title: C-467/07. sz. ügy: A Protodikeio Livadeias (Görögország) által 2007. október 22-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Panagiotis Koskovolis és Aikaterini Pappa kontra Koinotita Kyriakiou Viotias

text:
               22.12.2007

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 315/27

         A Protodikeio Livadeias (Görögország) által 2007. október 22-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Panagiotis Koskovolis és Aikaterini Pappa kontra Koinotita Kyriakiou Viotias
   (C-467/07. sz. ügy)
   (2007/C 315/47)
   Az eljárás nyelve: görög
   A kérdést előterjesztő bíróság
   Protodikeio Livadeias
   Az alapeljárás felei

      Felperes: Koskovolis Panagiotis és Aikaterini Pappa

      Alperes: Koinotita Kyriakiou Boiotias
   Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

               1)

               Az 1999/70/EK tanácsi irányelv (HL L 175., 1999.7.28., 43. o.; magyar nyelvű különkiadás 5. fejezet 3. kötet 368. o.) szerves részét képező, az ESZSZ, az UNICE és a CEEP által a határozott ideig tartó munkaviszonyról kötött keretmegállapodás 5. szakaszát és 8. szakaszának 1. és 2. pontját úgy kell-e értelmezni, hogy a közösségi jog nem teszi lehetővé a tagállamok számára, az e keretmegállapodás alkalmazására történő hivatkozással való indokolással, hogy intézkedéseket fogadjanak el, amikor:

                           a)

                           a nemzeti jogrendben már az irányelv hatálybalépését megelőzően léteznek a keretmegállapodás 5. szakaszának 1. pontja szerinti egyenértékű jogszabályok, és

                           b)

                           amikor a keretmegállapodás végrehajtásaként elfogadott intézkedésekkel csökken a határozott idejű szerződéssel rendelkező munkavállalók védelmének általános szintje a nemzeti jogrendben.

               2)

               Az első kérdésre adott igenlő válasz esetén, amennyiben a nemzeti jogrendben már az 1999/70/EK irányelv hatálybalépését megelőzően léteznek a keretmegállapodás 5. szakaszának 1. pontja szerinti egyenértékű jogszabályok, mint a szóban forgó 2112/1920. sz. törvény 8. §-ának (3) bekezdése, a határozott idejű szerződéssel rendelkező munkavállalók védelme általános szintjének megengedett csökkentésének minősül-e a nemzeti jogban, a keretmegállapodás 8. szakaszának 1. és 3. pontja értelmében egy olyan jogszabályi intézkedés elfogadása, a keretmegállapodás alkalmazására történő hivatkozással való indokolással, mint a szóban forgó 164/2004. sz. elnöki rendelet 11. §-a:

                           a)

                           amennyiben, a hivatkozott, a keretmegállapodás végrehajtására irányuló jogszabályi intézkedést az 1999/71/EK irányelv átültetésére előírt határidő lejárta után fogadták el, de időbeli hatályába csak azok a határozott idejű munkaszerződések és –viszonyok tartoznak, amelyek végrehajtása az irányelv hatálybalépésekor folyamatban volt, vagy amelyek az irányelv hatálybalépése előtt, meghatározott időtartamban jártak le, de az irányelv átültetésére előírt határidő lejárta után, míg a korábban hatályos egyenrangú jogszabályok időbeli hatálya nem korlátozott, és alkalmazási körükbe tartozik valamennyi olyan határozott idejű munkaszerződés, amelyet az 1999/70/EK irányelv hatálybalépésének, illetve az átültetésére előírt határidő lejáratának időpontjában kötöttek, illetve végrehajtásuk folyamatban volt, vagy ekkor jártak le.;

                           b)

                           amennyiben ezen, a keretmegállapodás végrehajtására irányuló jogszabályi intézkedés hatályába csak olyan határozott idejű munkaszerződések és –viszonyok tartoznak, amelyeknek, hogy a hivatkozott intézkedés értelmében egymást követőknek minősüljenek, a következő együttesen teljesítendő feltételeknek kell megfelelniük:

                                       i)

                                       az egyes szerződések között legfeljebb három hónap telt el, és

                                       ii)

                                       ezen intézkedés hatálybalépésének időpontjában összes időtartamuk érje el a huszonnégy hónapot, függetlenül attól, hányszor újították meg a szerződéseket, illetve hogy ezek alapján történt-e legalább tizennyolc hónapot elérő foglalkoztatás az eredeti szerződést követő összesen huszonnégy hónapos időszakban, amennyiben az eredeti szerződésen kívül a szerződést legalább háromszor újították meg, míg a korábban hatályos egyenrangú jogszabályok nem írják elő e feltételeket, ellenben ezek alkalmazási körébe tartozik valamennyi (egymást követő) határozott idejű munkaszerződés, függetlenül a foglalkoztatási időszak minimális időtartamától és a szerződések megújításának minimális számától;

                           c)

                           amennyiben a szóban forgó, a keretmegállapodás végrehajtására irányuló jogszabályi intézkedés a határozott idejű munkaszerződéssel rendelkező munkavállalók védelme és a keretmegállapodás szerinti viaszélések megelőzése céljából, jogkövetkezményként előírja a határozott idejű munkaszerződések határozatlan idejű szerződésekké történő minősítését, beálló hatállyal (ex nunc), míg a korábban hatályos egyenrangú jogszabályok a határozott idejű munkaszerződések határozatlan idejűvé történő minősítését az eredeti szerződések megkötésének időpontjától írják elő (ex tunc).

               3)

               Az első kérdésre adott igenlő válasz esetén, amennyiben a nemzeti jogban az 1999/70/EK irányelv hatálybalépésének időpontjában hatályban vannak az ezen irányelv szerves részét képező, a határozott idejű munkavégzésről szóló keretmegállapodás 5. szakaszának 1. pontja szerinti olyan egyenrangú jogszabályok, mint a szóban forgó 2112/1920. sz. törvény 8. §-ának (3) bekezdése, a határozott idejű szerződéssel rendelkező munkavállalók védelme általános szintje csökkentésének minősül-e, a keretmegállapodás 8. szakasza 1. és 3. pontjai értelmében, a nemzeti jogban a keretmegállapodásra történő hivatkozással való indokolással elfogadott olyan jogszabályi intézkedés, mint az alapügyben szóban forgó, a 164/2004. sz. elnöki rendelet 7. §-a, amennyiben ez a határozott idejű szerződéssel rendelkező munkavállalóknak a visszaélésekkel szembeni védelme egyetlen eszközeként a munkavállaló azon kötelezettségét írja elő, hogy ez utóbb köteles a munkadíjat és a végkielégítést megfizetni az egymást követő határozott idejű munkaszerződésekkel történ visszaélésszerű alkalmazás esetén, figyelemmel arra a tényre, hogy:

                           a)

                           a munkadíj és a végkielégítés kifizetésének kötelezettségét a nemzeti jog bármely munkaviszony esetében előírja, és nem kifejezetten a keretmegállapodás szerinti visszaélések ellen irányul, és

                           b)

                           a korábban hatályos egyenrangú jogszabályok alkalmazásának jogkövetkezménye az egymást követő határozott idejű munkaszerződések határozatlan idejű szerződésekként történő elismerése.

               4)

               Az előző kérdésekre adott igenlő válasz esetén, a nemzeti bíróság a nemzeti jognak az 1999/70/EK irányelv fényében történő értelmezése során köteles-e mellőzni az ezen irányelvvel összeegyeztethetetlen, a keretmegállapodásra történő hivatkozással való indokolással elfogadott jogszabályi intézkedésekben szereplő olyan rendelkezéseket, ami azonban a határozott idejű szerződéssel rendelkező munkavállalók általános védelme szintjének csökkentését okozza a nemzeti jogban, mint a 164/2004. sz. elnöki rendeletben szereplő rendelkezések, amelyek hallgatólagosan és közvetett módon, ugyanakkor egyértelműen kizárják a védelmet az olyan visszaélések esetén, amikor a munkavállaló csak egyetlen és egységes határozott idejű munkaszerződést kötött, amelynek tárgya azonban a valóságban a nem átmeneti, rendkívüli vagy sürgős, hanem „állandó és tartós” szükségletek kielégítésre irányuló szolgáltatásoknak a munkavállaló általi nyújtása, és e rendelkezések helyett az irányelv hatálybalépését megelőzően hatályos egyenrangú nemzeti intézkedésben szereplő rendelkezéseket rendelkezéseket – mint például a 2112/1920. sz. törvény 8. §-ának (3) bekezdésében szereplőket – kell-e alkalmaznia.

               5)

               Amennyiben a nemzeti bíróság valamely határozott idejű munkavégzésről szóló ügyben alkalmazhatónak minősítene egy olyan rendelkezést (a jelen esetben a 2112/1920. sz. törvény 8. §-ának (3) bekezdését), amely az 1999/70/EK irányelv szerves részét képező, a határozott idejű munkavégzésről szóló keretmegállapodás 5. szakaszának 1. pontja szerinti egyenrangú jogszabálynak minősül, és az e rendelkezés alapján történt azon megállapítás, hogy valamely munkaszerződés megkötése – legyen ez akár csak egyetlen – határozott időre történt, a nyújtott szolgáltatás természetével, fajtájával és jellemzőivel kapcsolatos objektív indokok nélkül annak elismerését jelenti, hogy e szerződés határozatlan idejű szerződés:

                           a)

                           összeegyeztethető-e a közösségi joggal a nemzeti jognak a nemzeti bíróság általi olyan értelmezése és alkalmazása, miszerint minden esetben a határozott idejű szerződés megkötése objektív indokának minősül az a tény, hogy megkötésének jogi alapjául idényjellegű, időszakos, átmeneti vagy kiegészítő jellegű szociális szükségletek kielégítésére irányuló határozott idejű munkaszerződéssel történő foglalkoztatásról szóló rendelkezést (a jelen esetben a 3250/2004. sz. törvény rendelkezéseit, FEK A' 124., 2004. július 7.), akkor is, ha a kielégített szükségletek állandóak és tartósak;

                           b)

                           összeegyeztethető-e a közösségi joggal a nemzeti jognak a nemzeti bíróság általi olyan értelmezése és alkalmazása, miszerint egy olyan rendelkezést, amely tiltja a közszektorban a határozott idejű munkaszerződések határozatlan idejű munkaszerződésekké történő átalakítását, úgy kell értelmezni, hogy a közszektorban minden esetben feltétlenül tiltott a határozott idejű munkaszerződés határozatlan idejű munkaszerződéssé történő átalakítása, akkor is, ha e szerződést visszaélésszerűen kötötték határozott időre, mivel a kielégített szükségletek állandóak és tartósak, és a nemzeti bíróságnak nincs lehetősége ilyen esetben arra, hogy megállapítsa a vitatott munkaviszony valódi jellegét és ezt helyesen határozatlan idejű szerződésnek minősítse; vagy pedig ez a tilalom csak azon határozott idejű munkaszerződésekre vonatkozik, amelyeket ténylegesen átmeneti, előre nem látott, sürgős vagy hasonló szükségletek kielégítése céljából kötöttek, és nem azon esetekre is, amikor e szerződéseket valójában állandó és tartós szükségletek kielégítése céljából kötötték.


title: C-358/11. sz. ügy: A Bíróság (második tanács) 2013. március 7-i ítélete (a Korkein hallinto-oikeus (Finnország) előzetes döntéshozatal iránti kérelme) — Lapin elinkeino-, liikenne- ja ympäristökeskuksen liikenne ja infrastruktuuri -vastuualue (Környezet — Hulladékok — Veszélyes hulladékok — 2008/98/EK irányelv — CCA (réz-, króm- és arzénvegyület) oldatával kezelt régi telefonoszlopok — Vegyi anyagok regisztrálása, értékelése és engedélyezése — 1907/2006/EK rendelet (REACH-rendelet) — A kezelt faanyag felhasználási területeinek a REACH-rendelet XVII. mellékletében szereplő felsorolása — Pallószerkezetként használt régi telefonoszlopok)

text:
               27.4.2013

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 123/4

         A Bíróság (második tanács) 2013. március 7-i ítélete (a Korkein hallinto-oikeus (Finnország) előzetes döntéshozatal iránti kérelme) — Lapin elinkeino-, liikenne- ja ympäristökeskuksen liikenne ja infrastruktuuri -vastuualue
   (C-358/11. sz. ügy) (1)

   (Környezet - Hulladékok - Veszélyes hulladékok - 2008/98/EK irányelv - CCA (réz-, króm- és arzénvegyület) oldatával kezelt régi telefonoszlopok - Vegyi anyagok regisztrálása, értékelése és engedélyezése - 1907/2006/EK rendelet (REACH-rendelet) - A kezelt faanyag felhasználási területeinek a REACH-rendelet XVII. mellékletében szereplő felsorolása - Pallószerkezetként használt régi telefonoszlopok)
   2013/C 123/05
   Az eljárás nyelve: finn

      A kérdést előterjesztő bíróság

   Korkein hallinto-oikeus

      Az alapeljárás felei

      Felperes: Lapin elinkeino-, liikenne- ja ympäristökeskuksen liikenne ja infrastruktuuri -vastuualue

      A többi érdekelt fél az eljárásban: Lapin luonnonsuojelupiiri ry és Lapin elinkeino-, liikenne- ja ympäristökeskuksen ympäristö ja luonnonvarat -vastuualue

      Tárgy

   Előzetes döntéshozatal iránti kérelem — Korkein hallinto-oikeus — A hulladékokról és egyes irányelvek hatályon kívül helyezéséről szóló, 2008. november 19-i 2008/98/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL L 312., 3. o.) és a vegyi anyagok regisztrálásáról, értékeléséről, engedélyezéséről és korlátozásáról (REACH), az Európai Vegyianyag-ügynökség létrehozásáról, az 1999/45/EK irányelv módosításáról, valamint a 793/93/EGK tanácsi rendelet, az 1488/94/EK bizottsági rendelet, a 76/769/EGK tanácsi irányelv, a 91/155/EGK, a 93/67/EGK, a 93/105/EK és a 2000/21/EK bizottsági irányelv hatályon kívül helyezéséről szóló, 2006. december 18-i 1907/2006/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet (HL 396., 1. o.; helyesbítések: HL L 136., 2007.5.29., 3. o.; HL L 141., 2008.5.31., 22. o.; HL L 36., 2009.2.5., 84. o. és HL L 118., 2010.5.12., 89. o.) értelmezése — Vegyi anyagok regisztrálása, értékelése és engedélyezése — Az említett rendelet XVII. melléklete alapján korlátozás alá eső anyag — CCA [réz, króm- és arzénvegyület] oldatával kezelt régi telefonoszlopok kezelt ösvény alapozásához való felhasználása.

      Rendelkező rész

               1.

               Az uniós jog nem zárja eleve ki azt, hogy a veszélyesnek minősített hulladék elveszítse a hulladékokról és egyes irányelvek hatályon kívül helyezéséről szóló, 2008. november 19-i 2008/98/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv szerinti hulladék minőségét, ha valamely hasznosítási művelet az emberi egészség veszélyeztetése és a környezet károsítása nélkül lehetővé teszi a használhatóvá tételét, és ha egyébként nem nyert megállapítást, hogy a szóban forgó tárgytól birtokosa megválik, megválni szándékozik vagy megválni köteles ugyanezen irányelv 3. cikkének 1. pontja értelmében, amit a kérdést előterjesztő bíróságnak kell megvizsgálnia.

               2.

               A vegyi anyagok regisztrálásáról, értékeléséről, engedélyezéséről és korlátozásáról (REACH), az Európai Vegyianyag-ügynökség létrehozásáról, az 1999/45/EK irányelv módosításáról, valamint a 793/93/EGK tanácsi rendelet, az 1488/94/EK bizottsági rendelet, a 76/769/EGK tanácsi irányelv, a 91/155/EGK, a 93/67/EGK, a 93/105/EK és a 2000/21/EK bizottsági irányelv hatályon kívül helyezéséről szóló, 2006. december 18-i 1907/2006/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet 2009. június 22-i 552/2009/EK bizottsági rendelettel módosított változatát, és különösen annak XVII. mellékletét, amennyiben bizonyos feltételek mellett engedélyezi az ún. CCA (réz-, króm- és arzénvegyület) oldatával kezelt faanyag felhasználását, úgy kell értelmezni, hogy az alapügyben szereplőkhöz hasonló körülmények között jelentőséggel bír annak meghatározása céljából, hogy az ilyen faanyag elveszítheti a hulladék minőségét, mert ha ezek a feltételek teljesülnének, a birtokosa nem lenne köteles attól a 2008/98 irányelv 3. cikkének 1. pontja értelmében megválni.

               3.

               Az 1907/2006 rendelet 552/2009 rendelettel módosított változatának 67. és 128. cikkét úgy kell értelmezni, hogy az uniós jog harmonizációt valósít meg az e rendelet XVII. melléklete szerinti korlátozás alá tartozó anyag gyártásával, forgalomba hozatalával vagy felhasználásával kapcsolatos, az arzénvegyületekre vonatkozó követelményhez hasonló követelmények tekintetében.

               4.

               Az 1907/2006 rendelet 552/2009 rendelettel módosított változata XVII. melléklete 19. pontja 4. pontjának b) alpontját, amely felsorolja azokat a felhasználási területeket, ahol eltérés címén felhasználható az ún. CCA (réz-, króm- és arzénvegyület) oldatával kezelt faanyag, úgy kell értelmezni, hogy az e rendelkezésben szereplő felsorolás kimerítő jellegű, és ezen eltérés ennélfogva nem alkalmazható az itt felsoroltakon kívüli esetekre. A kérdést előterjesztő bíróság feladata, hogy megvizsgálja, hogy az alapügyben szereplőhöz hasonló körülmények között a szóban forgó telefonoszlopok pallóaljzat céljából történő felhasználása valóban az említett rendelkezésben felsorolt felhasználási területek közé tartozik-e.

               5.

               Az 1907/2006 rendelet 552/2009 rendelettel módosított változata XVII. melléklete 19. pontja 4. pontja d) alpontjának második francia bekezdésében szereplő azon rendelkezéseket, melyek szerint az ún. CCA (réz-, króm- és arzénvegyület) oldatával kezelt faanyag nem használható fel semmilyen olyan felhasználási területen, ahol ismétlődően fennáll a bőrrel érintkezés kockázata, úgy kell értelmezni, hogy a szóban forgó tilalmat minden olyan helyzetben alkalmazni kell, amikor minden valószínűség szerint fennáll a kezelt faanyag bőrrel való ismétlődő érintkezése, ennek valószínűségét azon felhasználási területen történő rendes használat konkrét feltételeiből kell levezetni, amelyre e faanyagot alkalmazták, amit a kérdést előterjesztő bíróságnak kell értékelnie.

      (1)  HL C 269., 2011.9.10.


title: T-351/02. sz. ügy: Az Elsőfokú Bíróság  2006. április 5-i  ítélete – Deutsche Bahn kontra Bizottság (Állami támogatás – Versenytárs panasza – 92/81/EGK irányelv – Ásványi olajokra kivetett jövedéki adó – Légi közlekedésben üzemanyagként használt ásványi olajok – Jövedékiadó-mentesség – A Bizottság panaszosnak címzett levele – Megsemmisítés iránti kereset – Elfogadhatóság – Megtámadható jogi aktus – 659/1999/EK rendelet – Támogatás fogalma – Államnak betudhatóság – Egyenlő bánásmód)

text:
               3.6.2006

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 131/37

         Az Elsőfokú Bíróság 2006. április 5-i ítélete – Deutsche Bahn kontra Bizottság
   (T-351/02. sz. ügy) (1)

   (Állami támogatás - Versenytárs panasza - 92/81/EGK irányelv - Ásványi olajokra kivetett jövedéki adó - Légi közlekedésben üzemanyagként használt ásványi olajok - Jövedékiadó-mentesség - A Bizottság panaszosnak címzett levele - Megsemmisítés iránti kereset - Elfogadhatóság - Megtámadható jogi aktus - 659/1999/EK rendelet - Támogatás fogalma - Államnak betudhatóság - Egyenlő bánásmód)
   (2006/C 131/69)
   Az eljárás nyelve: német
   Felek

      Felperes: a Deutsche Bahn AG (székhelye: Berlin, Németország) (képviselők kezdetben: M. Schütte, M. Reysen és W. Kirchhoff, később: M. Schütte és M. Reysen ügyvédek)

      Alperes: az Európai Közösségek Bizottsága (képviselők: V. Kreuschitz és J. Flett, meghatalmazotti minőségben)

      Az alperest támogató beavatkozó: az Európai Unió Tanácsa (képviselők: A.-M. Colaert, F. Florindo Gijón és C. Saile, meghatalmazotti minőségben)
   Az ügy tárgya
   A felperes 2002. július 5-i panaszát elutasító, 2002. szeptember 12-i bizottsági határozat megsemmisítése iránti kérelem
   Az ítélet rendelkező része

               1)

               Az Elsőfokú Bíróság a keresetet elutasítja.

               2)

               Az Elsőfokú Bíróság a felperest kötelezi a költségek viselésére.

               3)

               A Tanács maga viseli saját költségeit.

      (1)  HL C 31., 2003.2.8.


title: C-70/07. sz. ügy: A Bíróság elnökének 2007. augusztus 14-i végzése – Az Európai Közösségek Bizottsága kontra Németországi Szövetségi Köztársaság

text:
               8.12.2007

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 297/34

         A Bíróság elnökének 2007. augusztus 14-i végzése – Az Európai Közösségek Bizottsága kontra Németországi Szövetségi Köztársaság
   (C-70/07. sz. ügy) (1)

   (2007/C 297/62)

      Az eljárás nyelve: német

   A Bíróság elnöke elrendelte az ügy törlését.

      (1)  HL C 69., 2007.3.24.


title: C-123/17. sz. ügy: A Bundesverwaltungsgericht (Németország) által 2017. március 10-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Nefiye Yön kontra Landeshauptstadt Stuttgart

text:
               25.9.2017

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 318/2

         A Bundesverwaltungsgericht (Németország) által 2017. március 10-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Nefiye Yön kontra Landeshauptstadt Stuttgart
   (C-123/17. sz. ügy)
   (2017/C 318/02)
   Az eljárás nyelve: német

      A kérdést előterjesztő bíróság

   Bundesverwaltungsgericht

      Az alapeljárás felei

      Felperes: Nefiye Yön

      Alperes: Landeshauptstadt Stuttgart

      Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

               1)

               Az 1/80 társulási tanácsi határozat 13. cikke szerinti „standstill” klauzula teljes körűen felváltotta-e a 2/76 társulási tanácsi határozat 7. cikke szerinti „standstill” klauzulát, vagy a munkavállalók szabad mozgáshoz való joga olyan új korlátozásainak jogszerűségét, amelyeket a 2/76 társulási tanácsi határozat hatálybalépése és az 1/80 társulási tanácsi határozat 13. cikkének alkalmazhatósága között vezettek be, továbbra is a 2/76 társulási tanácsi határozat 7. cikke alapján kell megítélni?

               2)

               Amennyiben az első kérdést úgy kell megválaszolni, hogy a 2/76 társulási tanácsi határozat 7. cikkét nem teljes körűen helyezték hatályon kívül: az Európai Unió Bíróságának az 1/80 társulási tanácsi határozat 13. cikkéhez kapcsolódó ítélkezési gyakorlatát teljes terjedelmében alkalmazni kell-e a 2/76 társulási tanácsi határozat 7. cikkének alkalmazására is azzal a következménnyel, hogy a 2/76 társulási tanácsi határozat 7. cikke a jogalap tekintetében egy 1980. október 5-ével hatályba lépett olyan nemzeti szabályozásra is kiterjed, amellyel a török munkavállalónak minősülő házastárshoz történő költözést nemzeti vízum kiadásától teszik függővé?

               3)

               Igazolható-e az ilyen nemzeti szabályozás bevezetése közérdeken alapuló nyomós okkal, mindenekelőtt a hatékony idegenrendészeti ellenőrzés és a migrációs áramlások igazgatásának célkitűzésével, ha az egyedi eset rendkívüli körülményeit a túlzott nehézségekkel jellemzett esetekre vonatkozó klauzula figyelembe veszi?


title: C-168/09. sz. ügy: A Tribunale di Milano (Olaszország) által 2009. május 12-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — Flos SpA kontra Sameraro Casa e Famiglia SpA

text:
               18.7.2009

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 167/5

         A Tribunale di Milano (Olaszország) által 2009. május 12-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — Flos SpA kontra Sameraro Casa e Famiglia SpA
   (C-168/09. sz. ügy)
   2009/C 167/08
   Az eljárás nyelve: olasz

      A kérdést előterjesztő bíróság

   Tribunale di Milano

      Az alapeljárás felei

      Felperes: Flos SpA

      Alperes: Semeraro Casa e Famiglia SpA

      Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

               1)

               A 98/71/EK irányelv (1) 17. és 19. cikkét akként kell-e értelmezni, hogy egy olyan tagállam nemzeti törvényének alkalmazásában, amely — ezen irányelv alapján — jogrendjébe bevezette a formatervezési minták szerzői jogi védelmét, az e tagállamnak biztosított lehetőség, hogy önállóan határozza meg e védelem terjedelmét és feltételeit, magában foglalhatja magának a védelemnek a kizárását az olyan formatervezési minták tekintetében, amelyeket — noha megfelelnek a védelem szerzői jog által meghatározott követelményeinek — úgy kell tekinteni, hogy a formatervezési mintákhoz fűződő szerzői jogot a belső jogrendbe bevezető törvényi rendelkezések hatályba lépésének napját megelőzően a közkincs részévé váltak, mivel azokat formatervezési mintaként sohasem lajstromozták, vagy a vonatkozó lajstromozás az említett időpontban már lejárt?

               2)

               Az 1) kérdésre adott nemleges válasz esetén 98/71/EK irányelv 17. és 19. cikkét akként kell-e értelmezni, hogy egy olyan tagállam nemzeti törvényének alkalmazásában, amely — ezen irányelv alapján — jogrendjébe bevezette a formatervezési minták szerzői jogi védelmét, az e tagállamnak biztosított lehetőség, hogy önállóan határozza meg e védelem terjedelmét és feltételeit, magában foglalhatja magának a védelemnek a kizárását az olyan formatervezési minták tekintetében, amelyeket — noha megfelelnek a védelem szerzői jog által meghatározott követelményeinek — úgy kell tekinteni, hogy a formatervezési mintákhoz fűződő szerzői jogot a belső jogrendbe bevezető törvényi rendelkezések hatályba lépésének napját megelőzően a közkincs részévé váltak, és egy — az e formatervezési mintákhoz fűződő szerzői jog jogosultja által fel nem hatalmazott — harmadik személy az adott államban már gyártott és forgalmazott az e formatervezési mintáknak megfelelően előállított termékeket?

               3)

               Az 1) és 2) kérdésre adott nemleges válasz esetén a 98/71/EK irányelv 17. és 19. cikkét akként kell-e értelmezni, hogy egy olyan tagállam nemzeti törvényének alkalmazásában, amely — ezen irányelv alapján — jogrendjébe bevezetette a formatervezési minták szerzői jogi védelmét, az e tagállamnak biztosított lehetőség, hogy önállóan határozza meg e védelem terjedelmét és feltételeit, magában foglalhatja magának a védelemnek a kizárását az olyan formatervezési minták tekintetében, amelyeket — noha megfelelnek a védelem szerzői jog által meghatározott követelményeinek — úgy kell tekinteni, hogy a formatervezési mintákhoz fűződő szerzői jogot a belső jogrendbe bevezető törvényi rendelkezések hatályba lépésének napját megelőzően a közkincs részévé váltak, és egy — az e formatervezési mintákhoz fűződő szerzői jog jogosultja által fel nem hatalmazott — harmadik személy az adott államban már gyártott és forgalmazott az e formatervezési mintáknak megfelelően előállított termékeket, feltéve, hogy e kizárás egy jelentős (tíz éves) időszak tekintetében kerül meghatározásra?

      (1)  HL L 289., 28. o.; magyar nyelvű különkiadás 13. fejezet, 21. kötet, 120. o.


title: T-192/06. sz. ügy: 2006. július 18-án benyújtott kereset – Caffaro kontra Bizottság

text:
               2.9.2006

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 212/42

         2006. július 18-án benyújtott kereset – Caffaro kontra Bizottság
   (T-192/06. sz. ügy)
   (2006/C 212/72)
   Az eljárás nyelve: olasz
   Felek

      Felperes: a Caffaro S.r.l. (képviselők: Alberto Santa Maria és Claudi Biscaretti di Rufia ügyvédek)

      Alperes: az Európai Közösségek Bizottsága
   Kereseti kérelmek
   A felperes azt kéri, hogy az Elsőfokú Bíróság:

               —

               semmisítse meg a COMP/F/38.620 hidrogén peroxid és perborát-ügyben 2006. május 3-án hozott C(2006) 1766 végleges bizottsági határozatot annyiban, amennyiben e határozat a Caffaro S.r.l.-re a SNIA S.p.A.-val egyetemlegesen 1 078 000 euró összegű bírságot szab ki;

               —

               másodlagosan: csökkentse a Bizottság által a Caffaro S.r.l.-lel szemben kiszabott bírság összegét jelképes mértékűre;

               —

               harmadlagosan: jelentős mértékben csökkentse a Caffaro S.r.l.-lel szemben kiszabott bírságot, tekintettel az utóbbi jogsértésének rövid időtartamára, valamint az enyhítő körülmények fennállására;

               —

               kötelezze az alperest a költségek viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek
   A jelen ügyben megtámadott határozat a T-185/06. sz., Air Liquide kontra Bizottság ügyben megtámadott határozattal megegyezik.
   A felperes keresete alátámasztására arra hivatkozik, hogy:

               —

               saját maga inkább „áldozatnak” tekinthető, mint a hidrogén peroxid kartell résztvevőjének. A felperes kijelenti ezzel kapcsolatosan, hogy a Caffarónak a kérdéses eljárásban elfoglalt helyének értékelése tekintetében az alperes teljes mértékben figyelmen kívül hagyta azt a tényt, hogy ez a társaság – amely egyáltalán nem húzott hasznot a kérdéses kartellből – a nátrium perborát (NP) piacról pontosan a hidrogén peroxid (HP) piacon történt jogellenes megállapodásokat követően vonult ki. A felperes a Bizottság előtt azzal érvelt, hogy csupán a nátrium perborátot gyártott, és a hidrogén peroxid tekintetében csupán ügyfél [vagyis vevő] volt, következésképpen nem lehetett az ezzel kapcsolatos kartell tagja, mivel saját maga is a kérdéses összejátszás áldozata volt;

               —

               az alperes nyilvánvaló hibát vétett azzal, hogy a felperes kivételével a jogsértés összes részvevőjével szemben az 1999-ben – vagyis a hidrogén peroxidra és a nátrium perborátra vonatkozó együttes jogsértés utolsó teljes évében – elért világméretű piaci részesedést alkalmazta. A Caffaróval szemben meglepő módon a Bizottság éppen ellenkezőleg, az 1998-as évre vonatkozó adatokat használta fel, miközben az állandó ítélkezési gyakorlat szerint valamely vállalkozás sajátos jelentőségének felmérése érdekében a Bizottságnak az egyes vállalkozások által a referenciaévben megvalósított forgalmat kell figyelembe vennie. A felperes e tekintetben felhívja a figyelmet arra, hogy az ítélkezési gyakorlat ezen elvet úgy értelmezte, hogy kizárólag az ugyanabban a jogsértésben résztvevő összes vállalkozásra érvényes ugyanazon referenciaév alkalmazása biztosítja az egyenlő bánásmód megvalósulását.

         A felperes továbbá az alábbiakra hivatkozik:

               —

               a védelem jogának megsértésére azzal kapcsolatosan, hogy – szemben az alperes állításával – a Caffaro képviselői nem vettek részt az 1998. november 26-án Brüsszelben tartott találkozón;

               —

               az 1/2003/EK rendelet 25. cikkének, valamint az ott előírt elévülési időnek a hibás alkalmazására, mivel a Caffaro a Bizottság vele szemben indított vizsgálatát megelőzően több mint öt évvel megszüntette a feltételezett kartellben való részvételét.


title: C-307/11. P. sz. ügy: A Bíróság (ötödik tanács) 2012. április 26-i végzése — Deichmann SE kontra Belső Piaci Harmonizációs Hivatal (védjegyek és formatervezési minták) (OHIM) (Fellebbezés — Közösségi védjegy — 40/94/EK rendelet — 7. cikk (1) bekezdés b) pontja — Feltétlen kizáró ok — A megkülönböztető képesség hiánya — Egy szaggatott vonallal szegélyezett, ék alakú szalagból álló ábrás megjelölés)

text:
               25.8.2012

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 258/8

         A Bíróság (ötödik tanács) 2012. április 26-i végzése — Deichmann SE kontra Belső Piaci Harmonizációs Hivatal (védjegyek és formatervezési minták) (OHIM)
   (C-307/11. P. sz. ügy) (1)

   (Fellebbezés - Közösségi védjegy - 40/94/EK rendelet - 7. cikk (1) bekezdés b) pontja - Feltétlen kizáró ok - A megkülönböztető képesség hiánya - Egy szaggatott vonallal szegélyezett, ék alakú szalagból álló ábrás megjelölés)
   2012/C 258/13
   Az eljárás nyelve: német

      Felek

      Fellebbező: Deichmann SE (képviselő: O. Rauscher Rechtsanwalt)

      A másik fél az eljárásban: Belső Piaci Harmonizációs Hivatal (védjegyek és formatervezési minták) (OHIM) (képviselő: K. Klüpfel meghatalmazott)

      Tárgy

   A Törvényszék (hetedik tanács) T-202/09. sz., Deichmann SE kontra OHIM ügyben 2011. április 13-án hozott azon ítélete ellen benyújtott fellebbezés, amellyel a Törvényszék elutasította az OHIM negyedik fellebbezési tanácsának 2009. április 3-i azon határozatával szemben benyújtott keresetet, amely elutasította az elbírálónak egy szaggatott vonallal szegélyezett, ék alakú szalagból álló ábrás megjelölés 10. és 25. osztályba tartozó egyes áruk tekintetében közösségi védjegyként történő lajstromozását megtagadó határozatával szembeni fellebbezést — A védjegy megkülönböztető képessége.

      Rendelkező rész

               1.

               A Bíróság a fellebbezést elutasítja.

               2.

               A Bíróság a Deichmann SE-t kötelezi a költségek viselésére.

      (1)  HL C 269., 2011.09.10.


title: C-227/15. P. sz. ügy: A Törvényszék (harmadik tanács) T-195/11., T-458/11., T-448/12. és T-41/13. sz., Cahier és társai kontra Tanács és Bizottság ügyben 2015. március 18-án hozott ítélete ellen Robert Aubineau és társai által 2015. május 19-én benyújtott fellebbezés

text:
               21.9.2015

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 311/15

         A Törvényszék (harmadik tanács) T-195/11., T-458/11., T-448/12. és T-41/13. sz., Cahier és társai kontra Tanács és Bizottság ügyben 2015. március 18-án hozott ítélete ellen Robert Aubineau és társai által 2015. május 19-én benyújtott fellebbezés
   (C-227/15. P. sz. ügy)
   (2015/C 311/20)
   Az eljárás nyelve: francia

      Felek

      Fellebbezők: Robert Aubineau és társai (képviselő: Ch.-E. Gudin ügyvéd)

      A többi fél az eljárásban: Tanács, Bizottság, Franciaország

      A fellebbezők kérelmei

   A fellebbezők azt kérik, hogy a Bíróság:

               —

               helyezze hatályon kívül azt az ítéletet, amely nem ismeri el az arra vonatkozóan előírt tilalmat, hogy a borpárlat-termelők maguk párolják le a szokásos mennyiséget meghaladóan termelt bort, azzal az indokkal, hogy kérelmezhették elismerésüket, és ehhez ezt megelőzően lepárlókká válhattak;

               —

               helyezze hatályon kívül azt az ítéletet, amely nem ismeri el az 1623/2000/EK rendelet (1) hátrányosan megkülönböztető jellegét, amely rendelet nem biztosít ugyanolyan jogokat a borpárlatok termelőinek;

               —

               helyezze hatályon kívül azt az ítéletet, amely nem ismeri el azon intézmények felróható magatartását és felelősségét, amelyek a Bíróság ítélkezési gyakorlatában és az EUMSZ 40. cikkben általános uniós jogelvként szereplő hátrányos megkülönböztetés tilalmának elvével összeegyeztethetetlen szabályozást vezettek be, amikor az a közös piacszervezés részét képezi, mint a jelen esetben;

               —

               helyezze hatályon kívül azt az ítéletet, amely nem ismeri el a fellebbezők által a kettős értelmezéssel bíró rendeletből fakadóan elszenvedett kárt, amely rendelet okán minden nemzeti bíróság szigorúan szankcionálta a fellebbezőket. Ez a kettős értelmezés egy olyan szöveg közvetlen következménye, amelyért annak megalkotója viseli a felelősséget, ez a jelen esetben a Bizottság.

      Jogalapok és fontosabb érvek

   Fellebbezésük alátámasztása érdekében a fellebbezők négy jogalapra hivatkoznak.
   Először is a fellebbezők azt kérik a Bíróságtól, hogy helyezze hatályon kívül a Törvényszék ítéletét, amely nem ismeri el a borpárlatok termelőinek nem ugyanolyan jogokat biztosító 1623/2000 rendelet hátrányosan megkülönböztető jellegét.
   Másodszor a fellebbezők úgy vélik, hogy a Törvényszék tévesen alkalmazta a jogot, amikor nem ismerte el azon intézmények felróható magatartását és felelősségét, amelyek a Bíróság ítélkezési gyakorlatában és az EUMSZ 40. cikkben általános uniós jogelvként szereplő hátrányos megkülönböztetés tilalmának elvével összeegyeztethetetlen szabályozást vezettek be és értelmeztek, amikor az a közös piacszervezés részét képezi, mint a jelen esetben.
   Harmadszor a fellebbezők azt róják fel a Törvényszéknek, hogy nem ismerte el az általuk elszenvedett kárt. Az 1623/2000 rendelet lehetséges kettős értelmezése okán a nemzeti bíróságok szigorúan szankcionálták a fellebbezőket, és ebből következően ez a jogellenesség az elszenvedett kár oka.
   Végül a fellebbezők azt róják fel a Törvényszéknek, hogy nem vette figyelembe a rendelet 65. cikkének értelmét és tartalmát, amely rendelkezés különös alakiságokat ír elő azon termelőknek, akik maguk rendelkeznek lepárlófelszereléssel, és akik a szokásos bormennyiséget meghaladóan termelt saját feleslegüknek a kötelező lepárlását tervezik.

      (1)  A piaci mechanizmusokra tekintettel a borpiac közös szervezéséről szóló 1493/1999/EK rendelet végrehajtása részletes szabályainak megállapításáról szóló, 2000. július 25-i 1623/2000/EK bizottsági rendelet (HL L 194., 45. o.; magyar nyelvű különkiadás 3. fejezet, 30. kötet, 182. o.).


title: T-116/05. sz. ügy: Dorian Lacombe által az Európai Unió Tanácsa ellen 2005. február 28-án benyújtott kereset

text:
               14.5.2005

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 115/34

         Dorian Lacombe által az Európai Unió Tanácsa ellen 2005. február 28-án benyújtott kereset
   (T-116/05. sz. ügy)
   (2005/C 115/61)
   Az eljárás nyelve: francia
   Dorian Lacombe, lakóhelye: Evry (Franciaország), képviselik: Sébastien Orlandi, Xavier Martin, Albert Coolen, Jean-Noël Louis és Étienne Marchal ügyvédek, kézbesítési cím: Luxembourg, 2005. február 28-án keresetet nyújtott be az Európai Közösségek Elsőfokú Bíróságához az Európai Unió Tanácsa ellen.
   A felperes keresetében azt kéri, hogy az Elsőfokú Bíróság:

               1.

               kötelezze a Tanácsot a felperesnek a felettese és a Tanács főtitkára által jóváhagyólag aláírt kimutatás szerint elvégzett összes kiegészítő szolgáltatásának megfelelő – a már kifizetett összeggel csökkentett – ellenérték megfizetésére;

               2.

               kötelezze a Tanácsot a felperes társadalombiztosítási rendszerébe a hatályos szabályozás szerint előírt munkáltatói járulék befizetésére;

               3.

               kötelezze a Tanácsot a felperesnek a munkanélküli segély azon részének megfizetésére, amelyre jogosult lett volna, amennyiben a munkáltatói járulékot megfelelő időben befizették volna a társadalombiztosítási rendszerébe;

               4.

               kötelezze az alperest a felperesnek – a feleket kötelező segédalkalmazotti szerződése alapján – járó összegek után az Európai Központi Bank irányadó kamatlába 2 ponttal megnövelt értéke alapján kiszámított késedelmi kamatai megfizetésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek:
   A felperes segédalkalmazott volt a Tanácsnál 2002. december 1-je és 2003. július 31-e között. Előadja, hogy a Tanács – az indok megjelölése nélkül – 73-ról 59,5 napra csökkentette a szombatokon, vasárnapokon, ünnepnapokon és az irodák zárva tartásának napjain ledolgozott munkaórák alapján neki járó munkaidő-jóváírást. Keresete e részének alátámasztására a felperes hivatkozik az Európai Közösségek egyéb alkalmazottaira vonatkozó alkalmazási feltételek 57. cikke, a személyzeti szabályzat 56. cikke, a 88/93. sz. személyzeti közlemény, valamint az indokolási kötelezettség megsértésére.
   A felperes ezt követően azt állítja, hogy a Tanács – megsértve az Európai Közösségek egyéb alkalmazottaira vonatkozó alkalmazási feltételek 70. cikkét – nem fizette be az előírt járulékokat ahhoz a társadalombiztosítási pénztárhoz, amelyhez az alperes tartozott. A felperes kéri az emiatt elszenvedett kára megtérítését is.


title: A Bíróság utolsó kiadványa az Európai Unió Hivatalos LapjábanHL C 155., 2005.6.25

text:
               9.7.2005

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 171/36

         (2005/C 171/60)
   A Bíróság utolsó kiadványa az Európai Unió Hivatalos Lapjában

         HL C 155., 2005.6.25

   Korábbi közzétételek

      HL C 143., 2005.6.11

      HL C 132., 2005.5.28

      HL C 115., 2005.5.14

      HL C 106., 2005.4.30

      HL C 93., 2005.4.16

      HL C 82., 2005.4.2

   Ezek a következő helyeken hozzáférhetők:

               EUR-Lex: http://europa.eu.int/eur-lex

               CELEX: http://europa.eu.int/celex


title: C-271/10. sz. ügy: A Bíróság (harmadik tanács) 2011. június 30-i ítélete (a Raad van State van België (Belgium) előzetes döntéshozatal iránti kérelme) — Vereniging van Educatieve en Wetenschappelijke Auteurs (VEWA) kontra Belgische Staat (92/100/EGK irányelv — Szerzői és szomszédos jogok — Nyilvános haszonkölcsönzés — A szerzők díjazása — Megfelelő jövedelem)

text:
               27.8.2011

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 252/5

         A Bíróság (harmadik tanács) 2011. június 30-i ítélete (a Raad van State van België (Belgium) előzetes döntéshozatal iránti kérelme) — Vereniging van Educatieve en Wetenschappelijke Auteurs (VEWA) kontra Belgische Staat
   (C-271/10. sz. ügy) (1)

   (92/100/EGK irányelv - Szerzői és szomszédos jogok - Nyilvános haszonkölcsönzés - A szerzők díjazása - Megfelelő jövedelem)
   2011/C 252/07
   Az eljárás nyelve: holland

      A kérdést előterjesztő bíróság

   Raad van State van België

      Az alapeljárás felei

      Felperes: Vereniging van Educatieve en Wetenschappelijke Auteurs (VEWA)

      Alperes: Belgische Staat

      Tárgy

   Előzetes döntéshozatal iránti kérelem — Raad van State van België — A bérleti jogról és a haszonkölcsönzési jogról, valamint a szellemi tulajdon területén a szerzői joggal szomszédos bizonyos jogokról szóló, 1992. november 19-i 92/100/EGK tanácsi irányelv (HL L 346., 61. o.; magyar nyelvű különkiadás 17. fejezet, 1. kötet, 120. o.) 5. cikke (1) bekezdésének értelmezése (jelenleg a 2006/115/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv [HL L 376., 28. o.] 6. cikkének (1) bekezdése) — A szerzők díjazása nyilvános haszonkölcsönbe adás esetén — Méltányos díjazás

      Rendelkező rész

   A bérleti jogról és a haszonkölcsönzési jogról, valamint a szellemi tulajdon területén a szerzői joggal szomszédos bizonyos jogokról szóló, 1992. november 19-i 92/100/EGK tanácsi irányelv 5. cikkének (1) bekezdésével ellentétes az alapügyben szereplőhöz hasonló, olyan rendszert bevezető jogszabály, mely szerint a nyilvános haszonkölcsönbe adás esetén a szerzőket megillető díjazást kizárólag a közintézményekbe beiratkozott kölcsönvevők számától függően, kölcsönvevőnként megállapított évi átalányösszeg alapján kell kiszámítani.

      (1)  HL C 234., 2010.8.28.


title: T-438/16. sz. ügy: 2016. augusztus 5-én benyújtott kereset – Altunis kontra EUIPO – Hotel Cipriani (CIPRIANI)

text:
               19.9.2016

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 343/48

         2016. augusztus 5-én benyújtott kereset – Altunis kontra EUIPO – Hotel Cipriani (CIPRIANI)
   (T-438/16. sz. ügy)
   (2016/C 343/66)
   A keresetlevél nyelve: olasz

      Felek

      Felperes: Altunis-Trading, Gestão e Serviços, Lda (Funchal, Portugália) (képviselik: A. Vanzetti, S. Bergia, G. Sironi ügyvédek)

      Alperes: az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala (EUIPO)

      A másik fél a fellebbezési tanács előtti eljárásban: Hotel Cipriani Srl (Velence, Olaszország)

      Az EUIPO előtti eljárás adatai

      A vitatott védjegy bejelentője: Felperes

      A vitatott védjegy: az Európai Uniót megjelölő „CIPRIANI” nemzetközi szóvédjegy / közösségi szóvédjegy – 1 127 870. sz., az Európai Uniót megjelölő nemzetközi lajstromozás

      Az EUIPO előtti eljárás: Felszólalási eljárás

      A megtámadott határozat: az EUIPO negyedik fellebbezési tanácsának 2016. június 7-én az R 1889/2015-4. sz. ügyben hozott határozata

      Kereseti kérelmek

   A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:

               —

               helyezze hatályon kívül a megtámadott határozatot;

               —

               utasítsa el a Hotel Cipriani s.r.l. felszólalását, vagy

               —

               az ügyet utalja vissza az EUIPO elé, hogy az az ítéletnek megfelelően határozzon;

               —

               a jelen eljárás valamennyi költségét, ideértve az EUIPO előtti eljárásét is, az Altunis javára téríttesse meg.

      Jogalapok

               —

               A 207/2009 rendelet 15. cikkének, 42. cikke (2) bekezdésének és 8. cikke (1) bekezdése b) pontjának megsértése, valamint a 2868/95 rendelet 22. szabálya (3) bekezdésének megsértése a Hotel Cipriani védjegy tényleges használatának megítélésével összefüggésben;

               —

               A 207/2009 rendelet 8. cikke (1) bekezdése b) pontjának megsértése az áruk és a szolgáltatások hasonlóságának megítélésével, és az összetéveszthetőség ebből következő megítélésével kapcsolatban.


title: C-191/04. sz. ügy: Az Európai Közösségek Bizottsága által 2004. április 26-án a Francia Köztársaság ellen benyújtott kereset

text:
               12.6.2004

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 156/8

         Az Európai Közösségek Bizottsága által 2004. április 26-án a Francia Köztársaság ellen benyújtott kereset
   (C-191/04. sz. ügy)
   (2004/C 156/16)
   Az Európai Közösségek Bizottsága, képviseli: A. Bordes és G. Valero Jordana meghatalmazotti minőségben, kézbesítési cím: Luxembourg, 2004. április 26-án keresetet nyújtott be az Európai Közösségek Bíróságához a Francia Köztársaság ellen.
   Az Európai Közösségek Bizottsága a következő döntés meghozatalát kéri a Bíróságtól:

               1.

               állapítsa meg, hogy az eljárásra jogosult hatóságok, illetve az erre felhatalmazott testületek által a szennyvízkibocsátásoknak és -iszapoknak a 91/271/EGK irányelv (1) 15. cikke által az 1998. december 31-i határidővel érintett agglomerációk vonatkozásában elrendelt ellenőrzése keretében 1999. december 31-ig gyűjteni rendelt információknak a Bizottság 2000. december 18-i felkérését követő hat hónapon belül történő meg nem küldésével a Francia Köztársaság elmulasztotta az ezen irányelv 15. cikkének (4) bekezdéséből származó kötelezettségének teljesítését;

               2.

               kötelezze a Francia Köztársaságot a költségek viselésére.

         Jogalapok és fontosabb jogi érvek:
   A Francia Köztársaság megszegte azon kötelezettségét, hogy tájékoztassa a Bizottságot az irányelv első alkalmazásával érintett, nevezetesen a 10 000 egységnél nagyobb „LE”-jű (lakosegyenértékű) – vizüket „érzékeny terület”-nek tekintett befogadó vizekbe bocsátó – agglomerációk ellenőrzésének 1999. december 31-i állására vonatkozó információkról.

      (1)  A települési szennyvíz kezeléséről szóló, 1991. május 21-i 91/271/EGK tanácsi irányelv (HL L 135., 1991.5.30., 40. o.)


title: T-411/10. sz. ügy: A Törvényszék 2013. szeptember 16-i ítélete — Laufen Austria kontra Bizottság ( „Verseny — Kartellek — A fürdőszobai szerelvények és felszerelések belga, német, francia, olasz, holland és osztrák piaca — Az EUMSZ 101. cikknek és az EGT-Megállapodás 53. cikkének megsértését megállapító határozat — Az áremelések összehangolása és érzékeny kereskedelmi információk cseréje — A jogsértő magatartás betudhatósága — Bírságok — A 2006. évi bírságkiszabási iránymutatás — A jogsértés súlya — Együtthatók — Enyhítő körülmények — Gazdasági válság — A nagykereskedők által gyakorolt nyomás — A 2002. évi engedékenységi közlemény — A bírság összegének csökkentése — Jelentős hozzáadott érték” )

text:
               9.11.2013

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 325/29

         A Törvényszék 2013. szeptember 16-i ítélete — Laufen Austria kontra Bizottság
   (T-411/10. sz. ügy) (1)

   (Verseny - Kartellek - A fürdőszobai szerelvények és felszerelések belga, német, francia, olasz, holland és osztrák piaca - Az EUMSZ 101. cikknek és az EGT-Megállapodás 53. cikkének megsértését megállapító határozat - Az áremelések összehangolása és érzékeny kereskedelmi információk cseréje - A jogsértő magatartás betudhatósága - Bírságok - A 2006. évi bírságkiszabási iránymutatás - A jogsértés súlya - Együtthatók - Enyhítő körülmények - Gazdasági válság - A nagykereskedők által gyakorolt nyomás - A 2002. évi engedékenységi közlemény - A bírság összegének csökkentése - Jelentős hozzáadott érték)
   2013/C 325/49
   Az eljárás nyelve: spanyol

      Felek

      Felperes: Laufen Austria AG (Wilhelmsburg, Ausztria) (képviselők: E. Navarro Varona és L. Moscoso del Prado González ügyvédek)

      Alperes: Európai Bizottság (képviselők kezdetben: F. Castillo de la Torre, A. Antoniadis és F. Castilla Contreras, később: F. Castillo de la Torre, A. Antoniadis és F. Jimeno Fernández meghatalmazottak)

      Az ügy tárgya

   Az EUMSZ 101. cikk és az EGT-Megállapodás 53. cikke alkalmazására vonatkozó eljárásban (COMP/39.092 — „fürdőszobai szerelvények és felszerelések”-ügy) 2010. június 23-án hozott C(2010) 4185 végleges bizottsági határozat részleges megsemmisítése iránti, valamint a felperessel szemben e határozatban kiszabott bírság összegének csökkentése iránti kérelem.

      Az ítélet rendelkező része

               1.

               A Törvényszék a keresetet elutasítja.

               2.

               A Laufen Austria AG viseli saját költségeit, valamint az Európai Bizottság költségeit.

      (1)  HL C 301., 2010.11.6.


title: C-614/11. sz. ügy: A Bíróság (ötödik tanács) 2013. szeptember 12-i ítélete (az Oberster Gerichtshof (Ausztria) előzetes döntéshozatal iránti kérelme) — Niederösterreichische Landes-Landwirtschaftskammer kontra Anneliese Kuso (Szociálpolitika — Férfiak és nők közötti egyenlő bánásmód — 76/207/EGK irányelv — A tagállam csatlakozását megelőzően kötött határozott idejű munkaszerződések — A szerződés csatlakozást követő lejárta — Olyan foglalkoztatási rendszer, amely a szerződés lejártának időpontját azon év utolsó napjában határozza meg, amikor a munkavállaló eléri a nyugdíjkorhatárt — A férfiakra és nőkre vonatkozó eltérő korhatár)

text:
               9.11.2013

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 325/4

         A Bíróság (ötödik tanács) 2013. szeptember 12-i ítélete (az Oberster Gerichtshof (Ausztria) előzetes döntéshozatal iránti kérelme) — Niederösterreichische Landes-Landwirtschaftskammer kontra Anneliese Kuso
   (C-614/11. sz. ügy) (1)

   (Szociálpolitika - Férfiak és nők közötti egyenlő bánásmód - 76/207/EGK irányelv - A tagállam csatlakozását megelőzően kötött határozott idejű munkaszerződések - A szerződés csatlakozást követő lejárta - Olyan foglalkoztatási rendszer, amely a szerződés lejártának időpontját azon év utolsó napjában határozza meg, amikor a munkavállaló eléri a nyugdíjkorhatárt - A férfiakra és nőkre vonatkozó eltérő korhatár)
   2013/C 325/06
   Az eljárás nyelve: német

      A kérdést előterjesztő bíróság

   Oberster Gerichtshof

      Az alapeljárás felei

      Felperes: Niederösterreichische Landes-Landwirtschaftskammer

      Alperes: Anneliese Kuso

      Tárgy

   Előzetes döntéshozatal iránti kérelem — Oberster Gerichtshof — A 2002. szeptember 23-i 2002/73/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvvel (HL L 269., 15. o.; magyar nyelvű különkiadás 5. fejezet, 4. kötet, 255. o.) módosított, a férfiak és a nők közötti egyenlő bánásmód elvének a munkavállalás, a szakképzés, az előmenetel és a munkakörülmények terén történő végrehajtásáról szóló, 1976. február 9-i 76/207/EGK tanácsi irányelv (HL L 39., 40. o.; magyar nyelvű különkiadás 5. fejezet, 1. kötet, 187. o.) 3. cikke (1) bekezdése a) és c) pontjának értelmezése — Valamely tagállami szerv és annak munkavállalói között, az említett állam Európai Unióhoz való csatlakozását megelőzően kötött határozott idejű munkaszerződések, amelyek a szerződések lejártának időpontját azon év utolsó napjában határozzák meg, amikor a férfi munkavállaló 65. életévét, a női munkavállaló pedig 60. életévét betölti.

      Rendelkező rész

   A 2002. szeptember 23-i 2002/73/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvvel módosított, a férfiak és a nők közötti egyenlő bánásmód elvének a munkavállalás, a szakképzés, az előmenetel és a munkakörülmények terén történő végrehajtásáról szóló, 1976. február 9-i 76/207/EGK tanácsi irányelv 3. cikke (1) bekezdésének c) pontját úgy kell értelmezni, hogy az alapügyben szóban forgóhoz hasonló olyan nemzeti szabályozás, amely az érintett tagállamnak az Európai Unióhoz való csatlakozását megelőzően megkötött munkaszerződés szerves részét képező olyan foglalkoztatási feltételeket tartalmaz, amelyek előírják, hogy a munkaviszony a munkavállalók neme alapján eltérően megállapított nyugdíjkorhatár elérésével megszűnik, az említett irányelv által tiltott közvetlen hátrányos megkülönböztetésnek minősül, amennyiben az érintett munkavállaló a csatlakozást követő időpontban éri el e nyugdíjkorhatárt.

      (1)  HL C 80., 2012.3.17.


title: T-396/04. sz. ügy: A SOFFASS S.p.A. által 2004. október 4-én a Belső Piaci Harmonizációs Hivatal (védjegyek és formatervezési minták) (OHIM) ellen benyújtott kereset

text:
               8.1.2005

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 6/39

         A SOFFASS S.p.A. által 2004. október 4-én a Belső Piaci Harmonizációs Hivatal (védjegyek és formatervezési minták) (OHIM) ellen benyújtott kereset
   (T-396/04. sz. ügy)
   (2005/C 6/77)
   A keresetlevél nyelve: olasz
   A SOFFASS S.p.A., képviselik Vincenzo Biliardo és Cristiano Bacchini ügyvédek, 2004. október 4-én keresetet nyújtott be az Európai Közösségek Elsőfokú Bíróságához a Belső Piaci Harmonizációs Hivatal (védjegyek és formatervezési minták) (OHIM) ellen.
   A SODIPAN (Société en Commandite par Actions) S.p.A. félként vett részt a fellebbezési tanács előtt folyó eljárásban.
   A felperes keresetében azt kéri, hogy az Elsőfokú Bíróság:

               —

               semmisítse meg az OHIM első fellebbezési tanácsának 2004. július 16-i határozatát (R 0699/2003-1. sz. ügy).,

               —

               kötelezze az OHIM-ot az eljárás költségeinek viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek:

               A közösségi védjegy bejelentője:

               A felperes.

               A bejelentett közösségi védjegy:

               A „NICKY” ábrás védjegy a 16. osztályba tartozó áruk (háztartási és egészségügyi használatra szánt papír és/vagy karton termékek) vonatkozásában – védjegybejelentési szám: 1.315.985

               A felszólalási eljárásban hivatkozott védjegy vagy megjelölés jogosultja:

               A francia SODIPAN társaság (Société en Commandite par Actions)

               A felszólalási eljárásban hivatkozott védjegy vagy megjelölés:

               A francia „NOKY” (1.346.586. sz.) és „noky” (1.400.192. sz.) ábrás védjegyek a 16. osztályba tartozó áruk vonatkozásában

               A felszólalási osztály határozata:

               A felszólalás elutasítása.

               A fellebbezési tanács határozata:

               A felszólalási osztály határozatának megsemmisítése és a felszólalási osztálynak az ügy további vizsgálatára történő utasítása

               Jogalapok:

               40/94/EK rendelet (1) 8. cikk (1) bekezdés b) pontjának hibás alkalmazása (összetéveszthetőség)

      (1)   A közösségi védjegyről szóló, 1993. december 20-i 40/94/EK tanácsi rendelet (HL L 11., 1994.1.14., 1. o.).


title: T-112/05. sz. ügy: Az Akzo Nobel NV, az Akzo Nobel Nederland BV, az Akzo Nobel Chemicals International BV, az Akzo Nobel Chemicals BV és az Akzo Nobel Functional Chemical BV által az Európai Közösségek Bizottsága ellen 2005. március 2-án benyújtott kereset

text:
               11.6.2005

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 143/37

         Az Akzo Nobel NV, az Akzo Nobel Nederland BV, az Akzo Nobel Chemicals International BV, az Akzo Nobel Chemicals BV és az Akzo Nobel Functional Chemical BV által az Európai Közösségek Bizottsága ellen 2005. március 2-án benyújtott kereset
   (T-112/05. sz. ügy)
   (2005/C 143/70)
   Az eljárás nyelve: angol
   Az Akzo Nobel NV (székhelye: Arnhem [Hollandia]), az Akzo Nobel Nederland BV (székhelye: Arnhem [Hollandia]), az Akzo Nobel Chemicals International BV (székhelye: Amersfoort [Hollandia]), az Akzo Nobel Chemicals BV (székhelye: Amersfoort [Hollandia]) és az Akzo Nobel Functional Chemical BV (székhelye: Amersfoort [Hollandia]) (képviselik: C. R. A. Swaak és J. de Gou jogászok) 2005. március 2-án keresetet nyújtottak be az Európai Közösségek Elsőfokú Bíróságához az Európai Közösségek Bizottsága ellen.
   A felperesek keresetükben azt kérik, hogy az Elsőfokú Bíróság:

               —

               vizsgálja meg a megtámadott határozat jogszerűségét az EK 230. cikk alapján;

               —

               semmisítse meg a megtámadott határozatot az EK 231. cikk alapján;

               —

               kötelezze a Bizottságot a saját és a felpereseknél felmerült költségek viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek:
   A felperesek vitatják az EK 81. cikk és az EGT-szerződés 53. cikke alkalmazására vonatkozó eljárásban (COMP/E-2/37.533. sz. ügy – kolin-klorid) 2004. december 9-én hozott bizottsági határozatot, amely megállapította, hogy a felperesek részt vettek megállapodások és összehangolt magatartások olyan egységében, amelynek tárgya ármeghatározás, piacfelosztás és összehangolt fellépés a versenytársak ellen a kolin-klorid piacon az Európai Gazdasági Térségen belül, és bírságot szabott ki rájuk.
   Kereseti kérelmének alátámasztásául a felperes azzal érvel, hogy a Bizottság megsértette az 1/2003 rendelet (1) 23. cikkének (2) bekezdését azzal, hogy a jogsértésért megállapította az Akzo Nobel NV, az Akzo Nobel csoport holding társaságának felelősségét. A felperesek szerint az Akzo Nobel NV nem bírt meghatározó befolyással leányvállalatai kereskedelmi politikájára.
   A felperesek ezen túl azzal érvelnek, hogy a rájuk egyetemlegesen kiszabott bírság az egyikük számára meghaladta a forgalom 10 %-ában meghatározott határt. A felperesek szerint a Bizottságnak a korlátokat az egyes vállalatok felelősségére külön-külön kellett volna alkalmaznia.
   A felperesek végül az indokolási kötelezettség megsértésével érvelnek. Szerintük a Bizottság az Akzo Nobel NV egyetemleges felelősségét hibás indokolásra alapozta, és nem jelölte meg azt, hogy a felperesek egyike tekintetében miért határozta meg az egyetemleges felelősség mértékét a forgalom 10 %-át meghaladó mértékben.

      (1)  A Tanács 1/2003/EK rendelete (2002. december 16.) a Szerződés 81. és 82. cikkében meghatározott versenyszabályok végrehajtásáról (HL L 1., 1. o.)


title: A T-242/03. sz. ügy törlése

text:
               11.9.2004

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 228/44

         A T-242/03. sz. ügy (1) törlése
   (2004/C 228/106)

      (Az eljárás nyelve: német)

   2004. május 25-i végzésével az Európai Közösségek Elsőfokú Bírósága második tanácsának elnöke elrendelte a T-242/03. sz. Ulf Jacoby kontra Belső Piaci Harmonizációs Hivatal (védjegyek és formatervezési minták) (OHIM) ügy törlését.

      (1)  HL C 200., 2003.8.23.


title: T-135/12. sz. ügy: A Törvényszék 2015. február 26-i ítélete – Franciaország kontra Bizottság ( „Állami támogatások — Nyugdíjak — A France Télécom által foglalkoztatott állami alkalmazottak nyugdíjának finanszírozási módját érintő reformmal kapcsolatos támogatás — A France Télécom által az államnak fizetendő ellentételezés csökkentése — A támogatást bizonyos feltételek mellett a belső piaccal összeegyeztethetőnek nyilvánító határozat — Előny” )

text:
               13.4.2015

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 118/24

         A Törvényszék 2015. február 26-i ítélete – Franciaország kontra Bizottság
   (T-135/12. sz. ügy) (1)

   ((„Állami támogatások - Nyugdíjak - A France Télécom által foglalkoztatott állami alkalmazottak nyugdíjának finanszírozási módját érintő reformmal kapcsolatos támogatás - A France Télécom által az államnak fizetendő ellentételezés csökkentése - A támogatást bizonyos feltételek mellett a belső piaccal összeegyeztethetőnek nyilvánító határozat - Előny”))
   (2015/C 118/31)
   Az eljárás nyelve: francia

      Felek

      Felperes: Francia Köztársaság (képviselők: kezdetben E. Belliard, G. de Bergues, J. Gstalter és J. Rossi, később D. Colas Diégo és R. Coesme meghatalmazottak)

      Alperes: Európai Bizottság (képviselők: B. Stromsky, L. Flynn és D. Grespan meghatalmazottak)

      Az ügy tárgya

   A C 25/08. (korábbi NN 23/08.) számú állami támogatás – A France Télécom által foglalkoztatott állami alkalmazottak nyugdíjának finanszírozási módjára vonatkozóan, a Francia Köztársaság által a France Télécom javára végrehajtott reformról szóló, 2011. december 20-i 2012/540/EU bizottsági határozat (HL 2012., L 279., 1. o.) megsemmisítése iránti kérelem

      Az ítélet rendelkező része

               1)

               A Törvényszék a keresetet elutasítja.

               2)

               A Francia Köztársaság maga viseli saját költségeit, továbbá köteles viselni az Európai Bizottság részéről felmerült költségeket.

      (1)  HL C 174., 2012.6.16.


title: C-481/09. sz. ügy: A Bíróság (ötödik tanács) 2010. szeptember 30-i ítélete — Európai Bizottság kontra Cseh Köztársaság (Tagállami kötelezettségszegés — Környezet — 2006/7/EK irányelv — A fürdővizek minősége — Az előírt határidőn belüli átültetés elmaradása)

text:
               20.11.2010

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 317/11

         A Bíróság (ötödik tanács) 2010. szeptember 30-i ítélete — Európai Bizottság kontra Cseh Köztársaság
   (C-481/09. sz. ügy) (1)

   (Tagállami kötelezettségszegés - Környezet - 2006/7/EK irányelv - A fürdővizek minősége - Az előírt határidőn belüli átültetés elmaradása)
   2010/C 317/21
   Az eljárás nyelve: cseh

      Felek

      Felperes: Európai Bizottság (képviselők: S. Pardo Quintillán és M. Thomannová-Körnerová meghatalmazottak)

      Alperes: Cseh Köztársaság (képviselők: M. Smolek és J. Jirkalová meghatalmazottak)

      Tárgy

   Tagállami kötelezettségszegés — A fürdővizek minőségéről és a 76/160/EGK irányelv hatályon kívül helyezéséről szóló, 2006. február 15-i 2006/7/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvnek (HL L 64., 37. o.) való megfeleléshez szükséges rendelkezések előírt határidőn belüli elfogadásának vagy közlésének elmulasztása

      Rendelkező rész

               1.

               A Cseh Köztársaság — mivel az előírt határidőn belül nem fogadta el azokat a törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezéseket, amelyek szükségesek ahhoz, hogy megfeleljen a fürdővizek minőségéről és a 76/160/EGK irányelv hatályon kívül helyezéséről szóló, 2006. február 15-i 2006/7/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvnek — nem teljesítette az ezen irányelvből eredő kötelezettségeit.

               2.

               A Bíróság a Cseh Köztársaságot kötelezi a költségek viselésére.

      (1)  HL C 24., 2010.1.30.


title: C-264/07. sz. ügy: 2007. június 1-jén benyújtott kereset – Az Európai Közösségek Bizottsága kontra Görög Köztársaság

text:
               21.7.2007

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 170/17

         2007. június 1-jén benyújtott kereset – Az Európai Közösségek Bizottsága kontra Görög Köztársaság
   (C-264/07. sz. ügy)
   (2007/C 170/31)
   Az eljárás nyelve: görög
   Felek

      Felperes: az Európai Közösségek Bizottsága (képviselők: M. Patakia és M. Konstantinidis)

      Alperes: Görög Köztársaság
   Kereseti kérelmek

               —

               A Bíróság állapítsa meg, hogy a Görög Köztársaság – mivel 2004. december 22-ig nem végezte el a területén található valamennyi vízgyűjtő kerület jellemzőinek elemzését, az emberi tevékenységnek a felszíni és a felszín alatti vizek állapotára gyakorolt hatásának vizsgálatát, valamint a vízhasználatok gazdasági elemzését a II. és III. mellékletben felsorolt műszaki előírások szerint – nem teljesítette a vízpolitika terén a közösségi fellépés kereteinek meghatározásáról szóló 2000/60/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (1) 5. cikkének (1) bekezdéséből eredő kötelezettségeit, továbbá – mivel nem nyújtott be összefoglaló jelentést az említett cikk alapján megkövetelt elemzésekről – nem teljesítette a hivatkozott irányelv 15. cikkének (2) bekezdéséből eredő kötelezettségeit;

               —

               a Bíróság kötelezze a Görög Köztársaságot a költségek viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek
   A 2000/60 irányelv 2000. december 22-én lépett hatályba. Következésképpen, a tagállamoknak a szóban forgó, az irányelv 5. cikkének (1) bekezdése szerinti elemzéseket és vizsgálatokat 2004. december 22-ig el kellett volna végezniük, és az elemzésekről szóló összefoglaló jelentést a 15. cikk (2) bekezdése előírásainak megfelelően 2005. március 22-ig be kellett volna nyújtaniuk a Bizottságnak.
   A görög hatóságok a Bizottság felszólító levelére adott válaszukban, elismerve a 15. cikk (2) bekezdésének be nem tartását, kötelezettségek vállaltak, hogy 2006 júniusáig megküldik a kért jelentést. A görög hatóságok hallgatnak azonban az irányelv 5. cikkének (1) bekezdésének be nem tartásáról, noha felszólító levelében a Bizottság kétségbe vonta, hogy a Görög Köztársaság eleget tett volna az említett cikkből eredő kötelezettségeinek.
   Abból a jelentésből, amelyet a Görög Köztársaság végül 2006 júniusában megküldött, kiderült, hogy e tagállam még nem tett eleget a 2000/60 irányelv 5. cikkének (1) bekezdéséből és 15. cikke (2) bekezdéséből eredő kötelezettségeinek.

      (1)  HL L 327., 2000.12.22., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 15. fejezet, 5. kötet, 275. o.


title: C-111/14. sz. ügy: A Varhoven administrativen sad (Bulgária) által 2014. március 7-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – „GST – Sarviz AG Germania” kontra Direktor na direktsia „Obzhalvane i danachno osiguritelna praktika” Plovdiv pri Tsentralno upravlenie na NAP

text:
               12.5.2014

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 142/28

         A Varhoven administrativen sad (Bulgária) által 2014. március 7-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – „GST – Sarviz AG Germania” kontra Direktor na direktsia „Obzhalvane i danachno osiguritelna praktika” Plovdiv pri Tsentralno upravlenie na NAP
   (C-111/14. sz. ügy)
   2014/C 142/36
   Az eljárás nyelve: bolgár

      A kérdést előterjesztő bíróság

   Varhoven administrativen sad

      Az alapeljárás felei

      Felülvizsgálati kérelmet előterjesztő fél:„GST – Sarviz AG Germania”

      Ellenérdekű fél: Direktor na direktsia „Obzhalvane i danachno osiguritelna praktika” Plovdiv pri Tsentralno upravlenie na NAP

      Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

               1.

               Úgy kell-e értelmezni a 2006/112/EK irányelv (1) 193. cikkét, hogy a héát vagy az adóztatandó termékértékesítést vagy szolgáltatást végző adóalany, vagy a termékértékesítés beszerzője vagy a szolgáltatás igénybevevője csak akkor köteles megfizetni, ha az adóztatandó termékértékesítést vagy szolgáltatásnyújtást nem abban a tagállamban letelepedett adóalany teljesíti, mint amelyikben a héát meg kell fizetni, amennyiben ezt az érintett tagállam előírja, nem köteles azonban egyidejűleg mindkét személy megfizetni azt?

               2.

               Amennyiben abból kell kiindulni, hogy a héát csak a két személy egyike – vagy az eladó, illetve a szolgáltató, vagy a termékértékesítés beszerzője, illetve a szolgáltatás igénybevevője – köteles megfizetni, ha ezt az érintett tagállam előírja, úgy azokban az esetekben is követni kell-e az irányelv 194. cikke szerinti szabályt, amelyekben a szolgáltatás igénybevevője tévesen alkalmazta a fordított adózási eljárást, mert abból indult ki, hogy a szolgáltató nem létesített állandó telephelyet a Bolgár Köztársaság területén a héa céljából, a szolgáltató azonban végül mégis létesített állandó telephelyet a teljesített szolgáltatásnyújtás tekintetében?

               3.

               Úgy kell-e értelmezni a közös héarendszer létrehozásában és működésében alapvető jelentőségű adósemlegesség elvét, hogy az lehetővé teszi az alapügyben szereplő olyan adóellenőrzési gyakorlatot, amely alapján a héát a szolgáltatás igénybevevője által alkalmazott fordított adózási eljárás ellenére újból kivetették a szolgáltatóra is, ha figyelembe vesszük, hogy a szolgáltatás igénybevevője már felszámította a szolgáltatást terhelő héát, nem áll fenn az adóbevétel-kiesés veszélye, és a nemzeti jogszabályban az adójogi dokumentumok tekintetében rögzített helyesbítési szabály nem alkalmazható?

               4.

               Úgy kell-e értelmezni az adósemlegesség elvét, hogy az nem teszi lehetővé, hogy az adóhatóság valamely nemzeti jogszabály alapján megtagadja a többszörösen kivetett héa visszatérítését az olyan szolgáltatást nyújtó szolgáltatótól, amelynek tekintetében annak igénybevevője a ZDDS 82. cikkének (2) bekezdése alapján felszámította a héát, ha az adóhatóság a megfelelő adójogi dokumentum hiánya miatt tagadta meg a szolgáltatás igénybevevőjétől a többszörösen kivetett héa levonásának jogát, a nemzeti jogszabályban rögzített helyesbítési szabály azonban a rendelkezésre álló jogerős adóellenőrzési határozat miatt már nem alkalmazható?

      (1)  A közös hozzáadottértékadó-rendszerről szóló, 2006. november 28-i 2006/112/EK tanácsi irányelv (HL L 347., 1. o.).


title: T-240/13. sz. ügy: 2013. április 25-én benyújtott kereset — Aldi Einkauf kontra OHIM — Alifoods (Alifoods)

text:
               20.7.2013

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 207/37

         2013. április 25-én benyújtott kereset — Aldi Einkauf kontra OHIM — Alifoods (Alifoods)
   (T-240/13. sz. ügy)
   2013/C 207/62
   A keresetlevél nyelve: német

      Felek

      Felperes: Aldi Einkauf GmbH & Co. OHG (Essen, Németország) (képviselők: N. Lützenrath, U. Rademacher, L. Kolks és C. Fürsen ügyvédek)

      Alperes: Belső Piaci Harmonizációs Hivatal (védjegyek és formatervezési minták) (OHIM)

      A másik fél a fellebbezési tanács előtti eljárásban: Alifoods, SA (Alicante, Spanyolország)

      Kereseti kérelmek

   A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:

               —

               helyezze hatályon kívül a Belső Piaci Harmonizációs Hivatal (védjegyek és formatervezési minták) negyedik fellebbezési tanácsának 2013. február 25-én, az R 407/2012-4. sz. ügyben hozott határozatát;

               —

               az alperest kötelezze a költségek viselésére.

      Jogalapok és fontosabb érvek

      A közösségi védjegy bejelentője: az Alifoods, SA.

      Az érintett közösségi védjegy: az „Alifoods” szóelemet tartalmazó ábrás védjegy a 29., 32. és 35. osztályba tartozó áruk és szolgáltatások vonatkozásában — B 1 825 002. sz. közösségi védjegybejelentés.

      A felszólalási eljárásban hivatkozott védjegy vagy megjelölés jogosultja: a felperes.

      A hivatkozott védjegy vagy megjelölés: az „ALDI” nemzetközi és közösségi szóvédjegy a 3., 4., 9., 16., 24., 25., 29., 30., 31., 32., 33., 34., 35., 36., 38., 40., 41. és 42. osztályba tartozó áruk és szolgáltatások vonatkozásában.

      A felszólalási osztály határozata: a felszólalási osztály a felszólalást elutasította.

      A fellebbezési tanács határozata: a fellebbezési osztály a fellebbezést elutasította.

      Jogalapok: a 207/2009 tanácsi rendelet 8. cikke (1) bekezdése b) pontjának megsértése.


               8.5.2008

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 113/19

         Az EFTA Felügyeleti Hatóság 2008. február 21-én indított pere az Izlandi Köztársaság ellen
   (E-3/08. sz. ügy)
   (2008/C 113/16)
   A Niels Fenger és Florence Simonetti, mint meghatalmazottak által képviselt EFTA Felügyeleti Hatóság 2008. február 21-én az EFTA-Bíróságon pert indított az Izlandi Köztársaság ellen.
   Az EFTA Felügyeleti Hatóság szerint az EFTA-Bíróságnak:

               1.

               ki kell mondania, hogy mivel az Izlandi Köztársaság az előírt időszakon belül nem fogadta el és jelentette be a Felügyeleti Hatóságnak az Európai Gazdasági Térségről szóló megállapodáshoz csatolt II. melléklet XV. fejezete 12u. pontjában hivatkozott jogi aktus végrehajtásához szükséges intézkedéseket (az Európai Parlament és a Tanács 2004. március 31-i 648/2004/EK rendelete a mosó- és tisztítószerekről) az 1. jegyzőkönyvvel az EGT-megállapodáshoz igazítva, így nem teljesítette az EGT-megállapodás 7. cikkében foglalt kötelezettségeit, valamint

               2.

               el kell rendelnie, hogy az Izlandi Köztársaság fedezze az eljárás valamennyi költségét.

         Jogi és ténybeli háttér, valamint a jogi érvek igazolása:

               —

               Az eset a mosó- és tisztítószerekről szóló rendelet végrehajtásának elmulasztására vonatkozik.

               —

               Az EGT-megállapodás 7. cikke kimondja, hogy:

                  „Az e megállapodás mellékleteiben hivatkozott vagy ott szereplő jogszabályok, valamint az EGT-vegyesbizottság döntései a szerződő felekre nézve kötelező erejűek, és azok a szerződő felek belső jogrendjébe tartoznak vagy oda átültetésre kerülnek a következők szerint:

                           a)

                              az EGK rendeletnek megfelelő aktusokat a szerződő felek belső jogrendjének részévé kell tenni;

                           b)

                              az EGK irányelvnek megfelelő aktusokat a szerződő felek hatóságainak megítélése szerinti formában és módon kell alkalmazni.”.

               —

               Az EFTA Felügyeleti Hatóság megállapítja, hogy az izlandi kormány az előírt időszakon belül nem ültette át belső jogrendjébe a rendeletet.


title: T-225/11. sz. ügy: A Törvényszék 2013. február 20-i ítélete — Caventa kontra OHIM — Anson’s Herrenhaus (BERG) (Közösségi védjegy — Felszólalási eljárás — A BERG közösségi ábrás védjegy bejelentése — A korábbi Christian Berg közösségi szóvédjegy — Viszonylagos kizáró ok — Összetéveszthetőség — A 207/2009/EK rendelet 8. cikke (1) bekezdésének b) pontja)

text:
               13.4.2013

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 108/22

         A Törvényszék 2013. február 20-i ítélete — Caventa kontra OHIM — Anson’s Herrenhaus (BERG)
   (T-225/11. sz. ügy) (1)

   (Közösségi védjegy - Felszólalási eljárás - A BERG közösségi ábrás védjegy bejelentése - A korábbi Christian Berg közösségi szóvédjegy - Viszonylagos kizáró ok - Összetéveszthetőség - A 207/2009/EK rendelet 8. cikke (1) bekezdésének b) pontja)
   2013/C 108/59
   Az eljárás nyelve: német

      Felek

      Felperes: Caventa AG (Rekingen, Svájc) (képviselők: kezdetben J. Krenzel, később T. Stein és A. Segler, ügyvédek)

      Alperes: Belső Piaci Harmonizációs Hivatal (védjegyek és formatervezési minták) (képviselők: kezdetben R. Manea, később D. Walicka, meghatalmazottak)

      A másik fél a fellebbezési tanács előtti eljárásban, beavatkozó a Törvényszék előtti eljárásban: Anson’s Herrenhaus KG (Düsseldorf, Németország) (képviselők: O. Löffel és P. Lange, ügyvédek)

      Az ügy tárgya

   Az OHIM első fellebbezési tanácsának az Anson’s Herrenhaus KG és Caventa AG közötti felszólalási eljárással kapcsolatban 2011. február 10-én hozott határozata (R 740/2010-1. sz. ügy) ellen benyújtott kereset.

      Az ítélet rendelkező része

               1.

               A Törvényszék a keresetet elutasítja.

               2.

               A Törvényszék a Caventa AG-t kötelezi a költségek viselésére.

      (1)  HL C 194., 2011.7.2.


title: C-8/16. sz. ügy: A Tribunale di Frosinone (Olaszország) által 2016. január 5-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Paola Tonachella elleni büntetőeljárás

text:
               7.3.2016

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 90/11

         A Tribunale di Frosinone (Olaszország) által 2016. január 5-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Paola Tonachella elleni büntetőeljárás
   (C-8/16. sz. ügy)
   (2016/C 090/14)
   Az eljárás nyelve: olasz

      A kérdést előterjesztő bíróság

   Tribunale di Frosinone

      Az alap-büntetőeljárás résztvevői

   Paola Tonachella

      Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdés

   Úgy kell-e értelmezni az Európai Unió működéséről szóló Szerződés 49. és azt követő cikkeit, valamint 56. és azt követő cikkeit, a Bíróság 2012. február 16-án [a C-72/10. sz. ügyben] hozott ítéletében lefektetett elvek fényében kiegészítve is, hogy azokkal ellentétes az olyan nemzeti rendelkezés, amely tulajdonban álló, játékok szervezésére és gyűjtésére szolgáló hálózatot alkotó anyagi és nem anyagi javak használatának ingyenes átengedését írja elő a tevékenységnek a koncesszió végső határideje lejárta okán, vagy lejáratot, illetve visszavonást előíró intézkedések hatására történő megszüntetésekor?


title: C-256/07. sz. ügy: A Finanzgericht Düsseldorf (Németország) 2007. május 31-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelme – Mitsui & Co. Deutschland GmbH kontra Hauptzollamt Düsseldorf

text:
               4.8.2007

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 183/21

         A Finanzgericht Düsseldorf (Németország) 2007. május 31-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelme – Mitsui & Co. Deutschland GmbH kontra Hauptzollamt Düsseldorf
   (C-256/07. sz. ügy)
   (2007/C 183/36)
   Az eljárás nyelve: német
   A kérdést előterjesztő bíróság
   Finanzgericht Düsseldorf
   Az alapeljárás felei

      Felperes: Mitsui & Co. Deutschland GmbH

      Alperes: Hauptzollamt Düsseldorf
   Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

               1.

               Csökkentik-e az eladó és gyártó által a vevő részére az olyan, a felek közötti jótállásra vonatkozó megállapodás keretében teljesített fizetések, mint amely a jelen ügyben felmerült, amelyekkel az eladó a vevő kereskedője által a vevőnek kiszámlázott javítási költségeket téríti meg a vevő részére, a Közösségi Vámkódex létrehozásáról szóló 2913/92/EGK tanácsi rendelet (1) 29. cikkének (1) bekezdése és (3) bekezdésének a) pontja szerinti vámértéket, amelyet az eladó és gyártó, valamint a vevő között megállapodott ár alapján jelentettek be?

               2.

               Jelentik-e az első kérdésben megjelölt, az eladó és gyártó által a vevő részére teljesített, a jótállási kötelezettség teljesítésével járó költségek megtérítését szolgáló fizetések a 2454/93/EGK rendelet (2), valamint a 2787/2000/EK rendelet és a 993/2001/EK rendelet módosításáról szóló 444/2002/EK bizottsági rendelettel (3) módosított, a Közösségi Vámkódex létrehozásáról szóló 2913/92/EGK tanácsi rendelet végrehajtására vonatkozó rendelkezések megállapításáról szóló 2454/93/EGK bizottsági rendelet 145. cikkének (2) bekezdése szerinti ügyleti érték kiigazítását?

               3.

               Ha az első vagy a második kérdésre igenlő válasz adandó: alkalmazandó-e a 2454/93/EGK rendelet, valamint a 2787/2000/EK rendelet és a 993/2001/EK rendelet módosításáról szóló 444/2002/EK bizottsági rendelettel módosított, a Közösségi Vámkódex létrehozásáról szóló 2913/92/EGK tanácsi rendelet végrehajtására vonatkozó rendelkezések megállapításáról szóló 2454/93/EGK bizottsági rendelet 145. cikkének (2) és (3) bekezdése olyan behozatalokra, amelyekre vonatkozóan a vámáru-nyilatkozatot a VK Vhr., a 2787/2000/EK rendelet és a 993/2001/EK rendelet módosításáról szóló 444/2002/EK bizottsági rendelet hatályba lépése előtt fogadták el?

               4.

               Ha a harmadik kérdésre igenlő válasz adandó: érvényes-e a VK Vhr., a 2787/2000/EK rendelet és a 993/2001/EK rendelet módosításáról szóló 444/2002/EK bizottsági rendelettel módosított, a Közösségi Vámkódex létrehozásáról szóló 2913/92/EGK tanácsi rendelet végrehajtására vonatkozó rendelkezések megállapításáról szóló, 2454/93/EGK bizottsági rendelet 145. cikkének (2) és (3) bekezdése?

      (1)  HL L 302., 1. o., magyar nyelvű különkiadás 2. fejezet 4. kötet 307. o.

      (2)  HL L 253., 1. o., magyar nyelvű különkiadás 2. fejezet 6. kötet 3. o.

      (3)  HL L 68., 11. o., magyar nyelvű különkiadás 2. fejezet 12. kötet 209. o.


title: T-328/10. sz. ügy: 2010. augusztus 10-én benyújtott kereset — Fraas kontra OHIM (sötétszürke, világosszürke, bézs és bordó színű kockás minta)

text:
               23.10.2010

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 288/44

      2010. augusztus 10-én benyújtott kereset — Fraas kontra OHIM (sötétszürke, világosszürke, bézs és bordó színű kockás minta)
      (T-328/10. sz. ügy)
      ()
      (2010/C 288/85)
      Az eljárás nyelve: német

         Felek

         Felperes: V. Fraas GmbH (Helmbrechts-Wüstenselblitz, Németország) (képviselők: G. Würtenberger és R. Kunze ügyvédek)

         Alperes: Belső Piaci Harmonizációs Hivatal (védjegyek és formatervezési minták) (OHIM)

         Kereseti kérelmek

                  —

                  A Törvényszék helyezze hatályon kívül a Belső Piaci Harmonizációs Hivatal (védjegyek és formatervezési minták) (OHIM) negyedik fellebbezési tanácsának 2010. június 7-én hozott határozatát (R 190/2010-4. sz. ügy);

                  —

                  a Törvényszék a Belső Piaci Harmonizációs Hivatalt kötelezze a költségek viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek

         Az érintett közösségi védjegy: Ábrás védjegy, amely sötétszürke, világosszürke, bézs és bordó színű kockás mintát ábrázol, a 18., 24. és 25. osztályba tartozó áruk tekintetében.

         Az elbíráló határozata: Az elbíráló a lajstromozást megtagadta.

         A fellebbezési tanács határozata: A fellebbezési tanács a fellebbezést elutasította.

         Jogalapok: A 207/2009/EK rendelet (1) 7. cikke (1) bekezdésének a 7. cikke (2) bekezdésével összefüggésben értelmezett b) pontjának a megsértése, mivel az érintett közösségi védjegy alkalmas a megkülönböztetésre, valamint a 207/2009/EK rendelet 75. és 76. cikkének megsértése, mivel a fellebbezési tanács a felperes részletes ténybeli és jogi érvelését nem mérlegelte.

         (1)  A közösségi védjegyről szóló, 2009. február 26-i 207/2009/EK tanácsi rendelet (HL 2009. L 78., 1. o.)


title: C-550/11. sz. ügy: Az Administrativen Sad Varna (Bulgária) által 2011. november 2-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — ET PIGI — P. Dimova kontra Direktor na Direktsia „Obzhalvane i upravlenie na izpalnenieto” , Varna, pri Tsentralno Upravlenie na Natsionalnata Agentsia za Prihodite

text:
               14.1.2012

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 13/8

         Az Administrativen Sad Varna (Bulgária) által 2011. november 2-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — ET PIGI — P. Dimova kontra Direktor na Direktsia „Obzhalvane i upravlenie na izpalnenieto”, Varna, pri Tsentralno Upravlenie na Natsionalnata Agentsia za Prihodite
   (C-550/11. sz. ügy)
   2012/C 13/15
   Az eljárás nyelve: bolgár

      A kérdést előterjesztő bíróság

   Administrativen Sad Varna

      Az alapeljárás felei

      Felperes: ET PIGI — P. Dimova

      Alperes: Direktor na Direktsia „Obzhalvane i upravlenie na izpalnenieto”, Varna, pri Tsentralno Upravlenie na Natsionalnata Agentsia za Prihodite

      Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

               1.

               Mikor áll fenn a 2006/112 irányelv (1) 185. cikkének (2) bekezdése szerinti megfelelően bizonyított vagy igazolt lopás esete, és ehhez szükséges-e, hogy megállapítsák az elkövető kilétét és jogerősen elítéljék őt?

               2.

               Az első kérdésre adandó választól függően: a „megfelelően bizonyított vagy igazolt lopásnak” az irányelv 185. cikkének (2) bekezdése szerinti fogalma magában foglalja-e az olyan esetet, mint az alapügybeli, amikor lopás miatt nyomozás indult ismeretlen személy ellen, miközben ezt a körülményt nem vitatja az adóhatóság, és amelynek alapján megállapítást nyert, hogy készlethiányról van szó?

               3.

               A 2006/112 irányelv 185. cikkének (2) bekezdésével ellentétesek-e az olyan nemzeti jogi rendelkezések, mint a HÉA-törvény 79. cikkének (3) bekezdése és 80. cikkének (2) bekezdése, valamint az olyan adózási gyakorlat, mint amely az alapügyben szerepel, amelynek értelmében a később ellopott termékek beszerzése tekintetében érvényesített adólevonást korrigálni kell, noha az állam nem élt azzal a lehetőséggel, hogy lopás esetére kifejezetten előírja az adólevonás korrekcióját?

      (1)  A közös hozzáadottértékadó-rendszerről szóló, 2006. november 28-i 2006/112/EK tanácsi irányelv (HL L 347., 1 o.).


title: A Bíróság ítélete (negyedik tanács) 2004. december 2-án a C-398/03. sz. (a Helsingin hallinto-oikeus előzetes döntéshozatal iránti kérelme) E. Gavrielides Oy ügyben (90/642/EGK irányelv – A peszticid-szermaradványok megengedett legmagasabb mértéke – Szőlőlevél)

text:
               22.1.2005

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 19/5

      A BÍRÓSÁG ÍTÉLETE

   (negyedik tanács)
   2004. december 2-án
   a C-398/03. sz. (a Helsingin hallinto-oikeus előzetes döntéshozatal iránti kérelme) E. Gavrielides Oy ügyben (1)

   (90/642/EGK irányelv - A peszticid-szermaradványok megengedett legmagasabb mértéke - Szőlőlevél)
   (2005/C 19/09)
   Az eljárás nyelve: finn
   A C-398/03. sz. ügyben a Bírósághoz az EK 234. cikk alapján benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem tárgyában, amelyet a Helsingin hallinto-oikeus (Finnország) a Bírósághoz 2003. szeptember 24-én érkezett 2003. szeptember 22-i határozatával az E. Gavrielides Oy által indított eljárásban terjesztett elő, a Bíróság (negyedik tanács), tagjai: K. Lenaerts (előadó), a tanács elnöke, J. N. Cunha Rodrigues és K. Schiemann bírák, főtanácsnok: J. Kokott, hivatalvezető: L. Hewlett vezető tisztviselő, 2004. december 2-án meghozta ítéletét, amelynek rendelkező része a következő:
   A 2000. június 22-i 2000/42/EK bizottsági irányelvvel módosított, egyes növényi eredetű termékekben – többek között a gyümölcsökben és zöldségekben –, illetve azok felületén található peszticid-szermaradványok megengedett legmagasabb mértékének meghatározásáról szóló, 1990. november 27-i 90/642/EGK tanácsi irányelv a szőlőlevélre nem alkalmazható.

      (1)  HL C 275., 2003.11.15.


title: C-21/14. P. sz. ügy: A Törvényszék (kibővített második tanács) T-512/09. sz., Rusal Armenal ZAO kontra Európai Unió Tanácsa ügyben 2013. november 5-én hozott ítélete ellen az Európai Bizottság által 2014. január 16-án benyújtott fellebbezés

text:
               1.3.2014

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 61/7

         A Törvényszék (kibővített második tanács) T-512/09. sz., Rusal Armenal ZAO kontra Európai Unió Tanácsa ügyben 2013. november 5-én hozott ítélete ellen az Európai Bizottság által 2014. január 16-án benyújtott fellebbezés
   (C-21/14. P. sz. ügy)
   2014/C 61/11
   Az eljárás nyelve: angol

      Felek

      Fellebbező: Európai Bizottság (képviselők: J. Brakeland, M. França és T. Maxian Rushe meghatalmazottak)

      A többi fél az eljárásban: Rusal Armenal ZAO, az Európai Unió Tanácsa

      A fellebbező kérelmei

               —

               a Bíróság helyezze hatályon kívül a Törvényszék (kibővített második tanács) T-512/09. sz., Rusal Armenal ZAO kontra Tanács ügyben 2013. november 5-én hozott, a Bizottság részére 2013. november 6-án kézbesített ítéletét;

               —

               utasítsa el a kereset első jogalapját mint jogilag megalapozatlant;

               —

               az ügyet a további jogalapok vonatkozásában új határozat meghozatala céljából utalja vissza a Törvényszékhez;

               —

               jelenleg ne határozzon az elsőfokú eljárás és a fellebbezési eljárás költségeiről.

      Jogalapok és fontosabb érvek

   A Bizottság úgy véli, hogy a fellebbezés tárgyát képező ítéletet az alábbi okok miatt hatályon kívül kell helyezni:

               Először is a Törvényszék a kereset terjedelmét meghaladóan hozta meg határozatát.

               Másodszor a Törvényszék tévesen értelmezte az Európai Közösségben tagsággal nem rendelkező országokból érkező dömpingelt behozatallal szembeni védelemről szóló 384/96/EK tanácsi rendeletnek (1) a vitatott rendelet elfogadásakor alkalmazandó változata 2. cikkének (7) bekezdését, valamint a közösségi jogalkotónak a Nakajima-ügyön alapuló ítélkezési gyakorlat (2) értelmében vett szándékát e rendelkezés elfogadásakor.

               Harmadszor a Törvényszék megsértette az intézményi egyensúly közösségi jogi alapelvét.

      (1)  HL L 56., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 11. fejezet, 10. kötet, 45. o.

      (2)  A C-69/89. sz., Nakajima kontra Tanács ügyben 1991. május 7-én hozott ítélet (EBHT 1991., I-2069) 28-32. pontja, amelyet átvett a C-149/96. sz., Portugália kontra Tanács ügyben 1999. november 23-án hozott ítélet (EBHT 1999., I-8395. o.) 49. pontja; lásd továbbá a C-76/00. P. sz., Petrotub és Republica kontra Tanács ügyben 2003. január 9-én hozott ítélet (EBHT 2003., I-79. o.) 53-56. pontját.


title: C-329/04. sz. ügy: Az Európai Közösségek Bizottsága által 2004. július 29-én a Német Szövetségi Köztársaság ellen benyújtott kereset

text:
               25.9.2004

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 239/7

         Az Európai Közösségek Bizottsága által 2004. július 29-én a Német Szövetségi Köztársaság ellen benyújtott kereset
   (C-329/04. sz. ügy)
   (2004/C 239/13)
   Az Európai Közösségek Bizottsága, képviseli: Denis Martin, a Bizottság Jogi Szolgálatának tagja és Horstpeter Kreppel, a nemzeti tisztviselők cseréjéről szóló együttműködés keretében a Bizottság Jogi Szolgálatához rendelt munkaügyi bíró, kézbesítési cím: Luxemburg, 2004. július 29-én keresetet nyújtott be az Európai Közösségek Bíróságához a Német Szövetségi Köztársaság ellen.
   Az Európai Közösségek Bizottsága azt kéri, hogy a Bíróság:

               1)

               állapítsa meg, hogy mivel nem fogadta el azokat a törvényi, rendeleti vagy közigazgatási rendelkezéseket, amelyek szükségesek ahhoz, hogy eleget tegyen a személyek közötti, faji- vagy etnikai származásra való tekintet nélküli egyenlő bánásmód elvének alkalmazásáról szóló, 2000. június 29-i 2000/43/EK (1) tanácsi irányelvnek, vagy legalábbis nem közölte a Bizottsággal ezeket a rendelkezéseket, a Német Szövetségi Köztársaság elmulasztotta a fenti irányelv alapján fennálló kötelezettségei teljesítését;

               2)

               kötelezze a Német Szövetségi Köztársaságot a költségek viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek:
   A 2000/43/EK tanácsi irányelv nemzeti jogba történő átültetésére előírt határidő 2003. július 19-én lejárt.

      (1)  HL L 180., 2000.7.19., 22. o.


title: C-297/07. sz. ügy: A Landgericht Regensburg (Németország) által 2007. június 21-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Staatsanwaltschaft Regensburg kontra Klaus Bourquain

text:
               8.9.2007

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 211/20

         A Landgericht Regensburg (Németország) által 2007. június 21-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Staatsanwaltschaft Regensburg kontra Klaus Bourquain
   (C-297/07. sz. ügy)
   (2007/C 211/37)
   Az eljárás nyelve: német
   A kérdést előterjesztő bíróság
   Landgericht Regensburg
   Az alapeljárás felei

      Felperes: Staatsanwaltschaft Regensburg

      Alperes: Klaus Bourquain
   Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések
   A Benelux Gazdasági Unió államai, a Németországi Szövetségi Köztársaság és a Francia Köztársaság kormánya között a közös határaikon történő ellenőrzések fokozatos megszüntetéséről szóló, 1985. június 14-i Schengeni Megállapodás végrehajtásáról szóló, Schengenben, 1990. június 19-én aláírt egyezmény (1) 54. cikkének értelmezése körében a tilalom, amely szerint az ellen a személy ellen, akinek a cselekményét a Szerződő Felek egyikében jogerősen elbírálták, ugyanazon cselekmény alapján nem lehet egy másik Szerződő Fél területén büntetőeljárást indítani, abban az esetben is érvényesül-e, ha az e személlyel szemben kiszabott büntetést az ítélet meghozatalának helye szerinti állam joga értelmében soha nem lehetett végrehajtani?

      (1)  HL 2000., L 239., 19. o.; magyar nyelvű különkiadás: 19. fejezet, 2. kötet, 9. o.


title: C-550/08. sz. ügy: A Bíróság (negyedik tanács) 2010. június 17-i ítélete (a Finanzgericht München (Németország) előzetes döntéshozatal iránti kérelme) — British American Tobacco (Germany) GmbH kontra Hauptzollamt Schweinfurt (92/12/EGK irányelv — Jövedékiadó-köteles termékek — Nem jövedékiadó-köteles nyersdohány aktív feldolgozási eljárás keretében történő importja — Vágott dohánnyá alakítás — Tagállamok közötti szállítás — Kísérőokmány)

text:
               14.8.2010

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 221/7

         A Bíróság (negyedik tanács) 2010. június 17-i ítélete (a Finanzgericht München (Németország) előzetes döntéshozatal iránti kérelme) — British American Tobacco (Germany) GmbH kontra Hauptzollamt Schweinfurt
   (C-550/08. sz. ügy) (1)

   (92/12/EGK irányelv - Jövedékiadó-köteles termékek - Nem jövedékiadó-köteles nyersdohány aktív feldolgozási eljárás keretében történő importja - Vágott dohánnyá alakítás - Tagállamok közötti szállítás - Kísérőokmány)
   2010/C 221/10
   Az eljárás nyelve: német

      A kérdést előterjesztő bíróság

   Finanzgericht München

      Az alapeljárás felei

      Felperes: British American Tobacco (Germany) GmbH

      Alperes: Hauptzollamt Schweinfurt

      Tárgy

   Előzetes döntéshozatal iránti kérelem — Finanzgericht München — A jövedékiadó-köteles termékekre vonatkozó általános rendelkezésekről és e termékek tartásáról, szállításáról és ellenőrzéséről szóló, 1992. február 25-i 92/12/EGK tanácsi irányelv (HL L 76., 1. o., magyar nyelvű különkiadás 9. fejezet, 1. kötet, 179. o.) 5. cikke (2) bekezdésének és 15. cikke (4) bekezdésének értelmezése — Valamely tagállamban felfüggesztő eljárás keretében történő aktív feldolgozási eljárás során, a Közösség területére történő importáláskor nem jövedékiadó-köteles nyersdohányból készített jövedékiadó-köteles vágott dohány — E dohánytermék tagállamok közötti szállítására irányuló felfüggesztési eljárás alkalmazásához a feladó által a 92/12/EGK irányelv 18. cikkének (1) bekezdése szerit kiállított kísérőokmány szükségessége

      Rendelkező rész

   A jövedékiadó-köteles termékekre vonatkozó általános rendelkezésekről és e termékek tartásáról, szállításáról és ellenőrzéséről szóló, 1992. február 25-i 92/12/EGK tanácsi irányelv 5. cikke (2) bekezdése első albekezdésének első francia bekezdése úgy értelmezendő, hogy azon jövedékiadó-köteles termékek (például a dohánygyártmányok), amelyeket a Közösségbe aktív feldolgozási eljárás keretében importált nem jövedékiadó-köteles termékekből (például nyersdohányból) gyártanak, e rendelkezés értelmében jövedékiadó-felfüggesztés hatálya alatt állónak tekintendők, így a tagállamok között anélkül lehet őket szállítani, hogy a hatóságok megkövetelhetnék az ezen irányelv 18. cikkének (1) bekezdésében előírt adminisztratív vagy kereskedelmi okmányt, jóllehet csak a Közösség területén való átalakításuk következtében váltak jövedéki termékekké.

      (1)  HL C 69., 2009.3.21.