chemical Secretariat kontra ECHA
   (T-245/11. sz. ügy)
   2011/C 194/33
   Az eljárás nyelve: angol

      Felek

      Felperesek: ClientEarth (London, Egyesült Királyság) és The International Chemical Secretariat (Göteborg, Svédország) (képviselő: P. Kirch ügyvéd.)

      Alperes: Európai Vegyianyag-ügynökség (ECHA)

      Kérelmek

   A felperesek azt kérik, hogy a Törvényszék:

               —

               állapítsa meg, hogy az alperes megsérttette a környezeti ügyekben az információhoz való hozzáférésről, a nyilvánosságnak a döntéshozatalban történő részvételéről és az igazságszolgáltatáshoz való jog biztosításáról szóló Aarhusi Egyezményt;

               —

               állapítsa meg, hogy az alperes megsértette az 1367/2006/EK rendeletet (1);

               —

               állapítsa meg, hogy az alperes megsértette az 1049/2001/EK rendeletet (2);

               —

               semmisítse meg az alperes 2011. március 4-i, a kérelmezett dokumentumok hozzáférhetővé tételének megtagadásáról szóló megerősítő válaszában foglalt határozatot;

               —

               az alperest kötelezze a felperesek költségeinek viselésére, beleértve a beavatkozók költségeit is.

      Jogalapok és fontosabb érvek

   A felperesek a keresetükben az EUMSZ 263. cikk alapján az alperes 2011. március 4-i, azon megerősítő válaszában foglalt határozat megsemmisítését kérik, amelyben az alperes megtagadta olyan dokumentumok hozzáférhetővé tételét, amelyek számos, az emberi egészségre és a környezetre állítólagosan veszélyes anyag regisztrálóinak (gyártók és importőrök) a neveit és elérhetőségeit, valamint az EU piacán való forgalomba hozatalukra vonatkozó űrtartalmi adatokat tartalmazzák.
   Keresetük alátámasztása érdekében a felperesek öt jogalapra hivatkoznak.

               1.

               Az első, arra alapított jogalap, hogy a megtámadott határozat sérti az 1049/2001 rendelet 8. cikkének (2) bekezdését azáltal, hogy az alperes a felperesek megerősítő kérelmére nem adott választ az előírt határidőn belül, és erre vonatkozóan nem hivatkozott semmilyen igazolásra.

               2.

               A második, arra alapított jogalap, hogy a megtámadott határozat sérti az 1049/2011 rendelet 4. cikkének (4) és (6) bekezdését, mivel az alperes nem konzultált a regisztrálókkal annak felmérése érdekében, hogy a hozzáférhetővé tétel megtagadásához fűződő kereskedelmi érdek fennáll-e, és nem támasztotta alá kellőképpen annak egyértelműségét, hogy a dokumentumokat nem kellett hozzáférhetővé tenni.

               3.

               A harmadik, arra alapított jogalap, hogy a megtámadott határozat sérti az Aarhusi Egyezmény 4. cikkének (1), (2), (3) és (4) bekezdését, mivel a felpereseknek nem biztosít hozzáférést a kért információhoz. A megtámadott határozat az 1367/2006 rendelet 6. cikkének (1) bekezdését is sérti, mivel az 1049/2001 rendelet 4. cikkében előírt kivételt nem értelmezi megszorítóan, és nem veszi figyelembe a hozzáférhetővé tételhez fűződő közérdeket, valamint azt, hogy a kért információ a környezetbe való kibocsátásra vonatkozik-e.

               4.

               A negyedik, arra alapított jogalap, hogy a megtámadott határozat sérti az 1049/2001 rendelet 4. cikke (3) bekezdésének első albekezdését, mivel nem támasztja alá, hogy a kért dokumentumok hozzáférhetővé tétele súlyosan veszélyeztetné az ECHA belső döntéshozatali eljárását, valamint sérti ugyanezen rendelet 4. cikke (2) bekezdésének első francia bekezdését, mivel nem támasztja alá a hozzáférhetővé tétel megtagadását igazoló kereskedelmi érdek fennállását.

               5.

               Az ötödik, arra alapított jogalap, hogy a megtámadott határozat sérti az 1049/2001 rendelet 4. cikke (3) bekezdésének második albekezdését és 4. cikke (2) bekezdésének első albekezdését, mivel az alperes elmulasztotta annak értékelését, hogy fennáll-e a hozzáférhetővé tételhez fűződő nyomós közérdek, és ennek tagadására vonatkozóan nem adott részletes indokolást.

      (1)  A környezeti ügyekben az információhoz való hozzáférésről, a nyilvánosságnak a döntéshozatalban történő részvételéről és az igazságszolgáltatáshoz való jog biztosításáról szóló Aarhusi Egyezmény rendelkezéseinek a közösségi intézményekre és szervekre való alkalmazásáról szóló, 2006. szeptember 6-i 1367/2006/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet (HL L 264., 13. o.)

      (2)  Az Európai Parlament, a Tanács és a Bizottság dokumentumaihoz való nyilvános hozzáférésről szóló, 2001. május 30-i 1049/2001/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet (HL L 145., 43. o.; magyar nyelvű különkiadás 1. fejezet, 3. kötet, 331. o.).


title: C-397/07. sz. ügy: 2007. augusztus 27-én benyújtott kereset – Az Európai Közösségek Bizottsága kontra Spanyol Királyság

text:
               10.11.2007

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 269/31

         2007. augusztus 27-én benyújtott kereset – Az Európai Közösségek Bizottsága kontra Spanyol Királyság
   (C-397/07. sz. ügy)
   (2007/C 269/54)
   Az eljárás nyelve: spanyol
   Felek

      Felperes: az Európai Közösségek Bizottsága (képviselők: E. Gippini Fournier és M. Afonso, meghatalmazottak)

      Alperes: Spanyol Királyság
   Kereseti kérelmek

               —

               A Bíróság állapítsa meg, hogy:

                           —

                           azáltal, hogy bizonyos feltételekhez kötötte a tőkeilleték alóli mentességek kötelező eseteinek alkalmazását;

                           —

                           azáltal, hogy közvetett adót vetett ki azon társaságok tényleges ügyvezetési központjának vagy székhelyének Spanyolországba történő áthelyezésére, amelyek nem tartoznak a spanyolhoz hasonló adó hatálya alá a származási országban;

                           —

                           azáltal, hogy közvetett adót vetett ki a valamely olyan harmadik államban alapított társaságok fióktelepein vagy állandó telephelyein keresztül végzett kereskedelmi forgalmi ügyletek megvalósításához felhasznált tőkére, amelyben nem alkalmaznak a spanyolhoz hasonló adót,

                     a Spanyol Királyság nem teljesítette az 1969. július 17-i 69/335/EGK irányelvből (1) eredő kötelezettségeit.

               —

               A Spanyol Királyságot kötelezze a költségek viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek

               —

               A 69/335 irányelv a status quo fenntartásáról rendelkezik a tagállamok azon lehetőségeit illetően, hogy azok újból bevezethessék a tőkeilletéket, vagy újból ezen adó hatálya alá vonhassák azokat az ügyleteket, amelyek jelenleg ez alól mentesek. Ennélfogva Spanyolország nem törölheti el a már megadott mentességeket és nem vethet ki adót mindazon ügyletekre, amelyekre a 4/2004 törvényerejű királyi rendelet (R.D.L.) külön rendszere lenne alkalmazandó, de nem tartoznának a korábbi 7. cikk 1. bekezdése b), illetve ba) pontjának hatálya alá. Spanyolországnak a 45. cikk 1. bekezdése B. pontjának 10. alpontjában foglalt mentességet kell alkalmaznia minden olyan ügyletre, amely a 4/2004 törvényerejű királyi rendelet külön rendszerének tárgyi hatálya alá tartozik, függetlenül attól, hogy e külön rendszer ténylegesen is alkalmazásra kerül-e vagy sem.

               —

               A 69/335 irányelv 4. cikke a tőkeilleték alá tartozó ügyletek kimerítő felsorolását tartalmazza. A 4. cikk (1) bekezdésének g) pontja szerint tőkeilleték hatálya alá tartozik valamely társaság, egyesület vagy jogi személy tényleges ügyvezetési központjának áthelyezése, ha azt a tőkeilleték megállapítása szempontjából a fogadó államban tőketársaságnak tekintik, míg a származási államban nem tekintik annak. Következésképpen Spanyolország nem vethet ki tőkeilletéket a tényleges ügyvezetési központ vagy a székhely áthelyezése esetén, ha a tőketársaságra a származási tagállamban hasonló jellegű adót nem vetettek ki. Valamely tőketársaság székhelyének egy másik tagállamba való áthelyezése nem olyan ügylet, amely tőkeilleték-fizetési kötelezettséget keletkeztet, még abban az esetben sem, ha a társaság létesítő okirat szerinti tagállama nem szedett ilyen jellegű adót. Egyébiránt semmi sem bizonyítja, hogy a spanyol jogi szabályozást csak az adóelkerülés vagy csalás eseteiben alkalmaznák.

               —

               Spanyolország nem vethet ki tőkeilletéket arra a tőkerészre, amelyet kereskedelmi forgalmi ügyletek megvalósításához használtak fel spanyol területen, fióktelepeken vagy állandó telephelyeken keresztül. Ahogyan azt a 69/335 irányelv 2. cikkének (1) bekezdése világosan kimondja, Spanyolország nem vethet ki tőkeilletéket azokra a társaságokra, amelyeknek a tényleges ügyvezetési központja nem Spanyolországban, hanem valamely más tagállamban található. A 69/335 irányelv 2. cikkének (3) bekezdése a Spanyolországban alkalmazotthoz hasonló jellegű intézkedést kizárólag abban a különleges esetben teszi lehetővé, ha a társaság székhelye és tényleges ügyvezetési központja valamely harmadik országban található. A csalás, illetve az adóelkerülés kérdését illetően a Bizottság hangsúlyozza, hogy a spanyol rendelkezéseket mindenféle arra vonatkozó korlátozás és különbségtétel nélkül alkalmazzák, hogy fennáll-e a csalás vagy az adóelkerülés esete. Következésképpen Spanyolország nem hivatkozhat érvényesen ezen indokolásra.

      (1)  A tőkeemelést terhelő közvetett adókról szóló, 1969. július 17-i 69/335/EGK tanácsi irányelv (HL L 249., 25. o.; magyar nyelvű különkiadás 9. fejezet,1. kötet, 11. o.).


title: C-403/12. P. sz. ügy: A Törvényszék (hetedik tanács) T-396/09. sz., Vereniging Milieudefensie, Stichting Stop Luchtverontreiniging Utrecht kontra Bizottság ügyben 2012. június 14-én hozott ítélete ellen az Európai Bizottság által 2012. augusztus 27-én benyújtott fellebbezés

text:
               12.1.2013

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 9/26

         A Törvényszék (hetedik tanács) T-396/09. sz., Vereniging Milieudefensie, Stichting Stop Luchtverontreiniging Utrecht kontra Bizottság ügyben 2012. június 14-én hozott ítélete ellen az Európai Bizottság által 2012. augusztus 27-én benyújtott fellebbezés
   (C-403/12. P. sz. ügy)
   2013/C 9/44
   Az eljárás nyelve: holland

      Felek

      Fellebbező: Európai Bizottság (képviselők: P. Oliver, J.-P. Keppenne, G. Valero Jordana, P. van Nuffel)

      A többi fél az eljárásban: Vereniging Milieudefensie, Stichting Stop Luchtverontreiniging Utrecht, Holland Királyság, Európai Parlament, az Európai Unió Tanácsa

      A fellebbező kérelmei

               —

               A Bíróság helyezze hatályon kívül a Törvényszék (hetedik tanács) T-396/09. sz. ügyben 2012. június 14-én hozott ítéletét;

               —

               hozzon határozatot az ügyben, és utasítsa el a C(2006) 6121 bizottsági határozat megsemmisítésére irányuló keresetet;

               —

               a T-396/09. sz. ügy felperesit kötelezze a Bizottság ezen ügyben felmerült és a jelen ügyben felmerülő költségeinek a megtérítésére.

      Jogalapok és fontosabb érvek

   A jogvita lényegében azt a kérdést érinti, hogy a Törvényszék különösen a Bíróság C-240/09. sz. ügyben 2011. március 8-án hozott ítéletének figyelembevételével az Aarhusi Egyezmény (1) 9. cikkének (3) bekezdése alapján vizsgálhatta-e az 1367/2006/EK rendelet (2) 2. cikke (1) bekezdésének g) pontjával összefüggésben értelmezett 10. cikke (1) bekezdésének érvényességét.
   A Bizottság két jogalapra hivatkozik.
   Először is a Bizottság megjegyzi, hogy a Törvényszék, bár helyesen nevezte meg azokat a szigorú feltételeket, amelyek mellett a Bíróság ítélkezési gyakorlata alapján az egyének a nemzetközi egyezmények jogi előírásaira hivatkozhatnak az Unió jogi aktusai érvényességének a vizsgálata érdekében (különösen, valamely egyezmény rendelkezései alapján történő vizsgálat csak akkor lehetséges, ha annak típusa és struktúrája azzal nem ellentétes, és az érvényesített rendelkezések tartalmilag fenntartás nélküliek és kielégítően pontosnak tűnnek), helytelenül határozott úgy, hogy az ezen feltételek alóli kivételek, amelyek az úgynevezett Fediol-ügy és Nakajima-ügy ítélkezési gyakorlatából (a Bíróság 70/87. sz. ügyben 1989. június 22-én hozott ítélete és a C-69/89. sz. ügyben 1991. május 7-én hozott ítélete) adódnak, érvényesek az Aarhusi Egyezmény 9. cikkének (3) bekezdésére is.
   A Bíróság a C-240/09. sz. ügyben hozott ítéletében már kimondta, hogy az Aarhusi Egyezmény 9. cikke (3) bekezdésének nincs közvetlen hatálya. Továbbá a Fediol és Nakajima ügyek ítélkezési gyakorlatát mint kivételt megszorítóan kell értelmezni; azt mindezidáig csak a kereskedelmi politika területén alkalmazták, és csak akkor lehet más politika területén alkalmazni, ha annak feltételei egyértelműen teljesülnek, ami nem igaz a jelen ügyben. Az 1367/2006 rendelet 10. cikkének (1) bekezdése ugyanis nem tartalmaz semmiféle utalást az Aarhusi Egyezmény erőírásaira, és e rendelkezés az ezen Egyezményből eredő különös kötelezettséget sem öltet át a Nakajima-ügy ítélkezési gyakorlata értelmében. Végül az Aarhusi Egyezmény 9. cikkének (3) bekezdése nem eléggé világos és pontos ahhoz, hogy a Nakajima-ügy ítélkezési gyakorlata alapján előírt kivételeket alkalmazni lehessen.
   Másodszor a Bizottság másodlagosan előadja, hogy a Törvényszék tévesen értelmezte az Aarhusi Egyezmény 9. cikkének (3) bekezdését annak megállapításával, hogy az 1367/2006 rendelet 10. cikkének (1) bekezdése csak azért ellentétes e rendelkezéssel, mert az ezen 10. cikkben előírt felülvizsgálati eljárás az egyedi eseteket szabályozó aktusokra korlátozódik, miközben a Törvényszéknek konkrétan azt kellett volna vizsgálnia, hogy a Aarhusi Egyezmény 9. cikkének (3) bekezdését nem kielégítően ültették-e át azon jogi eljárások egészén keresztül, amelyekkel az egyének a nemzeti és uniós szinten rendelkeznek.

      (1)  A környezeti ügyekben az információhoz való hozzáférésről, a nyilvánosságnak a döntéshozatalban történő részvételéről és az igazságszolgáltatáshoz való jog biztosításáról szóló, 1998. június 25-i Aarhusi Egyezmény, amelyet a 2005. február 17-i 2005/370/EK tanácsi határozat (HL L 124., 1. o.) hagyott jóvá.

      (2)  A környezeti ügyekben az információhoz való hozzáférésről, a nyilvánosságnak a döntéshozatalban történő részvételéről és az igazságszolgáltatáshoz való jog biztosításáról szóló Aarhusi Egyezmény rendelkezéseinek a közösségi intézményekre és szervekre való alkalmazásáról szóló, 2006. szeptember 6-i 1367/2006/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet (HL L 264., 13. o.).


title: C-445/14. sz. ügy: A Bíróság elnökének 2015. április 28-i végzése (a Bundesverwaltungsgericht [Németország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Seusen Sume kontra Landkreis Stade, az eljárásban részt vesz: a Vertreter des Bundesinteresses beim Bundesverwaltungsgericht

text:
               28.9.2015

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 320/26

         A Bíróság elnökének 2015. április 28-i végzése (a Bundesverwaltungsgericht [Németország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Seusen Sume kontra Landkreis Stade, az eljárásban részt vesz: a Vertreter des Bundesinteresses beim Bundesverwaltungsgericht
   (C-445/14. sz. ügy) (1)

   (2015/C 320/38)
   Az eljárás nyelve: német
   A Bíróság elnöke elrendelte az ügy törlését.

      (1)  HL C 439., 2014.12.8.


title: T-623/11. sz. ügy: 2011. november 30-án benyújtott kereset — PICO Food kontra OHIM — Sobieraj (MILANÓWEK CREAM FUDGE)

text:
               4.2.2012

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 32/38

         2011. november 30-án benyújtott kereset — PICO Food kontra OHIM — Sobieraj (MILANÓWEK CREAM FUDGE)
   (T-623/11. sz. ügy)
   2012/C 32/75
   A keresetlevél nyelve: angol

      Felek

      Felperes: PICO Food GmbH (Tamm, Németország) (képviselő: M. Douglas ügyvéd)

      Alperes: Belső Piaci Harmonizációs Hivatal (védjegyek és formatervezési minták) (OHIM)

      A másik fél a fellebbezési tanács előtti eljárásban: Bogumit Sobieraj (Milanówek, Lengyelország)

      Kereseti kérelmek

   A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:

               —

               helyezze hatályon kívül a Belső Piaci Harmonizációs Hivatal (védjegyek és formatervezési minták) (OHIM) első fellebbezési tanácsának 2011. szeptember 8-i, az R 553/2010-1. sz. ügyben hozott határozatát;

               —

               az alperest kötelezze a költségek viselésére.

      Jogalapok és fontosabb érvek

      A közösségi védjegy bejelentője: A felszólalási tanács előtti eljárásban részt vevő másik fél.

      Az érintett közösségi védjegy: A „MILANÓWEK CREAM FUDGE” ábrás védjegy a 30. osztályba tartozó áruk tekintetében — 6342455. sz. közösségi védjegybejelentés.

      A felszólalási eljárásban hivatkozott védjegy vagy megjelölés jogosultja: A felperes.

      A hivatkozott védjegy vagy megjelölés: A 30522224. számon lajstromozott, tehenet ábrázoló német ábrás védjegy a 30. osztályba tartozó áruk tekintetében; a 30523439. számon lajstromozott „Original Sahne Muh-Muhs HANDGESCHNITTEN HANDGEWICKELT” német ábrás védjegy a 30. osztályba tartozó áruk tekintetében; a 30702751. számon lajstromozott „Original Sahne Muh-Muhs HANDGESCHNITTEN HANDGEWICKELT” német ábrás védjegy a 30. osztályba tartozó áruk tekintetében; a 30702748. számon lajstromozott „Original Sahne Muh-Muhs HANDGESCHNITTEN HANDGEWICKELT” német ábrás védjegy a 30. osztályba tartozó áruk tekintetében; a 30700574. számon lajstromozott „SAHNE TOFFEE LUXURY CREAM FUDGE” ábrás védjegy a 30. osztályba tartozó áruk tekintetében.

      A felszólalási osztály határozata: A felszólalási osztály a felszólalást teljes egészében elutasította.

      A fellebbezési tanács határozata: A fellebbezési tanács a fellebbezést elutasította.

      Jogalapok: A 207/2009 tanácsi rendelet 8. cikke (1) bekezdése b) pontjának megsértése, mivel a fellebbezési tanács tévesen értelmezte az Európai Bíróság által meghatározott általános elveket, és tagadta, hogy fennállna az összetévesztés veszélye a felszólalással érintett védjegyek és a vitatott bejelentett védjegy között. A 207/2009 tanácsi rendelet 76. cikke (1) bekezdésének megsértése, mivel a fellebbezési tanács nem a felek által az eljárás folyamán előterjesztett tényekből indult ki.


title: C-556/12. sz. ügy: Az Østre Landsret (Dánia) által 2012. december 3-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — TDC A/S kontra Teleklagenævnet

text:
               9.2.2013

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 38/13

         Az Østre Landsret (Dánia) által 2012. december 3-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — TDC A/S kontra Teleklagenævnet
   (C-556/12. sz. ügy)
   2013/C 38/16
   Az eljárás nyelve: dán

      A kérdést előterjesztő bíróság

   Østre Landsret

      Az alapeljárás felei

      Felperes: TDC A/S

      Alperes: Teleklagenævnet

      Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

               1.

               A hozzáférési irányelv (1) 2. cikkének a) pontja értelmében vett „hozzáférés” fogalma magában foglalja-e a hozzáférési hálózatban található elosztási pont és a végfelhasználó helyiségeinél lévő végződtetési szegmens közötti bekötőkábel–fektetés formájában való hozzáférést? Befolyásolja-e a kérdésre adott választ az, hogy az ilyen bekötőkábelek legfeljebb 30 méter hosszúak lehetnek?

               2.

               A hozzáférési irányelv 2. és 8. cikkével együttesen értelmezett 12. cikkében foglalt „a meghatározott hálózati elemekhez és kapcsolódó eszközökhöz való hozzáférés […], és azok használata” fordulat vonatkozik-e a legfeljebb 30 méter hosszú bekötőkábelnek a hozzáférési hálózatban található elosztási pont és a végfelhasználó helyiségeinél lévő végződtetési szegmens közötti lefektetésére?

               3.

               Az első és második kérdésre — amelyek esetében a hozzáférés biztosítására vonatkozó kötelezettség például annak előírását jelenti, hogy bekötőkábeleket fektessenek le a hozzáférési hálózatban található elosztási pont és a végfelhasználó helyiségeinél lévő végződtetési szegmens között — adandó válasz szempontjából releváns-e az, hogy az elektronikus hírközlési hálózat tulajdonosának olyan beruházást kell végeznie, amely jelentősen meghaladja azon elektronikus hírközlési hálózat megszerzésének költségét, amelyhez a hozzáférést biztosítani kell?

               4.

               A harmadik kérdésre adandó válasz szempontjából releváns-e az, hogy a tulajdonos számára az előírt árszabályozási kötelezettségen keresztül megtérülhet a bekötőkábelek lefektetésének költsége?

      (1)  Az elektronikus hírközlő hálózatokhoz és kapcsolódó eszközökhöz való hozzáférésről, valamint azok összekapcsolásáról szóló, 2002. március 7-i 2002/19/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (hozzáférési irányelv) (HL L 108., 7. o.; magyar nyelvű különkiadás 13. fejezet, 29. kötet, 323. o.).


title: T-260/07. sz. ügy: 2007. július 17-én benyújtott kereset – Las Marismas de Lebrija kontra Tanács és Bizottság

text:
               8.9.2007

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 211/52

         2007. július 17-én benyújtott kereset – Las Marismas de Lebrija kontra Tanács és Bizottság
   (T-260/07. sz. ügy)
   (2007/C 211/98)
   Az eljárás nyelve: spanyol
   Felek

      Felperes: Las Marismas de Lebrija, S. Coop. And. (Sevilla, Spanyolország) (képviselő: L. Ortiz Blanco ügyvéd)

      Alperes: az Európai Unió Tanácsa és az Európai Közösségek Bizottsága
   Kereseti kérelmek

               —

               A Bíróság adjon helyt a jelen, kártérítési keresetnek – összhangban az EK 288. cikkel – és állapítsa meg, hogy a felperes jogosult a Tanács és a Bizottság által egyetemlegesen fizetendő, összesen egymillió ötszázhetvenötezer százhuszonkét euró (1 575 122 EUR) összegű anyagi kártérítésre, és

               —

               kötelezze az alperes intézményeket a költségek viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek
   A jogalapok és fontosabb érvek megegyeznek a T-217/07. sz. Las Palmeras kontra Tanács és Bizottság ügyben hivatkozottakkal.


title: T-207/05. sz. ügy: Gudrun Schulze által az Európai Közösségek Bizottsága ellen 2005. május 25-én benyújtott kereset

text:
               6.8.2005

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 193/36

         Gudrun Schulze által az Európai Közösségek Bizottsága ellen 2005. május 25-én benyújtott kereset
   (T-207/05. sz. ügy)
   (2005/C 193/60)
   Az eljárás nyelve: francia
   Gudrun Schulze (lakóhelye: Brüsszel, képviselik: Stéphane Rodrigues és Alice Jaume ügyvédek) 2005. május 5-én keresetet nyújtott be az Európai Közösségek Elsőfokú Bíróságához az Európai Közösségek Bizottsága ellen.
   A felperes keresetében azt kéri, hogy az Elsőfokú Bíróság:

               1)

               semmisítse meg a kinevezésre jogosult hatóságnak a 2004. októbre 11-i kinevezési határozatával együtt hozott, a kinevezésre jogosult hatóságnak a felperes panaszát elutasító határozatát annyiban, amennyiben a besorolási fokozatát a személyzeti szabályzat XIII. melléklete 12. cikke (3) bekezdésének alkalmazásával, míg fizetési fokozatát a személyzeti szabályzat hatályos 32. cikke alapján állapítja meg;

               2)

               írja elő a kinevezésre jogosult hatóságnak a megtámadott határozatok megsemmisítésének következményeit, így különösen a felperes újra besorolását az A*10 besorolási fokozat 4 fizetési fokozatába, mégpedig 2004. június 16-ra – a 2004. október 11-i kinevező határozat hatályba lépésének időpontjára – visszaható hatállyal;

               3)

               másodlagosan, kötelezze a Bizottságot a felperes amiatti kárának megtérítésére, hogy őt 2004. június 16-án – a 2004. október 11-i kinevező határozat hatályba lépésének időpontjában – nem az A*10 besorolási fokozat 4 fizetési fokozatába sorolták be;

               4)

               kötelezze az alperest valamennyi költség viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek:
   A felperes 2000 márciusa és 2003 decembere között a Bizottságnál ideiglenes alkalmazottként dolgozott, ahol először az A4 besorolási fokozatba, majd 2001 januárjától az A6 besorolási fokozatba sorolták be. 2004. január 1-jétől április 30-ig a felperes az AI 04 csoportba besorolt kisegítő alkalmazott volt.
   Mivel a felperesnek sikerült a „kutatás” területen az A7/A6 besorolási fokozatú tanácsosi helyekre kiírt COM/A/3/02 nyílt versenyvizsga, ezért a felperest a 2004. október 11-i megtámadott határozattal tisztviselőnek nevezték ki. Ugyanabba a munkakörbe nevezték ki, amelyet korábban ideiglenes alkalmazottként, majd pedig kisegítő alkalmazottként töltött be. A személyzeti szabályzat XIII. melléklete 12. cikkének alkalmazásával a felperest felvételekor újból az A*6 besorolási fokozatba sorolták be, amely alacsonyabb a korábbi A7/A6 besorolási fokozatoknál, amelyeknek az új rendszer szerinti A*8/A*10 besorolási fokozatok felelnek meg.
   Keresetének alátámasztására a felperes mindenekelőtt arra hivatkozik, hogy esetében a személyzeti szabályzat XIII. mellékletének 12. cikke nem alkalmazható. A felperes szerint ez a cikk csak az alkalmassági listára felvett tisztviselőkre vonatkozik. A felvételi tartaléklistára felvett sikeres vizsgázókat nem lehet tisztviselőnek tekinteni.
   Másodlagosan a felperes ugyanezen cikk állítólagos jogellenességére hivatkozik, amely szerinte sérti a 2004. május 1-je előtt meghirdetett versenyvizsgák sikeres résztvevői közötti egyenlő bánásmód elvét, valamint a személyzeti szabályzat 5. cikkének (5) bekezdését. Állítása szerint az A*6 besorolási fokozatba való kinevezése az életkoron alapuló hátrányos megkülönböztetésnek minősül az ugyanezen besorolási fokozatba kinevezett tanácsosokhoz képest, amennyiben figyelmen kívül hagyták hosszú szakmai pályafutását. Mindezek mellett, a felperes megítélése szerint az ugyanazon munkakört betöltő tisztviselők közötti egyenlő bánásmód elvét is sért az, hogy ő ugyanazon szakmai tapasztalattal rendelkezik és ugyanazt a munkakört tölti be mint más tisztviselők, akiket pedig magasabb besorolási fokozatba soroltak be és magasabb illetményt kapnak.
   A felperes hivatkozik a személyzeti szabályzat 31. cikkének, valamint a bizalomvédelem, a jogbiztonság és a gondos ügyintézés elvének, továbbá a gondoskodási kötelezettségnek a megsértésére is. A felperes úgy véli, hogy a megtámadott határozat sérti az ő arra vonatkozó jogos feltevését is, hogy a személyzeti szabályzat 32. cikke alapján, miként azt 2004. május 1-je előtt alkalmazták, jogosult további szolgálati idő figyelembevételére is.
   A felperes végül kéri az alacsonyabb besorolási fokozatba történt kinevezése miatt elszenvedett vagyoni és nem vagyoni kárainak jóvátételét.


title: C-69/09. P. sz. ügy: Az Elsőfokú Bíróságnak (hatodik tanács) a T-393/06. sz., Makhteshim-Agan Holding BV és társai kontra Bizottság ügyben 2008. november 26-án hozott végzése ellen a Makhteshim-Agan Holding BV, Makhteshim-Agan Italia Srl és Magan Italia Srl által 2009. február 14-én benyújtott fellebbezés

text:
               4.4.2009

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 82/22

         Az Elsőfokú Bíróságnak (hatodik tanács) a T-393/06. sz., Makhteshim-Agan Holding BV és társai kontra Bizottság ügyben 2008. november 26-án hozott végzése ellen a Makhteshim-Agan Holding BV, Makhteshim-Agan Italia Srl és Magan Italia Srl által 2009. február 14-én benyújtott fellebbezés
   (C-69/09. P. sz. ügy)
   (2009/C 82/39)
   Az eljárás nyelve: angol
   Felek

      Fellebbezők: Makhteshim-Agan Holding BV, Makhteshim-Agan Italia Srl és Magan Italia Srl (képviselők: K. Van Maldegem és C. Mereu advocaten)

      A másik fél az eljárásban: az Európai Közösségek Bizottsága
   A fellebbezők kérelmei
   A fellebbezők azt kérik, hogy a Bíróság a tárgyalást követően:

               —

               helyezze hatályon kívül az Elsőfokú Bíróság által a T-393/06. sz. ügyben hozott végzést, és nyilvánítsa a fellebbezők megsemmisítés iránti keresetét elfogadhatónak; és

               —

               semmisítse meg a vitatott határozatot; vagy

               —

               másodlagosan utalja vissza az ügyet az Elsőfokú Bíróság elé avégett, hogy a fellebbezők megsemmisítés iránti keresetét elbírálja; és

               —

               kötelezze a Bizottságot arra, hogy az eljáráshoz kapcsolódó valamennyi költséget (beleértve az Elsőfokú Bíróság előtti eljárás költségeit is) viselje.

         Jogalapok és fontosabb érvek
   A fellebbezők álláspontja szerint az Elsőfokú Bíróság tévesen alkalmazta a jogot, amikor elutasította az azinfosz-metil hatóanyagnak a növényvédő szerek forgalomba hozataláról szóló, 1991. július 15-i 91/414/EGK tanácsi irányelv (1) I. mellékletébe való felvételének a megtagadásáról szóló, a 2006. október 12-i levélben foglalt bizottsági határozat (a továbbiakban: megtámadott határozat) megsemmisítése iránti keresetüket.
   A fellebbezők különösen azt állítják, hogy az Elsőfokú Bíróság tévesen alkalmazta a jogot, amikor a keresetüket elfogadhatatlanság miatt utasította el. Az Elsőfokú Bíróság álláspontjuk szerint tévesen állapította meg, hogy a megtámadott határozat nem minősül az EK-Szerződés 230. cikke alapján megtámadható jogi aktusnak.

      (1)  HL L 230., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 3. fejezet, 11. kötet, 332. o.


title: T-234/11. P. sz. ügy: A Közszolgálati Törvényszék F-34/10. sz., Arango Jaramillo és társai kontra EBB ügyben 2011. február 4-én hozott végzése ellen Oscar Orlando Arango Jaramillo és társai által 2011. április 28-án benyújtott fellebbezés

text:
               16.7.2011

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 211/27

         A Közszolgálati Törvényszék F-34/10. sz., Arango Jaramillo és társai kontra EBB ügyben 2011. február 4-én hozott végzése ellen Oscar Orlando Arango Jaramillo és társai által 2011. április 28-án benyújtott fellebbezés
   (T-234/11. P. sz. ügy)
   2011/C 211/58
   Az eljárás nyelve: francia

      Felek

      Fellebbezők: Oscar Orlando Arango Jaramillo (Luxembourg, Luxemburg), Maria Esther Badiola (Luxembourg), Marcella Bellucci (Luxembourg), Stefan Bidiuc (Grevenmacher, Luxemburg), Raffaella Calvi (Schuttrange, Luxemburg), Maria José Cerrato (Luxembourg), Sara Confortola (Verona, Olaszország), Carlos D’Anglade (Luxembourg), Nuno Da Fonseca Pestana Ascenso Pires (Luxembourg), Andrew Davie (Medernach, Luxemburg), Marta De Sousa e Costa Correia (Itzig, Luxemburg), Nausica Di Rienzo (Luxembourg), José Manuel Fernandez Riveiro (Sandweiler, Luxemburg), Eric Gällstad (Rameldange, Luxemburg), Andres Gavira Etzel (Luxembourg), Igor Greindl (Canach, Luxemburg), José Doramas Jorge Calderon (Luxembourg), Monica Lledo Moreno (Sandweiler), Antonio Lorenzo Ucha (Luxembourg), Juan Antonio Magaña-Campos (Luxembourg), Petia Manolova (Bereldange, Luxemburg), Ferran Minguella Minguella (Gonderange, Luxemburg), Barbara Mulder-Bahovec (Luxembourg), Papp István (Luxembourg), Stephen Richards (Blaschette, Luxemburg), Lourdes Rodriguez Castellanos (Sandweiler), Daniela Sacchi (Mondorf-les-Bains, Luxemburg), Maria Teresa Sousa Coutinho da Silveira Ramos (Almargem do Bispo, Portugália), Isabelle Stoffel (Mondorf-les-Bains), Fernando Torija (Luxembourg), Maria del Pilar Vargas Casasola (Luxembourg), Carolina Vento Sánchez (Luxembourg), Pé Verhoeven (Brüsszel, Belgium), Sabina Zajc (Contern, Luxemburg) és Peter Zajc (Contern) (képviselők: B. Cortese és C. Cortese ügyvédek)

      A másik fél az eljárásban: Európai Beruházási Bank

      A fellebbezők kérelmei

               —

               A Törvényszék helyezze hatályon kívül a megtámadott végzést, utasítsa el az EBB által az F-34/10. sz. ügyben előterjesztett elfogadhatatlansági kifogást, valamint utalja vissza az ügyet a Közszolgálati Törvényszék elé az ügy érdeméről és a költségekről az első fokú eljárás felperesei kérelmeinek megfelelően való döntés érdekében;

               —

               a Törvényszék másodlagosan, tekintettel a jelen fellebbezésben felhozott új jogkérdésekre, ossza meg a költségeket a felek között, amennyiben azt a méltányosság megköveteli.

      Jogalapok és fontosabb érvek

   Fellebbezésük alátámasztására a fellebbezők három jogalapra hivatkoznak.

               1.

               Az első jogalap három részből áll, és az EBB és az alkalmazottai közötti jogvitákban előterjesztett keresetre alkalmazandó ésszerű határidő megállapításával kapcsolatos téves jogalkalmazáson alapul.

                           —

                           A jogalap első része keretében a fellebbezők azt kifogásolják, hogy a Közszolgálati Törvényszék az EBB alkalmazottainak keresetével kapcsolatos határidőkre vonatkozó ítélkezési gyakorlatot az e határidőkkel nem összeegyeztethető módon értelmezte, és valójában elvetette a jellegénél fogva rugalmas, a szóban forgó érdekek mérlegelését lehetővé tevő, ésszerű határidő szabályának alkalmazását, helyette pedig eltérést nem engedő, általános, három hónapos határidőt alkalmazott.

                           —

                           A jogalap második része keretében a fellebbezők azzal érvelnek, hogy az EBB és az alkalmazottai közötti jogvitákat illetően az alkalmazandó szabályok semmilyen határidőt nem írnak elő, ezzel szemben a Közszolgálati Törvényszék analógia útján a személyzeti szabályzat 91. cikkében szereplő három hónapos határidőt, valamint az eljárási szabályzat 100. cikkének 3. §-ában szereplő tíz napos határidőt alkalmazta.

                           —

                           A jogalap harmadik része keretében a fellebbezők az arányosság elve, valamint a hatékony bírói jogvédelemhez való joguk annyiban történő megsértésére hivatkoznak, amennyiben a Közszolgálati Törvényszék ésszerűtlennek minősítette azt a határidőt, amelyet a fellebbezők tiszteletben tartottak, és amely csupán néhány másodperccel tér el a személyzeti szabályzat hatálya alá tartozó viszonyokra referenciaként alkalmazandó határidőtől.

               2.

               A másodlagosan felhozott második jogalap az előre nem látható körülmények elvével összhangban értelmezett alkalmazandó eljárási szabályok értelmezésére vonatkozó téves jogalkalmazáson alapul.

               3.

               A másodlagosan felhozott harmadik jogalap az előre nem látható körülmények fennállására vonatkozó bizonyítékok elferdítésén, valamint a bizonyításfelvételre és a pervezető intézkedésekre vonatkozó szabályok megsértésén alapul.


title: T-73/16. P. sz. ügy: A Törvényszék 2017. május 3-i végzése – De Nicola kontra EBB („Fellebbezés — Közszolgálat — Az EBB személyzete — Lelki zaklatás — Szerződésen kívüli felelősség — Téves jogalkalmazás — Nyilvánvalóan megalapozatlan fellebbezés”)

text:
               3.7.2017

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 213/30

         A Törvényszék 2017. május 3-i végzése – De Nicola kontra EBB
   (T-73/16. P. sz. ügy) (1)

   ((„Fellebbezés - Közszolgálat - Az EBB személyzete - Lelki zaklatás - Szerződésen kívüli felelősség - Téves jogalkalmazás - Nyilvánvalóan megalapozatlan fellebbezés”))
   (2017/C 213/40)
   Az eljárás nyelve: olasz

      Felek

      Fellebbező: Carlo De Nicola (Strassen, Luxemburg) (képviselő: G. Ferabecoli ügyvéd)

      A másik fél az eljárásban: Európai Beruházási Banki (EBB) (képviselők kezdetben: G. Nuvoli és T. Gilliams, később: G. Nuvoli és G. Faedo meghatalmazottak, segítőjük: A. Dal Ferro ügyvéd)

      Az ügy tárgya

   Az Európai Unió Közszolgálati Törvényszékének (egyesbíró) a De Nicola kontra EBB ügyben 2015. december 18-án hozott ítélete (F-37/12, EU:F:2015:162) ellen benyújtott és az ezen ítélet részleges hatályon kívül helyezésére irányuló fellebbezés.

      A végzés rendelkező része

               1)

               A Törvényszék a fellebbezést elutasítja.

               2)

               Carlo De Nicola maga viseli saját költségeit, valamint a jelen eljárás keretében az Európai Beruházási Banki (EBB) részéről felmerült költségeket.

      (1)  HL C 118., 2016.4.4.


title: A Bíróság ítélete (második tanács) 2004. július 8-án C-502/01. és C-31/02 sz. (a Sozialgericht Hannover és a Sozialgericht Aachen által benyújtott előzetes eljárás iránti kérelem) Silke Gaumain-Cerri kontra Kaufmännische Krankenkasse - Pflegekasse, és Maria Barth kontra Landesversicherungsanstalt egyesített ügyekben hozott ítélete (Társadalombiztosítás – A munkavállalok szabad mozgása – EK-Szerződés – 1408/71/EGK rendelet – Szolgáltatások az önellátásra képtelenség kockázatának fedezetére – Hozzájárulás folyósítása az önellátásra képtelen személyt felügyelő harmadik személy öregségi nyugdíjához az önellátásra képtelenség elleni biztosításból)

text:
               28.8.2004

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 217/1

      A BÍRÓSÁG ÍTÉLETE

   (második tanács)
   2004. július 8-án
   C-502/01. és C-31/02 sz. (a Sozialgericht Hannover és a Sozialgericht Aachen által benyújtott előzetes eljárás iránti kérelem) Silke Gaumain-Cerri kontra Kaufmännische Krankenkasse - Pflegekasse, és Maria Barth kontra Landesversicherungsanstalt egyesített ügyekben hozott ítélete (1)

   (Társadalombiztosítás - A munkavállalok szabad mozgása - EK-Szerződés - 1408/71/EGK rendelet - Szolgáltatások az önellátásra képtelenség kockázatának fedezetére - Hozzájárulás folyósítása az önellátásra képtelen személyt felügyelő harmadik személy öregségi nyugdíjához az önellátásra képtelenség elleni biztosításból)
   (2004/C 217/02)
   Az eljárás nyelve: német
   A C-281/01. sz. és C-31/02 sz. egyesített ügyekben, melyek tárgya a Sozialgericht Hannover (Németország) (C-502/01 ügy) és a Sozialgericht Aachen (C-31/02 ügy), Silke Gaumain-Cerri kontra Kaufmännische Krankenkasse–Pflegekasse, valamint Maria Barth kontra Landesversicherungsanstalt Rheinprovinz, által az Európai Közösségek Bíróságához benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem, amelynek célja az EK rendelkezéseinek, valamint ebből eredően az Unió polgárai szabad mozgásának, különösen pedig az 1996. december 2-i 118/97/EK tanácsi rendelet (HL L 28 1997., 1. o.) által módosított és napra késszé tett, a szociális biztonsági rendszereknek a Közösségen belül mozgó munkavállalókra és családtagjaikra történő alkalmazásáról szóló 1971. június 14.-i 1408/71/EGK tanácsi rendelet értelmezése, a Bíróság (második tanács), tagjai C. W. A. Timmermans, a tanács elnöke, J.-P. Puissochet (előadó), R. Schingten, F. Macken és N. Colneric, bírák, főtanácsnok: A. Tizzano, hivatalvezető: R. Grass 2004. július 8-án meghozta ítéletét, amelynek rendelkező része a következő:

               1)

               Egy olyan szolgáltatás, mint önellátásra képtelenség esetében, a biztosító részéről az önellátásra képtelen személyt ápoló harmadik személy öregségi nyugdíjához hozzájárulás fizetése az ügy tárgyát képező feltételek mellett, betegségbiztosítási szolgáltatást jelent az önellátásra képtelen személy javára, akire az 1996. december 2-i 118/97/EK tanácsi rendelet (HL L 28 1997., 1. o.) által módosított és napra késszé tett, a szociális biztonsági rendszereknek a Közösségen belül mozgó munkavállalókra és családtagjaikra történő alkalmazásáról szóló 1971. június 14.-i 1408/71/EGK tanácsi rendelet vonatkozik.

               2)

               A német biztosítótársaság által önellátási képtelenség esetére egy illetékes tagállamban lakó biztosított részére, vagy egy másik tagállam területén lakó, és munkavállaló családtagjaként biztosítással fedezett személy részére nyújtott szolgáltatás esetében, az ügy tárgyát képező feltételek mellett az EK-Szerződés, különösen a 17. cikk, valamint a 118/97/EK rendelet által módosított és napra késszé tett 1408/71/EGK rendelet ellentmondanak annak, hogy az öregségi nyugdíjhoz való hozzájárulásoknak a folyósítását egy harmadik személyként a szolgáltatások kedvezményezettjét otthoni ápolásban részesítő tagállami állampolgár számára az illetékes intézmény megtagadja azon a jogcímen, hogy a nevezett harmadik személy illetve a kedvezményezett egy másik, nem pedig az illetékes tagállamban rendelkezik lakóhellyel.

      (1)  HL C 84., 2002.4.6.

      HL C 109., 2002.5.4.


title: C-176/08. sz. ügy: A Bundesverwaltungsgericht (Németország) által 2008. április 29-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Kamil Hasan kontra Bundesrepublik Deutschland

text:
               2.8.2008

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 197/3

         A Bundesverwaltungsgericht (Németország) által 2008. április 29-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Kamil Hasan kontra Bundesrepublik Deutschland
   (C-176/08. sz. ügy)
   (2008/C 197/05)
   Az eljárás nyelve: német
   A kérdést előterjesztő bíróság
   Bundesverwaltungsgericht
   Az alapeljárás felei

      Felperes: Kamil Hasan

      Alperes: Bundesrepublik Deutschland
   Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

               1)

               Úgy kell-e értelmezni a 2004. április 29-i 2004/83/EK tanácsi irányelv (1) 11. cikke (1) bekezdésének e) pontját, hogy – a menekültek jogállásáról szóló, 1951. július 28-án megkötött egyezmény (genfi menekültügyi egyezmény) 1. cikke C. (5) részének második mondatától eltekintve – a menekült jogállás már akkor megszűnik, ha a menekültnek az irányelv 2. cikk c) pontja értelmében vett, üldöztetéstől való megalapozott félelme, amelynek alapján az elismerés történt, megszűnt és más okból sem kell az irányelv 2. cikk c) pontja értelmében vett üldöztetéstől tartania?

               2)

               Arra az esetre, ha az 1. kérdésre nemleges válasz adandó: a menekült jogállás irányelv 11. cikke (1) bekezdésének e) pontja alapján történő megszűnésének ezen túlmenően feltétele-e, hogy a menekült állampolgársága szerinti országban

                           a)

                           az irányelv 7. cikkének (1) bekezdése értelmében vett védelmet nyújtó szereplő található, és elegendő-e ehhez, hogy a védelem nyújtása csak nemzetközi csapatok segítségével lehetséges,

                           b)

                           a menekülttel szemben nem áll fenn az irányelv 15. cikke értelmében vett súlyos sérelem veszélye, amely az irányelv 18. cikke szerinti kiegészítő védelem elismeréséhez vezet, és/vagy

                           c)

                           a biztonsági helyzet stabil és az általános életkörülmények a létminimumot biztosítják?

               3)

               Az olyan helyzetben, amikor az eddigi körülmények, amelyek alapján az érintettet menekültként elismerték, megszűntek, az új, üldöztetést megalapozó más jellegű körülményeket

                           a)

                           ahhoz a valószínűségi mércéhez kell-e mérni, amely a menekültek elismerése során alkalmazandó, vagy az érintett javára más mércét kell-e alkalmazni,

                           b)

                           az irányelv 4. cikke (4) bekezdésében foglalt bizonyítási könnyítés figyelembevételével kell-e elbírálni?

      (1)  HL L 304., 12. o.; magyar nyelvű különkiadás 19. fejezet, 7. kötet, 96. o.


               27.1.2007

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 20/1

         (2007/C 20/01)
   A Bíróság utolsó kiadványa az Európai Unió Hivatalos Lapjában

         HL C 326., 2006.12.30.

   Korábbi közzétételek

      HL C 310., 2006.12.16.

      HL C 294., 2006.12.2.

      HL C 281., 2006.11.18.

      HL C 261., 2006.10.28.

      HL C 249., 2006.10.14.

      HL C 237., 2006.9.30.

   Ezek a következő helyeken hozzáférhetők:

               EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu


title: T-635/15. sz. ügy: A Törvényszék 2016. december 6-i ítélete –Tuum kontra EUIPO – Thun (TUUM) („Európai uniós védjegy — A TUUM európai uniós ábrás védjegy bejelentése — THUN korábbi nemzeti ábrás védjegy — Viszonylagos kizáró ok — Összetéveszthetőség hiánya — A 207/2009/EK rendelet 8. cikke (1) bekezdésének b) pontja”)

text:
               23.1.2017

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 22/29

         A Törvényszék 2016. december 6-i ítélete –Tuum kontra EUIPO – Thun (TUUM)
   (T-635/15. sz. ügy) (1)

   ((„Európai uniós védjegy - A TUUM európai uniós ábrás védjegy bejelentése - THUN korábbi nemzeti ábrás védjegy - Viszonylagos kizáró ok - Összetéveszthetőség hiánya - A 207/2009/EK rendelet 8. cikke (1) bekezdésének b) pontja”))
   (2017/C 022/39)
   Az eljárás nyelve: olasz

      Felek

      Felperes: Tuum Srl (San Giustino, Olaszország) (képviselő: B. Saguatti ügyvéd)

      Alperes: az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala (képviselő: L. Rampini meghatalmazott)

      A másik fél a fellebbezési tanács előtti eljárásban, beavatkozó fél a Törvényszék előtti eljárásban: Thun SpA (Bolzano, Olaszország) (képviselők: L. Sergi és G. Muscas ügyvédek)

      Az ügy tárgya

   Az EUIPO első fellebbezési tanácsának a Thun és Tuum közötti felszólalási eljárással kapcsolatban 2015. szeptember 3-án hozott határozata (R 2624/2014-1. sz. ügy) ellen benyújtott kereset.

      Az ítélet rendelkező része

               1)

               A Törvényszék hatályon kívül helyezi az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala első fellebbezési tanácsának 2015. szeptember 3-i határozatát (R 2624/2014-1. sz. ügy).

               2)

               A Törvényszék a felszólalást elutasítja.

               3)

               Az EUIPO viseli saját költségeit, valamint a Tuum Srl részéről a Törvényszék és a fellebbezési tanács előtt felmerült költségek felét.

               4)

               A Thun SpA viseli saját költségeit, valamint a Tuum részéről a Törvényszék és a fellebbezési tanács előtt felmerült költségek felét.

      (1)  HL C 16., 2016.1.18.


title: A C-578/10–C-580/10. sz. egyesített ügyek: A Bíróság (harmadik tanács) 2012. április 26-i ítélete (a Hoge Raad der Nederlanden (Hollandia) előzetes döntéshozatal iránti kérelme) — Staatssecretaris van Financiën kontra L. A. C. van Putten (C-578/10), P. Mook (C-579/10), G. Frank (C-580/10) (EK 18. cikk és EK 56. cikk — Gépjárművek — Kölcsönbe adott olyan személygépkocsi használata valamely tagállamban, amelyet egy másik tagállamban vettek nyilvántartásba — E gépkocsi adóztatása az előbbi tagállamban a belföldi közúthálózat első használata során)

text:
               16.6.2012

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 174/10

         A Bíróság (harmadik tanács) 2012. április 26-i ítélete (a Hoge Raad der Nederlanden (Hollandia) előzetes döntéshozatal iránti kérelme) — Staatssecretaris van Financiën kontra L. A. C. van Putten (C-578/10), P. Mook (C-579/10), G. Frank (C-580/10)
   (A C-578/10–C-580/10. sz. egyesített ügyek) (1)

   (EK 18. cikk és EK 56. cikk - Gépjárművek - Kölcsönbe adott olyan személygépkocsi használata valamely tagállamban, amelyet egy másik tagállamban vettek nyilvántartásba - E gépkocsi adóztatása az előbbi tagállamban a belföldi közúthálózat első használata során)
   2012/C 174/13
   Az eljárás nyelve: holland

      A kérdést előterjesztő bíróság

   Hoge Raad der Nederlanden

      Az alapeljárás felei

      Felperes: Staatssecretaris van Financiën

      Alperesek: L. A. C. van Putten (C-578/10), P. Mook (C-579/10), G. Frank (C-580/10)

      Tárgy

   Előzetes döntéshozatal iránti kérelem — Hoge Raad der Nederlanden — Az EK 18. cikk (jelenleg EUMSZ 21. cikk) értelmezése — Nemzeti szabályozás, amely gépjármű belföldi közúthálózaton történő használatának megkezdését regisztrációs adóval terheli — Az adott tagállamban lakó olyan személy adókötelezettsége, aki más tagállamban nyilvántartásba vett gépjárművet ott lakó személytől kapott kölcsön az első tagállam területén történő rövid tartamú magánhasználatra

      Rendelkező rész

   Az EK 56. cikket úgy kell értelmezni, hogy azzal ellentétes valamely tagállam olyan szabályozása, amely azon lakosait, akik valamely más tagállamban nyilvántartásba vett gépjárművet ez utóbbi tagállam lakosától vettek kölcsön, a belföldi közúthálózat használatának megkezdésekor olyan adó teljes összegének megfizetésére kötelezi, amelyet szokásosan a járműveknek az előbbi tagállamban történő nyilvántartásba vételkor kell megfizetni, anélkül hogy figyelembe venné a szóban forgó jármű e közúthálózaton történő használatának időtartamát, és anélkül, hogy e személyek ezen adó alóli mentességhez vagy annak visszatérítéséhez való jogot érvényesíthetnének, amennyiben a szóban forgó járművet nem túlnyomórészt az első tagállam területén történő állandó használatra szánták, vagy ténylegesen nem így használták

      (1)  HL C 72., 2011.3.5.


title: F-125/15. sz. ügy: 2015. szeptember 22-én benyújtott kereset – ZZ kontra Bizottság

text:
               30.11.2015

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 398/80

         2015. szeptember 22-én benyújtott kereset – ZZ kontra Bizottság
   (F-125/15. sz. ügy)
   (2015/C 398/95)
   Az eljárás nyelve: francia

      Felek

      Felperes: ZZ (képviselők: S. Orlandi és T. Martin ügyvédek)

      Alperes: Európai Bizottság

      A jogvita tárgya és leírása

   A Bizottság azon határozatának megsemmisítése, amely a felperest a 2014. évi előléptetési időszakban nem léptette elő az AD8 besorolási fokozatba, valamint az állítólag bekövetkezett nem vagyoni kár megtérítése.

      Kereseti kérelmek

               —

               A Közszolgálati Törvényszék semmisítse meg a kinevezésre jogosult hatóság 2014. november 14-i, a felperest a 2014. évi előléptetési időszakban elő nem léptető határozatát;

               —

               az Európai Bizottságot kötelezze arra, hogy nem vagyoni kár címén fizessen meg 15  000 euró összeget;

               —

               a Bizottságot kötelezze a költségek viselésére.


title: F-16/06. sz. ügy: A Közszolgálati Törvényszék 2008. szeptember 23-i végzése Augenault és társai kontra Tanács

text:
               22.11.2008

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 301/68

         A Közszolgálati Törvényszék 2008. szeptember 23-i végzése Augenault és társai kontra Tanács
   (F-16/06. sz. ügy) (1)

   (2008/C 301/135)

      Az eljárás nyelve: francia

   Az első tanács elnöke elrendelte az ügy törlését.

      (1)  HL C 96., 2006.4.22., 38. o.


title: C-152/17. sz. ügy: A Consiglio di Stato (Olaszország) által 2017. március 24-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Consorzio Italian Management és Catania Multiservizi SpA kontra Rete Ferroviaria Italiana SpA

text:
               3.7.2017

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 213/19

         A Consiglio di Stato (Olaszország) által 2017. március 24-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Consorzio Italian Management és Catania Multiservizi SpA kontra Rete Ferroviaria Italiana SpA
   (C-152/17. sz. ügy)
   (2017/C 213/25)
   Az eljárás nyelve: olasz

      A kérdést előterjesztő bíróság

   Consiglio di Stato

      Az alapeljárás felei

      Fellebbező: Consorzio Italian Management és Catania Multiservizi SpA

      Ellenérdekű fél: Rete Ferroviaria Italiana SpA

      Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

               1)

               Összeegyeztethető-e az uniós joggal (különösen az EUSZ 3. cikk (3) bekezdésével, az EUMSZ 26., az EUMSZ 56–58. és az EUMSZ 101. cikkel, az Európai Unió Alapjogi Chartájának 16. cikkével) és a 2004/17 (1) irányelvvel a nemzeti jog olyan értelmezése, amely kizárja az árak felülvizsgálatát az úgynevezett különös ágazatokra vonatkozó szerződések esetében, elsősorban azok tekintetében, amelyeknek tárgya eltér az irányelv által hivatkozottaktól, de amely eszközként kapcsolódik az utóbbiakhoz?

               2)

               Összeegyeztethető-e az uniós elvekkel (különösen az EUSZ 3. cikk (3) bekezdésével, az EUMSZ 26., az EUMSZ 56–58. és az EUMSZ 101. cikkel, az Európai Unió Alapjogi Chartájának 16. cikkével) a 2004/17 irányelv (amennyiben úgy tekinthető, hogy az ár módosításának az úgynevezett különös ágazatokban megkötött és alkalmazott valamennyi szerződés esetében történő kizárása közvetlenül abból következik) az igazságtalanság, az aránytalanság, valamint a szerződéses egyensúlynak és – ebből eredően – a hatékony piac szabályainak megváltoztatása miatt?

      (1)  A vízügyi, energiaipari, közlekedési és postai ágazatban működő ajánlatkérők beszerzési eljárásainak összehangolásáról szóló, 2004. március 31-i 2004/17/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL 2004 L 134., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 6. fejezet 7. kötet 19.o.)