title: T-327/21. sz. ügy: A Törvényszék 2022. március 30-i végzése – Scania CV kontra EUIPO (V8) („Európai uniós védjegy – A megtámadott határozat visszavonása – A jogvita tárgyának megszűnése – Okafogyottság”)

text:
               2022.6.7.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 222/29

      A Törvényszék 2022. március 30-i végzése – Scania CV kontra EUIPO (V8)
      (T-327/21. sz. ügy) (1)

      („Európai uniós védjegy - A megtámadott határozat visszavonása - A jogvita tárgyának megszűnése - Okafogyottság”)
      (2022/C 222/48)
      Az eljárás nyelve: svéd

         Felek

         Felperes: Scania CV AB (Södertälje, Svédország) (képviselők: C. Langenius, P. Sundin és S. Falkner ügyvédek)

         Alperes: az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala (EUIPO) (képviselők: A. Bosse és D. Hanf meghatalmazott)

         Az ügy tárgya

      Az EUIPO első fellebbezési tanácsának a V8 ábrás megjelölés európai uniós védjegyként történő lajstromozása iránti kérelemmel kapcsolatban 2021. április 20-án hozott határozata (R 1868/2020-1. sz. ügy) ellen benyújtott kereset.

         A végzés rendelkező része

                  1)

                  A keresetről már nem szükséges határozni.

                  2)

                  Az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala (EUIPO) viseli saját költségeit, valamint a Scania CV AB részéről felmerült költségeket.

         (1)  HL C 297., 2021.7.26.


title: T-342/21. sz. ügy: A Törvényszék 2022. március 23-i végzése – Bambu Sales kontra EUIPO (BAMBU) („Európai uniós védjegy – A megtámadott határozat visszavonása – A jogvita tárgyának megszűnése – Okafogyottság”)

text:
               2022.6.7.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 222/29

      A Törvényszék 2022. március 23-i végzése – Bambu Sales kontra EUIPO (BAMBU)
      (T-342/21. sz. ügy) (1)

      („Európai uniós védjegy - A megtámadott határozat visszavonása - A jogvita tárgyának megszűnése - Okafogyottság”)
      (2022/C 222/49)
      Az eljárás nyelve: angol

         Felek

         Felperes: Bambu Sales, Inc. (Secaucus, New Jersey, Amerikai Egyesült Államok) (képviselő: T. Stein ügyvéd)

         Alperes: az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala (EUIPO) (képviselő: D. Hanf meghatalmazott)

         Az ügy tárgya

      Az EUIPO első fellebbezési tanácsának a BAMBU szómegjelölés európai uniós védjegyként történő lajstromozása iránti kérelemmel kapcsolatban 2021. április 20-án hozott határozata (R 1702/2020-1. sz. ügy) ellen benyújtott kereset.

         A végzés rendelkező része

                  1)

                  A keresetről már nem szükséges határozni.

                  2)

                  A Törvényszék az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatalát (EUIPO) kötelezi a saját költségeinek, valamint a Bambu Sales, Inc. részéről felmerült költségeknek a viselésére.

         (1)  HL C 329., 2021.8.16.


title: T-691/21. sz. ügy: A Törvényszék 2022. március 25-i végzése – Alcogroup és Alcodis kontra Bizottság („Megsemmisítés iránti kereset – Verseny – Vitarendezési eljárás – A Bizottság olyan levele, amelyben valamely vállalkozást arra hív fel, hogy nyilatkozzon egy vitarendezési eljárás újraindításához fűződő érdekével kapcsolatban – Keresettel meg nem támadható jogi aktus – Előkészítő aktus – Közbenső aktus – Elfogadhatatlanság”)

text:
               2022.6.7.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 222/30

      A Törvényszék 2022. március 25-i végzése – Alcogroup és Alcodis kontra Bizottság
      (T-691/21. sz. ügy) (1)

      („Megsemmisítés iránti kereset - Verseny - Vitarendezési eljárás - A Bizottság olyan levele, amelyben valamely vállalkozást arra hív fel, hogy nyilatkozzon egy vitarendezési eljárás újraindításához fűződő érdekével kapcsolatban - Keresettel meg nem támadható jogi aktus - Előkészítő aktus - Közbenső aktus - Elfogadhatatlanság”)
      (2022/C 222/50)
      Az eljárás nyelve: francia

         Felek

         Felperesek: Alcogroup (Brüsszel, Belgium), Alcodis (Brüsszel) (képviselők: P. de Bandt, C. Binet és M. Nuytten ügyvédek)

         Alperes: Európai Bizottság (képviselők: P. Berghe, T. Baumé és F. Jimeno Fernández meghatalmazottak)

         Az ügy tárgya

      Az EUMSZ 263. cikkre alapított, a Törvényszék Hivatalához 2021. október 27-én benyújtott keresetükben a felperesek a Bizottság 2021. szeptember 17-én kelt azon levelének megsemmisítését kérik, amelyben a Bizottság felhívta a felpereseket, hogy két héten belül tudassák vele, hogy adott esetben érdekük fűződik-e ahhoz, hogy az EUMSZ 101. cikk azon lehetséges megsértésével kapcsolatban, amelyet a felperesek állítólag más vállalkozásokkal együtt követtek el, újraindítsák a Bizottság által [az EUMSZ 101. cikk] és [EUMSZ 102. cikk] alapján folytatott eljárásokról szóló, 2004. április 7-i, módosított 773/2004/EK bizottsági rendelet (HL 2004. L 123., 18. o.; magyar nyelvű különkiadás 8. fejezet, 3. kötet, 81. o.) 10a. cikke értelmében vett vitarendezési eljárást.

         A végzés rendelkező része

                  1)

                  A Törvényszék a keresetet mint elfogadhatatlant elutasítja.

                  2)

                  A Törvényszék az Alcogroupot és az Alcodist kötelezi a költségek viselésére.

         (1)  HL C 513., 2021.12.20.


title: T-117/22. sz. ügy: 2022. március 2-án benyújtott kereset – Grodno Azot és Khimvolokno Plant kontra Tanács

text:
               2022.6.7.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 222/30

      2022. március 2-án benyújtott kereset – Grodno Azot és Khimvolokno Plant kontra Tanács
      (T-117/22. sz. ügy)
      (2022/C 222/51)
      Az eljárás nyelve: angol

         Felek

         Felperesek: Grodno Azot AAT (Grodno, Fehéroroszország) és Khimvolokno Plant (Grodno) (képviselők: N. Tuominen és L. Engelen ügyvédek)

         Alperes: az Európai Unió Tanácsa

         Kérelmek

      A felperesek azt kérik, hogy a Törvényszék:

                  —

                  semmisítse meg a fehéroroszországi helyzetre tekintettel hozott korlátozó intézkedésekről szóló 2012/642/KKBP határozat végrehajtásáról szóló, 2021. december 2-i (KKBP) 2021/2125 tanácsi végrehajtási határozatot (1) és a Fehéroroszországra vonatkozó korlátozó intézkedésekről szóló 765/2006/EK rendelet 8a. cikke (1) bekezdésének végrehajtásáról szóló, 2021. december 2-i (EU) 2021/2124 tanácsi végrehajtási rendeletet (2) (a továbbiakban: megtámadott jogi aktusok); továbbá

                  —

                  a Tanácsot kötelezze a felperes részéről a jelen keresettel összefüggésben felmerülő költségek viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek

      Keresetük alátámasztása érdekében a felperesek két jogalapra hivatkoznak.

                  1.

                  Az első, arra alapított jogalap, hogy a Tanács nyilvánvaló értékelési hibát követett el, amikor a felperesek nevét felvette a megtámadott jogi aktusok mellékleteibe. A felperesek nevezetesen azt állítják, hogy a megtámadott jogi aktusok alá nem támasztott, ténybeli szempontból téves és megalapozatlan indokokat tartalmaznak a listára vételüket illetően. Ezenkívül a kifejtett hiányos indokok nem bizonyítják az intézkedések hatályával fennálló kellően érdemi kapcsolatot.

                  2.

                  A második, arra alapított jogalap, hogy a megtámadott jogi aktusok nem felelnek meg az egyedi szankciók kiszabásához megkövetelt bizonyítási küszöbnek. A Tanács azáltal, hogy egyedi intézkedéseket kísérelt meg alkalmazni azon cél elérése érdekében, hogy egy külföldi, állami tulajdonú vállalkozás üzleti tevékenységét és nyereségét korlátozza, jogellenes intézkedést hozott.

         (1)  HL 2021. L 430. I, 16. o.

         (2)  HL 2021. L 430. I, 1. o.


title: T-166/22. sz. ügy: 2022. március 30-án benyújtott kereset – Seifert kontra Tanács

text:
               2022.6.7.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 222/31

      2022. március 30-án benyújtott kereset – Seifert kontra Tanács
      (T-166/22. sz. ügy)
      (2022/C 222/52)
      Az eljárás nyelve: német

         Felek

         Felperes: Evgenia Seifert (München, Németország) (képviselő: T. Seifert ügyvéd)

         Alperes: az Európi Unió Tanácsa

         Kérelmek

      A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:

                  —

                  semmisítse meg az ukrajnai helyzetet destabilizáló orosz intézkedések miatt hozott korlátozó intézkedésekről szóló 833/2014/EU rendelet módosításáról szóló, 2022. február 25-i (EU) 2022/328 tanácsi rendelet 1. cikkének 9. pontját;

                  —

                  az Európai Uniót kötelezze az eljárás költségeinek viselésére, beleértve a felperes részéről felmerült költségeket is.

         Jogalapok és fontosabb érvek

      A felperes meglátása szerint az ukrajnai helyzetet destabilizáló orosz intézkedések miatt hozott korlátozó intézkedésekről szóló 833/2014/EU rendelet módosításáról szóló, 2022. február 25-i (EU) 2022/328 tanácsi rendelet (1) 1. cikkének 9. pontja az orosz állampolgársága miatt hátrányos megkülönböztetésnek teszi ki, és ezáltal sérti az emberi jogok és alapvető szabadságok védelméről szóló európai egyezmény 8. cikkének (1) bekezdésében foglalt jogaival összefüggésben az emberi jogok és alapvető szabadságok védelméről szóló európai egyezmény 14. cikkét. Mindemellett a Tanács nem hivatkozhat az egyezmény 15. cikkének 1. pontja szerinti szükséghelyzetre, illetve az egyezmény 15. cikkének 3. pontja értelmében vett eltérésre.

         (1)  HL 2022. L 49., 1. o.


title: C-730/21. P. sz. ügy: A Törvényszék (harmadik tanács) T-128/20. és T-129/20. sz., Collibra kontra EUIPO – Dietrich (COLLIBRA és collibra) egyesített ügyekben 2021. szeptember 22-én hozott ítélete ellen a Collibra által 2021. december 1-jén benyújtott fellebbezés

text:
               2022.6.7.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 222/9

      A Törvényszék (harmadik tanács) T-128/20. és T-129/20. sz., Collibra kontra EUIPO – Dietrich (COLLIBRA és collibra) egyesített ügyekben 2021. szeptember 22-én hozott ítélete ellen a Collibra által 2021. december 1-jén benyújtott fellebbezés
      (C-730/21. P. sz. ügy)
      (2022/C 222/14)
      Az eljárás nyelve: angol

         Felek

         Fellebbező: Collibra (képviselők: A. Renck és A. Bothe Rechtsanwälte, valamint I. Junkar abogada)

         A többi fél az eljárásban: az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala (EUIPO), Hans Dietrich
      A Bíróság (a fellebbezés megengedhetőségéről határozó tanács) 2022. március 23-i végzésében úgy határozott, hogy a fellebbezés nem megengedhető, és hogy a Collibra maga viseli saját költségeit.


title: C-781/21. P. sz. ügy: A Törvényszék (második tanács) T-32/21. sz., Daw SE kontra az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala (EUIPO) ügyben 2021. október 6-án hozott ítélete ellen a Daw SE által 2021. december 16-án benyújtott fellebbezés

text:
               2022.6.7.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 222/9

      A Törvényszék (második tanács) T-32/21. sz., Daw SE kontra az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala (EUIPO) ügyben 2021. október 6-án hozott ítélete ellen a Daw SE által 2021. december 16-án benyújtott fellebbezés
      (C-781/21. P. sz. ügy)
      (2022/C 222/15)
      Az eljárás nyelve: német

         Felek

         Fellebbező: Daw SE (képviselő: A. Haberl Rechtsanwalt)

         A másik fél az eljárásban: az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala (EUIPO)
      A Bíróság (a fellebbezés megengedhetőségéről határozó tanács) 2022. március 28-i végzésében úgy határozott, hogy a fellebbezés nem megengedhető, és hogy a fellebbező maga viseli saját költségeit.


title: C-816/21. P. sz. ügy: A Törvényszék (kilencedik tanács) T-595/21. sz. Novais kontra Portugália ügyben 2021. október 25-én hozott végzése ellen Luis Miguel Novais által 2021. december 21-én benyújtott fellebbezés

text:
               2022.6.7.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 222/9

      A Törvényszék (kilencedik tanács) T-595/21. sz. Novais kontra Portugália ügyben 2021. október 25-én hozott végzése ellen Luis Miguel Novais által 2021. december 21-én benyújtott fellebbezés
      (C-816/21. P. sz. ügy)
      (2022/C 222/16)
      Az eljárás nyelve: portugál

         Felek

         Fellebbező: Luis Miguel Novais (képviselők: Á. Oliveira és C. Almeida Lopes ügyvédek)

         A másik fél az eljárásban: Portugál Köztársaság
      2022. március 11-i végzésével a Bíróság (nyolcadik tanács) a fellebbezést mint nyilvánvalóan megalapozatlant, elutasította, és Luis Miguel Novaist kötelezte saját költségeinek a viselésére.


title: C-102/22. P. sz. ügy: A Törvényszék (nyolcadik tanács) T-804/19. sz., HC kontra Bizottság ügyben 2021. december 1-jén hozott ítélete ellen HC által 2022. február 11-én benyújtott fellebbezés

text:
               2022.6.7.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 222/10

      A Törvényszék (nyolcadik tanács) T-804/19. sz., HC kontra Bizottság ügyben 2021. december 1-jén hozott ítélete ellen HC által 2022. február 11-én benyújtott fellebbezés
      (C-102/22. P. sz. ügy)
      (2022/C 222/17)
      Az eljárás nyelve: angol

         Felek

         Fellebbező: HC (képviselők: D. Rovetta és V. Villante avvocati)

         A másik fél az eljárásban: Európai Bizottság

         A fellebbező kérelmei

      A fellebbező azt kéri, hogy a Bíróság:

                  —

                  helyezze hatályon kívül a Törvényszék által a T-804/19. sz., HC kontra Bizottság ügyben 2021. december 1-jén hozott, HC-vel ugyanezen a napon közölt ítéletet (ECLI:EU:T:2021:849);

                  —

                  állapítsa meg, hogy a szóban forgó versenyvizsga-felhívás nyelvhasználati szabályai vonatkozásában elfogadható és megalapozott az Európai Unió működéséről szóló szerződés 277. cikke szerinti jogellenességi kifogás;

                  —

                  semmisítse meg az elsőfokú eljárásban megtámadott „második határozatot”, azaz azt a 2019. március 21-i levelet/határozatot, amelyben az EPSO elutasította az arra vonatkozó tájékoztatás felülvizsgálata iránti kérelmet, hogy a vizsgabizottság megerősíti azt a döntését, hogy nem hívja be a fellebbezőt az értékelő központba;

                  —

                  ítéljen meg a fellebbezőnek 50 000 euró összegű kártérítést.

                  —

                  Másodlagosan: helyezze hatályon kívül a Törvényszék ítéletét, és utalja vissza az ügyet a Törvényszék elé;

                  —

                  kötelezze az Európai Bizottságot a fellebbező részéről az elsőfokú és a jelen fellebbezési eljárásban felmerült költségek viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek

      A jelen fellebbezésben a fellebbező két fellebbezési jogalapra támaszkodik:
      Első fellebbezési jogalap: a Törvényszék tévesen minősítette a tényállást és elferdítette a bizonyítékokat a fellebbező által első fokon felhozott első jogalap második részével, a versenyvizsga-felhívás megsértésével kapcsolatban a Törvényszék által elvégzett értékelés és meghozott határozat vonatkozásában. A fellebbező azt rója fel a Törvényszékkel szemben, hogy tévesen minősítette a tényállást, elferdítette a bizonyítékokat és megsértette a rá vonatkozó versenyvizsga-felhívást a fellebbező szakmai tapasztalatának és felsősokú végzettségének értékelését illetően.
      Második fellebbezési jogalap: az EUMSZ 277. cikk megsértése és helytelen értelmezése. Az Európai Gazdasági Közösség által használt nyelvek meghatározásáról szóló, 1958. április 15-i 1. tanácsi EGK rendelet (1) 1–4. cikke jelenleg hatályos változatának megsértése. A személyzeti szabályzat 1d. és 28. cikkének, valamint III. melléklete 1. cikke (1) bekezdése f) pontjának a megsértése. A fellebbező azt rója fel a Törvényszékkel szemben, hogy túlságosan megszorítóan értelmezte a szóban forgó versenyvizsga-felhívás és a Törvényszék előtt megtámadott határozat közötti „szoros kapcsolatra” vonatkozó követelményt az e versenyvizsga-felhívással szemben az EUMSZ 277. cikk alapján előterjesztett jogellenességi kifogással összefüggésben. A fellebbező álláspontja szerint ez a „szoros kapcsolat” fennáll, ennélfogva pedig elfogadható és megalapozott a szóban forgó versenyvizsga második nyelvének a francia és az angol nyelv használatára való korlátozással szemben előterjesztett jogellenességi kifogása.

         (1)  HL 1958. 17., 385. o.; magyar nyelvű különkiadás 1. fejezet, 1. kötet, 3. o.


title: C-111/22. P. sz. ügy: A Törvényszék (első tanács) T-159/20. sz., Hamers kontra Cedefop ügyben 2021. december 21-én hozott ítélete ellen Helene Hamers által 2022. február 17-én benyújtott fellebbezés

text:
               2022.6.7.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 222/11

      A Törvényszék (első tanács) T-159/20. sz., Hamers kontra Cedefop ügyben 2021. december 21-én hozott ítélete ellen Helene Hamers által 2022. február 17-én benyújtott fellebbezés
      (C-111/22. P. sz. ügy)
      (2022/C 222/18)
      Az eljárás nyelve: görög

         Felek

         Fellebbező: Helene Hamers (képviselők: Vasileios Spiridon Christianos, Alexandros Politis és Michail Rodopoulos ügyvédek)

         A másik fél az eljárásban: Európai Szakképzésfejlesztési Központ (Cedefop)

         A fellebbező kérelmei

      A fellebbező azt kéri, hogy a Bíróság

                  —

                  részlegesen helyezze hatályon kívül a Törvényszék által a T-159/20. sz., Hamers kontra Cedefop ügyben 2021. december 21-én hozott ítéletet (EU:T:2021:913),

                  —

                  amennyiben szükséges, utalja vissza az ügyet a Törvényszék elé határozathozatalra,

                  —

                  a Cedefopot kötelezze az eljárás valamennyi költségének viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek

      A megtámadott ítélet tárgya a 2001 és 2005 közötti időszakban közbeszerzési szerződések harmadik személyek számára történő, a Cedefop általi odaítélésének szabályszerűségével és jogszerűségével kapcsolatban a görög igazságügyi hatóságok előtt megindított nemzeti büntetőeljárást megelőzően, annak során, valamint annak lezárását követően a Cedefop cselekményei és mulasztásai miatt a felperes által elszenvedett kár.
      A fellebbező két fellebbezési jogalapot terjeszt elő, és előadja, hogy a Törvényszék a megtámadott ítéletnek:

         elsősorban az 55–61. és a 83. pontjában tévesen értelmezte az Európai Unió Alapjogi Chartája (a továbbiakban: Charta) 41. cikkének (1) bekezdését, mivel egyrészről – a Törvényszék által az e pontokban megállapítottakkal ellentétben – a Cedefop a fellebbezővel szemben nem folytatott pártatlan vizsgálatot, másrészről pedig a Cedefop fellebbezési bizottságának határozata nem orvosolta a 2019. július 3-i határozat hibáját. Ezzel egyidejűleg – a fent említett okok miatt – a Törvényszék nem megfelelő módon indokolta ezeket a pontokat.

         Másodsorban annak 65., 68–75. és 83. pontjában tévesen értelmezte az ártatlanság fellebbező által hivatkozott, a Charta 48. cikke (1) bekezdésének értelmében vett vélelmét, amelyet megerősített a lojális együttműködés – Európai Unióról szóló szerződés 4. cikkének (3) bekezdése szerinti – elvének megsértése. Ezzel egyidejűleg – a fent említett okok miatt – a Törvényszék nem megfelelő módon indokolta ezeket a pontokat.


title: C-133/22. sz. ügy: A Bundesgerichtshof (Németország) által 2022. február 28-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – LACD GmbH kontra BB Sport GmbH & Co. KG

text:
               2022.6.7.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 222/11

      A Bundesgerichtshof (Németország) által 2022. február 28-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – LACD GmbH kontra BB Sport GmbH & Co. KG
      (C-133/22. sz. ügy)
      (2022/C 222/19)
      Az eljárás nyelve: német

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Bundesgerichtshof

         Az alapeljárás felei

         felülvizsgálati kérelmet előterjesztő fél: LACD GmbH

         ellenérdekű fél: BB Sport GmbH & Co. KG

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1)

                  Fennállhat-e a 2011/83/EU irányelv (1) 2. cikkének 14. pontja értelmében vett, a megfelelőséghez nem kapcsolódó bármely egyéb követelmény és az (EU) 2019/771 irányelv (2) 2. cikkének 12. pontja értelmében vett, a szerződésszerűséghez nem kapcsolódó bármely egyéb követelmény, ha a jótállásra kötelezett kötelezettsége a fogyasztó személyében rejlő körülményekhez, különösen az áruhoz való szubjektív viszonyulásához (a jelen esetben a fogyasztó belátására bízott, az áruval való elégedettséghez) kapcsolódik, anélkül, hogy e személyes körülményeknek összefüggésben kellene állniuk az áru jellemzőivel?

                  2)

                  Az első kérdésre adott igenlő válasz esetén:
                  Objektív körülmények alapján megállapíthatónak kell-e lennie a fogyasztó személyében rejlő körülményeken (a jelen esetben a megvásárolt áruval való elégedettségen) alapuló követelmények hiányának?

         (1)  A fogyasztók jogairól, a 93/13/EGK tanácsi irányelv és az 1999/44/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv módosításáról, valamint a 85/577/EGK tanácsi irányelv és a 97/7/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv hatályon kívül helyezéséről szóló, 2011. október 25-i 2011/83/EU európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL 2011. L 304., 64. o.).

         (2)  Az áruk adásvételére irányuló szerződések egyes vonatkozásairól, az (EU) 2017/2394 rendelet és a 2009/22/EK irányelv módosításáról, valamint az 1999/44/EK irányelv hatályon kívül helyezéséről szóló, 2019. május 20-i (EU) 2019/771 európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL 2019. L 136., 28. o.; helyesbítés: HL 2019. L 305., 83. o.).


title: C-134/22. sz. ügy: A Bundesarbeitsgericht (Németország) által 2022. március 1-jén benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – MO kontra a G GmbH vagyonfelügyelőjeként eljáró SM

text:
               2022.6.7.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 222/12

      A Bundesarbeitsgericht (Németország) által 2022. március 1-jén benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – MO kontra a G GmbH vagyonfelügyelőjeként eljáró SM
      (C-134/22. sz. ügy)
      (2022/C 222/20)
      Az eljárás nyelve: német

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Bundesarbeitsgericht (Németország)

         Az alapeljárás felei

         Felülvizsgálati kérelmet előterjesztő fél: MO

         Ellenérdekű fél: a G GmbH vagyonfelügyelőjeként eljáró SM

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdés

      Milyen célt szolgál a csoportos létszámcsökkentésre vonatkozó tagállami jogszabályok közelítéséről szóló, 1998. július 20-i 98/59/EK tanácsi irányelv (1) 2. cikke (3) bekezdésének második albekezdése, amely szerint a munkáltató legalább az első albekezdés b) pontjának i–v. alpontjában előírtakra vonatkozó, a munkavállalói képviselettel közölt írásbeli tájékoztatás egy másolati példányát köteles eljuttatni az illetékes állami hatóságnak?

         (1)  HL 1998. L 225., 16. o.; magyar nyelvű különkiadás 5. fejezet, 3. kötet, 327. o.; helyesbítések: HL 2007. L 59., 84. o.; HL 2014. L 289., 24. o.


title: C-155/22. sz. ügy: A Landesverwaltungsgericht Niederösterreich (Ausztria) által 2022. március 3-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – RE kontra Bezirkshauptmannschaft Lilienfeld

text:
               2022.6.7.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 222/12

      A Landesverwaltungsgericht Niederösterreich (Ausztria) által 2022. március 3-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – RE kontra Bezirkshauptmannschaft Lilienfeld
      (C-155/22. sz. ügy)
      (2022/C 222/21)
      Az eljárás nyelve: német

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Landesverwaltungsgericht Niederösterreich

         Az alapeljárás felei

         Felperes: RE

         Alperes: Bezirkshauptmannschaft Lilienfeld

         Az eljárásban részt vevő további fél: Arbeitsinspektorat NÖ Wald- und Mostviertel

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

      Úgy kell-e értelmezni az uniós jogot, hogy azzal összeegyeztethető egy olyan nemzeti rendelkezés, amely a valamely fuvarozási vállalkozásért büntetőjogi felelősséggel tartozó személy számára lehetővé teszi, hogy a gépjárművezetők vezetési és pihenési idejére vonatkozó közösségi jogszabályok nagyon súlyos megsértéséért fennálló felelősségét közös megegyezéssel átruházza valamely természetes személyre, ha ezen átruházás révén elmarad a jó hírnév 1071/2009/EK rendelet (1) értelmében vett vizsgálata, amelyet a nemzeti jogszabályok csak a szabálysértési felelősséggel tartozó, átruházó személy szankcionálása esetére irányoznak elő?

         (1)  A közúti fuvarozói szakma gyakorlására vonatkozó feltételek közös szabályainak megállapításáról és a 96/26/EK tanácsi irányelv hatályon kívül helyezéséről szóló, 2009. október 21-i 1071/2009/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet (HL 2009. L 300., 51. o.).


title: C-156/22. sz. ügy: A Landgericht Stuttgart (Németország) által 2022. február 17-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – TAP Portugal kontra flightright GmbH

text:
               2022.6.7.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 222/13

      A Landgericht Stuttgart (Németország) által 2022. február 17-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – TAP Portugal kontra flightright GmbH
      (C-156/22. sz. ügy)
      (2022/C 222/22)
      Az eljárás nyelve: német

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Landgericht Stuttgart

         Az alapeljárás felei

         Fellebbező: TAP Portugal

         Ellenérdekű fél: flightright GmbH

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdés

      Úgy kell-e értelmezni a 261/2004/EK rendelet (1) 5. cikkének (3) bekezdését, hogy ezen előírás értelmében vett rendkívüli körülmény áll fenn abban az esetben, ha az üzemeltető légi fuvarozó bázisától eltérő repülőtér azért töröl egy járatot, mert a személyzetnek az erre a járatra beosztott egyik olyan tagja (jelen esetben: a másodpilóta), aki az előírt rendszeres orvosi vizsgálaton korlátozás nélkül megfelelt, röviddel a járat indulása előtt és a légi fuvarozó számára előre nem látható módon hirtelen elhalálozik, vagy olyan súlyosan megbetegszik, hogy nem képes a repülést végrehajtani?

         (1)  A visszautasított beszállás és légi járatok törlése vagy hosszú késése [helyesen: jelentős késése] esetén az utasoknak nyújtandó kártalanítás és segítség közös szabályainak megállapításáról, és a 295/91/EGK rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló, 2004. február 11-i európai parlamenti és tanácsi rendelet (HL 2004. L 46., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 7. fejezet, 8. kötet, 10. o.).


title: C-157/22. sz. ügy: A Landgericht Stuttgart (Németország) által 2022. február 17-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – TAP Portugal kontra Myflyright GmbH

text:
               2022.6.7.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 222/13

      A Landgericht Stuttgart (Németország) által 2022. február 17-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – TAP Portugal kontra Myflyright GmbH
      (C-157/22. sz. ügy)
      (2022/C 222/23)
      Az eljárás nyelve: német

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Landgericht Stuttgart

         Az alapeljárás felei

         Fellebbező: TAP Portugal

         Ellenérdekű fél: Myflyright GmbH

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdés

      Úgy kell-e értelmezni a 261/2004/EK rendelet (1) 5. cikkének (3) bekezdését, hogy ezen előírás értelmében vett rendkívüli körülmény áll fenn abban az esetben, ha az üzemeltető légi fuvarozó bázisától eltérő repülőtér azért töröl egy járatot, mert a személyzetnek az erre a járatra beosztott egyik olyan tagja (jelen esetben: a másodpilóta), aki az előírt rendszeres orvosi vizsgálaton korlátozás nélkül megfelelt, röviddel a járat indulása előtt és a légi fuvarozó számára előre nem látható módon hirtelen elhalálozik, vagy olyan súlyosan megbetegszik, hogy nem képes a repülést végrehajtani?

         (1)  A visszautasított beszállás és légi járatok törlése vagy hosszú késése [helyesen: jelentős késése] esetén az utasoknak nyújtandó kártalanítás és segítség közös szabályainak megállapításáról, és a 295/91/EGK rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló, 2004. február 11-i európai parlamenti és tanácsi rendelet (HL 2004. L 46., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 7. fejezet, 8. kötet, 10. o.).


title: C-158/22. sz. ügy: A Landgericht Stuttgart (Németország) által 2022. február 17-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – TAP Portugal kontra Myflyright GmbH

text:
               2022.6.7.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 222/14

      A Landgericht Stuttgart (Németország) által 2022. február 17-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – TAP Portugal kontra Myflyright GmbH
      (C-158/22. sz. ügy)
      (2022/C 222/24)
      Az eljárás nyelve: német

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Landgericht Stuttgart

         Az alapeljárás felei

         Fellebbező: TAP Portugal

         Ellenérdekű fél: Myflyright GmbH

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdés

      Úgy kell-e értelmezni a 261/2004/EK rendelet (1) 5. cikkének (3) bekezdését, hogy ezen előírás értelmében vett rendkívüli körülmény áll fenn abban az esetben, ha az üzemeltető légi fuvarozó bázisától eltérő repülőtér azért töröl egy járatot, mert a személyzetnek az erre a járatra beosztott egyik olyan tagja (jelen esetben: a másodpilóta), aki az előírt rendszeres orvosi vizsgálaton korlátozás nélkül megfelelt, röviddel a járat indulása előtt és a légi fuvarozó számára előre nem látható módon hirtelen elhalálozik, vagy olyan súlyosan megbetegszik, hogy nem képes a repülést végrehajtani?

         (1)  A visszautasított beszállás és légi járatok törlése vagy hosszú késése [helyesen: jelentős késése] esetén az utasoknak nyújtandó kártalanítás és segítség közös szabályainak megállapításáról, és a 295/91/EGK rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló, 2004. február 11-i európai parlamenti és tanácsi rendelet (HL 2004. L 46., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 7. fejezet, 8. kötet, 10. o.).


title: C-169/22. sz. ügy: A Curtea de Apel Bucureşti (Románia) által 2022. március 4-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Groenland Poultry SRL, felszámolás alatt kontra Agenţia de Plăţi şi Intervenţie pentru Agricultură – Centrul Judeţean Dâmboviţa

text:
               2022.6.7.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 222/14

      A Curtea de Apel Bucureşti (Románia) által 2022. március 4-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Groenland Poultry SRL, felszámolás alatt kontra Agenţia de Plăţi şi Intervenţie pentru Agricultură – Centrul Judeţean Dâmboviţa
      (C-169/22. sz. ügy)
      (2022/C 222/25)
      Az eljárás nyelve: román

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Curtea de Apel Bucureşti

         Az alapeljárás felei

         Felperes és fellebbező: Groenland Poultry SRL, felszámolás alatt

         Alperes és ellenérdekű fél a fellebbezési eljárásban: Agenţia de Plăţi şi Intervenţie pentru Agricultură – Centrul Judeţean Dâmboviţa

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1)

                  Úgy kell-e értelmezni az Európai Mezőgazdasági Vidékfejlesztési Alapból (EMVA) nyújtandó vidékfejlesztési támogatásról szóló 1698/2005/EK tanácsi rendelet részletes alkalmazási szabályainak megállapításáról szóló, 2006. december 15-i 1974/2006/EK bizottsági rendelet (1) 47. cikkének (1) bekezdését, hogy a „vis maior vagy kivételes körülmények” esetkörébe tartozik az is, amikor a támogatás kedvezményezettje annak következtében, hogy a bérleti szerződés a bérlemények tulajdonosának (bérbeadó) fizetésképtelensége miatt megszűnik, elveszíti a bérlemények használati jogát?

                  2)

                  Az arányosság elvére tekintettel úgy kell-e értelmezni az Európai Mezőgazdasági Vidékfejlesztési Alapból (EMVA) nyújtandó vidékfejlesztési támogatásról szóló 1698/2005/EK tanácsi rendelet részletes alkalmazási szabályainak megállapításáról szóló, 2006. december 15-i 1974/2006/EK bizottsági rendelet 44. cikke (2) bekezdésének a) pontját, hogy amennyiben egy adott támogatás feltételét képező kötelezettségvállalás fennállása alatt a kedvezményezett a mezőgazdasági üzem egészét vagy egy részét másik személyre ruházza át, és ez a második kedvezményezett, annak ellenére, hogy a vállalt kötelezettség jelentős részét teljesítette, megszünteti mezőgazdasági tevékenységét, és e kötelezettségvállalásnak az utód általi átvétele nem valósítható meg, a kötelezettségvállalás [helyesbítés: támogatás] második kedvezményezettje az általa kapott támogatást (amely azon időszakra vonatkozik, amikor a támogatás kedvezményezettje volt) köteles visszafizetni, vagy a támogatás első kedvezményezettje által kapott támogatást is vissza kell fizetnie?

                  3)

                  Milyen feltételeket kell figyelembe vennie a nemzeti bíróságnak az Európai Mezőgazdasági Vidékfejlesztési Alapból (EMVA) nyújtandó vidékfejlesztési támogatásról szóló 1698/2005/EK tanácsi rendelet részletes alkalmazási szabályainak megállapításáról szóló, 2006. december 15-i 1974/2006/EK bizottsági rendelet 44. cikke (2) bekezdése a) pontjának értelmezésekor annak megítélése érdekében, hogy „a kötelezettségvállalásnak az utód általi átvétele nem valósítható meg”?

         (1)  HL 2006. L 368., 15. o.


title: C-179/22. sz. ügy: A Curtea de Apel Bucureşti (Románia) által 2022. március 8-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – AR elleni büntetőeljárás

text:
               2022.6.7.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 222/15

      A Curtea de Apel Bucureşti (Románia) által 2022. március 8-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – AR elleni büntetőeljárás
      (C-179/22. sz. ügy)
      (2022/C 222/26)
      Az eljárás nyelve: román

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Curtea de Apel Bucureşti

         Az alap-büntetőeljárás résztvevője

      AR

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1)

                  Úgy kell-e értelmezni a 2008/909/IB kerethatározat (1) 25. cikkének rendelkezéseit, hogy amennyiben az európai [elfogató]parancsot végrehajtó igazságügyi hatóság a 2002/584/IB kerethatározat (2) 4. cikkének 6. [pontját] kívánja alkalmazni az elmarasztaló ítélet elismerése céljából, köteles kérni a 2008/909/IB kerethatározat alapján kibocsátott ítélet és tanúsítvány [továbbítását], és köteles beszerezni a 2008/909/IB kerethatározat 4. cikkének (2) [bekezdése] értelmében az ítéletet hozó állam hozzájárulását?

                  2)

                  A 2008/909/IB kerethatározat 25. cikkével és 4. cikkének (2) [bekezdésével] összefüggésben úgy kell-e értelmezni a 2002/584/IB kerethatározat 4. cikke 6. [pontjának] rendelkezéseit, hogy a szabadságvesztés büntetés végrehajtása céljából kibocsátott európai elfogatóparancs végrehajtásának megtagadása és az elmarasztaló ítélet elismerése oly módon, hogy a végrehajtó állam jogával összhangban megadott kegyelem, valamint a büntetés végrehajtásának felfüggesztése miatt nem kerül sor a tényleges végrehajtásra a szabadságvesztésnek az elítélt személy által történő letöltésének megkezdésével, valamint hogy az elismerési eljárás keretében az ítéletet hozó állam nem adja meg hozzájárulását, [azt eredményezi], hogy az ítéletet hozó állam elveszíti azon jogát, hogy a 2008/909/IB kerethatározat 22. cikkének (1) bekezdésével összhangban lefolytathassa a büntetés végrehajtását?

                  3)

                  Úgy kell-e értelmezni a 2002/584/IB kerethatározat 8. cikke (1) [bekezdésének] c) pontját, hogy a szabadságvesztés büntetést kiszabó azon elmarasztaló ítélet, amelynek alapján olyan európai elfogatóparancsot bocsátottak ki, amelynek végrehajtását [az említett kerethatározat] 4. cikkének 6. [pontja] alapján megtagadták oly módon, hogy az ítéletet elismerték, de a végrehajtó állam jogával összhangban megadott kegyelem, valamint a büntetés végrehajtásának felfüggesztése miatt nem kerül sor a tényleges végrehajtásra a szabadságvesztésnek az elítélt által történő letöltésének megkezdésével, továbbá az elismerési eljárás keretében az ítéletet hozó állam nem adja meg hozzájárulását, elveszti végrehajtható jellegét?

                  4)

                  Úgy kell-e értelmezni a 2002/584/IB kerethatározat 4. cikkének 5. [pontjában] foglalt rendelkezéseket, hogy a szabadságvesztés büntetés végrehajtása céljából kibocsátott európai elfogatóparancs végrehajtását megtagadó és a 2002/584/IB kerethatározat 4. cikkének 6. [pontja] alapján az elmarasztaló ítéletet elismerő ítélet azzal, hogy ugyanakkor a végrehajtó állam (uniós tagállam) jogával összhangban megadott kegyelem, valamint a büntetés végrehajtásának felfüggesztése miatt nem kerül sor a tényleges végrehajtásra a szabadságvesztésnek az elítélt által történő letöltésének megkezdésével, továbbá az elismerési eljárás keretében az ítéletet hozó állam nem adja meg hozzájárulását, „harmadik ország által hozott, ugyanazon cselekmény miatt elítélő” határozatnak minősül?
                  A negyedik kérdésre adott igenlő válasz esetén:

                  5)

                  Úgy kell-e értelmezni a 2002/584/IB kerethatározat 4. cikkének 5. [pontjában] foglalt rendelkezéseket, hogy a szabadságvesztés büntetés végrehajtása céljából kiadott európai elfogatóparancs végrehajtását megtagadó és az elmarasztaló ítéletet a 2002/584/IB kerethatározat 4. cikkének 6. [pontja] alapján elismerő ítélet azzal, hogy a végrehajtó állam jogával összhangban a büntetés végrehajtása felfüggesztésre kerül, „olyan ítéletnek” minősül, „amelynek végrehajtása folyamatban van”, ha az elkövetőt érintő felügyeleti eljárás még nem kezdődött el?

         (1)  A kölcsönös elismerés elvének büntetőügyekben hozott, szabadságvesztés büntetéseket kiszabó vagy szabadságelvonással járó intézkedéseket alkalmazó ítéleteknek az Európai Unióban való végrehajtása céljából történő alkalmazásáról szóló, 2008. november 27-i 2008/909/IB tanácsi kerethatározat (HL 2008. L 327., 27. o.).

         (2)  Az európai elfogatóparancsról és a tagállamok közötti átadási eljárásokról szóló, 2002. június 13-i 2002/584/IB tanácsi kerethatározat (HL 2002. L 190., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 19. fejezet, 6. kötet, 34. o.).


A Bíróság (ötödik tanács) május 8.-i ítélete: 2003. # Gantner Electronic GmbH kontra Basch Exploitatie Maatschappij BV. # Előzetes döntéshozatal iránti kérelem: Oberster Gerichtshof - Ausztria. # Brüsszeli Egyezmény - 21. cikk. # C-111/01. sz. ügy


title: Az Elsőfokú Bíróság (hatodik tanács) 2008. november 5-i ítélete. # Calzaturificio Frau SpA kontra Belső Piaci Harmonizációs Hivatal (védjegyek és formatervezési minták) (OHIM). # Közösségi védjegy - Felszólalási eljárás - Egyszínű felületű, stilizált ívet ábrázoló közösségi ábrás védjegy bejelentése - Stilizált ívet ábrázoló korábbi közösségi ábrás védjegy - Viszonylagos kizáró ok - Összetéveszthetőség - A 40/94 /EK rendelet 8. cikke (1) bekezdésének b) pontja. # T-304/07. sz. ügy

text:
      Az Elsőfokú Bíróság (hatodik tanács) 2008. november 5‑i ítélete – Calzaturificio Frau kontra OHIM – Camper (egyszínű felületű,
            stilizált ív ábrázolása)
      (T‑304/07. sz. ügy)
      „Közösségi védjegy – Felszólalási eljárás – Egyszínű felületű, stilizált ívet ábrázoló közösségi ábrás védjegy bejelentése – Stilizált ívet ábrázoló korábbi közösségi ábrás védjegy – Viszonylagos kizáró ok – Összetéveszthetőség – A 40/94 /EK rendelet 8. cikke (1) bekezdésének b) pontja”
      1.                     Közösségi védjegy – A közösségi védjegy meghatározása és megszerzése – Viszonylagos kizáró okok – Azonos vagy hasonló termékek,
            illetve szolgáltatások vonatkozásában lajstromozott azonos vagy hasonló korábbi védjegy jogosultja általi felszólalás – A
            korábbi védjeggyel való összetéveszthetőség (40/94 tanácsi rendelet, 8. cikk, (1) bekezdés, b) pont) (vö. 30., 33., 36–37.,
            40., 52. pont)
      2.                     Közösségi védjegy – Eljárási rendelkezések – A határozatok indokolása (40/94 tanácsi rendelet, 73. cikk) (vö. 57–58. pont)
      Tárgy

               Az OHIM első fellebbezési tanácsa által 2007. június 14‑én a Camper, SL és a Calzaturificio Frau SpA közötti felszólalási
                  eljárás kapcsán hozott határozat (R 768/2006‑1. sz. ügy) ellen benyújtott kereset.

            Az ügy adatai

               A közösségi védjegy bejelentője:

               Calzaturificio Frau SpA.

               Az érintett közösségi védjegy:

               Egyszínű felületű stilizált ívből álló ábrás védjegy a 18. és 25. osztályba tartozó áruk tekintetében – 3388097. sz. védjegybejelentés.

               A hivatkozott védjegy vagy megjelölés jogosultja:

               Camper, SL.

               A hivatkozott védjegy vagy megjelölés:

               Cipő formájú spanyol nemzeti térbeli védjegy a 25. osztályba tartozó áruk tekintetében, ferde íveket különféle formában ábrázoló
                  angol nemzeti ábrás védjegyek a 25. osztályba tartozó áruk tekintetében és két ív formájú közösségi ábrás védjegy a 18. osztályba
                  tartozó áruk tekintetében.

               A felszólalási osztály határozata:

               A felszólalási osztály a felszólalást részben elutasította.

               A fellebbezési tanács határozata:

               A fellebbezési tanács a vitatott határozatot hatályon kívül helyezte, és a védjegybejelentést elutasította.

      Rendelkező rész
      1)         Az Elsőfokú Bíróság a keresetet elutasítja.
      2)         Az Elsőfokú Bíróság a Calzaturificio Frau SpA‑t kötelezi a költségek viselésére.


A Bíróság (ötödik tanács) január 29.-i ítélete: 1985. # Münchener Import-Weinkellerei Herold Binderer GmbH kontra az Európai Közösségek Bizottsága. # # 147/83. sz. ügy


A Bíróság 1980. december 2-i ítélete. # Az Európai Közösségek Bizottsága kontra Olasz Köztársaság. # Kötelezettségszegés. # 42/80. sz. ügy


A Törvényszék (ötödik tanács) 2014. november 6-i ítélete. # FIS'D - Formazione integrata superiore del design kontra Európai Bizottság. # T-283/12. sz. ügy


A Bíróság 1981. május 5-i ítélete. # Firma Anton Dürbeck kontra Hauptzollamt Frankfurt am Main-Flughafen. # Előzetes döntéshozatal iránti kérelem: Hessisches Finanzgericht - Németország. # # 112/80. sz. ügy


title: A Bíróság ítélete (nagytanács), 2017. július 26.#A.S. kontra Szlovén Köztársaság.#A Vrhovno sodišče Republike Slovenije (Szlovénia) által benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem.#Előzetes döntéshozatal – 604/2013/EU rendelet – Harmadik országbeli állampolgár által a tagállamok egyikében benyújtott nemzetközi védelem iránti kérelem megvizsgálásáért felelős tagállam meghatározása – Nemzetközi védelemben részesülni kívánó kivételesen nagyszámú harmadik országbeli állampolgár érkezése – Határátlépés valamely tagállam hatóságai általi megszervezése egy másik tagállamba való átutazás céljából – Humanitárius okokon alapuló eltérés értelmében engedélyezett beutazás – 13. cikk – Külső határ szabálytalan átlépése – A határátlépéstől számított tizenkét hónapos határidő – 27. cikk – Jogorvoslat – A bírósági felülvizsgálat terjedelme – 29. cikk – Az átadás végrehajtására rendelkezésre álló hat hónapos határidő – A határidők számítása – Jogorvoslat igénybevétele – Halasztó hatály.#C-490/16. sz. ügy.

text:
         A BÍRÓSÁG ÍTÉLETE (nagytanács)
      2017. július 26. (
            *1
         )
      „Előzetes döntéshozatal – 604/2013/EU rendelet – Harmadik országbeli állampolgár által a tagállamok egyikében benyújtott nemzetközi védelem iránti kérelem megvizsgálásáért felelős tagállam meghatározása – Nemzetközi védelemben részesülni kívánó kivételesen nagyszámú harmadik országbeli állampolgár érkezése – Határátlépés valamely tagállam hatóságai általi megszervezése egy másik tagállamba való átutazás céljából – Humanitárius okokon alapuló eltérés értelmében engedélyezett beutazás – 13. cikk – Külső határ szabálytalan átlépése – A határátlépéstől számított tizenkét hónapos határidő – 27. cikk – Jogorvoslat – A bírósági felülvizsgálat terjedelme – 29. cikk – Az átadás végrehajtására rendelkezésre álló hat hónapos határidő – A határidők számítása – Jogorvoslat igénybevétele – Halasztó hatály”
      A C‑490/16. sz. ügyben,
      az EUMSZ 267. cikk alapján benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem tárgyában, amelyet a Vrhovno sodišče (legfelsőbb bíróság, Szlovénia) a Bírósághoz 2016. szeptember 16‑án érkezett, 2016. szeptember 13‑i határozatával terjesztett elő az

         A. S.

      és
      a Republika Slovenija

      között folyamatban lévő eljárásban,
      A BÍRÓSÁG (nagytanács),
      tagjai: K. Lenaerts elnök, A. Tizzano elnökhelyettes, R. Silva de Lapuerta, L. Bay Larsen (előadó), J. L. da Cruz Vilaça, M. Berger és A. Prechal tanácselnökök, A. Rosas, A. Arabadjiev, C. Toader, M. Safjan, D. Šváby, E. Jarašiūnas, C. G. Fernlund és S. Rodin bírák,
      főtanácsnok: E. Sharpston,
      hivatalvezető: M. Aleksejev tanácsos,
      tekintettel az írásbeli szakaszra és a 2017. március 28‑i tárgyalásra,
      figyelembe véve a következők által előterjesztett észrevételeket:

               –

               A. S. képviseletében M. Nabergoj és S. Zbičajnik svetovalca za begunce,

               –

               a szlovén kormány képviseletében N. Pintar Gosenca, B. Jovin Hrastnik és A. Vran, meghatalmazotti minőségben,

               –

               a görög kormány képviseletében T. Papadopoulou, meghatalmazotti minőségben,

               –

               a francia kormány képviseletében E. Armoët, meghatalmazotti minőségben,

               –

               az olasz kormány képviseletében G. Palmieri, meghatalmazotti minőségben, segítője: L. Cordì avvocato dello Stato,

               –

               a magyar kormány képviseletében Tátrai M. M. és Fehér M. Z., meghatalmazotti minőségben,

               –

               az osztrák kormány képviseletében G. Hesse, meghatalmazotti minőségben,

               –

               az Egyesült Királyság kormánya képviseletében C. Crane, meghatalmazotti minőségben, segítője: C. Banner barrister,

               –

               a svájci kormány képviseletében U. Bucher, meghatalmazotti minőségben,

               –

               az Európai Bizottság képviseletében M. Condou‑Durande, M. Žebre és G. Wils, meghatalmazotti minőségben,

         a főtanácsnok indítványának a 2017. június 8‑i tárgyaláson történt meghallgatását követően,
      meghozta a következő
      Ítéletet

               1

               Az előzetes döntéshozatal iránti kérelem az egy harmadik országbeli állampolgár vagy egy hontalan személy által a tagállamok egyikében benyújtott nemzetközi védelem iránti kérelem megvizsgálásáért felelős tagállam meghatározására vonatkozó feltételek és eljárási szabályok megállapításáról szóló, 2013. június 26‑i 604/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (HL 2013. L 180., 31. o., a továbbiakban: „Dublin III” rendelet) 13. cikke (1) bekezdésének, 27. cikke (1) bekezdésének és 29. cikke (2) bekezdésének értelmezésére irányul.

               2

               E kérelmet a szíriai állampolgár A. S. és a Republika Slovenija (Szlovén Köztársaság) között ez utóbbi azon határozatának tárgyában folyamatban lévő jogvita keretében terjesztették elő, amely elutasította az A. S. által benyújtott, nemzetközi védelem iránti kérelem vizsgálatát.

         Jogi háttér

               3

               A „Dublin III” rendelet (4), (5) és (19) preambulumbekezdése így szól:

                        „(4)

                        [Az Európai Tanács által az 1999. október 15–16‑i tamperei rendkívüli ülésén elfogadott] következtetések azt is megállapították, hogy [a közös európai menekültügyi rendszernek] rövid időn belül világos és alkalmazható [helyesen: a gyakorlatban működőképes] módszer kialakítására is ki kell terjednie annak a tagállamnak a meghatározása céljából, amely felelős egy menedékjog iránti kérelem megvizsgálásáért.

                        (5)

                        E módszernek mind a tagállamok, mind az érintett személyek vonatkozásában tárgyilagos és méltányos szempontokon kell alapulnia. Lehetővé kell tennie különösen a felelős tagállam gyors meghatározását, hogy a nemzetközi védelem megadására vonatkozó eljáráshoz való hatékony hozzáférés biztosított legyen, és a nemzetközi védelem iránti kérelmekkel kapcsolatos gyors döntéshozatal ne kerüljön veszélybe.

                  […]

                        (19)

                        Az érintett személyek jogainak hatékony védelme érdekében jogi biztosítékokat és hatékony jogorvoslati eszközöket [helyesen: jogi garanciákat és hatékony jogorvoslathoz való jogot] kell biztosítani a felelős tagállamnak való átadásra vonatkozó határozatokkal kapcsolatban, különösen az Európai Unió Alapjogi Chartája 47. cikkével összhangban. A nemzetközi jog tiszteletben tartása érdekében az ilyen határozatok elleni hatékony jogorvoslatnak egyaránt ki kell terjednie e rendelet alkalmazásának, valamint az azon tagállamban fennálló jogi és ténybeli helyzetnek a megvizsgálására, amelynek a kérelmezőt átadják.”

               4

               E rendelet 1. cikke a következőképpen rendelkezik:
               „E rendelet megállapítja egy harmadik országbeli állampolgár, vagy egy hontalan személy által a tagállamok egyikében benyújtott nemzetközi védelem iránti kérelem megvizsgálásáért felelős tagállam (a továbbiakban: a felelős tagállam) meghatározására vonatkozó feltételeket és eljárási szabályokat.”

               5

               Az említett rendelet 3. cikke (2) bekezdésének második albekezdése a következőket írja elő:
               „Amennyiben egy kérelmezőt lehetetlen az elsődlegesen felelősnek kijelölt tagállamnak átadni, mivel megalapozott okokból feltételezhető, hogy az adott tagállamban a menekültügyi eljárásnak és a kérelmezőkre vonatkozó befogadási feltételeknek szisztematikus [helyesen: rendszerszintű] hiányosságai vannak, aminek eredményeként az Európai Unió Alapjogi Chartájának 4. cikke értelmében vett embertelen vagy megalázó bánásmód kockázata áll fenn, a felelős tagállam meghatározására vonatkozó eljárást lefolytató tagállam tovább vizsgálja a III. fejezetben meghatározott feltételeket annak megállapítása érdekében, hogy egy másik tagállam kijelölhető‑e felelős tagállamnak.”

               6

               Ugyanezen rendelet 7. cikkének (2) bekezdése szerint:
               „Az e fejezetben megállapított feltételek szerinti felelős tagállam meghatározása során azt a helyzetet kell alapul venni, ami a kérelmező nemzetközi védelem iránti kérelmének valamely tagállamhoz történő első benyújtásakor fennállt.”

               7

               A „Dublin III” rendelet 12. cikke a felelős tagállam meghatározására vonatkozó olyan feltételt vezet be, amely a tartózkodásra jogosító engedélyek vagy vízumok kiadásával kapcsolatos.

               8

               E rendelet „Beutazás és/vagy tartózkodás” című 13. cikkének (1) bekezdése a következőképpen rendelkezik:
               „Amennyiben az e rendelet 22. cikke (3) bekezdésében említett két listán ismertetett közvetlen vagy közvetett bizonyíték alapján, beleértve a [604/2013 rendelet hatékony alkalmazása érdekében az ujjlenyomatok összehasonlítását szolgáló Eurodac létrehozásáról, továbbá a tagállamok bűnüldöző hatóságai és az Europol által az Eurodac‑adatokkal való, bűnüldözési célú összehasonlítások kérelmezéséről, valamint a szabadságon, a biztonságon és a jog érvényesülésén alapuló térség nagy méretű IT‑rendszereinek üzemeltetési igazgatását végző ügynökség létrehozásáról szóló 1077/2011/EU módosításáról szóló, 2013. június 26‑i 603/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendeletben (HL 2013. L 180., 1. o.)] említett adatokat, megállapítást nyer, hogy a kérelmező harmadik országból érkezve szabálytalanul lépte át egy tagállam határát szárazföldön, tengeri vagy a légi úton, az a tagállam felelős a nemzetközi védelem iránti kérelem megvizsgálásáért, amelynek területére így lépett be. Ez a felelősség 12 hónappal a jogellenes határátlépést követően megszűnik.”

               9

               A „Dublin III” rendelet 21. cikkének (1) bekezdése kimondja:
               „Amennyiben az a tagállam, amelyben nemzetközi védelem iránti kérelmet nyújtottak be, úgy véli, hogy egy másik tagállam felelős a kérelem megvizsgálásáért, haladéktalanul, de minden esetben a 20. cikk (2) bekezdése értelmében benyújtott kérelem időpontját követő három hónapon belül megkeresheti e másik tagállamot, hogy vegye át a kérelmezőt.
               Az első albekezdéstől eltérően, a 603/2013/EU rendelet 14. cikke alapján nyilvántartott adatokra vonatkozó Eurodac‑találat esetén a megkeresést az említett rendelet 15. cikke (2) bekezdésének megfelelően a találat beérkezését követő két hónapon belül be kell nyújtani.
               Amennyiben a kérelmező átvétele iránti megkeresésre az első és második albekezdésben meghatározott időszakon belül nem kerül sor, a nemzetközi védelem iránti kérelem megvizsgálásáért az a tagállam felelős, ahol a kérelmet benyújtották.”

               10

               A „Dublin III” rendelet 23. cikkének (2) és (3) bekezdése a következőképpen szól:
               „(2)   A visszavétel iránti megkeresést haladéktalanul, de minden esetben a 603/2013/EU rendelet 9. cikkének (5) bekezdése szerinti Eurodac‑találat beérkezését követő két hónapon belül kell megtenni.
               Ha a visszavétel iránti megkeresés az Eurodac‑rendszerből kapott adatoktól eltérő bizonyítékon alapul, a 20. cikk (2) bekezdése értelmében benyújtott nemzetközi védelem iránti kérelem benyújtásának időpontját követő három hónapon belül el kell küldeni a megkeresett tagállamnak.
               (3)   Amennyiben a visszavétel iránti megkeresésre nem kerül sor a (2) bekezdésben meghatározott határidőkön belül, a nemzetközi védelem iránti kérelem megvizsgálásáért az a tagállam felelős, amelyben az új kérelmet benyújtották.”

               11

               A „Dublin III” rendelet 26. cikke (1) bekezdésének szövege a következő:
               „Amennyiben a megkeresett tagállam beleegyezik a kérelmező […] átvételébe vagy visszavételébe, a megkereső tagállam értesíti az érintett személyt arról a határozatáról, hogy átadja a felelős tagállamnak és – adott esetben – nem vizsgálja meg a nemzetközi védelem iránti kérelmét. […]”

               12

               E rendelet 27. cikkének (1) és (3) bekezdése előírja:
               „(1)   A kérelmezőnek […] joga van az átadásra vonatkozó határozatok elleni hatékony jogorvoslathoz, amelyet bírósághoz vagy törvényszékhez tény‑ vagy jogkérdésben [helyesen: amelyet bírósághoz tény‑ vagy jogkérdésben] benyújtott fellebbezés vagy felülvizsgálati kérelem formájában gyakorolhat.
               […]
               (3)   Az átadásra vonatkozó határozatok elleni fellebbezésre vagy felülvizsgálatra vonatkozóan a tagállamok jogszabályaikban előírják az alábbiakat:

                        a)

                        a fellebbezés vagy felülvizsgálat feljogosítja az érintettet, hogy annak elbírálásáig az adott tagállamban maradhasson; vagy

                        b)

                        az átadás automatikusan felfüggesztésre kerül, és e felfüggesztés megszűnik azon észszerű időtartam elteltével, amely alatt valamely bíróságnak vagy törvényszéknek [helyesen: valamely bíróságnak] a felfüggesztés iránti kérelem alapos és szigorú vizsgálatát követően határozatot kellett hoznia arról, hogy a fellebbezésnek vagy felülvizsgálatnak halasztó hatályt biztosít‑e; vagy

                        c)

                        az érintett személy észszerű időtartamon belül kérelmezheti a bíróságtól vagy törvényszéktől [helyesen: kérelmezheti a bíróságtól] az átadásra vonatkozó határozat végrehajtásának felfüggesztését a fellebbezés vagy felülvizsgálat elbírálásáig. A tagállamok azáltal biztosítják a hatékony jogorvoslatot, hogy felfüggesztik az átadást mindaddig, amíg a felfüggesztés iránti első kérelemről határozatot nem hoznak. […]”

               13

               Az említett rendelet 29. cikke (1) és (2) bekezdésének szövege a következő:
               „(1)   A kérelmezőnek […] a megkereső tagállam részéről a felelős tagállamnak történő átadása […] legkésőbb hat hónappal az érintett személy átvétele vagy visszavétele iránti megkeresés másik tagállam általi elfogadását, vagy a 27. cikk (3) bekezdésének megfelelő halasztó hatály esetén hat hónappal a fellebbezéssel vagy felülvizsgálattal kapcsolatos jogerős határozatot követően [történik].
               […]
               (2)   Amennyiben az átadásra nem kerül sor a hat hónapos határidőn belül, a felelős tagállam mentesül az érintett személy átvételére vagy visszavételére vonatkozó kötelezettség alól, és a felelősség a megkereső tagállamra hárul. E határidő legfeljebb egyéves időtartamra meghosszabbítható, ha az átadásra az érintett személy szabadságvesztése miatt nem kerülhetett sor, illetve legfeljebb tizennyolc hónapra, ha az érintett személy ismeretlen helyen tartózkodik.”

         Az alapeljárás és az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

               14

               A. S. Szíriából Libanonba utazott, majd átutazott Törökországon, Görögországon, Macedónia Volt Jugoszláv Köztársaságon és Szerbián. 2016‑ban lépte át a Szerbia és Horvátország közötti határt. A horvát hatóságok megszervezték elszállítását a szlovén határig.

               15

               A. S. 2016. február 20‑án utazott be Szlovéniába. Ezt követően a szlovén hatóságok átadták az osztrák hatóságoknak. Ez utóbbiak azonban megtagadták az Ausztriába való beutazását.

               16

               2016. február 23‑án A. S. Szlovéniában nemzetközi védelem iránti kérelmet terjesztett elő.

               17

               A szlovén hatóságok azt kérték a horvát hatóságoktól, hogy a „Dublin III” rendelet 21. cikke alapján vegyék át A. S.‑t. A horvát hatóságok 2016. május 20‑án eleget tettek e kérelemnek.

               18

               2016. június 14‑én a Ministrstvo za notranje zadeve (belügyminisztérium, Szlovénia) úgy határozott, hogy az A. S. által benyújtott, nemzetközi védelem iránti kérelmet nem vizsgálják meg, mivel őt Horvátországnak – e kérelem megvizsgálásáért felelős tagállamnak – kell átadni a „Dublin III” rendelet 13. cikkének (1) bekezdésében foglalt feltétel alapján, hiszen A. S. harmadik országból érkezve szabálytalanul lépte át a horvát határt.

               19

               A. S. az Upravno sodišče (közigazgatási bíróság, Szlovénia) előtt vitatta e határozatot. 2016. július 4‑én ezen bíróság elutasította e keresetet, és felfüggesztette a belügyminisztérium 2016. június 14‑i határozatának végrehajtását mindaddig, amíg az alapeljárásbeli jogvitában jogerős határozat nem születik. A. S. ekkor kereset nyújtott be a kérdést előterjesztő bírósághoz.

               20

               E körülmények között a Vrhovno sodišče (legfelsőbb bíróság, Szlovénia) felfüggesztette az eljárást, és előzetes döntéshozatal céljából a következő kérdéseket terjesztette a Bíróság elé:

                        „1)

                        A [»Dublin III« rendelet] 27. cikke szerinti bírói jogvédelem [az e rendelet] 13. cikk[ének] (1) bekezdése szerinti feltétel előfeltételeinek értelmezésére is vonatkozik‑e, amikor olyan határozatról van szó, amely szerint a tagállam nem vizsgálja meg a nemzetközi védelem iránti kérelmet, és egy másik tagállam már vállalta a felelősséget a kérelmező ugyanazon az alapon előterjesztett kérelmének vizsgálatáért, és a kérelmező ezt vitatja?

                        2)

                        A [»Dublin III« rendelet] 13. cikkének (1) bekezdése szerinti szabálytalan átlépésre vonatkozó feltételt önállóan vagy pedig [a harmadik országok illegálisan {helyesen: jogellenesen} tartózkodó állampolgárainak visszatérésével kapcsolatban a tagállamokban használt közös normákról és eljárásokról szóló, 2008. december 16‑i 2008/115/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL 2008. L 348., 98. o.)] 3. cikkének 2. pontjával és a [2013. június 26‑i 610/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendelettel (HL 2013. L 182., 1. o.) módosított, a személyek határátlépésére irányadó szabályok közösségi kódexének (Schengeni határ‑ellenőrzési kódex) létrehozásáról szóló, 2006. március 15‑i 562/2006/EK európai parlamenti és tanács rendelet (HL 2006. L 105., 1. o.)] 5. cikkével összefüggésben kell‑e értelmezni, amelyek meghatározzák a jogellenes határátlépés fogalmát, és ezt az értelmezést kell‑e alkalmazni [a »Dublin III« rendelet] 13. cikkének (1) bekezdése tekintetében?

                        3)

                        A második kérdésre adandó válaszra tekintettel a [»Dublin III« rendelet] 13. cikkének (1) bekezdése szerinti szabálytalan átlépés fogalmát a jelen ügy körülményei között úgy kell‑e értelmezni, hogy nem történik szabálytalan határátlépés, ha valamely tagállam hatóságai a határátlépést az Európai Unió másik tagállamába történő átutazás céljából megszervezik […]?

                        4)

                        A harmadik kérdésre adott igenlő válasz esetén következésképpen úgy kell‑e értelmezni a [»Dublin III« rendelet] 13. cikkének (1) bekezdését, hogy az megtiltja egy harmadik országbeli állampolgár azon [tag]államba történő visszaküldését, ahol eredetileg az [Unió] területére lépett?

                        5)

                        Úgy kell‑e értelmezni a [»Dublin III« rendelet] 27. cikkét, hogy [az e rendelet] 13. cikk[ének] (1) bekezdése és a 29. cikk[ének] (2) bekezdése szerinti határidők nem folynak, ha a kérelmező a bírói jogvédelemhez való jogát gyakorolja, különösen amikor ez egy előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdést is magában foglal vagy ha a nemzeti bíróság az Európai Unió Bíróságának válaszát várja egy ilyen kérdésre, amelyet egy másik ügyben terjesztettek elő? Másodlagosan, a határidők ilyen esetben folynak‑e, és a felelős tagállamnak ugyanakkor nincs joga ahhoz, hogy elutasítsa a befogadást?”

         A Bíróság előtti eljárás

               21

               A kérdést előterjesztő bíróság a Bíróság eljárási szabályzatának 107. cikke szerinti sürgősségi előzetes döntéshozatali eljárás alkalmazását kérte.

               22

               A Bíróság 2016. szeptember 27‑én az előadó bíró javaslatára, a főtanácsnok meghallgatását követően úgy határozott, hogy nem ad helyt ezen kérelemnek.

               23

               A Bíróság elnöke a 2016. december 22‑én úgy határozott, hogy a jelen ügyet soron kívül kell elbírálni.

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdésekről
      Az első kérdésről

               24

               Első kérdésével a kérdést előterjesztő bíróság lényegében arra keresi a választ, hogy a „Dublin III” rendelet 27. cikkének (1) bekezdését úgy kell‑e értelmezni, hogy a nemzetközi védelmet kérelmező hivatkozhat az őt érintő, átadásra vonatkozó határozattal szembeni jogorvoslat keretében a valamely tagállam határának szabálytalan átlépésére vonatkozó, az említett rendelet 13. cikkének (1) bekezdésében foglalt felelősségi feltétel téves alkalmazására.

               25

               A „Dublin III” rendelet 27. cikkének (1) bekezdése úgy rendelkezik, hogy a nemzetközi védelmet kérelmezőnek joga van az átadásra vonatkozó határozatok elleni hatékony jogorvoslathoz, amelyet bírósághoz tény‑ vagy jogkérdésben benyújtott fellebbezés vagy felülvizsgálati kérelem formájában gyakorolhat.

               26

               A nemzetközi védelmet kérelmező számára az őt érintő, átadásra vonatkozó határozattal szemben rendelkezésre álló jogorvoslat terjedelmét e rendelet (19) preambulumbekezdése akként határozza meg, hogy a nemzetközi jog tiszteletben tartása érdekében az átadásra vonatkozó határozatok elleni, az említett rendeletben bevezetett hatékony jogorvoslatnak egyaránt ki kell terjednie ugyanezen rendelet alkalmazásának, valamint az azon tagállamban fennálló jogi és ténybeli helyzetnek a megvizsgálására, amelynek a kérelmezőt átadják (lásd ebben az értelemben: 2016. június 7‑iGhezelbash ítélet, C‑63/15, EU:C:2016:409, 38. és 39. pont).

               27

               E tekintetben a Bíróság a 2016. június 7‑iGhezelbash ítélet (C‑63/15, EU:C:2016:409) 61. pontjában megállapította, hogy a nemzetközi védelmet kérelmező e jogorvoslat keretében hivatkozhat a „Dublin III” rendelet III. fejezetében a nemzetközi védelem iránti kérelem vizsgálatával összefüggésben előírt valamely felelősségi feltétel téves alkalmazására.

               28

               Ezen ítéletben a Bíróság nem tett különbséget az e fejezetben meghatározott különböző feltételek között, amelyek között szerepel a valamely tagállam határának szabálytalan átlépésére vonatkozó, e rendelet 13. cikkének (1) bekezdésben foglalt feltétel.

               29

               Kétségtelen, hogy egyedül az említett rendelet 12. cikkében meghatározott feltétel jelenik meg közvetlenül az említett ítélet alapjául szolgáló ügyben.

               30

               Mindazonáltal ugyanebben az ítéletben a Bíróság által megfogalmazott indokok mutatis mutandis érvényesek az ugyanezen rendelet 13. cikkének (1) bekezdésében foglalt feltételre is.

               31

               Meg kell tehát állapítani konkrétan, hogy a „Dublin III” rendelet 12. és 13. cikkében szereplő feltételek hasonló szerepet töltenek be a felelős tagállam meghatározására e rendeletben létrehozott eljárás során, és így a rendelet alkalmazásában (lásd ebben az értelemben: 2016. június 7‑iGhezelbash ítélet, C‑63/15, EU:C:2016:409, 41–44. pont).

               32

               Hasonlóképp, a valamely tagállamban benyújtott nemzetközi védelem iránti kérelem megvizsgálásáért felelős tagállam meghatározására vonatkozó rendszer fejlődése és célkitűzései – amelyeket a Bíróság a 2016. június 7‑iGhezelbash ítélet (C‑63/15, EU:C:2016:409) 45–59. pontjában kiemel – is relevánsak az említett rendelet 13. cikke alkalmazásának ellenőrzése szempontjából.

               33

               Ami a kérdést előterjesztő bíróság által ismertetett azon körülményt illeti, amely szerint az alapügyben valamely másik tagállam már elismerte, hogy felelős a szóban forgó, nemzetközi védelem iránti kérelem megvizsgálásáért, hangsúlyozni kell, hogy a „Dublin III” rendelet 26. cikkének (1) bekezdése értelmében az átadásra vonatkozó határozatról csak azután lehet értesíteni az érintett személyt, hogy a megkeresett tagállam beleegyezik e személy átvételébe vagy visszavételébe.

               34

               Ilyen helyzetben e körülmény nem vonhatja maga után azt, hogy az átadásra vonatkozó határozatnak az e rendelet III. fejezetében szereplő feltételek alkalmazása szempontjából való bírósági felülvizsgálata ki van zárva, különben az említett rendelet 27. cikkének (1) bekezdését megfosztanák hatékony érvényesülése lényegétől. Meg kell egyébként állapítani, hogy a 2016. június 7‑iGhezelbash ítélet (C‑63/15, EU:C:2016:409) alapjául szolgáló ügyben a megkeresett tagállam kifejezetten elismerte, hogy felelős a szóban forgó, nemzetközi védelem iránti kérelem megvizsgálásáért.

               35

               A fenti megállapítások összességére tekintettel, az első kérdésre azt a választ kell adni, hogy a „Dublin III” rendelet 27. cikkének az e rendelet (19) preambulumbekezdésével összefüggésben értelmezett (1) bekezdését úgy kell értelmezni, hogy a nemzetközi védelmet kérelmező hivatkozhat az őt érintő, átadásra vonatkozó határozattal szembeni jogorvoslat keretében a valamely tagállam határának szabálytalan átlépésére vonatkozó, az említett rendelet 13. cikkének (1) bekezdésében foglalt felelősségi feltétel téves alkalmazására.

         A második és a harmadik kérdésről

               36

               Az együtt vizsgálandó második és harmadik kérdésével a kérdést előterjesztő bíróság lényegében arra keresi a választ, hogy a „Dublin III” rendelet 13. cikkének adott esetben – a 610/2013 rendelettel módosított – 562/2006 rendelet és a 2008/115 irányelv rendelkezéseivel összefüggésben értelmezett (1) bekezdését úgy kell‑e értelmezni, hogy valamely harmadik országbeli állampolgárt, akinek a beutazását eltűrték az első tagállam hatóságai – szembesülve az e tagállamban főszabály szerint megkövetelt beutazási feltételeket nem teljesítő kivételesen nagyszámú harmadik országbeli állampolgár a célból való érkezésével, hogy e tagállamon átutazva nemzetközi védelem iránti kérelmet nyújtson be egy másik tagállamban –, úgy kell tekinteni, hogy az említett első tagállam határát e rendelkezés értelmében véve „szabálytalanul lépte át”.

               37

               Elöljáróban meg kell állapítani, hogy a mai napon hozott Jafari ítélet (C‑646/16) 41–58. pontjából kitűnik, hogy harmadik ország állampolgárának valamely tagállam területére olyan helyzetben való beengedése, mint amely az alapügy tárgyát képezi, nem minősíthető a „Dublin III” rendelet 12. cikke értelmében vett „vízumnak”.

               38

               Ami az e rendelet 13. cikke (1) bekezdésének értelmezését illeti, először is ezen ítélet 60–72. pontjából következik, hogy jóllehet a határellenőrzés és a bevándorlás területén az Unió által elfogadott jogi aktusok e rendelkezés értelmezéséhez hasznos háttértényezőket képeznek, e rendelet értelmében a valamely tagállam határa „szabálytalan átlépése” fogalmának terjedelme főszabály szerint nem vezethető le közvetlenül ezen jogi aktusokból.

               39

               Az említett ítélet 73–92. pontjából ezenkívül kiderül, hogy az olyan harmadik országbeli állampolgárt, akit az első tagállam területére az e tagállamban főszabály szerint megkövetelt beutazási feltételek teljesítése nélkül engedtek be a célból, hogy másik tagállamba átutazva ott nemzetközi védelem iránti kérelmet nyújtson be, úgy kell tekinteni, hogy a „Dublin III” rendelet 13. cikkének (1) bekezdése értelmében véve „szabálytalanul lépte át” ezen első tagállam határát, függetlenül attól, hogy ezt az átlépést az alkalmazandó szabályok megsértésével eltűrték vagy engedélyezték, vagy azt humanitárius okokra hivatkozva és a harmadik országbeli állampolgárokra főszabály szerint előírt beutazási szabályoktól eltérve engedélyezték.

               40

               Végül az a körülmény, hogy a határátlépésre olyan helyzetben került sor, amelyet nemzetközi védelemben részesülni kívánó kivételesen nagyszámú harmadik országbeli állampolgár érkezése jellemez, nincs hatással e rendelkezés értelmezésére vagy alkalmazására (a mai napon hozott Jafari ítélet, C‑646/16, 93–100. pont).

               41

               Ugyanakkor emlékeztetni kell arra, hogy a „Dublin III” rendelet 3. cikkének (2) bekezdése és az Európai Unió Alapjogi Chartájának 4. cikke alapján a nemzetközi védelmet kérelmező felelős tagállamnak való átadása nem hajtható végre, ha ez az átadás annak a tényleges kockázatát vonja maga után, hogy az érintett ezen 4. cikk értelmében vett embertelen vagy megalázó bánásmódnak lesz kitéve (lásd ebben az értelemben: 2017. február 16‑iC. K. és társai ítélet, C‑578/16 PPU, EU:C:2017:127, 65. pont). Az átadás nem hajtható végre tehát, ha a nemzetközi védelemben részesülni kívánó kivételesen nagyszámú harmadik országbeli állampolgár érkezése nyomán a felelős tagállamban ilyen kockázat áll fenn.

               42

               Következésképpen a második és harmadik kérdésre azt a választ kell adni, hogy a „Dublin III” rendelet 13. cikkének (1) bekezdését úgy kell értelmezni, hogy valamely harmadik országbeli állampolgárt, akinek a beutazását eltűrték az első tagállam hatóságai – szembesülve az e tagállamban főszabály szerint megkövetelt beutazási feltételeket nem teljesítő kivételesen nagyszámú harmadik országbeli állampolgár a célból való érkezésével, hogy e tagállamon átutazva nemzetközi védelem iránti kérelmet nyújtson be egy másik tagállamban –, úgy kell tekinteni, hogy az említett első tagállam határát e rendelkezés értelmében véve „szabálytalanul lépte át”.

         A negyedik kérdésről

               43

               A második és harmadik kérdésre adott válaszra tekintettel nem szükséges megválaszolni a negyedik kérdést.

         Az ötödik kérdésről

               44

               Az ötödik kérdésével a kérdést előterjesztő bíróság lényegében arra vár választ, hogy a „Dublin III” rendelet 13. cikkének (1) bekezdését és a 29. cikkének (2) bekezdését úgy kell‑e értelmezni, hogy az e rendelkezésekben előírt határidők továbbfolynak az érintett, átadásra vonatkozó határozattal szembeni jogorvoslat benyújtását követően, akkor is, ha az eljáró bíróság úgy határozott, hogy előzetes döntéshozatal iránti kérelemmel fordul a Bírósághoz.

               45

               A „Dublin III” rendelet felelős tagállam meghatározására vonatkozó feltételekről rendelkező III. fejezetében szereplő 13. cikkének (1) bekezdése a második mondatában úgy rendelkezik, hogy a valamely tagállam határának szabálytalan átlépésére vonatkozó feltételen alapuló tagállami felelősség 12 hónappal e szabálytalan határátlépést követően megszűnik.

               46

               Az említett rendelet VI. fejezetének átadásra vonatkozó VI. szakaszában szereplő 29. cikkének (2) bekezdése értelmében, amennyiben a megkereső tagállam részéről a felelős tagállamnak történő átadásra nem kerül sor a hat hónapos határidőn belül, ez utóbbi tagállam mentesül az érintett személy átvételére vagy visszavételére vonatkozó kötelezettség alól, és a felelősség a megkereső tagállamra hárul.

               47

               E két rendelkezésből következik, hogy a bennük foglalt mindkét határidő arra irányul, hogy időben korlátozza a tagállam „Dublin III” rendelet alapján fennálló felelősségét.

               48

               Ugyanakkor az említett rendelkezések szövegéből és e rendeletben elfoglalt helyéből egyaránt az következik, hogy e határidők az említett rendeletben bevezetett eljárás két különböző szakaszában alkalmazandók.

               49

               Így a „Dublin III” rendelet 13. cikkének (1) bekezdése említett határidő az e rendelkezésben foglalt feltétel alkalmazási előfeltételét képezi, és tiszteletben tartására ügyelni kell a felelős tagállam meghatározására irányuló eljárás során, amelynek végén adott esetben átadásra vonatkozó határozatot fogadnak el.

               50

               Ellenben e rendelet 29. cikkének (2) bekezdése az átadásra vonatkozó határozat végrehajtására vonatkozik, és csak akkor alkalmazható, amikor az átadás elve teljesül, vagyis leghamarabb akkor, amikor a megkeresett tagállam elfogadta az átvétel vagy visszavétel iránti megkeresést.

               51

               Az e két határidőre vonatkozó szabályokat tehát az említett rendeletben bevezetett eljárásban betöltött sajátos céljukat figyelembe véve kell meghatározni.

               52

               Ami először is a „Dublin III” rendelet 13. cikkének (1) bekezdésében foglalt határidőt illeti, meg kell állapítani, hogy e rendelet 7. cikkének (2) bekezdése értelmében az e rendelet III. fejezetében megállapított feltételek szerinti felelős tagállam meghatározása során azt a helyzetet kell alapul venni, amely a kérelmező nemzetközi védelem iránti kérelmének valamely tagállamhoz történő első benyújtásakor fennállt.

               53

               Következésképpen az említett rendelet 13. cikke (1) bekezdésének utolsó mondatát úgy kell értelmezni, hogy abból az következik, hogy azon tagállam, amelynek külső határát szabálytalanul lépte át a harmadik ország állampolgára, e rendelkezés alapján többé nem minősül felelősnek, ha e határ szabálytalan átlépését követő tizenkét hónapos határidő már lejárt azon időpontban, amikor a kérelmező a nemzetközi védelem iránti kérelmét először benyújtotta valamely tagállamhoz.

               54

               Ilyen körülmények között, az átadásra vonatkozó határozattal szembeni jogorvoslat előterjesztése, amely szükségszerűen annak közlését, és így a nemzetközi védelem iránti kérelem benyújtását követi, jellegénél fogva nem lehet semmilyen hatással a „Dublin III” rendelet 13. cikke (1) bekezdésében foglalt határidő számítására.

               55

               Olyan helyzetben, mint amely az alapügyben szerepel, ahol a nemzetközi védelem iránti kérelmet a valamely tagállam határának szabálytalan átlépését követő tizenkét hónapon belül nyújtották be, a „Dublin III” rendelet 13. cikke (1) bekezdésének utolsó mondatában foglalt szabály nem akadályozza meg e felelősségi feltétel alkalmazását.

               56

               Ami másodsorban a „Dublin III” rendelet 29. cikke (2) bekezdésében foglalt határidőt illeti, egyrészt e cikk különböző bekezdései közötti kapcsolatból, másrészt e határidő kezdőpontja vonatkozásában e rendelkezésben foglalt bármely pontosítás hiányából az következik, hogy e rendelkezés csupán e rendelet 29. cikkének (1) bekezdésében foglalt, az átadás végrehajtására vonatkozó határidő lejártának következményeit határozza meg (lásd analógia útján: 2009. január 29‑iPetrosian ítélet, C‑19/08, EU:C:2009:41, 50. pont).

               57

               Márpedig a „Dublin III” rendelet 29. cikkének (1) bekezdése figyelembe veszi a jogorvoslat esetleges előterjesztésének következményeit azzal, hogy előírja, az átadás végrehajtására rendelkezésre álló hat hónapos határidő az e rendelet 27. cikke (3) bekezdésének megfelelő halasztó hatály esetén a fellebbezéssel vagy felülvizsgálattal kapcsolatos jogerős határozattól kezdődik.

               58

               Következésképpen az olyan jogorvoslat előterjesztése, mint amely az alapügy tárgyát képezi, halasztó hatállyal bír, ami azzal jár, hogy az átadás végrehajtására rendelkezésre álló határidő csupán főszabály szerint hat hónappal az e jogorvoslatot elbíráló jogerős határozat meghozatalát követően jár le.

               59

               A fentiekre tekintettel az ötödik kérdésre azt a választ kell adni, hogy a „Dublin III” rendelet 13. cikke (1) bekezdésének az e rendelet 7. cikkének (2) bekezdésével összefüggésben értelmezett második mondatát úgy kell értelmezni, hogy az átadásra vonatkozó határozattal szembeni jogorvoslat előterjesztése nincs hatással az említett 13. cikk (1) bekezdésében előírt határidő számítására.

               60

               Az említett rendelet 29. cikkének (1) és (2) bekezdését úgy kell értelmezni, hogy az ilyen jogorvoslat előterjesztése azt vonja maga után, hogy az e rendelkezésekben foglalt határidő csupán az e jogorvoslatot elbíráló jogerős határozattól kezdődik, ideértve azt is, amikor az eljáró bíróság úgy határozott, hogy előzetes döntéshozatal iránti kérelemmel fordul a Bírósághoz, amennyiben az említett jogorvoslat ugyanezen rendelet 27. cikkének (3) bekezdése értelmében halasztó hatállyal bír.

         A költségekről

               61

               Mivel ez az eljárás az alapeljárásban részt vevő felek számára a kérdést előterjesztő bíróság előtt folyamatban lévő eljárás egy szakaszát képezi, ez a bíróság dönt a költségekről. Az észrevételeknek a Bíróság elé terjesztésével kapcsolatban felmerült költségek, az említett felek költségeinek kivételével, nem téríthetők meg.

                  A fenti indokok alapján a Bíróság (nagytanács) a következőképpen határozott:

                           1)

                           Az egy harmadik országbeli állampolgár vagy egy hontalan személy által a tagállamok egyikében benyújtott nemzetközi védelem iránti kérelem megvizsgálásáért felelős tagállam meghatározására vonatkozó feltételek és eljárási szabályok megállapításáról szóló, 2013. június 26‑i 604/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet 27. cikkének az e rendelet (19) preambulumbekezdésével összefüggésben értelmezett (1) bekezdését úgy kell értelmezni, hogy a nemzetközi védelmet kérelmező hivatkozhat az őt érintő, átadásra vonatkozó határozattal szembeni jogorvoslat keretében a valamely tagállam határának szabálytalan átlépésére vonatkozó, az említett rendelet 13. cikkének (1) bekezdésében foglalt felelősségi feltétel téves alkalmazására.

                           2)

                           A 604/2013 rendelet 13. cikkének (1) bekezdését úgy kell értelmezni, hogy valamely harmadik országbeli állampolgárt, akinek a beutazását eltűrték az első tagállam hatóságai – szembesülve az e tagállamban főszabály szerint megkövetelt beutazási feltételeket nem teljesítő kivételesen nagyszámú harmadik országbeli állampolgár a célból való érkezésével, hogy e tagállamon átutazva nemzetközi védelem iránti kérelmet nyújtson be egy másik tagállamban –, úgy kell tekinteni, hogy az említett első tagállam határát e rendelkezés értelmében véve „szabálytalanul lépte át”.

                           3)

                           A 604/2013 rendelet 13. cikke (1) bekezdésének az e rendelet 7. cikkének (2) bekezdésével összefüggésben értelmezett második mondatát úgy kell értelmezni, hogy az átadásra vonatkozó határozattal szembeni jogorvoslat előterjesztése nincs hatással az említett 13. cikk (1) bekezdésében előírt határidő számítására.

                        Az említett rendelet 29. cikkének (1) és (2) bekezdését úgy kell értelmezni, hogy az ilyen jogorvoslat előterjesztése azt vonja maga után, hogy az e rendelkezésekben foglalt határidő csupán az e jogorvoslatot elbíráló jogerős határozattól kezdődik, ideértve azt is, amikor az eljáró bíróság úgy határozott, hogy előzetes döntéshozatal iránti kérelemmel fordul a Bírósághoz, amennyiben az említett jogorvoslat ugyanezen rendelet 27. cikkének (3) bekezdése értelmében halasztó hatállyal bír.

                     Aláírások

            (
            *1
         )	Az eljárás nyelve: szlovén.