title: T-259/19. sz. ügy: 2019. április 15-én benyújtott kereset — Dimashq kontra Tanács

text:
               15.7.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 238/21

      2019. április 15-én benyújtott kereset — Dimashq kontra Tanács
      (T-259/19. sz. ügy)
      (2019/C 238/26)
      Az eljárás nyelve: angol

         Felek

         Felperes: Aman Dimashq JSC (Damaszkusz, Szíria) (képviselők: L. Cloquet és J. Buyle ügyvédek)

         Alperes: az Európai Unió Tanácsa

         Kérelmek

      A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:

                  —

                  a felperest érintő részében semmisítse meg a 2019. január 21-i (KKBP) 2019/87 tanácsi végrehajtási határozatot; (1)

                  —

                  a felperest érintő részében semmisítse meg a 2019. január 21-i (EU) 2019/85 tanácsi végrehajtási rendeletet, (2) és

                  —

                  az alperest kötelezze a költségek viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek

      Keresete alátámasztása érdekében a felperes hat jogalapra hivatkozik.

                  1.

                  Az első, arra alapított jogalap, hogy az alperes nyilvánvalóan tévesen értékelte a tényállást, amennyiben azt állította, hogy a felperes támogatja a szíriai rezsimet és annak haszonélvezője, holott ez az álláspont nyilvánvalóan megalapozatlan.

                  2.

                  A második, arra alapított jogalap, hogy az alperes megsértette az arányosság általános elvét, a megtámadott jogi aktusok révén meghozott intézkedések pedig olyan joghatásokkal járnak, hogy azokat önmagukban aránytalannak kell minősíteni. A felperessel szemben hozott szankciók gazdasági következményei katasztrofálisak, továbbá aránytalanok a megtámadott jogi aktusok által elérni kívánt célokhoz képest.

                  3.

                  A harmadik, arra alapított jogalap, hogy a tulajdonhoz való jogot és a gazdasági tevékenység folytatásához való jogot aránytalan módon sértették meg, amennyiben a megtámadott intézkedések — az emberi jogok és alapvető szabadságok védelméről szóló egyezmény első kiegészítő jegyzőkönyvének megsértésével — megakadályozzák, hogy a felperes békésen élvezze tulajdonát és gazdasági szabadságát.

                  4.

                  A negyedik, a hatáskörrel való állítólagos visszaélésre alapított jogalap. A megtámadott jogi aktusokat az azokban rögzítettektől eltérő célkitűzések elérése céljából fogadták el, és azok — a felperes számára ismeretlen okokból — a rezsim helyett magát a felperest célozzák, így azok hatáskörrel való visszaélésen alapulnak.

                  5.

                  Az ötödik, arra alapított jogalap, hogy az alperes megsértette az EUMSZ 296. cikk (2) bekezdésében megállapított indokolási kötelezettséget. A megtámadott jogi aktusokkal kapcsolatban kifejtett indokolás ugyanis puszta formalitás, és azt az alperes valószínűleg nem gondolta át.

                  6.

                  A hatodik, arra alapított jogalap, hogy az alperes megsértette a felperes védelemhez való jogát és tisztességes eljáráshoz való jogát. A vitatott korlátozó intézkedések előírását megelőzően a felperes soha nem tudott a maga számára meghallgatást biztosítani, így nem tudta helytállóan gyakorolni a védelemhez való jogát, ideértve a tisztességes eljáráshoz való jogát, amelyet többek között az emberi jogok európai egyezménye 6. cikkének (3) bekezdése és az Európai Unió Alapjogi Chartája 48. cikkének (2) bekezdése garantál.

         (1)  A Szíriával szembeni korlátozó intézkedésekről szóló 2013/255/KKBP határozat végrehajtásáról szóló, 2019. január 21-i (KKPB) 2019/87 tanácsi végrehajtási határozat (HL 2019. L 18I., 13. o.).

         (2)  A szíriai helyzetre tekintettel korlátozó intézkedések meghozataláról szóló 36/2012/EU rendelet végrehajtásáról szóló, 2019. január 21-i (EU) 2019/85 tanácsi végrehajtási rendelet (HL 2019. L 18I., 4. o.).


title: T-283/19. sz. ügy: 2019. május 2-án benyújtott kereset — Németország kontra ACER

text:
               15.7.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 238/22

      2019. május 2-án benyújtott kereset — Németország kontra ACER
      (T-283/19. sz. ügy)
      (2019/C 238/27)
      Az eljárás nyelve: német

         Felek

         Felperes: Németországi Szövetségi Köztársaság (képviselők: J. Möller és S. Eisenberg, valamint M. Elspas, R. Bierwagen és G. Brucker ügyvédek)

         Alperes: Energiaszabályozók Európai Uniós Együttműködési Ügynöksége

         Kérelmek

      A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:

                  1.

                  semmisítse meg az alperes 2019. február 21-i 02/2019. sz. határozata I. melléklete 5. cikkének (8) és (9) bekezdését és II. melléklete 5. cikkének (8) és (9) bekezdését;

                  2.

                  semmisítse meg az alperes 2019. február 21-i 02/2019. sz. határozata I. melléklete 10. cikke (4) bekezdésének második tagmondatát, 10. cikkének (5) bekezdését, 16. cikke (2) bekezdésének második mondatát és (3) bekezdése d) pontjának (vii) alpontját, valamint II. melléklete 17. cikke (3) bekezdése d) pontjának (vii) alpontját;

                  3.

                  másodlagosan — abban az esetben, ha a Törvényszék azon a véleményen van, hogy az alperes 2019. február 21-i 02/2019. sz. határozata I. és II. mellékletének az 1. pontnak megfelelően megsemmisítendő rendelkezései szétválaszthatatlanul összekapcsolódnak annak megfelelő cikkének vagy mellékletének, vagy ezen egész határozatnak a további rendelkezéseivel — semmisítse meg a megfelelő cikkeket, mellékleteket vagy az egész határozatot;

                  4.

                  másodlagosan — abban az esetben, ha a Törvényszék azon a véleményen van, hogy az alperes 2019. február 21-i 02/2019. sz. határozata I. és II. mellékletének a 2. pontnak megfelelően megsemmisítendő rendelkezései szétválaszthatatlanul összekapcsolódnak annak megfelelő cikkének vagy mellékletének, vagy ezen egész határozatnak a további rendelkezéseivel — semmisítse meg a megfelelő cikkeket, mellékleteket vagy az egész határozatot; és

                  5.

                  az alperest kötelezze a költségek viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek

      Keresete alátámasztása érdekében a felperes a következő jogalapokra hivatkozik.

                  1.

                  A villamos energia belső piacáról szóló, hamarosan hatályba lépő rendelet EUMSZ 13. cikk (2) bekezdésével összefüggésben értelmezett 14–16. cikkének és általában a jogbiztonság elvének a megsértése
                  Az első jogalap keretében a felperes azt kifogásolja, hogy a 02/2019. sz. határozat I. és II. melléklete 5. cikke (8) bekezdésének b) és c) pontjában szereplő magyarázattal, ami egy kritikus hálózati elem, az alperes megsértette a villamos energia belső piacáról szóló, 2020. január 1-jén hatályba lépő rendelet 14–16. cikkét. A villamos energia belső piacáról szóló rendelet 14–16. cikke szabályozza, hogy a belső hálózati szűk keresztmetszeteket hogyan fogják figyelembe venni a határokon átnyúló kereskedelmi kapacitások számítása során. A villamos energia belső piacáról szóló rendelet 16. cikkének (8) bekezdése szerint vitathatatlanul feltételezhető, hogy nem áll fenn hátrányos megkülönböztetés a határokon átnyúló villamosenergia-áramlás esetében, ha a belső és a határokon átnyúló hálózati elemeken a szóban forgó hálózati elem 70 %-os minimális kapacitását a határokon átnyúló kereskedelem számára rendelkezésre bocsátják. A villamos energia belső piacáról szóló rendelet 16. cikkének (4) bekezdése szerint az újraelosztási intézkedéseket nem lehet a minimális kapacitáson túlmenően alkalmazni. Továbbá — a minimális kapacitás betartása mellett — az ajánlattételi övezeteket csak az adott tagállam beleegyezésével lehet újra meghatározni. Ezenkívül a 70 %-os minimális kapacitásra kezdetben egy lineáris pályát leíró átmeneti időszakot kell alkalmazni. A 70 %-os kapacitás és a lineáris pálya figyelembe veszi azt a körülményt, hogy a belső hálózatkiépítés időt igényel. Ezen alapstruktúrát ellenben megkerüli a határozat I. és II. melléklete 5. cikke (8) bekezdésének b) és c) pontja, mivel a 70 %-os minimális kapacitás csak akkor alkalmazható a belső hálózati elemekre, ha az átvitelirendszer-üzemeltetők bizonyítani tudják, hogy az ajánlati övezetek újbóli felosztása vagy a nagyobb teher-újraelosztás vagy nagyobb hálózatkiépítés kevésbé lenne hatékony. Ezenkívül az I. és II. melléklet 5. cikke (8) bekezdésének c) pontja szerinti hatékonysági kritérium aláássa a megállapított 70 %-os minimális kapacitást, mivel gyakorlatig teljesíthetetlen.
                  Az I. melléklet 10. cikke (4) bekezdésének második tagmondata, 10. cikkének (5) bekezdése, 16. cikke (2) bekezdésének második mondata és (3) bekezdése d) pontjának (vii) alpontja, valamint a II. melléklet 17. cikke (3) bekezdése d) pontjának (vii) alpontja sérti a villamos energia belső piacáról szóló rendelet 16. cikkének (4) bekezdését, amely szerint a maximális kapacitást a piaci szereplők számára hozzáférhetővé kell tenni.

                  2.

                  A 714/2009/EK rendelet (1) megsértése
                  A második jogalap keretében a felperes azzal érvel, hogy a határozat a 714/2009/EK rendelet I. melléklete 1.7. pontja szerinti, a belső hálózati elemek figyelembevétele érdekében fennálló három kivételt nem megengedett módon korlátozza, mivel csak a hatékonysági kritériumot írja elő, és ezt tévesen alkalmazza.

                  3.

                  Az (EU) 2015/1222 rendelet (2) megsértése
                  A harmadik jogalap keretében a felperes előadja, hogy a határozat I. és II. melléklete 5. cikke (8) bekezdésének c) pontja sérti az (EU) 2015/1222 rendelet 32. és azt követő cikkei szerinti, az ajánlattételi övezetek felülvizsgálatának eljárását, valamint az (EU) 2015/1222 rendelet 29. cikke (3) bekezdésének b) pontja szerinti, a hálózati elemeknek a kapacitás kiszámítása során történő figyelembevételére vonatkozó követelményt.

                  4.

                  Az arányosság elvének a megsértése
                  A negyedik jogalap keretében a felperes azt kifogásolja, hogy a belső hálózati elemeknek a határozat I. és II. melléklete 5. cikke (8) bekezdésének c) pontja szerinti hatékonysági kritérium általi kizárása sérti az arányosság elvét, mivel e kizárás veszélyezteti a rendszerbiztonságot, és nem a legenyhébb eszköz.

                  5.

                  A megtámadott határozat formai hibái
                  Az ötödik jogalap keretében a felperes azzal érvel, hogy a határozat sérti az Európai Gazdasági Közösség által használt nyelvek meghatározásáról szóló, 1958. április 15-i 1. sz. rendelet (HL 1958. L 17. 385 o.,) 2. és 4. cikkét, mivel azt csak angol nyelven hirdették ki és tették közzé. Az sérti az indokolási kötelezettséget, és azt az ügynökség a hatáskörét túllépve fogadta el.

         (1)  A villamos energia határokon keresztül történő kereskedelme esetén alkalmazandó hálózati hozzáférési feltételekről és az 1228/2003/EK rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló, 2009. július 13-i 714/2009/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet (HL 2009. L 211., 15. o.).

         (2)  A kapacitásfelosztásra és a szűk keresztmetszetek kezelésére vonatkozó iránymutatás létrehozásáról szóló, 2015. július 24-i (EU) 2015/1222 bizottsági rendelet (HL 2015. L 197., 24. o.).


title: T-302/19. sz. ügy: 2019. május 14-én benyújtott kereset — Yanukovych kontra Tanács

text:
               15.7.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 238/26

      2019. május 14-én benyújtott kereset — Yanukovych kontra Tanács
      (T-302/19. sz. ügy)
      (2019/C 238/30)
      Az eljárás nyelve: angol

         Felek

         Felperes: Oleksandr Viktorovych Yanukovych (Szentpétervár, Oroszország) (képviselő: T. Beazley QC)

         Alperes: az Európai Unió Tanácsa

         Kérelmek

      A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:

                  —

                  semmisítse meg a (KKBP) 2019/354 tanácsi határozatot (1) a felperesre vonatkozó részében;

                  —

                  semmisítse meg az (EU) 2019/352 tanácsi végrehajtási rendeletet (2) a felperesre vonatkozó részében;

                  —

                  a Tanácsot kötelezze a felperes jelen keresettel összefüggésben felmerült költségeinek a viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek

      Keresete alátámasztása érdekében a felperes hét jogalapra hivatkozik, amelyek lényegében megegyeznek a T-301/18. sz., Yanukovych kontra Tanács ügyben (3) hivatkozott jogalapokkal, illetve azokhoz hasonlóak.

         (1)  Az ukrajnai helyzetre tekintettel egyes személyekkel, szervezetekkel és szervekkel szembeni korlátozó intézkedések meghozataláról szóló 2014/119/KKBP határozat módosításáról szóló, 2019. március 4-i (KKBP) 2019/354 tanácsi határozat (HL L 64., 2019.3.5., 7. o.; helyesbítés: HL L 86., 2019.3.28., 118. o.).

         (2)  Az ukrajnai helyzetre tekintettel egyes személyekkel, szervezetekkel és szervekkel szembeni korlátozó intézkedések meghozataláról szóló 208/2014/EU rendelet végrehajtásáról szóló, 2019. március 4-i (EU) 2019/352 tanácsi végrehajtási rendelet (HL L 64., 2019.3.5., 1. o.; helyesbítés: HL L 86., 2019.3.28., 118. o.).

         (3)  HL C 231., 2018.7.2., 48. o.


title: T-316/19. sz. ügy: 2019. május 23-án benyújtott kereset — BU kontra Bizottság

text:
               15.7.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 238/27

      2019. május 23-án benyújtott kereset — BU kontra Bizottság
      (T-316/19. sz. ügy)
      (2019/C 238/32)
      Az eljárás nyelve: olasz

         Felek

         Felperes: BU (képviselő: E. Bonanni ügyvéd)

         Alperes: Európai Bizottság

         Kérelmek

      A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:

                  —

                  semmisítse meg a Bizottság 2018. augusztus 2-i határozatát;

                  —

                  kötelezze a Bizottságot 21 440 euró fizetésére;

                  —

                  kötelezze a Bizottságot 2017. január 23-tól a teljesítésig számított késedelmi kamat fizetésére;

                  —

                  ítéljen meg részére 500 000 euró vagy más, méltányosan meghatározott összegű kártérítést;

                  —

                  a Bizottságot kötelezze a költségek viselésére;

            másodlagosan:

                  —

                  kötelezze a Bizottságot annak elismerésére, hogy a tényállás a (2006 előtt hatályos) közös szabályok 10. cikkében foglalt különös eset alá tartozik, továbbá kötelezze az elsődlegesen kért összeg megtérítésére;

            harmadlagosan:

                  —

                  kötelezze a Bizottságot arra, hogy a (2006 előtt hatályos) közös szabályok 20. és 22. cikkében foglaltak szerint kérje be az orvosi bizottság véleményét.

         Jogalapok és fontosabb érvek

      A kinevezésre jogosult hatóság megtagadta a jelen ügy felperesével szemben — akinek foglalkozási megbetegedés miatti tartós és teljes mértékű rokkantságát elismerték — a 2006. január 1-je előtt hatályos betegség-, baleset- és foglalkozási ártalmak elleni biztosítási szabályzat 10. cikkének alkalmazását a foglalkozási megbetegedés miatti fogyatékkal élő felperes légzőrendszerére ártalmas „nyílt harapás” lezárására irányuló kezeléssel kapcsolatos költségek visszatérítésére.
      A felperes keresetét a következő jogalapokra alapítja:

                  1.

                  A felperes kezelőorvosa által készített jelentés és annak eredménye nem hagy kétséget a közös szabályok 10. cikke értelmében a kezelés sürgősségéről és szükségességéről;

                  2.

                  A gondos ügyintézés elvének megsértése a szakértők által benyújtott, a 23. cikkben említett, kirendelt orvos által hivatkozott iratok hiányossága miatt, valamint az ebben a szakaszban eljáró három orvos furcsa, nem etikus viselkedése miatt, ideértve annak elutasítását, hogy az orr funkciójának alapvető jelentősége van, és mindenekelőtt a felperes sérült légzőrendszere fertőzés elleni védelmének elutasítását, és ezáltal annak elutasítását, hogy a nyílt harapás lezárása előnnyel jár.

                  3.

                  A közös szabályok nyilvánvalóan nem alkalmazható 23. cikke helyett a 22. cikkének a felperesre analógia útján történő alkalmazásának a kinevezésre jogosult hatóság általi megtagadása, holott utóbbi maga kérte a Bíróság elnökétől a 22. cikk alkalmazását a „másik orvos” hivatalból történő kirendelése érdekében: az orvosi bizottsághoz való fordulás biztosítja a felperes számára a megbízás szabályszerű megfogalmazását, valamint az ügyirat teljességét.


title: T-321/19. sz. ügy: 2019. május 27-én benyújtott kereset — Maternus kontra EUIPO — adp Gauselmann (Jokers WILD Casino)

text:
               15.7.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 238/28

      2019. május 27-én benyújtott kereset — Maternus kontra EUIPO — adp Gauselmann (Jokers WILD Casino)
      (T-321/19. sz. ügy)
      (2019/C 238/33)
      A keresetlevél nyelve: német

         Felek

         Felperesek: Maternus GmbH (München, Németország) (képviselők: M. Zöbisch és R. Drozdz)

         Alperes: az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala (EUIPO)

         A másik fél a fellebbezési tanács előtti eljárásban: adp Gauselmann GmbH (Lübbecke, Németország)

         Az EUIPO előtti eljárás adatai

         A vitatott védjegy jogosultja: a felperes

         A vitatott védjegy: fekete, piros, sárga és fehér színű Jokers WILD Casino európai uniós ábrás védjegy — 9 515 321. sz. európai uniós védjegy

         Az EUIPO előtti eljárás: törlési eljárás

         A megtámadott határozat: az EUIPO első fellebbezési tanácsának 2019. február 27-én hozott határozata (R 803/2018-1. sz. ügy)

         Kereseti kérelmek

      A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:

                  —

                  helyezze hatályon kívül a megtámadott határozatot;

                  —

                  az EUIPO-t kötelezze a költségek viselésére.

         Jogalapok

                  —

                  Az (EU) 2017/1001 európai parlamenti és tanácsi rendelet 94. cikke (1) bekezdése első mondatának megsértése;

                  —

                  az (EU) 2017/1001 európai parlamenti és tanácsi rendelet 58. cikke (1) bekezdése a) pontjának megsértése.


title: T-326/19. sz. ügy: 2019. május 31-én benyújtott kereset — Gerber kontra Parlament és Tanács

text:
               15.7.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 238/29

      2019. május 31-én benyújtott kereset — Gerber kontra Parlament és Tanács
      (T-326/19. sz. ügy)
      (2019/C 238/34)
      Az eljárás nyelve: olasz

         Felek

         Felperes: Tibor Gerber (Milánó, Olaszország) (képviselő: N. Amadei ügyvéd)

         Alperesek: az Európai Unió Tanácsa, Európai Parlament

         Kérelmek

      A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:

                  —

                  semmisítse meg a megtámadott 2019/474 rendeletet, különösen az 1. cikkének (1) bekezdését, valamint 2. cikkének második mondatát, és állapítsa meg, hogy e semmisség következtében hatálytalan a 2019/475 irányelv, amennyiben funkcionálisan a megtámadott rendelethez kapcsolódik;

                  —

                  az ítélethozatalig, a Törvényszék ítéletének napjáig függessze fel a megtámadott rendelet és a 2019/475 irányelv alkalmazhatóságát;

                  —

                  az ítélet meghozataláig rendelje el mindazon végrehajtási intézkedés felfüggesztését, amelyet a 2019/474 rendelet és a 2019/475 irányelv tartalmaz, különösen azon intézkedések esetében, amelyek a (2018. október 4-i rendkívüli törvényerejű rendelet törvénybe iktatásáról szóló) 2018. december 1-jei 132. sz. törvényben foglalt gépjárművek nyilvántartásba vételére vonatkoznak;

                  —

                  engedje meg esetlegesen azon tanúvallomások megtételét, amelyeket a felperes a keresetben leírt ténykörülmények alátámasztása céljából kíván felajánlani;

                  —

                  minden esetben az Európai Unió Tanácsát és az Európai Parlamentet kötelezze az eljárás összes költségének viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek

      A jelen kereset az Uniós Vámkódex létrehozásáról szóló 952/2013/EU rendelet módosításáról szóló, 2019. március 19-i (EU) 2019/474 európai parlamenti és tanácsi rendelet megsemmisítésére irányul, különösen azon részek tekintetében, amelyek az az olasz Campione d’Italia településre és a Luganói-tó olaszországi vizeire vonatkozó vámjogi szabályokat érintik (az 1. cikk (1) bekezdése és a 2. cikk második mondata).
      Keresete alátámasztása érdekében a felperes három jogalapra hivatkozik.

                  1.

                  Az első, a jogi aktusra vonatkozó indokolási kötelezettség megsértésére alapított jogalap

                              —

                              A felperes e tekintetben arra hivatkozik, hogy a megtámadott rendeletet hiányosan és ellentmondásosan indokolták, így az sérti az EUMSZ 296. cikk második bekezdését. Ugyanis Campione településnek az európai vámszabályozás alá vonása kapcsán megállapítást nyert, hogy a kizárását megalapozó történelmi okok — például az elszigeteltség és a gazdasági hátrányok — már nem állnak fenn. Mindazonáltal a település elszigeteltsége egyáltalán nem szűnt meg, és a gazdasági hátrányok növekedtek azáltal, hogy az állam fizetésképtelenné nyilvánította a kaszinót, amely a település egyetlen jövedelemforrását jelenti.

                  2.

                  A második, a nemzetközi jog megsértésére alapított jogalap

                              —

                              A felperes e tekintetben arra hivatkozik, hogy az EUSZ 3. cikk (5) bekezdésén túlmenően a nemzetközi jog tiszteletben tartását, akár szerződéses alapon, akár szokásjogilag, a Bíróság mindig megerősítette. Mindazonáltal a megtámadott rendelet (és a kapcsolódó 2019/475 irányelv) módosította azt a vámrendszert, amely Olaszország és Svájc között kialakult szokásjogi szabály tárgyát képezte, és amelyet maga az Unió is elismert, és amely alapján Campione település a svájci vámszabályozás alá tartozik. Így e rendelet olyan nemzetközi kötelezettséget sért, amelyet viszont tiszteletben kellett volna tartani vagy a Szerződés, vagy a Bíróság ítélkezési gyakorlata értelmében.

                  3.

                  A harmadik, az európai polgárok szabad mozgásához való jog megsértésére alapított jogalap

                              —

                              A felperes e tekintetben arra hivatkozik, hogy a megtámadott rendelet olyan következményekkel jár, amelyek az EUMSZ 21. cikkben és az Európai Unió Alapjogi Chartájának 45. cikkében rögzített jogba ütköznek. Ugyanis a svájci vámszabályozás helyett az uniós vámszabályozás Campione településre való alkalmazása azt eredményezi, hogy a Campione településre való belépéskor és az onnan történő távozáskor (akár szárazföldön, akár a tavon) fizikai vámkorlát kerül felállításra, és bevezetik a személyek és áruk megfelelő ellenőrzését az európai és a svájci szabályok alkalmazásának biztosítása érdekben.


title: C-309/19. P. sz. ügy: A Törvényszék (ötödik tanács) T-709/18. sz., Asociación de fabricantes de morcilla de Burgos kontra Bizottság ügyben 2019. február 14-én hozott végzése ellen az Asociación de fabricantes de morcilla de Burgos által 2019. április 15-én benyújtott fellebbezés

text:
               5.8.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 263/28

      A Törvényszék (ötödik tanács) T-709/18. sz., Asociación de fabricantes de morcilla de Burgos kontra Bizottság ügyben 2019. február 14-én hozott végzése ellen az Asociación de fabricantes de morcilla de Burgos által 2019. április 15-én benyújtott fellebbezés
      (C-309/19. P. sz. ügy)
      (2019/C 263/33)
      Az eljárás nyelve: spanyol

         Felek

         Fellebbező: Asociación de fabricantes de morcilla de Burgos (képviselők: J. J. Azcárate Olano és E. Almarza Nantes ügyvédek)

         A másik fél az eljárásban: Európai Bizottság

         A fellebbező kérelmei

      A fellebbező azt kéri, hogy a Bíróság teljes egészében helyezze hatályon kívül a megtámadott végzést, és ennek következtében — az EUMSZ 263. cikkben foglaltaknak megfelelően — adjon helyt az e fél által az egy elnevezésnek az oltalom alatt álló eredetmegjelölések és földrajzi jelzések nyilvántartásába való bejegyzéséről („Morcilla de Burgos” [OFJ]) szóló, 2018. augusztus 29-i (EU) 2018/1214 bizottsági végrehajtási rendelet (1) megsemmisítése iránt benyújtott keresetnek; majd ezt követően, az ügy érdemét illetően, hozzon olyan ítéletet, amellyel megsemmisíti az említett, 2018. augusztus 29-i (EU) 2018/1214 bizottsági végrehajtási rendeletet, az e fellebbezéssel szemben ellenkérelmet benyújtó fél költségek viselésére való kötelezése mellett.

         Jogalapok és fontosabb érvek

      A jelen fellebbezés jogalapját az Európai Unió Törvényszéke előtti eljárás során vétett eljárási szabálytalanság képezi, amely sérti a fellebbező érdekeit, és amely egy olyan jogi hibán alapul, amely a Törvényszék eljárási szabályzata 73. cikke (1) bekezdésének és vonatkozó rendelkezéseinek, valamint az ezekre vonatkozó ítélkezési gyakorlat megsértésén alapul, a következő jogi érveknek megfelelően:

                  —

                  a megtámadott végzésben a Törvényszék, lényegében tévesen, úgy véli, hogy a kereset a felperes képviselőinek „csupán a beszkennelt aláírásait” tartalmazta, miközben az valójában a minősített elektronikus aláírásukat tartalmazta, ACA tanúsítvánnyal ellátva, amely a saját kezű aláírással egyenértékű;

                  —

                  az említett minősített elektronikus aláírásokat a 2014. július 23-i 910/2014/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (2) ismeri el és szabályozza;

                  —

                  az ACA tanúsítvánnyal ellátott, minősített elektronikus aláírások teljes mértékben megfelelnek a Törvényszék eljárási szabályzata 73. cikke (1) bekezdésében foglaltak szellemének és alapelvének, ami — amint azt a megtámadott végzés is írja — nem más, mint az, hogy „a jogbiztonság érdekében garantálni kell az említett eljárási irat eredetiségét, és ki kell zárni annak a veszélyét, hogy az valójában esetleg nem az erre jogosult/felhatalmazott személytől származik”;

                  —

                  a Törvényszék eljárási szabályzatának 73. cikke (1) bekezdését a Törvényszék a 2018. július 11-i határozatával módosította, de mivel e módosítás csak 2018. december 1-jével lépett hatályba (két nappal a keresetlevél benyújtását követően), a szankciók terén a nyugati jogrendszerek alapvető és egyetemes elve a kedvezőbb rendelkezés alkalmazása;

                  —

                  a megtámadott végzésben az e fél által benyújtott kereset elfogadhatatlanságának alátámasztásaként hivatkozott ítélkezési gyakorlat főként a beszkennelt aláírásokra vonatkozik. Ugyanakkor a végzés tárgyát képező konkrét esetre (minősített elektronikus aláírással ellátott kereset, ACA tanúsítvánnyal) vonatkozóan az uniós bíróságok eddig még nem hoztak határozatot;

                  —

                  A jogi rendelkezéseket az alkalmazásuk idején fennálló társadalmi valósággal összefüggésben kell értelmezni, különös figyelemmel e rendelkezések szellemére és céljára.

         (1)  HL 2018. L 224., 3. o.

         (2)  A belső piacon történő elektronikus tranzakciókhoz kapcsolódó elektronikus azonosításról és bizalmi szolgáltatásokról, valamint az 1999/93/EK irányelv hatályon kívül helyezéséről szóló, 2014. július 23-i 910/2014/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (HL 2014. L 257., 73. o.)


title: T-478/16. sz. ügy: A Törvényszék 2019. június 11-i ítélete — Frank kontra Bizottság („Kutatás és technológiafejlesztés — Kutatási és innovációs keretprogram [2014 — 2020] — A 2016. évi EKT-munkaprogram keretében történő pályázati felhívások és kapcsolódó tevékenységek — Az ERCEA által hozott, támogatás iránti kérelem nem támogathatóként való elutasításáról szóló határozat — A Bizottság előtti közigazgatási jogorvoslat — Hallgatólagos elutasító határozat — Részleges elfogadhatatlanság — Kifejezett elutasító határozat — A hatékony bírói jogvédelemhez való jog”)

text:
               5.8.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 263/38

      A Törvényszék 2019. június 11-i ítélete — Frank kontra Bizottság
      (T-478/16. sz. ügy) (1)

      („Kutatás és technológiafejlesztés - Kutatási és innovációs keretprogram [2014 - 2020] - A 2016. évi EKT-munkaprogram keretében történő pályázati felhívások és kapcsolódó tevékenységek - Az ERCEA által hozott, támogatás iránti kérelem nem támogathatóként való elutasításáról szóló határozat - A Bizottság előtti közigazgatási jogorvoslat - Hallgatólagos elutasító határozat - Részleges elfogadhatatlanság - Kifejezett elutasító határozat - A hatékony bírói jogvédelemhez való jog”)
      (2019/C 263/42)
      Az eljárás nyelve: német

         Felek

         Felperes: Regine Frank (Bonn, Németország) (képviselő: S. Conrad ügyvéd)

         Alperes: Európai Bizottság (képviselők: R. Lyal, L. Mantl és B. Conte meghatalmazottak)

         Az ügy tárgya

      Az EUMSZ 263. cikken alapuló és a közösségi programok igazgatásában bizonyos feladatokkal megbízott végrehajtó hivatalokra vonatkozó alapszabály megállapításáról szóló, 2002. december 19-i 58/2003/EK tanácsi rendelet (HL 2003. L 11., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 1. fejezet, 4. kötet, 235. o.) 22. cikkének (1) bekezdése alapján a felperes által előterjesztett közigazgatási jogorvoslatot hallgatólagosan, illetve kifejezetten elutasító, 2016. június 17-i bizottsági határozat és 2016. szeptember 16-i bizottsági határozat megsemmisítése iránti kérelem.

         Az ítélet rendelkező része

                  1)

                     A Törvényszék a keresetet elutasítja.

                  2)

                     Mindegyik fél maga viseli saját költségeit.

         (1)  HL C 475., 2016.12.19.


title: T-373/19. sz. ügy: 2019. június 20-án benyújtott kereset — Gatti kontra Parlament

text:
               5.8.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 263/70

      2019. június 20-án benyújtott kereset — Gatti kontra Parlament
      (T-373/19. sz. ügy)
      (2019/C 263/75)
      Az eljárás nyelve: olasz

         Felek

         Felperes: Natalino Gatti (Nonantola, Olaszország) (képviselő: M. Paniz ügyvéd)

         Alperes: Európai Parlament

         Kérelmek

      A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:

                  —

                  semmisítse meg az Európai Parlament Pénzügyi Főigazgatóságának azon nyilatkozatát, amely átültette a képviselőház elnökségének 2018. július 12-i 14/2018. sz. határozatát és/vagy a Köztársaság szenátusa elnökségi tanácsának 6/2018. sz. határozatát, és mindenesetre

                  —

                  semmisítse meg az Európai Parlament által folyósított élethosszig járó juttatás újbóli meghatározását és újbóli kiszámítását;

                  —

                  ebből a célból állapítsa meg, hogy a felperes jogosult a szóban forgó, a képviselőház elnöksége 14/2018. sz. határozata és/vagy a Köztársaság szenátusa elnökségi tanácsának 6/2018. sz. határozata előtti, korábban hatályos szabályozás alapján megszerzett és megszerezhető élethosszig járó juttatásra, az Európai Parlamentet pedig kötelezze a jogellenesen visszatartott valamennyi — az összegek visszatartásának időpontjától számított inflációs kompenzációval és törvényes kamatokkal növelt — összeg felperes részére történő megfizetésére, valamint

                  —

                  kötelezze az Európai Parlamentet a meghozandó ítélet végrehajtására és az élethosszig járó juttatás eredeti mértékének azonnali és teljes helyreállítására, valamennyi kár megtérítésére, ha és amennyiben a Törvényszék megállapítja, hogy azok a felperest megilletik;

                  —

                  mindenesetre kötelezze az Európai Parlamentet a költségek, ügyvédi díjak, áfa, adminisztratív költségek, átalányalapú visszatérítések teljes mértékben történő megfizetésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek

      A jogalapok és fontosabb érvek megegyeznek a T-345/19. sz., Santini kontra Parlament ügyben hivatkozottakkal.


title: C-361/19. sz. ügy: A College van Beroep voor het Bedrijfsleven (Hollandia) által 2019. május 3-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — De Ruiter vof kontra Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit

text:
               12.8.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 270/17

      A College van Beroep voor het Bedrijfsleven (Hollandia) által 2019. május 3-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — De Ruiter vof kontra Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit
      (C-361/19. sz. ügy)
      (2019/C 270/18)
      Az eljárás nyelve: holland

         A kérdést előterjesztő bíróság

      College van Beroep voor het Bedrijfsleven

         Az alapeljárás felei

         Felperes: De Ruiter vof

         Alperes: Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

      Érvényes-e a közös agrárpolitika finanszírozásáról, irányításáról és monitoringjáról szóló, 2013. december 17-i 1306/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (1) 99. cikkének (1) bekezdése és az 1306/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet alkalmazási szabályainak az integrált igazgatási és kontrollrendszer, a vidékfejlesztési intézkedések és a kölcsönös megfeleltetés tekintetében történő megállapításáról szóló, 2014. július 17-i 809/2014/EU bizottsági végrehajtási rendelet (2) 73. cikke (4) bekezdésének a) pontja annyiban, amennyiben e rendelkezések alapján a kölcsönös megfeleltetéssel kapcsolatos támogatáscsökkentésre vonatkozó számítások alapjául szolgáló év meghatározása során a kölcsönös megfeleltetésre vonatkozó szabályoknak való meg nem felelés megállapításának évét kell alapul venni, ha a meg nem felelés éve nem egyezik meg a meg nem felelés megállapításának évével?

         (1)  HL 2013. L 347., 549.o.; helyesbítések: HL 2016. L 130., 7. o.; HL 2017. L 327., 83. o.; HL 2018. L 233., 3. o.

         (2)  HL 2014. L 227., 69. o.


title: C-834/18. sz. ügy: A Bíróság (hatodik tanács tanács) 2019. április 10-i végzése (Tribunal Judicial da Comarca de Faro, Juízo do Trabalho de Portimão — Juiz 1 [Portugália] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) — Rolibérica Lda kontra Autoridade para as Condições do Trabalho (Előzetes döntéshozatal — A Bíróság eljárási szabályzatának 99. cikke — Közúti közlekedés — 561/2006/EGK irányelv — A 4. cikk i) pontja — A „hét” fogalma — Heti pihenőidő — Számítási módszerek)

text:
               19.8.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 280/13

      A Bíróság (hatodik tanács tanács) 2019. április 10-i végzése (Tribunal Judicial da Comarca de Faro, Juízo do Trabalho de Portimão — Juiz 1 [Portugália] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) — Rolibérica Lda kontra Autoridade para as Condições do Trabalho
      (C-834/18. sz. ügy) (1)

      (Előzetes döntéshozatal - A Bíróság eljárási szabályzatának 99. cikke - Közúti közlekedés - 561/2006/EGK irányelv - A 4. cikk i) pontja - A „hét” fogalma - Heti pihenőidő - Számítási módszerek)
      (2019/C 280/16)
      Az eljárás nyelve: portugál

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Tribunal Judicial da Comarca de Faro, Juízo do Trabalho de Portimão — Juiz 1

         Az alapeljárás felei

         Felperes: Rolibérica Lda

         Alperes: Autoridade para as Condições do Trabalho

         Rendelkező rész

      A közúti szállításra vonatkozó egyes szociális jogszabályok összehangolásáról, a 3821/85/EGK és a 2135/98/EK tanácsi rendelet módosításáról, valamint a 3820/85/EGK tanácsi rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló, 2006. március 15-i 561/2006/EK európai parlamenti és tanácsi rendeletet úgy kell értelmezni, hogy az e rendelet 8. cikkének értelmében vett „heti pihenőidőnek” nem kell szükségképpen az említett rendelet 4. cikkének i) pontjában meghatározott „hét” folyamán véget érnie.

         (1)  HL C 112., 2019.3.25.


               22.8.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 284/17

      A Fürstliches Landgericht 2019. március 29-i tanácsadó vélemény iránti kérelme az EFTA-Bírósághoz a Gable Insurance AG in Konkurs ügyben
      (E-3/19. sz. ügy)
      (2019/C 284/06)
      A Fürstliches Obergericht (Hercegi Bíróság, Liechtenstein) 2019. március 29-i, a Bíróság Hivatalához 2019. március 29-én beérkezett levelében tanácsadói vélemény iránti kérelmet nyújtott be az EFTA-Bírósághoz a Gable Insurance AG in Konkurs ügyben, az alábbi kérdéseket illetően:

                  1.

                  Az első kérdés a 2009/138/EK irányelv 268. cikke (1) bekezdésének g) pontjában említett „biztosítási kárigény” kifejezés értelmezésére vonatkozik.

                              a)

                              Milyen kritériumokat kell alkalmazni annak megállapítására, hogy az adósság egyes elemei még nem ismertek?

                              b)

                              Szükséges-e, hogy legalább elviekben kárigény merüljön fel, kereset legyen elfogadva és/vagy benyújtva a fizetésképtelenségi eljárás megindítása előtt (vagy a felszámolási eljárás megindítása eredményeképpen a biztosítási szerződések megszüntetése előtt) annak érdekében, hogy biztosítási kárigényként kezeljék? Amennyiben nem, úgy a következő kérdések merülnek fel:

                              c)

                              Tartalmaz-e a 2009/138/EK irányelv időbeni korlátozást a biztosítási kárigények lehetséges felmerülése esetére a fizetésképtelenségi eljárás megindítását követően, annak érdekében, hogy megakadályozzák a zárókimutatás elkészítésének és a hitelezők részére történő vagyonfelosztásnak a folyamatos elhalasztását az újabb és újabb követelések benyújtása miatt, illetve hogyan kezeli a 2009/138/EK irányelv az ilyen jellegű határozatlan összegű követeléseket?

                              d)

                              A „… vagy felmondása …” kifejezés azt jelenti-e, hogy csak a [biztosító által] fizetendő azon biztosítási díjakat kell biztosítási kárigénynek tekinteni, amelyek a felszámolási eljárás megindítása előtt a szerződéstől való elállás miatt merültek fel, vagy az is biztosítási kárigényt jelent, ha a biztosítóintézet tartozik a biztosítási díjjal a felszámolási eljárás megindítása után történt szerződéstől való elállás miatt?

                  2.

                  A második kérdés a 2009/138/EK irányelv 268. cikke (1) bekezdésének d) pontjában említett „felszámolási eljárás” kifejezés értelmezésére vonatkozik.
                  Ezt a rendelkezést úgy kell-e értelmezni, hogy az (egyedi) biztosítási kárigényekhez fűződő egyezség lehetséges a felszámolási eljárásra vonatkozó nemzeti eljárási szabályoktól függetlenül, vagy azok ellenére is, és ha igen, akkor milyen, az irányelvben előírt különös követelményeket kell teljesíteni ahhoz, hogy létrejöjjön a csődegyezség?

                  3.

                  A harmadik kérdés a 2009/138/EK irányelv 275. cikke (1) bekezdésének a) pontja és 274. cikke (2) bekezdésének g) pontja közötti összefüggésre vonatkozik.
                  Kizárja-e a 275. cikk (1) bekezdésének a) pontja a 274. cikk (2) bekezdésének g) pontját végrehajtó nemzeti szabályt, azaz az olyan kérelmek benyújtását, ellenőrzését és elfogadását, amely azt eredményezi, hogy a biztosítási hitelezőket nem egyenlő bánásmódban részesítik?


title: C-643/18. sz. ügy: A Bíróság elnökének 2019. április 12-i végzése (a Landesgericht Korneuburg [Ausztria] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) — British Airways plc kontra MF

text:
               26.8.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 288/39

      A Bíróság elnökének 2019. április 12-i végzése (a Landesgericht Korneuburg [Ausztria] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) — British Airways plc kontra MF
      (C-643/18. sz. ügy) (1)

      (2019/C 288/50)
      Az eljárás nyelve: német
      A Bíróság elnöke elrendelte az ügy törlését.

         (1)  HL C 4., 2019.1.7.


title: C-149/19. sz. ügy: A Bíróság elnökének 2019. június 12-i végzése (az Okresný súd Bratislava V [Szlovákia] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) — R. B. elleni büntetőeljárás

text:
               26.8.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 288/39

      A Bíróság elnökének 2019. június 12-i végzése (az Okresný súd Bratislava V [Szlovákia] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) — R. B. elleni büntetőeljárás
      (C-149/19. sz. ügy) (1)

      (2019/C 288/51)
      Az eljárás nyelve: szlovák
      A Bíróság elnöke elrendelte az ügy törlését.

         (1)  HL C 148., 2019.4.29.


title: C-244/19. sz. ügy: A Bíróság elnökének 2019. június 5-i végzése (a Handelsgericht Wien [Ausztria] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) — GB kontra Decker KFZ-Handels u. -Reparatur GmbH, Volkswagen AG

text:
               26.8.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 288/40

      A Bíróság elnökének 2019. június 5-i végzése (a Handelsgericht Wien [Ausztria] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) — GB kontra Decker KFZ-Handels u. -Reparatur GmbH, Volkswagen AG
      (C-244/19. sz. ügy) (1)

      (2019/C 288/52)
      Az eljárás nyelve: német
      A Bíróság elnöke elrendelte az ügy törlését.

         (1)  HL C 182., 2019.5.27.


title: C-273/18. sz. ügy: A Bíróság (nyolcadik tanács) 2019. július 10-i ítélete (az Augstākā tiesa [Lettország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) — SIA „Kuršu zeme” kontra Valsts ieņēmumu dienests (Előzetes döntéshozatal — A közös hozzáadottérték-adó (héa) rendszere — 2006/112/EK — Az előzetesen megfizetett héa levonásához való jog — 168. cikk — Termékértékesítési lánc — A levonási jog e lánc fennállása miatti megtagadása — A hatáskörrel rendelkező adóhatóságnak a visszaélésszerű gyakorlat fennállásának a bizonyítására vonatkozó kötelezettsége)

text:
               9.9.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 305/20

      A Bíróság (nyolcadik tanács) 2019. július 10-i ítélete (az Augstākā tiesa [Lettország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) — SIA „Kuršu zeme” kontra Valsts ieņēmumu dienests
      (C-273/18. sz. ügy) (1)

      (Előzetes döntéshozatal - A közös hozzáadottérték-adó (héa) rendszere - 2006/112/EK - Az előzetesen megfizetett héa levonásához való jog - 168. cikk - Termékértékesítési lánc - A levonási jog e lánc fennállása miatti megtagadása - A hatáskörrel rendelkező adóhatóságnak a visszaélésszerű gyakorlat fennállásának a bizonyítására vonatkozó kötelezettsége)
      (2019/C 305/24)
      Az eljárás nyelve: lett

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Augstākā tiesa

         Az alapeljárás felei

         Felperes: SIA „Kuršu zeme”

         Alperes: Valsts ieņēmumu dienests

         Rendelkező rész

      A 2010. július 13-i 2010/45/EU tanácsi irányelvvel módosított, a közös hozzáadottértékadó-rendszerről szóló, 2006. november 28-i 2006/112/EK tanácsi irányelv 168. cikkének a) pontját úgy kell értelmezni, hogy az előzetesen megfizetett hozzáadottérték-adó (héa) levonásához való jog megtagadásához az a körülmény, hogy a termékbeszerzésre több személy közötti, egymást követő értékesítési ügyletek láncolata végén került sor, és hogy az érintett termékek az e lánc részét képező, a számlán értékesítőként feltüntetett személytől eltérő személy raktárában kerültek az adóalany birtokába, önmagában nem elegendő az adóalany vagy az említett láncban részt vevő más személyek visszaélésszerű gyakorlata fennállásának a megállapításához, mivel a hatáskörrel rendelkező hatóságnak bizonyítania kell azon jogosulatlan adóelőny fennállását, amelyben ezen adóalany vagy e más személyek részesültek.

         (1)  HL C 259., 2018.7.23


title: A Bíróság ítélete (2019. május 14.) az E-6/18. számú, EFTA Felügyeleti Hatóság kontra Izland ügyben (Kötelezettség teljesítésének EFTA-állam általi elmulasztása – A végrehajtás elmulasztása – 2014/52/EU irányelv)

text:
               19.9.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 315/7

      A BÍRÓSÁG ÍTÉLETE
      (2019. május 14.)
      az E-6/18. számú,
      EFTA Felügyeleti Hatóság kontra Izland ügyben

         (Kötelezettség teljesítésének EFTA-állam általi elmulasztása – A végrehajtás elmulasztása – 2014/52/EU irányelv)

      (2019/C 315/08)
      Az E-6/18. sz., EFTA Felügyeleti Hatóság kontra Izland ügyben – KÉRELEM annak megállapítása iránt, hogy Izland az előírt határidőn belül nem fogadta el az Európai Gazdasági Térségről szóló megállapodás XX. mellékletének 1a. pontjában említett – és az EGT-megállapodáshoz annak 1. jegyzőkönyvével hozzáigazított – jogi aktus (az egyes köz- és magánprojektek környezetre gyakorolt hatásainak vizsgálatáról szóló 2011/92/EU irányelv módosításáról szóló, 2014. április 16-i 2014/52/EU európai parlamenti és tanácsi irányelv) végrehajtásához szükséges intézkedéseket és nem tájékoztatta erről az EFTA Felügyeleti Hatóságot, nem teljesítette a jogi aktus és az EGT-megállapodás 7. cikke alapján fennálló kötelezettségeit, a Páll Hreinsson elnökből, Per Christiansen előadó-bíróból és Bernd Hammermann bíróból álló Bíróság 2019. május 14-én ítéletet hozott, amelynek rendelkező része a következő:
      A Bíróság:

                  1.

                  megállapítja, hogy Izland, azáltal, hogy az előírt határidőn belül nem fogadta el az EGT-megállapodás XX. mellékletének 1a. pontjában említett – és az EGT–megállapodáshoz annak 1. jegyzőkönyvével hozzáigazított – jogi aktus (az egyes köz- és magánprojektek környezetre gyakorolt hatásainak vizsgálatáról szóló 2011/92/EU irányelv módosításáról szóló, 2014. április 16-i 2014/52/EU európai parlamenti és tanácsi irányelv) végrehajtásához szükséges intézkedéseket, nem teljesítette a jogi aktus és az EGT-megállapodás 7. cikke alapján fennálló kötelezettségeit.

                  2.

                  Izlandot kötelezi az eljárás költségeinek viselésére.


title: C-562/19. P. sz. ügy: A Törvényszék (kibővített kilencedik tanács) T-836/16. és T-624/17. sz., Lengyel Köztársaság kontra Európai Bizottság egyesített ügyekben 2019. május 16-án hozott ítélete ellen az Európai Bizottság által 2019. július 2-án benyújtott fellebbezés

text:
               30.9.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 328/29

      A Törvényszék (kibővített kilencedik tanács) T-836/16. és T-624/17. sz., Lengyel Köztársaság kontra Európai Bizottság egyesített ügyekben 2019. május 16-án hozott ítélete ellen az Európai Bizottság által 2019. július 2-án benyújtott fellebbezés
      (C-562/19. P. sz. ügy)
      (2019/C 328/33)
      Az eljárás nyelve: lengyel

         Felek

         Fellebbező: Európai Bizottság (képviselők: K. Herrmann, P.-J. Loewenthal, meghatalmazottak)

         A többi fél az eljárásban: Lengyel Köztársaság, Magyarország

         A fellebbező kérelmei

      A fellebbező azt kéri, hogy a Bíróság:

                  —

                  teljes egészében helyezze hatályon kívül a Törvényszék (kibővített kilencedik tanács) T-836/16. és T-624/17. sz., Lengyel Köztársaság kontra Bizottság egyesített ügyekben 2019. május 16-án hozott ítéletét EU:T:2019:338, és

                  —

                  utasítsa el a Lengyel Köztársaság Bizottsággal szemben előterjesztett kereseteit, amelyek egyrészt a T-836/16. sz. ügyben az SA.44351. (2016/C) (korábbi 2016/NN) számú állami támogatásra vonatkozó, a kiskereskedelmi ágazatban kivetett lengyel adóról szóló, 2016. szeptember 19-i C(2016) 5596 final bizottsági határozat megsemmisítésére — amely határozat ezen intézkedésre vonatkozóan a hivatalos vizsgálati eljárás megindítását elrendelte —, másrészt a T-624/17. sz. ügyben a Lengyelország által a kiskereskedelmi adó tekintetében nyújtott SA.44351. (2016/C, korábbi 2016/NN) számú állami támogatásról szóló, az eljárást lezáró 2017. június 30-i (EU) 2018/160 bizottsági határozat megsemmisítése irányulnak, és a Lengyel Köztársaságot kötelezze az a jelen eljárás elsőfokú eljárása költségeinek viselésére;

                  —

                  másodlagosan, abban az esetben, ha a Bíróság a két keresetet nem utasítja el teljes egészében, az ügyeket utalja vissza a Törvényszék elé az első fokon el nem bírált jogalapok újbóli megvizsgálása érdekében, továbbá az elsőfokú eljárás és a fellebbezési eljárás költségeiről az eljárást befejező határozat meghozataláig ne határozzon.

         Jogalapok és fontosabb érvek

      A fellebbezése alátámasztására a Bizottság két jogalapra hivatkozik.
      Az első jogalap keretében a Bizottság arra hivatkozik, hogy a Törvényszék megsértette az EUMSZ 107. cikk (1) bekezdését annak kimondásával, hogy a lengyel kiskereskedelmi adó nem szelektív jellegű. A Törvényszék téves jogalkalmazása az alábbi okokból ered:

                  —

                  először is a megtámadott ítélet 63–68. pontjában a Törvényszék tévesen állapította meg, hogy a Bizottság hibát követett el azzal, hogy a lengyel kiskereskedelmi adó adókulcsait kizárta a referenciakeret meghatározásából. A Törvényszék állításával ellentétben a Bizottságnak a befejező határozatban alkalmazott megközelítése összhangban áll a Bíróság ítélkezési gyakorlatával. A Törvényszék tehát tévesen alkalmazta a jogot a referenciakeret meghatározása során.

                  —

                  másodszor, a Törvényszék a megtámadott ítélet 69–78. pontjában tévesen állapította meg, hogy a Bizottság helytelenül határozta meg a kiskereskedelmi adó célját, amely cél fényében a vállalkozások összehasonlíthatóságát értékelni kell. A Bíróság állandó ítélkezési gyakorlata szerint a vállalkozások összehasonlíthatóságának értékelése szempontjából csak az adott intézkedés adóügyi céljának van jelentősége, amelyet az adó tárgyaként és/vagy adóköteles eseményként határoznak meg. Az egyéb szervesen kapcsolódó célok — így a fizetési képesség — csak a hasonló vállalkozások közötti egyenlőtlen bánásmód objektív igazolásának értékelése szempontjából relevánsak. Ennélfogva a vállalkozások összehasonlíthatósága értékelésének szakaszában a lengyel kiskereskedelmi adó állítólagos újraelosztási céljának Törvényszék általi megállapítása téves jogalkalmazásnak minősül.

                  —

                  harmadszor, a megtámadott ítélet 79–93. pontjában a Törvényszék tévesen állapította meg, hogy a Bizottság hibát követett el annak kimondásával, hogy a kiskereskedelmi adó progresszív adókulcsait az újraelosztási cél nem igazolja. A Törvényszék állítása, miszerint a lengyel kiskereskedelmi adó nem hátrányosan megkülönböztető, és újraelosztási célokat szolgál, azon a téves előfeltevésen alapul, hogy a magas bevétellel (forgalommal) rendelkező vállalkozások nyereségesebbek, mint az alacsonyabb bevétellel (forgalommal) rendelkezők. Ennélfogva a Törvényszék tévesen alkalmazta a jogot annak megállapításával, hogy a vállalkozások közötti egyenlőtlen bánásmódot igazolhatja a kiskereskedelmi adóhoz szervesen nem kapcsolódó újraelosztási cél. Továbbá e helytelen feltevésből kiindulva a Törvényszék tévesen járt el, amikor a progresszív adómértékeknek az állítólagos újraelosztási céllal való igazolása tekintetében a bizonyítási terhet a tagállamról a Bizottságra helyezte át, amelynek éppen azt kellene bizonyítania, hogy ilyen igazolás nem létezik.

            A második jogalap keretében a Bizottság arra hivatkozik, hogy a Törvényszék a megtámadott ítélet 104–109. pontjában megsértette az EUMSZ 108. cikk (2) bekezdését és a 2015/1589 tanácsi rendelet 13. cikkének (1) bekezdését. A Törvényszék e pontokban azt állította, hogy a Bizottság nyilvánvaló hibát követett el a hivatalos vizsgálati eljárás megindításával és a lengyel kiskereskedelmi adó felfüggesztésének elrendelésével. Ezt a megállapítást a Törvényszék a hivatalos vizsgálati eljárást befejező határozat tekintetében elvégzett elemzésre alapozta. A Törvényszék tévesen alkalmazta a jogot azáltal, hogy az eljárást megindító határozattal kapcsolatban ugyanolyan bírósági felülvizsgálati mércét alkalmazott mint a befejező határozat érvényességének értékelésére. Ezen első határozat esetében tehát a Törvényszék szigorúbb felülvizsgálati mércét alkalmazott, ahelyett hogy megvizsgálta volna, hogy a Bizottság számára nyilvánvalóan nem lehetett-e kétséges a vitatott adó szelektív jellege.


title: C-596/19 P. sz. ügy: A Törvényszék (kilencedik tanács) T-20/17. sz., Magyarország kontra Európai Bizottság ügyben 2019. június 27-én hozott ítélete ellen az Európai Bizottság által 2019. augusztus 6-án benyújtott fellebbezés

text:
               14.10.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 348/10

      A Törvényszék (kilencedik tanács) T-20/17. sz., Magyarország kontra Európai Bizottság ügyben 2019. június 27-én hozott ítélete ellen az Európai Bizottság által 2019. augusztus 6-án benyújtott fellebbezés
      (C-596/19 P. sz. ügy)
      (2019/C 348/11)
      Az eljárás nyelve: magyar

         Felek

         Fellebbező: Európai Bizottság (képviselők: Bottka V. és P.-J. Loewenthal, meghatalmazottak)

         A többi fél az eljárásban: Magyarország, Lengyel Köztársaság

         Kereseti kérelmek

      Fellebbezésében az Európai Bizottság azt kéri, hogy a Bíróság

                  —

                  semmisítse meg a Törvényszék (kilencedik tanács) T-20/17 sz., Magyarország kontra Bizottság ügyben 2019. június 27-én hozott ítéletét;

                  —

                  utasítsa el a Magyarország által a Törvényszékhez benyújtott kereseti kérelemben szereplő második és harmadik jogalapot, amelyekkel Magyarország az indokolási kötelezettség megsértésére és hatáskörrel való visszaélésre hivatkozik, valamint kötelezze Magyarországot az elsőfokú eljárás és a fellebbezési eljárás során felmerült valamennyi költség viselésére;

                  —

                  másodlagosan, az ügyet a még el nem bírált jogalapok tárgyában történő újabb határozathozatal céljából utalja vissza a Törvényszékhez, és az elsőfokú eljárás és a fellebbezési eljárás költségeiről egyelőre ne határozzon.

         Jogalapok és fontosabb érvek

      Első fellebbezési jogalapja keretében a Bizottság arra hivatkozik, hogy a Törvényszék megsértette az EUMSZ 107. cikke (1) bekezdését annak megállapításával, hogy a magyar reklámadó progresszív adókulcs-szerkezete nem volt szelektív. Ezt három indokkal támasztja alá:

                  —

                  Először is, a megtámadott ítélet 78–83. pontjaiban a Törvényszék tévesen állapította meg, hogy a Bizottság helytelenül zárta ki a magyar reklámadó progresszív adókulcsait, amikor a referenciarendszert azonosította. A Törvényszék álláspontjával ellentétben a Bizottság által a határozatban követett megközelítés összhangban áll az ítélkezési gyakorlattal. Következésképpen a Törvényszék tévesen alkalmazta a jogot a referenciarendszer meghatározása során.

                  —

                  Másodszor, a megtámadott ítélet 84–90. pontjaiban a Törvényszék helytelenül állapította meg, hogy a Bizottság tévesen azonosította a reklámadó azon célkitűzését, amelynek fényében az összehasonlíthatóságot értékelni kell. A Bíróság következetes ítélkezési gyakorlata szerint az összehasonlíthatóság értékelése szempontjából csak az intézkedésnek az adó tárgya, azaz az adóztatandó tényállás által meghatározott adóügyi célkitűzése bír jelentőséggel. Más célkitűzések, mint például a teherviselő képesség, csak annak értékelése szempontjából relevánsak, hogy az adó által történő bármely különbségtétel objektíven igazolható-e, feltéve, hogy e célkitűzések az adó jellegének velejárói. Következésképpen téves jogalkalmazást jelent, hogy a Törvényszék a reklámadó állítólagos újraelosztási célkitűzésére hivatkozik az összehasonlíthatóság értékelése céljából.

                  —

                  Harmadszor, téves a Törvényszéknek a megtámadott ítélet 91–105. pontjaiban kifejtett azon álláspontja, mely szerint a Bizottság tévedett, amikor úgy ítélte meg, hogy a redisztribúciós célkitűzés nem igazolja az árbevételen alapuló adó progresszív jellegét. A Törvényszék azon megállapítása, hogy a magyar reklámadó nem diszkriminatív, és redisztribúciós célt szolgál, arra a téves vélelemre támaszkodik, hogy a magas árbevételű vállalkozások szükségszerűen nyereségesebbek, mint az alacsonyabb árbevételt termelő vállalkozások. E téves vélelmet alapul véve a Törvényszék tévesen alkalmazta a jogot, amikor olyan célkitűzést fogadott el az adó által generált különbségtétel igazolására, amely nem tartozik az adó jellegéhez. Ezenkívül azáltal, hogy elfogadta ezt a téves vélelmet, a Törvényszék jogellenesen megfordította a bizonyítási terhet, és arra kötelezte a Bizottságot, hogy bebizonyítsa, hogy a magyar reklámadó által előírt progresszív adókulcsok nem igazolhatók annak állítólagos újraelosztási célkitűzésével.

            Második fellebbezési jogalapja keretében a Bizottság arra hivatkozik, hogy a Törvényszék megsértette az EUMSZ 107. cikke (1) bekezdését annak megállapításával, hogy az elhatárolt veszteségek 50 %-ának levonhatósága nem volt szelektív. Először is, az intézkedés nincs összhangban azzal a referenciarendszerrel, amelynek állítólagosan a részét képezi, mivel lehetővé teszi veszteségek levonását árbevételen alapuló adó fizetésére köteles adózók számára, ami a vállalkozás nyereségességét nem tükrözi. Másodszor, a Törvényszék megállapításával ellentétben az intézkedés nem általános jellegű, és nem egy véletlenszerű körülménytől függ. Ellenkezőleg, a korábbi adóévre vonatkozó intézkedés kedvezményezettjei az adó bevezetésének időpontjában azonosíthatóak voltak.


title: C-188/19. P. sz. ügy: A Törvényszék (második kibővített tanács) T-750/16. sz., FV kontra Tanács ügyben 2018. december 14-én hozott ítélete ellen FV által 2019. február 24-én benyújtott fellebbezés

text:
               21.10.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 357/3

      A Törvényszék (második kibővített tanács) T-750/16. sz., FV kontra Tanács ügyben 2018. december 14-én hozott ítélete ellen FV által 2019. február 24-én benyújtott fellebbezés
      (C-188/19. P. sz. ügy)
      (2019/C 357/04)
      Az eljárás nyelve: francia

         Felek

         Fellebbező: FV (képviselő: É. Boigelot avocat)

         A többi fél az eljárásban: az Európai Unió Tanácsa, Európai Parlament, Európai Bizottság
      A Bíróság (hatodik tanács) a 2019. szeptember 3-i végzésével elutasította a fellebbezést.


title: C-317/19. P. sz. ügy: A Törvényszék (hatodik tanács) T-581/18. sz., ND(*) és OE(*) kontra Bizottság ügyben 2019. február 27-én hozott végzése ellen ND(*) és OE(*) által 2019. április 16-án benyújtott fellebbezés

text:
                  21.10.2019

                  HU

                  Az Európai Unió Hivatalos Lapja

                  C 357/4

         A Törvényszék (hatodik tanács) T-581/18. sz.,  ND (*1) és  OE (*1) kontra Bizottság ügyben 2019. február 27-én hozott végzése ellen  ND (*1) és  OE (*1) által 2019. április 16-án benyújtott fellebbezés
         (C-317/19. P. sz. ügy)
         (2019/C 357/06)
         Az eljárás nyelve: francia

            Felek

            Fellebbezők: ND (*1),  OE (*1) (képviselő: A. Bove avocate)

            A másik fél az eljárásban: Európai Bizottság
         A Bíróság (hatodik tanács) a 2019. szeptember 3-i végzésével elutasította a fellebbezést.

            (*1)  Törölt vagy áthelyezett információ a személyes és/vagy bizalmas jellegű adatok védelme érdekében.


title: C-462/19. sz. ügy: A Comisión Nacional de los Mercados y la Competencia (Spanyolország) által 2019. június 13-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Asociación Estatal de Empresas Operadoras Portuarias (ASOPORT)

text:
               21.10.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 357/6

      A Comisión Nacional de los Mercados y la Competencia (Spanyolország) által 2019. június 13-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Asociación Estatal de Empresas Operadoras Portuarias (ASOPORT)
      (C-462/19. sz. ügy)
      (2019/C 357/09)
      Az eljárás nyelve: spanyol

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Comisión Nacional de los Mercados y la Competencia

         Az alapeljárás felei

         Érdekelt fél, érintett fél minőségében eljárva: Asociación Estatal de Empresas Operadoras Portuarias (ASOPORT)

         Többi fél: Asociación Nacional de Empresas Estibadoras y Consignatarios de Buques (ANESCO), Comisiones Obreras, Coordinadora Estatal de Trabajadores del Mar (CETM), Confederación Intersindical Galega, Eusko Langileen Alkartasuna, Langile Abertzaleen Batzordeak, Unión General de Trabajadores (UGT)

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1)

                  Úgy kell-e értelmezni az EUMSZ 101. cikket, hogy tilosnak tekintendők a gazdasági szereplők és a munkavállalók képviselői között – akár kollektív szerződés elnevezéssel – létrejött megállapodások, ha rögzítik a SAGEP-hez [Sociedad Anónima de Gestión de Estibadores Portuarios, kikötői rakodómunkásokat igazgató részvénytársaság] tartozó munkavállalóknak a SAGEP-ből kiváló vállalkozások általi átvételét és e jogutódlás megvalósulásának módját?

                  2)

                  Amennyiben az előző kérdésre igenlő válasz adandó, úgy kell-e értelmezni az EUMSZ 101. cikket, hogy azzal ellentétesek az olyan belső jogi rendelkezések, mint a 9/2019. sz. királyi rendelettörvényben foglaltak, amennyiben azon kollektív szerződések alapjául szolgálnak, amelyek a munkavállalók meghatározott módon történő olyan átvételét írják elő, amely túlmutat a munkajogi kérdéseken, és a kereskedelmi feltételek harmonizációját teremti meg?

                  3)

                  Amennyiben megállapítható, hogy az említett jogszabályi rendelkezések ellentétesek az uniós joggal, úgy kell-e értelmezni a Bíróságnak az európai uniós jog elsőbbségére vonatkozó ítélkezési gyakorlatát és annak következményeit – amelyek többek között a Simmenthal (1) és a Fratelli Costanzo ítéletben (2) szerepelnek –, hogy az olyan közjogi szerv, mint a Comisión Nacional de los Mercados y de la Competencia (nemzeti piac- és versenyfelügyeleti bizottság), köteles az EUMSZ 101. cikkel ellentétes belső jogi rendelkezések alkalmazását mellőzni?

                  4)

                  Amennyiben az első kérdésre igenlő választ kell adni, úgy kell-e értelmezni az EUMSZ 101. cikket, valamint a Szerződés 81. és 82. cikkében meghatározott versenyszabályok végrehajtásáról szóló, 2002. december 16-i 1/2003/EK tanácsi rendeletet, (3) továbbá az európai uniós szabályok tényleges érvényesülésének biztosítására irányuló kötelezettséget, hogy azok az olyan közigazgatási hatóságtól, mint a nemzeti piac- és versenyfelügyeleti bizottság, megkövetelik pénzbírságok és kényszerítő bírságok kiszabását azon jogalanyokkal szemben, amelyek a leírthoz hasonló magatartást tanúsítanak?

         (1)  1976. december 15-i Simmenthal ítélet (35/76, EU:C:1976:180).

         (2)  1989. június 22-i Costanzo ítélet (103/88, EU:C:1989:256).

         (3)  HL 2003. L 1., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 8. fejezet, 2. kötet, 205. o.


title: C-464/19. sz. ügy: A Consiglio di Stato (Olaszország) által 2019. június 14-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Latte Villafranca SCRL, felszámolás alatt és társai kontra Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura (AGEA), Regione Veneto

text:
               21.10.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 357/7

      A Consiglio di Stato (Olaszország) által 2019. június 14-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Latte Villafranca SCRL, felszámolás alatt és társai kontra Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura (AGEA), Regione Veneto
      (C-464/19. sz. ügy)
      (2019/C 357/10)
      Az eljárás nyelve: olasz

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Consiglio di Stato

         Az alapeljárás felei

         Felperesek: Latte Villafranca SCRL, felszámolás alatt és társai

         Alperesek: Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura (AGEA), Regione Veneto

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1)

                  Úgy kell-e értelmezni az európai uniós jogot a bemutatott, az alapeljárás tárgyát képezőhöz hasonló esetben, hogy egy tagállami jogszabályi rendelkezés ellentétes a 3950/92/EGK rendelet (1) 2. cikke (2) bekezdésének harmadik albekezdésével, ez azzal a következménnyel jár, hogy a termelők nem kötelesek a kiegészítő illetéket megfizetni az e rendeletben meghatározott körülmények fennállása esetén?

                  2)

                  Az alapeljárás tárgyát képezőhöz hasonló, bemutatott esetben úgy kell-e értelmezni az európai uniós jogot és különösen a bizalomvédelem általános elvét, hogy ez utóbbi nem alkalmazható azon személyek esetében, akik teljesítettek egy tagállam által előírt kötelezettséget, és e kötelezettség teljesítésének előnyeiből részesültek, amennyiben ez a kötelezettség az uniós joggal ellentétesnek bizonyul?

                  3)

                  Az alapeljárás tárgyát képezőhöz hasonló esetben ellentétes-e a 2001. július 9-i 1392/2001/EK rendelet (2) 9. cikkével, valamint az „elsőbbségi kategória” uniós jogi fogalmával az Olasz Köztársaság által elfogadott 157/2004. sz. decreto legge (rendelettörvény) 2. cikkének (3) bekezdésében foglalthoz hasonló olyan tagállami rendelkezés, amely a többletként felszámított kiegészítő illeték visszafizetésére az ütemezés és a visszafizetési módok tekintetében különböző eljárásokat ír elő, megkülönböztetve az uniós joggal ellentétes nemzeti rendelkezés tiszteletben tartásában bízó termelőket az e rendelkezést tiszteletben nem tartó termelőktől?

         (1)  A tej- és tejtermékágazatban kiegészítő illeték megállapításáról szóló, 1992. december 28-i 3950/1992/EGK tanácsi rendelet (HL 1992. L 405., 1. o.)

         (2)  A tej- és tejtermékágazatban a kiegészítő illeték megállapításáról szóló 3950/92/EGK tanácsi rendelet alkalmazása részletes szabályainak megállapításáról szóló, 2001. július 9-i 1392/2001/EK bizottsági rendelet (HL 2001. L 187., 19. o.; magyar nyelvű különkiadás 3. fejezet, 33. kötet, 104. o.)


title: C-468/19. sz. ügy: A Commissione tributaria regionale per il Veneto (Olaszország) által 2019. június 17-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Regione Veneto kontra HD

text:
               21.10.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 357/7

      A Commissione tributaria regionale per il Veneto (Olaszország) által 2019. június 17-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Regione Veneto kontra HD
      (C-468/19. sz. ügy)
      (2019/C 357/11)
      Az eljárás nyelve: olasz

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Commissione tributaria regionale per il Veneto

         Az alapeljárás felei

         Felperes: Regione Veneto

         Alperes: HD

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1)

                  Az EUMSZ 36. cikk szerinti „kulturális javakat” a 2014. május 15-i 2014/60/EU európai parlamenti és tanácsi irányelv (1) 2. cikkének 1. pontjában előírt kritérium alapján kell-e meghatározni, amely szerint az e javaknak a nemzeti jogszabályokban előírt meghatározása képezi a döntő tényezőt?

                  2)

                  Ezen túlmenően a „kulturális javak” EUMSZ 36. cikkben előírt védelme kiterjed-e a 2000/53/EK irányelv (2) szerinti „veteránjárművekre (oldtimer)”?

                  3)

                  Következésképpen a fent hivatkozott uniós jogi rendelkezések – a saját védelmi céljaik érdekében – figyelembe veszik-e azokat a járműveket is, amelyeket az olasz jog az eredeti állapotuk megőrzésére irányuló kötelezettség miatt „történeti értéket képviselő, vagy a gyűjtők számára értéket jelentő járműveknek” minősít?

                  4)

                  A „kulturális javak” – köztük a „veteránjárművek (oldtimer)” – EUMSZ 36. cikkben előírt és a 2014. május 15-i 2014/60/EU európai parlamenti és tanácsi irányelv 2. cikkének 1. pontjában, valamint az elhasználódott járművekről szóló, 2000. szeptember 18-i 2000/53/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (10) preambulumbekezdésében hivatkozott védelmet – az Európai Bizottság által 2005. szeptember 29-én elfogadott közúti közlekedésbiztonsági cselekvési program 26. pontjában foglaltakkal összefüggésben – lehet-e akként értelmezni, hogy az lehetővé teszi a tagállamok számára, hogy hátrányosan megkülönböztető jellegű adómentességet alkalmazzanak, amennyiben azt csak a „különös történeti értéket képviselő és a gyűjtők számára különös értéket jelentő” járművek számára tartja fenn, holott bizonyos belföldi területeken – a kizárólag az e területeken alkalmazandó regionális és tartományi jogszabályok alapján – szélesebb körű mentességet biztosít a „történeti értéket képviselő és a gyűjtők számára értéket jelentő” valamennyi jármű számára?

                  5)

                  Az előző kérdésre adott nemleges válasz esetén: a fent hivatkozott uniós jogi rendelkezések mindenesetre lehetővé teszik-e, hogy az állami jogszabályok a „történeti értéket képviselő és a gyűjtők számára értéket jelentő járművek” esetében e járművek elavultsága miatt kedvezőtlen és hátrányosan megkülönböztető jellegű adóztatást írjanak elő, amely – a járművek szennyezőbb kibocsátása miatt – fokozza az adóterhet, ekként pedig mérsékli az e járművek számára biztosított védelmet, ami megakadályozza hasznosításukat, tulajdonosukat pedig eltántorítja a megőrzésüktől?

                  6)

                  Az áruk szabad mozgásának az EUSZ 52. cikk (2) bekezdésében és az EUMSZ 30. cikkben kimondott elve, valamint a vámokkal azonos hatású díjak ezen elvvel összefüggő tilalma – figyelemmel a Bíróság ítélkezési gyakorlatában ezen a területen kialakított kritériumokra – lehetővé teszi-e valamely tagállam számára, hogy a „történeti értéket képviselő és a gyűjtők számára értéket jelentő járművekként” elismert járművekre hátrányosan megkülönböztető jellegű, a tagállam teljes területén nem egységes adóztatást írjon elő, amely e járművek tulajdonjogának azon átruházásait sújtja, amelyekre a tagállam adómentességet élvező területén lakóhellyel rendelkező és a tagállam adókötelezettséget megállapító területén lakóhellyel rendelkező adóalanyok között kerül sor?

                  7)

                  Ellentétes-e a közös európai térségben garantált alapvető szabadságokat védő EUMSZ 18., EUMSZ 19., EUMSZ 20., EUMSZ 21., EUMSZ 45. és EUMSZ 49. cikkel, valamint a közvetlen és közvetett hátrányos megkülönböztetésnek a 2000. június 29-i 2000/43/EK tanácsi irányelvben (3) előírt tilalmával az, hogy a tagállamon belül alkalmazott kedvezőtlen és hátrányosan megkülönböztető jellegű adóztatás kizárólag a lakóhelyük alapján alkalmazzon megkülönböztetést és szankciókat a történeti értéket képviselő és a gyűjtők számára értéket jelentő járművek tulajdonosaival szemben?

                  8)

                  Végezetül, a közös európai térségben a bírák szabadságának, autonómiájának és függetlenségének az EUSZ 2. cikkben rögzített és védett, a „tisztességes eljárás” védelmét szolgáló elve lehetővé teszi-e a tagállamok számára, hogy törvényben akadályozzák meg, hogy a bírák autonóm módon elismerjék egy jármű „történeti értéket képviselő és a gyűjtők számára értéket jelentő” jellegét annak meghatározása céljából, hogy ez a jármű adómentességet élvez-e vagy sem, ekként pedig, hogy arra kötelezzék a bírákat, hogy az ezzel kizárólagosan megbízott magánszemély által e tekintetben elfogadott döntéseket vegyék figyelembe?

         (1)  A tagállamok területéről jogellenesen kivitt kulturális javak visszaszolgáltatásáról és az 1024/2012/EU rendelet módosításáról szóló, 2014. május 15-i 2014/60/EU európai parlamenti és tanácsi irányelv (átdolgozás) (HL 2014. L 159., 1. o.; helyesbítések: HL 2015. L 147., 24. o.; HL 2015. L 302., 112. o.).

         (2)  Az elhasználódott járművekről szóló, 2000. szeptember 18-i 2000/53/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL 2000. L 269., 34. o.).

         (3)  A személyek közötti, faji- vagy etnikai származásra való tekintet nélküli egyenlő bánásmód elvének alkalmazásáról szóló, 2000. június 29-i 2000/43/EK tanácsi irányelv (HL 2000. L 180., 22. o.; magyar nyelvű különkiadás: 20. fejezet, 1. kötet, 23. o.).


title: C-478/19. sz. ügy: A Corte suprema di cassazione (Olaszország) által 2019. június 19-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – UBS Real Estate Kapitalanlagegesellschaft mbH kontra Agenzia delle Entrate

text:
               21.10.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 357/9

      A Corte suprema di cassazione (Olaszország) által 2019. június 19-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – UBS Real Estate Kapitalanlagegesellschaft mbH kontra Agenzia delle Entrate
      (C-478/19. sz. ügy)
      (2019/C 357/12)
      Az eljárás nyelve: olasz

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Corte suprema di cassazione

         Az alapeljárás felei

         Felperes: UBS Real Estate Kapitalanlagegesellschaft mbH

         Alperes: Agenzia delle Entrate

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdés

      Ellentétes-e a közösségi joggal – különösen a Szerződésnek a letelepedési szabadsággal és a tőke szabad mozgásával kapcsolatos, a Bíróság által értelmezett rendelkezéseivel – a decreto-legge n. 223/2006 (223/2006. sz. rendkívüli törvényerejű rendelet) 35. cikkének 10-ter. bekezdésében szereplőhöz hasonló nemzeti jogi rendelkezés alkalmazása (abban a részében, amelyben az az átírási és ingatlan-nyilvántartási bejegyzési illetékkedvezményt a zárt végű ingatlanbefektetési alapokra korlátozza)?


title: C-481/19. sz. ügy: A Corte costituzionale (Olaszország) által 2019. június 21- én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – DB kontra Commissione Nazionale per le Società e la Borsa (Consob)

text:
               21.10.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 357/10

      A Corte costituzionale (Olaszország) által 2019. június 21- én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – DB kontra Commissione Nazionale per le Società e la Borsa (Consob)
      (C-481/19. sz. ügy)
      (2019/C 357/14)
      Az eljárás nyelve: olasz

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Corte costituzionale

         Az alapeljárás felei

         Felperes: DB

         Alperes: Commissione Nazionale per le Società e la Borsa (Consob)

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1)

                  Úgy kell-e értelmezni az időbeli hatálya révén továbbra is alkalmazandó 2003/6/EK irányelv (1) 14. cikkének (3) bekezdését és az 596/2014/EU rendelet (2) 30. cikke (1) bekezdésének b) pontját, hogy azok lehetővé teszik a tagállamok számára, hogy ne szankcionálják azt a személyt, aki megtagadja a hatáskörrel rendelkező hatóság azon kérdéseire történő válaszadást, amelyek alapján felmerülhet a „büntető” jellegű közigazgatási szankcióval büntetendő jogsértésért való felelőssége?

                  2)

                  Az első kérdésre adott nemleges válasz esetén összeegyeztethető-e az időbeli hatálya révén továbbra is alkalmazandó 2003/6/EK irányelv 14. cikkének (3) bekezdése és az 596/2014/EU rendelet 30. cikke (1) bekezdésének b) pontja az Európai Unió Alapjogi Chartájának 47. és 48. cikkével az EJEE 6. cikkével összefüggésben, az Emberi Jogok Európai Bíróságának ítélkezési gyakorlata fényében is, és a tagállamok közös alkotmányos hagyományai alapján, amennyiben ezek előírják azon személy szankcionálását is, aki megtagadja a hatáskörrel rendelkező hatóság azon kérdéseire történő válaszadást, amelyek alapján felmerülhet a „büntető” jellegű közigazgatási szankcióval büntetendő jogsértésért való felelőssége?

         (1)  A bennfentes kereskedelemről és a piaci manipulációról (piaci visszaélés) szóló, 2003. január 28-i 2003/6/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL 2003. L 96., 16. o.; magyar nyelvű különkiadás 6. fejezet, 4. kötet, 367. o.).

         (2)  A piaci visszaélésekről (piaci visszaélésekről szóló rendelet), valamint a 2003/6/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv és a 2003/124/EK, a 2003/125/EK és a 2004/72/EK bizottsági irányelv hatályon kívül helyezéséről szóló, 2014. április 16-i 596/2014/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (HL 2014. L 173., 1. o.).


title: C-496/19. sz. ügy: A Commissione tributaria regionale della Campania (Olaszország) által 2019. június 25-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Antonio Capaldo SpA kontra Agenzia delle dogane e dei monopoli – Ufficio delle dogane di Salerno

text:
               21.10.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 357/11

      A Commissione tributaria regionale della Campania (Olaszország) által 2019. június 25-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Antonio Capaldo SpA kontra Agenzia delle dogane e dei monopoli – Ufficio delle dogane di Salerno
      (C-496/19. sz. ügy)
      (2019/C 357/15)
      Az eljárás nyelve: olasz

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Commissione tributaria regionale della Campania

         Az alapeljárás felei

         Felperes: Antonio Capaldo SpA

         Alperes: Agenzia delle dogane e dei monopoli – Ufficio delle dogane di Salerno

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdés

      Akadályát képezi-e az áruk behozatalukkor történő fizikai ellenőrzése az adó- és vámmegállapítási határozat felülvizsgálatára irányuló, a Vámkódex létrehozásáról szóló 2913/92/EGK rendelet (1) 78. cikkében meghatározott eljárás megindításának?

         (1)  A Közösségi Vámkódex létrehozásáról szóló, 1992. október 12-i 2913/92/EGK tanácsi rendelet (HL 1992. L 302., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 2. fejezet, 4. kötet, 307. o.)


title: C-497/19. sz. ügy: Az Audiencia provincial de Zaragoza (Spanyolország) által 2019. június 26-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Ibercaja Banco, S. A. kontra SO és TP

text:
               21.10.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 357/11

      Az Audiencia provincial de Zaragoza (Spanyolország) által 2019. június 26-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Ibercaja Banco, S. A. kontra SO és TP
      (C-497/19. sz. ügy)
      (2019/C 357/16)
      Az eljárás nyelve: spanyol

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Audiencia provincial de Zaragoza

         Az alapeljárás felei

         Fellebbező: Ibercaja Banco, S. A.

         Ellenérdekű felek: SO és TP

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1)

                  Összeegyeztethető-e az európai joggal az olyan nemzeti szabályozás, amelynek alapján arra a következtetésre lehet jutni, hogy ha egy meghatározott tisztességtelen jellegű szerződéses feltétel ellen nem merült fel kifogás a bíróság által a végrehajtás elrendelésekor hivatalból végzett első vizsgálat során, e vizsgálat megakadályozza, hogy később ugyanezen bíróság hivatalból értékelhesse ezt a feltételt, ha már kezdettől fogva fennálltak a ténybeli és jogi elemek, jóllehet az említett első vizsgálat sem a rendelkező részében, sem az indokolásában nem tett semmilyen megállapítást a szerződés feltételeinek érvényességével kapcsolatban?

                  2)

                  A második kétség azzal kapcsolatban merül fel, hogy ha a végrehajtás alá vont fél, amikor már fennállnak a fogyasztókkal kötött szerződésben foglalt valamely feltétel tisztességtelen jellegét meghatározó ténybeli és jogi elemek, nem hivatkozik e jellegre a törvény által e célra biztosított végrehajtási kifogásban, e kifogás elbírálását követően ismét előterjeszthet-e új, járulékos eljárási kifogást, amely más feltétel vagy feltételek tisztességtelen jellegének tisztázására irányul, ha azokat a törvényben előírt rendes eljárásban már kezdetben kifogásolhatta volna. Végeredményben, olyan jogvesztő hatás következik-e be, amely megakadályozza a fogyasztót abban, hogy egy másik feltétel tisztességtelen jellegére hivatkozzon ismét ugyanabban a végrehajtási eljárásban, egy későbbi megállapítási eljárást is beleértve?

                  3)

                  A harmadik kétség azzal kapcsolatos, hogy amennyiben összeegyeztethető az európai joggal az a következtetés, miszerint a fél nem emelhet egy második vagy további járulékos kifogást az olyan feltétel tisztességtelen jellegének érvényesítése céljából, amely ellen korábban végrehajtási kifogást emelhetett volna, mert a szükséges ténybeli és jogi elemek már meghatározásra kerültek, ez alapul szolgálhat-e ahhoz, hogy az a bíróság, amely értesült a tisztességtelen jellegről, ezáltal hivatalból történő felülvizsgálati jogkörét gyakorolja?


title: C-499/19. P. sz. ügy: A Törvényszék (harmadik tanács) T-558/18. sz., Lupu kontra EUIPO – Et Djili Soy Dzhihangir Ibryam (Djili DS) ügyben 2019. április 30-án hozott ítélete ellen Victor Lupu által 2019. június 28-án benyújtott fellebbezés

text:
               21.10.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 357/12

      A Törvényszék (harmadik tanács) T-558/18. sz., Lupu kontra EUIPO – Et Djili Soy Dzhihangir Ibryam (Djili DS) ügyben 2019. április 30-án hozott ítélete ellen Victor Lupu által 2019. június 28-án benyújtott fellebbezés
      (C-499/19. P. sz. ügy)
      (2019/C 357/17)
      Az eljárás nyelve: angol

         Felek

         Fellebbező: Victor Lupu (képviselő: P. A. Acsinte ügyvéd)

         A többi fél az eljárásban: az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala (EUIPO), Et Djili Soy Dzhihangir Ibryam
      A Bíróság (hatodik tanács) 2019. szeptember 5-i végzésével a fellebbezést elfogadhatatlannak nyilvánította.


title: C-505/19. sz. ügy: A Verwaltungsgericht Wiesbaden (Németország) által 2019. július 3-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – WS kontra Bundesrepublik Deutschland

text:
               21.10.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 357/12

      A Verwaltungsgericht Wiesbaden (Németország) által 2019. július 3-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – WS kontra Bundesrepublik Deutschland
      (C-505/19. sz. ügy)
      (2019/C 357/18)
      Az eljárás nyelve: német

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Verwaltungsgericht Wiesbaden

         Az alapeljárás felei

         Felperes: WS

         Alperes: Bundesrepublik Deutschland

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1)

                  Úgy kell-e értelmezni az SMVE-nek (1) az Alapjogi Charta 50. cikkével összefüggésben értelmezett 54. cikkét, hogy az SMVE egyik szerződő államában sem lehet ugyanazon cselekmény alapján büntetőeljárást indítani, ha a német ügyészség dönt a folyamatban lévő büntetőeljárás megszüntetéséről, miután a terhelt bizonyos kötelezettségeknek eleget tett, és – többek között – az ügyészség által meghatározott pénzösszeget megfizette?

                  2)

                  Az következik-e az Európai Unió működéséről szóló szerződés (2016. június 7-i egységes szerkezetbe foglalt változat; HL C 202., 1., 47. o.; a továbbiakban: EUMSZ) 21. cikkének (1) bekezdéséből, hogy a tagállamok nem teljesíthetik a Nemzetközi Bűnügyi Rendőrség Szervezetéhez (Interpol) hasonló nemzetközi szervezet keretében harmadik államok által előterjesztett letartóztatás iránti megkeresést, ha a letartóztatás iránti megkereséssel érintett személy uniós polgár, és a tagállam, amelynek állampolgárságával az érintett személy rendelkezik, a nemzetközi szervezet és ezáltal a többi tagállam felé is jelezte a letartóztatás iránti megkeresés kétszeres büntetés tilalmának elvével való összeegyeztethetőségével kapcsolatos aggályait?

                  3)

                  Ellentétes-e az EUMSZ 21. cikk (1) bekezdésével a büntetőeljárás azon tagállamokban történő megindítása és az azon tagállamokban történő ideiglenes letartóztatás, amelyeknek állampolgárságával az érintett személy nem rendelkezik, ha a büntetőeljárás megindítása, illetve az ideiglenes letartóztatás ellentétes a kétszeres büntetés tilalmának elvével?

                  4)

                  Úgy kell-e értelmezni az (EU) 2016/680 irányelvnek (2) az SMVE 54. cikkével és az Alapjogi Charta 50. cikkével összefüggésben értelmezett 4. cikke (1) bekezdésének a) pontját és 8. cikkének (1) bekezdését, hogy a tagállamok kötelesek elfogadni azokat a jogszabályokat, amelyek biztosítják, hogy a büntetőjogi felelősségre vonhatóság megszűnését eredményező eljárás esetén egyik szerződő államban se legyenek tovább kezelhetők a Nemzetközi Bűnügyi Rendőrség Szervezetének (Interpol) főszabály szerint újabb büntetőeljáráshoz vezető vörös riasztásai (red notices)?

                  5)

                  Megfelelő adatvédelmi szinttel rendelkezik-e a Nemzetközi Bűnügyi Rendőrség Szervezetéhez (Interpol) hasonló nemzetközi szervezet az (EU) 2016/680 irányelv 36. cikke szerinti megfelelőségi határozat és/vagy az (EU) 2016/680 irányelv 37. cikke szerinti megfelelő garanciák hiányában?

                  6)

                  Csak akkor kezelhetik-e tovább a tagállamok a Nemzetközi Bűnügyi Rendőrség Szervezeténél (Interpol) harmadik államok által egy körözésben (vörös riasztás) feltüntetett adatokat, ha valamely harmadik állam olyan letartóztatás és kiadatás iránti megkeresést terjesztett a körözéssel, és olyan letartóztatást kért, amely nem ütközik az európai jogba, különösen a kétszeres büntetés tilalmának elvébe?

         (1)  A Benelux Gazdasági Unió államai, a Németországi Szövetségi Köztársaság és a Francia Köztársaság kormányai között a közös határaikon történő ellenőrzések fokozatos megszüntetéséről szóló, 1985. június 14-i Schengeni Megállapodás végrehajtásáról szóló egyezmény (HL 2000. L 239., 19. o.; magyar nyelvű különkiadás 19. fejezet, 2. kötet, 9. o.)

         (2)  A személyes adatoknak az illetékes hatóságok által a bűncselekmények megelőzése, nyomozása, felderítése, a vádeljárás lefolytatása vagy büntetőjogi szankciók végrehajtása céljából végzett kezelése tekintetében a természetes személyek védelméről és az ilyen adatok szabad áramlásáról, valamint a 2008/977/IB tanácsi kerethatározat hatályon kívül helyezéséről szóló, 2016. április 27-i európai parlamenti és tanácsi (EU) 2016/680 irányelv (HL 2016. L 119., 89. o.; helyesbítés: HL 2018. L 127., 7. o.)


title: C-512/19. sz. ügy: A Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Olaszország) által 2019. július 3-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Go Sun Srl, Malby Energy 4 Srl kontra Ministero dello Sviluppo Economico és társai

text:
               21.10.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 357/13

      A Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Olaszország) által 2019. július 3-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Go Sun Srl, Malby Energy 4 Srl kontra Ministero dello Sviluppo Economico és társai
      (C-512/19. sz. ügy)
      (2019/C 357/19)
      Az eljárás nyelve: olasz

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

         Az alapeljárás felei

         Felperesek: Go Sun Srl, Malby Energy 4 Srl

         Alperesek: Ministero dello Sviluppo Economico, Ministero dell’Economia e delle Finanze, Presidenza del Consiglio dei Ministri, Autorità di Regolazione per l’Energia, Reti e Ambiente, Gestore dei Servizi Energetici SpA – GSE

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdés

      Ellentétes-e az uniós joggal a 116/2014. sz. törvénnyel átalakított 91/2014. sz. rendkívüli felhatalmazáson alapuló rendelet 26. cikkének 3. bekezdéséhez hasonló olyan nemzeti rendelkezés alkalmazása, amely jelentős mértékben csökkenti a jogszabály révén már biztosított és a fotovoltaikus berendezésekkel előállított villamos energia termelői által az e funkció ellátása céljából létrehozott, állami tulajdonban lévő társasággal, a Gestore dei servizi energetici s.p.a.-val kötött megállapodás alapján már meghatározott ösztönzők biztosítását;
      közelebbről, összeegyeztethető-e az ilyen nemzeti rendelkezés a bizalomvédelem, a jogbiztonság, a lojális együttműködés és a hatékony érvényesülés alapvető uniós jogelveivel, az Európai Unió Alapjogi Chartájának 16. és 17. cikkével, a 2009/28/EK irányelvvel (1) és a támogatási rendszerek abban előírt szabályozásával, az EUMSZ 216. cikk (2) bekezdésével, különösen az Európai Energia Charta Egyezménnyel összefüggésben?

         (1)  A megújuló energiaforrásból előállított energia támogatásáról, valamint a 2001/77/EK és a 2003/30/EK irányelv módosításáról és azt követő hatályon kívül helyezéséről szóló, 2009. április 23-i 2009/28/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL 2009. L 140., 16. o.).


title: C-517/19. P sz. ügy: A Törvényszék (nyolcadik tanács) T-516/16. és T-536/16. sz., Alvarez y Bejarano és társai kontra Bizottság egyesített ügyekben 2019. április 30-án hozott ítélete ellen Maria Alvarez Bejarano és társai által 2019. július 8-án benyújtott fellebbezés

text:
               21.10.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 357/14

      A Törvényszék (nyolcadik tanács) T-516/16. és T-536/16. sz., Alvarez y Bejarano és társai kontra Bizottság egyesített ügyekben 2019. április 30-án hozott ítélete ellen Maria Alvarez Bejarano és társai által 2019. július 8-án benyújtott fellebbezés
      (C-517/19. P sz. ügy)
      (2019/C 357/20)
      Az eljárás nyelve: francia

         Felek

         Fellebbezők: Maria Alvarez Bejarano, Ana-Maria Enescu, Lucian Micu, Angelica Livia Salanta, Svetla Shulga, Soldimar Urena de Poznanski, Angela Vakalis, Luz Anamaria Chu, Marli Bertolete, Maria Castro Capcha, Hassan Orfe El, Evelyne Vandevoorde (képviselők: S. Orlandi és T. Martin ügyvédek)

         A többi fél az eljárásban: Európai Bizottság, az Európai Unió Tanácsa, Európai Parlament

         A fellebbezők kérelmei

                  —

                  A Bíróság helyezze hatályon kívül a megtámadott ítéletet;

                  —

                  A Bíróság semmisítse meg a felperesek részére a 2014. évtől bármilyen utazási idő és útiköltség-térítés megállapítását mellőző határozatot;

                  —

                  A Bíróság a Bizottságot kötelezze a költségek viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek

      A felperesek arra hivatkoznak, hogy a megtámadott ítéletben a Törvényszék többször is tévesen alkalmazta a jogot.
      Először is a Törvényszék tévesen alkalmazta a jogot az ítélet 67. és 75. pontjában, mivel korlátozta a „nyilvánvaló” esetekben általa gyakorlandó bírósági felülvizsgálat hatályát.
      Másodszor a Törvényszék tévesen alkalmazta a jogot az ítélet 70–73. pontjában, mivel úgy vélte, hogy a felperesek helyzete nem összehasonlítható azon alkalmazottakéval, akiknek fennmaradt az éves utazási időre és útiköltség-térítésre való jogosultságuk.
      Harmadszor, a Törvényszék tévesen alkalmazta a jogot, mivel az ítélet 69. és 80–86. pontjában kimondta, hogy a vitatott szabályozás nem ellentétes az arányosság elvével.


title: C-518/19. P sz. ügy: A Törvényszék (nyolcadik tanács) T-523/16. és T-542/16. sz., Ardalic és társai kontra Tanács egyesített ügyekben 2019. április 30-án hozott ítélete ellen Jakov Ardalic és társai által 2019. július 8-án benyújtott fellebbezés

text:
               21.10.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 357/15

      A Törvényszék (nyolcadik tanács) T-523/16. és T-542/16. sz., Ardalic és társai kontra Tanács egyesített ügyekben 2019. április 30-án hozott ítélete ellen Jakov Ardalic és társai által 2019. július 8-án benyújtott fellebbezés
      (C-518/19. P sz. ügy)
      (2019/C 357/21)
      Az eljárás nyelve: francia

         Felek

         Fellebbezők: Jakov Ardalic, Liliana Bicanova, Monica Brunetto, Claudia Istoc, Sylvie Jamet, Despina Kanellou, Christian Stouraitis, Abdelhamid Azbair, Abdel Bouzanih, Bob Kitenge Ya Musenga, El Miloud Sadiki, Cam Tran Thi (képviselők: S. Orlandi és T. Martin ügyvédek)

         A többi fél az eljárásban: az Európai Unió Tanácsa, Európai Parlament

         A fellebbezők kérelmei

                  —

                  A Bíróság helyezze hatályon kívül a megtámadott ítéletet;

                  —

                  A Bíróság semmisítse meg a felperesek részére a 2014. évtől bármilyen utazási idő és útiköltség-térítés megállapítását mellőző határozatot;

                  —

                  A Bíróság a Tanácsot kötelezze a költségek viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek

      A felperesek arra hivatkoznak, hogy a megtámadott ítéletben a Törvényszék többször is tévesen alkalmazta a jogot.
      Először is a Törvényszék tévesen alkalmazta a jogot az ítélet 65. és 73. pontjában, mivel korlátozta a „nyilvánvaló” esetekben általa gyakorlandó bírósági felülvizsgálat hatályát.
      Másodszor a Törvényszék tévesen alkalmazta a jogot az ítélet 68–71. pontjában, mivel úgy vélte, hogy a felperesek helyzete nem összehasonlítható azon alkalmazottakéval, akiknek fennmaradt az éves utazási időre és útiköltség-térítésre való jogosultságuk.
      Harmadszor, a Törvényszék tévesen alkalmazta a jogot, mivel az ítélet 67. és 78–84. pontjában kimondta, hogy a vitatott szabályozás nem ellentétes az arányosság elvével.


title: C-538/19. sz. ügy: A Curtea de Apel Constanța (Románia) által 2019. július 10-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – TS, UT, VU kontra Casa Națională de Asigurări de Sănătate, Casa de Asigurări de Sănătate Constanța

text:
               21.10.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 357/16

      A Curtea de Apel Constanța (Románia) által 2019. július 10-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – TS, UT, VU kontra Casa Națională de Asigurări de Sănătate, Casa de Asigurări de Sănătate Constanța
      (C-538/19. sz. ügy)
      (2019/C 357/22)
      Az eljárás nyelve: román

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Curtea de Apel Constanța

         Az alapeljárás felei

         Felperesek: TS, UT, VU

         Alperesek: Casa Națională de Asigurări de Sănătate, Casa de Asigurări de Sănătate Constanța

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1)

                  Az Elchinov ítélet (C-173/09. sz. ügy) 45. pontja szerinti sürgősségi helyzethez hasonlít vagy a megfelelő egészségügyi ellátásnak (fekvőbeteg-ellátás) a biztosított lakóhelye szerinti tagállamtól eltérő tagállamban történő igénybevételéből eredő költségek megtérítését megalapozó, a 883/2004/EK rendelet (1) 20. cikkének (1) és (2) bekezdése szerinti előzetes engedély kérése objektív lehetetlensége esetének minősül-e az, ha azt a kezelést, amelybe a biztosított beleegyezett, kizárólag a biztosított lakóhelye szerint tagállamtól eltérő tagállam orvosa írta elő, arra is figyelemmel, hogy a diagnózist és önmagában a sürgős ellátás szükségességét megerősítette a lakóhely szerinti tagállam betegbiztosítási rendszeréhez tartozó orvos, aki azonban olyan másik kezelést javasolt, amelyhez képest az a kezelés, amelybe a biztosított megfelelőnek minősíthető okokból beleegyezett, legalábbis azonos hatékonyságú, azonban előnye, hogy nem eredményez fogyatékosságot?

                  2)

                  Az első kérdésre adott igenlő válasz esetén köteles-e a biztosított – azt követően, hogy a lakóhely szerinti tagállam betegbiztosítási rendszerébe tartozó orvos a részére felállította a diagnózist, és olyan kezelést írt elő, amelyet megfelelőnek minősíthető okokból nem fogad el, egy másik tagállamba utazik abból a célból, hogy második szakvéleményt kérjen és e szakvélemény szerint olyan másik kezelést kell alkalmazni, amely legalábbis azonos hatékonyságú, azonban előnye, hogy nem eredményez fogyatékosságot, amely kezeléshez a biztosított hozzájárul, és amely esetében teljesülnek a 883/2004/EK rendelet 20. cikke (2) bekezdésének második mondatában előírt feltételek – az ezen utóbbi kezelés igénybevétele következtében felmerülő költségek megtéríttetésének céljából is köteles-e az említett rendelet 20. cikkének (1) bekezdése szerinti engedélyt kérni?

                  3)

                  Ellentétes-e az EUMSZ 56. cikkel és a 883/2004/EK rendelet 20. cikkének (1) és (2) bekezdésével az olyan nemzeti szabályozás, amely értelmében egyrészről a megfelelő egészségügyi ellátás (fekvőbeteg-ellátás) lakóhely szerinti tagállamtól eltérő tagállamban történő igénybevételét az illetékes intézmény még abban az esetben is kizárólag olyan orvosi jelentés alapján engedélyezheti, amelyet a tevékenységét a lakóhelye szerinti tagállam betegbiztosítási rendszere keretében folytató orvos ad ki az ezen állam illetékes intézménye főorvosának javallata alapján, ha azt a kezelést, amelybe a biztosított beleegyezett – megfelelőnek minősíthető okokból és figyelemmel arra, hogy annak előnye, hogy nem eredményez fogyatékosságot – második szakvélemény keretében, kizárólag egy másik tagállam orvosa írja elő, és amely szabályozás másrészről hozzáférhető és kiszámítható eljárás keretében nem biztosítja annak a lehetőségnek az orvosi szempontból történő tényleges vizsgálatát, hogy a lakóhely szerinti tagállam betegbiztosítási rendszerében fel lehessen használni a már említett, egy másik tagállamban kiadott második szakvéleményt?

                  4)

                  Az első és a harmadik kérdésre adott igenlő válasz esetén a biztosított vagy – adott esetben – annak örökösei a 883/2004/EK rendelet 20. cikke (2) bekezdésének második mondatában előírt két feltétel teljesítése esetén jogosultak-e arra, hogy a biztosított lakóhelye szerinti állam illetékes intézménye teljeskörűen megtérítse számukra valamely másik tagállamban igénybe vett kezelés költségeit?

         (1)  A szociális biztonsági rendszerek koordinálásáról szóló, 2004. április 29-i 883/2004/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet (HL 2004. L 166., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás: 5. fejezet, 5. kötet, 72. o.).