title: T-754/19. sz. ügy: 2019. november 7-én benyújtott kereset – Stagecoach Group kontra Bizottság

text:
               27.1.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 27/53

      2019. november 7-én benyújtott kereset – Stagecoach Group kontra Bizottság
      (T-754/19. sz. ügy)
      (2020/C 27/55)
      Az eljárás nyelve: angol

         Felek

         Felperes: Stagecoach Group plc (Perth, Egyesült Királyság) (képviselők: J. Lesar solicitor és K. Beal QC)

         Alperes: Európai Bizottság

         Kérelmek

      A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:

                  —

                  semmisítse meg az Egyesült Királyság által a CFC-csoportfinanszírozási mentességgel kapcsolatban végrehajtott SA.44896. számú állami támogatásról szóló, 2019. április 2-i (EU) 2019/1352 bizottsági határozatot (HL 2019. L 216., 1. o.);

                  —

                  kötelezze az alperest a felperes költségeinek viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek

      Keresete alátámasztása érdekében a felperes kilenc jogalapra hivatkozik.

                  1.

                  Az első jogalap azon alapul, hogy a Bizottság az adórendszer elemzésére szolgáló referenciakeret megválasztásakor tévesen alkalmazta az EUMSZ 107. cikk (1) bekezdését, és/vagy nyilvánvaló mérlegelési, illetve értékelési hibát követett el. A felperes szerint az alperesnek az Egyesült Királyság társaságiadó-rendszerét kellett volna referenciakeretként figyelembe vennie, és nem csupán magát az ellenőrzött külföldi társaságokra (EKT) vonatkozó szabályozást.

                  2.

                  A második jogalap azon alapul, hogy az alperes az EUMSZ 107. cikk (1) bekezdésének alkalmazása során tévesen alkalmazta a jogot, és/vagy nyilvánvaló mérlegelési, illetve értékelési hibát követett el, amikor az EKT-szabályozás elemzésekor hibás megközelítést követett. A Bizottság a megtámadott határozat (124)–(126) preambulumbekezdésében tévesen tekintette úgy, hogy a Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 (a nemzetközi és egyéb rendelkezésekről szóló 2010. évi adótörvény) 9A. részének 9. fejezetében foglalt rendelkezések eltérnek az említett rész 5. fejezetében foglalt általános adórendelkezésektől.

                  3.

                  A harmadik jogalap azon alapul, hogy a Bizottság az EUMSZ 107. cikk (1) bekezdésének alkalmazásakor tévesen alkalmazta a jogot, amikor a megtámadott határozat (127)–(151) preambulumbekezdésében megállapította, hogy a szelektivitás kritériuma teljesül, mivel ténybeli és jogi szempontból hasonló helyzetben lévő vállalkozások eltérő bánásmódban részesülnek.

                  4.

                  A negyedik jogalap azon alapul, hogy a nemzetközi és egyéb rendelkezésekről szóló 2010. évi adótörvény 371ID. szakasza szerinti 75 %-os mentességet igazolja az adórendszer jellege és általános szerkezete.

                  5.

                  Az ötödik jogalap azon alapul, hogy az említett 9. fejezetben foglalt mentességek feltételeit teljesítő EKT-kra mint kategóriára kivetett adóteher sértené a felperes EUMSZ 49. cikkben biztosított letelepedési szabadságát.

                  6.

                  A hatodik jogalap azon alapul, hogy a Bizottság a 75 %-os mentességgel és a rögzített aránnyal kapcsolatban nyilvánvaló mérlegelési, illetve értékelési hibát követett el.

                  7.

                  A hetedik jogalap azon alapul, hogy a Bizottság határozata nem felel meg a hátrányos megkülönböztetés tilalma, illetve az egyenlőség általános uniós jogi elvének.

                  8.

                  A nyolcadik jogalap azon alapul, hogy a Bizottság tévesen alkalmazta a jogot, amikor analógia útján alkalmazta az (EU) 2016/1164 tanácsi irányelv (1) rendelkezéseit, illetve indokolatlanul támaszkodott az említett irányelvre, amely időbeli hatályánál fogva nem alkalmazandó.

                  9.

                  A kilencedik jogalap azon alapul, hogy a Bizottság az EUMSZ 107. cikk (1) bekezdésének alkalmazásakor tévesen alkalmazta a jogot, amikor a megtámadott határozat (176) preambulumbekezdésében megállapította, hogy létezik egy kedvezményezetti kategória (amelybe a felperes is tartozik), és hogy a felperes támogatásban részesült, amelyet a megtámadott határozat 2. cikkének (1) bekezdése értelmében vissza kell téríttetni.

         (1)  A belső piac működését közvetlenül érintő adókikerülési gyakorlatok elleni szabályok megállapításáról szóló, 2016. július 12-i (EU) 2016/1164 tanácsi irányelv (HL 2016. L 193., 1. o.; helyesbítés: HL 2018. L 48., 44. o.).


title: T-525/19. RII. sz. ügy: A Törvényszék elnökének 2019. november 11-i végzése – Intering és társai kontra Bizottság („Ideiglenes intézkedés – A »Koszovó tiszta levegőéjért nyújtott EU-támogatás« elnevezésű program – A EuropeAid/140043/DH/WKS/XK közbeszerzési eljárás – Az ajánlattevőt a további eljárásból kizáró határozat végrehajtásának a felfüggesztését elutasító határozat – Ideiglenes intézkedések iránti új kérelem – Az eljárási szabályzat 159. cikke – Elfogadhatatlanság”)

text:
               27.1.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 27/35

      A Törvényszék elnökének 2019. november 11-i végzése – Intering és társai kontra Bizottság
      (T-525/19. RII. sz. ügy)
      („Ideiglenes intézkedés - A »Koszovó tiszta levegőéjért nyújtott EU-támogatás« elnevezésű program - A EuropeAid/140043/DH/WKS/XK közbeszerzési eljárás - Az ajánlattevőt a további eljárásból kizáró határozat végrehajtásának a felfüggesztését elutasító határozat - Ideiglenes intézkedések iránti új kérelem - Az eljárási szabályzat 159. cikke - Elfogadhatatlanság”)
      (2020/C 27/43)
      Az eljárás nyelve: német

         Felek

         Felperes: Intering Sh.p.k (Obiliq, Koszovó), Steinmüller Engineering GmbH (Gummersbach, Németország), Deling d.o.o. za proizvodnju, promet i usluge (Tuzla, Bosznia-Hercegovina), ZM-Vikom d.o.o. za proizvodnju, konstruckcije i montažu (Šibenik, Horvátország) (képviselő: R. Spielhofen ügyvéd)

         Alperes: Európai Bizottság (képviselők: B. Bertelmann, J. Estrada de Solà és M. Kellerbauer meghatalmazottak)

         Az ügy tárgya

      Az Európai Bizottság azon 2019. június 29-i határozata végrehajtásának a felfüggesztése iránt a Törvényszék eljárási szabályzatának 159. cikke alapján benyújtott kérelem, amelyben a Kosovo B hőerőmű B1 és B2 egységében történő por- és NOx-csökkentési intézkedésekre vonatkozó, „Koszovó tiszta levegőéjért nyújtott EU-támogatás” elnevezésű programra irányuló közbeszerzési eljárás keretében a felperest kizárja a további közbeszerzési eljárásból, és nem veszi fel a szűkített listára.

         A végzés rendelkező része

                  1)

                     A Törvényszék elnöke az ideiglenes intézkedés iránti kérelmet elutasítja.

                  2)

                     A Törvényszék elnöke a költségekről jelenleg nem határoz.


title: T-755/19. sz. ügy: 2019. november 6-án benyújtott kereset – BBA International Investments kontra Bizottság

text:
               27.1.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 27/54

      2019. november 6-án benyújtott kereset – BBA International Investments kontra Bizottság
      (T-755/19. sz. ügy)
      (2020/C 27/56)
      Az eljárás nyelve: angol

         Felek

         Felperes: BBA International Investments Sàrl (Luxembourg, Luxemburg) (képviselők: N. Niejahr és B. Hoorelbeke ügyvédek, A. Stratakis és P. O’Gara solicitors)

         Alperes: Európai Bizottság

         Kérelmek

      A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:

                  —

                  semmisítse meg az Egyesült Királyság által a CFC-csoportfinanszírozási mentességgel kapcsolatban végrehajtott SA.44896. számú állami támogatásról szóló, 2019. április 2-i (EU) 2019/1352 bizottsági határozatot (HL 2019. L 216., 1. o.) annyiban, amennyiben az megállapítja, hogy az állítólagos támogatási intézkedés az EUMSZ 107. cikk (1) bekezdése értelmében vett támogatásnak minősül, és elrendeli annak kamatokkal együtt – többek között a felperessel – való visszatéríttetését;

                  —

                  másodlagosan semmisítse meg a megtámadott határozat 2., 3. és 4. cikkét annyiban, amennyiben azok elrendelik a belső piaccal összeegyeztethetetlen támogatás kamatokkal együtt – többek között a felperessel – való visszatéríttetését;

                  —

                  kötelezze a Bizottságot saját költségeinek és a felperes ezen eljárással összefüggésben felmerült költségeinek viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek

      Keresete alátámasztása érdekében a felperes öt jogalapra hivatkozik.

                  1.

                  Az első jogalap azon alapul, hogy a Bizottság megsértette az EUMSZ 107. cikk (1) bekezdését, amikor megállapította, hogy az állítólagos támogatási intézkedés szelektív előnnyel jár:

                              a)

                              az alacsony kockázatú minősített hitelviszonyok vonatkozásában nyújtott 75 %-os mentességet igénybe vevő társaságok számára, mivel a Bizottság:

                                          —

                                          tévesen vette figyelembe az Egyesült Királyság EKT-szabályozását referencia-rendszerként;

                                          —

                                          tévesen alkalmazta a jogot, amikor megállapította, hogy a 75 %-os mentesség a referencia-adórendszertől való eltérést jelent, mivel:

                                                      i.

                                                      az eltérést tévesen a szabályozási technika alapján állapította meg;

                                                      ii.

                                                      az Egyesült Királyság EKT-szabályozása vonatkozásában nem a jelentős személyi funkciók kritériuma jelenti a döntő kritériumot; és

                                                      iii.

                                                      a minősített és a nem minősített hitelviszonyokat nem ugyanazon jogi és ténybeli helyzet jellemzi, és mindenesetre a Bizottság tévesen alkalmazta a jogot, amikor analógia útján alkalmazta az (EU) 2016/1164 tanácsi irányelv (1) rendelkezéseit, illetve indokolatlanul támaszkodott azokra.

                                          —

                                          ténybeli hibát követett el, és tévesen alkalmazta a jogot, amikor megállapította, hogy a 75 %-os mentességet nem igazolja az adórendszer jellege és általános felépítése ugyanolyan módon, mint a csoportfinanszírozási mentességet, amely a Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 (a nemzetközi és egyéb rendelkezésekről szóló 2010. évi adótörvény) 371EC. szakaszának hatálya alá tartozó, nem kereskedési pénzügyi nyereségre alkalmazandó.

                              b)

                              a kamatmegfelelési adómentességet és a minősített forrásokkal kapcsolatos mentességet igénybe vevő társaságok számára, mivel:

                                          —

                                          tévesen vette figyelembe az Egyesült Királyság EKT-szabályozását referencia-rendszerként;

                                          —

                                          tévesen alkalmazta a jogot, amikor megállapította, hogy a kamatmegfelelési adómentesség és a minősített forrásokkal kapcsolatos mentesség a referencia-adórendszertől való eltérést jelent, mivel:

                                                      i.

                                                      az eltérést tévesen a szabályozási technika alapján állapította meg, és az Egyesült Királyság EKT-szabályozása vonatkozásában nem a jelentős személyi funkciók kritériuma jelenti a döntő kritériumot;

                                                      ii.

                                                      a kamatmegfelelési adómentességre és a minősített forrásokkal kapcsolatos mentességre jogosult adóalanyok nincsenek ugyanazon jogi és ténybeli helyzetben, mint az e mentességek igénybevételére nem jogosult adóalanyok;

                                          —

                                          ténybeli hibát követett el, és tévesen alkalmazta a jogot, amikor megállapította, hogy a kamatmegfelelési adómentességet és a minősített forrásokkal kapcsolatos mentességet nem igazolja az adórendszer jellege és általános felépítése.

                  2.

                  A második jogalap azon alapul, hogy a Bizottság megsértette az EUMSZ 107. cikk (1) bekezdését, mivel nem bizonyította, hogy az állítólagos támogatási intézkedés alkalmas volt arra, hogy érintse a tagállamok közötti kereskedelmet, és a verseny torzításával fenyegetett.

                  3.

                  A másodlagosan felhozott harmadik jogalap azon alapul, hogy a Bizottság megsértette a EUMSZ 49. cikket, amikor az állítólagos támogatási intézkedést a belső piaccal összeegyeztethetetlen olyan állami támogatásnak minősítette, amely nem sérti az EUMSZ 49. cikkben biztosított letelepedési szabadságot.

                  4.

                  A negyedik jogalap azon alapul, hogy a Bizottság megsértette az egyenlő bánásmód alapelvét, illetve a hátrányos megkülönböztetés tilalmának elvét azáltal, hogy:

                              —

                              a minősített hitelviszonyokból származó nem kereskedési pénzügyi nyereséget ugyanolyan módon kezelte, mint a nem minősített hitelviszonyokból származó nem kereskedési pénzügyi nyereséget; és

                              —

                              a csoportfinanszírozási mentességet eltérően kezelte attól függően, hogy a nem kereskedési pénzügyi nyereség a nemzetközi és egyéb rendelkezésekről szóló 2010. évi adótörvény 371EB. vagy 371EC. szakaszának hatálya alá tartozik-e.

                  5.

                  A másodlagosan felhozott ötödik jogalap azon alapul, hogy még ha az állítólagos támogatási intézkedés az EUMSZ 107. cikk (1) bekezdésének hatálya alá tartozik is, a Bizottság megsértette az (EU) 2015/1589 tanácsi rendelet (2) 16. cikkének (1) bekezdését, amikor elrendelte az állítólag összeegyeztethetetlen támogatás összegének az állítólagos támogatási intézkedés kedvezményezettjeitől való visszatéríttetését, mivel e visszatéríttetés sérti az uniós jog általános elveit, nevezetesen a bizalomvédelem elvét és a jogbiztonság elvét.

         (1)  A belső piac működését közvetlenül érintő adókikerülési gyakorlatok elleni szabályok megállapításáról szóló, 2016. július 12-i (EU) 2016/1164 tanácsi irányelv (HL 2016. L 193., 1. o.; helyesbítés: HL 2018. L 48., 44. o.).

         (2)  Az Európai Unió működéséről szóló szerződés 108. cikkének alkalmazására vonatkozó részletes szabályok megállapításáról szóló, 2015. július 13-i (EU) 2015/1589 tanácsi rendelet (HL 2015. L 248., 9. o.).


title: T-730/19. sz. ügy: 2019. október 25-én benyújtott kereset – PNB Banka és társai kontra EKB

text:
               27.1.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 27/35

      2019. október 25-én benyújtott kereset – PNB Banka és társai kontra EKB
      (T-730/19. sz. ügy)
      (2020/C 27/44)
      Az eljárás nyelve: angol

         Felek

         Felperesek: PNB Banka AS (Riga, Lettország) és 10 további felperes (képviselő: O. Behrends ügyvéd)

         Alperes: Európai Központi Bank

         Kérelmek

      A felperesek azt kérik, hogy a Törvényszék:

                  —

                  semmisítse meg az EKB 2019. augusztus 15-i határozatát, amely szerint az X Bank fizetésképtelen, vagy valószínűleg fizetésképtelenné válik; és

                  —

                  az alperest kötelezze a költségek viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek

      Keresetük alátámasztása érdekében a felperesek tizenhárom jogalapra hivatkoznak.

                  1.

                  Az első jogalap azon alapul, hogy az EKB nem rendelkezett hatáskörrel a megtámadott határozat elfogadására.

                  2.

                  A második jogalap azon alapul, hogy a megtámadott határozat egy megengedhetetlen típusú határozat.

                  3.

                  A harmadik jogalap azon alapul, hogy az EKB elferdítette a tényeket és megsértette azon kötelezettségét, hogy pártatlanul és tárgyilagosan értékelje az összes releváns tényt.

                  4.

                  A negyedik jogalap azon alapul, hogy a megtámadott határozat eljárásjogi hibát tartalmaz, mivel e határozat egy jogsértő helyszíni ellenőrzésen alapul.

                  5.

                  Az ötödik jogalap azon alapul, hogy a megtámadott határozat sérti az arányosság elvét.

                  6.

                  A hatodik jogalap azon alapul, hogy a megtámadott határozat nem tartalmaz megfelelő indokolást.

                  7.

                  A hetedik jogalap azon alapul, hogy a megtámadott határozat sérti a felperesek meghallgatáshoz való jogát.

                  8.

                  A nyolcadik jogalap azon alapul, hogy a megtámadott határozat alapját az képezi, hogy az EKB jogellenesen kifogásolta az X Bank megszerzését.

                  9.

                  A kilencedik jogalap azon alapul, hogy a megtámadott határozat sérti az egyenlő bánásmód elvét.

                  10.

                  A tizedik jogalap azon alapul, hogy a megtámadott határozat sérti a jogbiztonság elvét és a bizalomvédelem elvét.

                  11.

                  A tizenegyedik jogalap azon alapul, hogy a megtámadott határozat sérti azon elvet, hogy saját felróható magatartására előnyök szerzése végett senki sem hivatkozhat (nemo auditur propriam turpitudinem allegans).

                  12.

                  A tizenkettedik jogalap azon alapul, hogy a megtámadott határozat eljárásjogi hibát tartalmaz, mivel az EKB nem tett megfelelő lépéseket annak érdekében, hogy kiküszöbölje az összeférhetetlen tisztviselők részvételét.

                  13.

                  A tizenharmadik jogalap azon alapul, hogy az EKB visszaélt hatáskörével.


title: T-756/19. sz. ügy: 2019. november 7-én benyújtott kereset – WPP Jubilee és társai kontra Bizottság

text:
               27.1.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 27/56

      2019. november 7-én benyújtott kereset – WPP Jubilee és társai kontra Bizottság
      (T-756/19. sz. ügy)
      (2020/C 27/57)
      Az eljárás nyelve: angol

         Felek

         Felperesek: WPP Jubilee Ltd (London, Egyesült Királyság) és 11 másik felperes (képviselők: C. McDonnell barrister, B. Goren solicitor, M. Peristeraki ügyvéd és K. Desai solicitor)

         Alperes: Európai Bizottság

         Kérelmek

      A felperesek azt kérik, hogy a Törvényszék:

                  —

                  állapítsa meg, hogy nem áll fenn jogellenes állami támogatás, semmisítse meg az Egyesült Királyság által a CFC-csoportfinanszírozási mentességgel kapcsolatban végrehajtott SA.44896. számú állami támogatásról szóló, 2019. április 2-i C(2019) 2526 final bizottsági határozatot annyiban, amennyiben az megállapítja, hogy jogellenes állami támogatás áll fenn, és semmisítse meg az Egyesült Királyság arra való kötelezését, hogy téríttesse vissza a felperesekkel az ezzel összefüggésben kapott állítólagos jogellenes állami támogatást (a megtámadott határozat 2. és 3. cikke);

                  —

                  másodlagosan semmisítse meg a megtámadott határozat 2. és 3. cikkét annyiban, amennyiben azok az állítólagos állami támogatás felperesekkel való visszatéríttetésére kötelezik az Egyesült Királyságot; és

                  —

                  mindenesetre kötelezze a Bizottságot a felperesek részéről ezen eljárással összefüggésben felmerült költségek viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek

      Keresetük alátámasztása érdekében a felperesek hét jogalapra hivatkoznak.

                  1.

                  Az első jogalap azon alapul, hogy a megtámadott határozat nyilvánvalóan tévesen értékeli a releváns ténybeli és jogi elemeket. Közelebbről a felperesek arra hivatkoznak, hogy a Bizottság tévesen értelmezte azt, hogy az Egyesült Királyság szóban forgó EKT-szabályai a nem kereskedési pénzügyi nyereség elbírálása vonatkozásában hogyan működnek. Továbbá arra hivatkoznak, hogy a megtámadott határozat hibásan tekintette a csoportfinanszírozási mentességet adómentességnek. Ez különösen nyilvánvaló, tekintettel arra, hogy a jelen kereset tárgyát képező kölcsönök egy részét minősített forrásokból finanszírozták.

                  2.

                  A második jogalap azon alapul, hogy a Bizottság tévesen állapította meg, hogy az EKT-szabályok az EUMSZ 107. cikk (1) bekezdése értelmében vett támogatási intézkedésnek minősülnek, és hogy ennélfogva az említett szabályok bizonyos piaci szereplők számára szelektív előnyt jelentenek. Pontosabban a Bizottság hibásan határozta meg az EKT-szabályok hatásainak értékelésére szolgáló referencia-rendszert, és hibásan tekintett két különböző helyzetet azon helyzethez hasonlónak, amelyben a csoportfinanszírozási mentesség alkalmazandó. E két hiba valamelyike, illetve mindkét hiba következtében a Bizottság tévesen állapította meg, hogy e szabályok bizonyos piaci szereplők számára szelektív előnnyel járnak. Továbbá a felperesek azzal érvelnek, hogy a Bizottság tévesen tekintette az EKT-szabályokat az Egyesült Királyság általános társaságiadó-rendszerétől elkülönülő szabályrendszernek, miközben figyelmen kívül hagyta az Egyesült Királyság társaságiadó-rendszerének olyan egyéb jellemzőit, amelyek arra hivatottak, hogy az EKT-szabályokkal együttesen érvényesüljenek. Ennek eredményeképpen a Bizottságnak az összehasonlíthatósággal és a szelektivitással kapcsolatos elemzését a releváns ténybeli elemek értékelése során elkövetett nyilvánvaló hibák és téves jogalkalmazás jellemzi.

                  3.

                  A harmadik jogalap azon alapul, hogy még ha feltételezzük is, hogy a szóban forgó EKT-intézkedések az EUMSZ 107. cikk (1) bekezdése értelmében vett támogatásnak minősülnek, a megtámadott határozat tévesen állapította meg, hogy a szóban forgó intézkedéseknek az uniós állami támogatási szabályokkal való összeegyeztethetősége semmilyen indokkal nem védhető. Ezenkívül a megtámadott határozat észszerűtlen és következetlen, mivel a Bizottság helyesen elismerte, hogy a Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 (a nemzetközi és egyéb rendelkezésekről szóló 2010. évi adótörvény) 9A. részének 9. fejezete igazolható azokban az esetekben, amikor az 5. fejezet szerinti EKT-adóteher kizárólag az „Egyesült Királysághoz kötődő tőke” kritériuma miatt alkalmazandó, mivel e kritérium gyakorlati alkalmazása túlságosan nehéz lehet, ugyanakkor a Bizottság megfelelő indokolás nélkül azt állítja, hogy az említett 9. fejezet nem igazolható azokban az esetekben, amikor a jelentős személyi funkciók kritériuma eredményezi az EKT-adóteher alkalmazását. Valójában, noha a felperesekkel kapcsolatos tényállás alapján egyértelmű a helyzet, a jelentős személyi funkciók kritériuma a gyakorlatban általában túlságosan nehezen alkalmazható, így a Bizottságnak meg kellett volna állapítania, hogy az említett 9. fejezet e kritérium alapján is igazolható, ezért arra kellett volna következtetnie, hogy nem áll fenn állami támogatás.

                  4.

                  A negyedik jogalap azon alapul, hogy amennyiben a megtámadott határozatot nem semmisítik meg, az, hogy e határozat végrehajtása keretében a felperesekkel visszatéríttetik az állítólag állami támogatást, uniós jogi alapelveket sértene, ideértve a letelepedés szabadságát és a szolgáltatásnyújtás szabadságát, tekintettel arra, hogy a felperesek esetében a szóban forgó EKT-k más tagállamokban találhatók.

                  5.

                  Az ötödik jogalap azon alapul, hogy a visszatéríttetésnek a megtámadott határozatban való elrendelése megalapozatlan, és uniós alapelveket sért.

                  6.

                  A hatodik jogalap azon alapul, hogy a Bizottság a megtámadott határozatban lényeges elemeket nem indokolt meg megfelelően. A felperesek szerint a Bizottság érdemben nem vizsgálta meg a „minősített forrásokkal” kapcsolatos mentességet, és nem vizsgálta meg annak indokait, illetve igazolásait. Más példák azt a megállapítást tartalmazzák, hogy az említett 5. fejezet szerinti EKT-adóteher a jelentős személyi funkciók kritériuma alapján bármilyen nehézség vagy aránytalan teher nélkül alkalmazható.

                  7.

                  A hetedik jogalap azon alapul, hogy a megtámadott határozat sérti a megfelelő ügyintézés elvét is, amely megköveteli, hogy a Bizottság által folytatott közigazgatási eljárás átlátható és kiszámítható legyen, és hogy határozatait észszerű határidőn belül meghozza. Nem észszerű az, hogy a Bizottságnak több mint négy évre volt szüksége ahhoz, hogy a jelen ügyben meghozza a vizsgálatot elrendelő határozatot, és az sem, hogy a vitatott intézkedés hatálybalépését követően több mint hat év elteltével hozott határozatot.


title: T-732/19. sz. ügy: 2019. október 25-én benyújtott kereset – PNB Banka és társai kontra ESZT

text:
               27.1.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 27/36

      2019. október 25-én benyújtott kereset – PNB Banka és társai kontra ESZT
      (T-732/19. sz. ügy)
      (2020/C 27/45)
      Az eljárás nyelve: angol

         Felek

         Felperesek: PNB Banka AS (Riga, Lettország) és 10 további felperes (képviselő: O. Behrends ügyvéd)

         Alperes: Egységes Szanálási Testület (ESZT)

         Kérelmek

      A felperesek azt kérik, hogy a Törvényszék:

                  —

                  semmisítse meg az X Bank vonatkozásában az ESZT 2019. augusztus 15-i határozatát, amelyet ugyanezen a napon sajtóközlemény és a határozatot összegző értesítés útján tettek közzé;

                  —

                  az alperest kötelezze a költségek viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek

      Keresetük alátámasztása érdekében a felperesek tizennégy jogalapra hivatkoznak.

                  1.

                  Az első jogalap azon alapul, hogy az ESZT nem rendelkezett hatáskörrel a megtámadott határozat elfogadására.

                  2.

                  A második jogalap azon alapul, hogy a megtámadott határozat egy megengedhetetlen típusú határozat.

                  3.

                  A harmadik jogalap azon alapul, hogy a megtámadott határozatban több olyan hiba szerepel, amely az EKB-nak a „fizetésképtelen, vagy valószínűleg fizetésképtelenné válik” kritériumra vonatkozó értékeléséhez kapcsolódik.

                  4.

                  A negyedik jogalap azon alapul, hogy a megtámadott határozatban számos olyan hiba szerepel, amely az ESZT további határozataihoz kapcsolódik.

                  5.

                  Az ötödik jogalap azon alapul, hogy a megtámadott határozat eljárásjogi hibát tartalmaz, mivel e határozat egy jogsértő helyszíni ellenőrzésen alapul.

                  6.

                  A hatodik jogalap azon alapul, hogy a megtámadott határozat sérti az arányosság elvét.

                  7.

                  A hetedik jogalap azon alapul, hogy a megtámadott határozat nem tartalmaz megfelelő indokolást.

                  8.

                  A nyolcadik jogalap azon alapul, hogy a megtámadott határozat sérti a felperesek meghallgatáshoz való jogát.

                  9.

                  A kilencedik jogalap azon alapul, hogy a megtámadott határozat alapját az képezi, hogy az EKB jogellenesen kifogásolta az X Bank megszerzését.

                  10.

                  A tizedik jogalap azon alapul, hogy a megtámadott határozat sérti az egyenlő bánásmód elvét.

                  11.

                  A tizenegyedik jogalap azon alapul, hogy a megtámadott határozat sérti a jogbiztonság elvét és a bizalomvédelem elvét.

                  12.

                  A tizenkettedik jogalap azon alapul, hogy a megtámadott határozat nem veszi figyelembe, hogy a felperes álláspontja nagyrészt az EKB általi kötelességszegésnek tudható be.

                  13.

                  A tizenharmadik jogalap azon alapul, hogy a megtámadott határozat eljárásjogi hibát tartalmaz, mivel az EKB nem tett megfelelő lépéseket annak érdekében, hogy kiküszöbölje az összeférhetetlen tisztviselők részvételét.

                  14.

                  A tizennegyedik jogalap azon alapul, hogy az EKB visszaélt hatáskörével.


title: T-758/19. sz. ügy: 2019. november 8-án benyújtott kereset – W. S. Atkins International kontra Bizottság

text:
               27.1.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 27/57

      2019. november 8-án benyújtott kereset – W. S. Atkins International kontra Bizottság
      (T-758/19. sz. ügy)
      (2020/C 27/58)
      Az eljárás nyelve: angol

         Felek

         Felperes: W. S. Atkins International Ltd (Epsom, Egyesült Királyság) (képviselők: M. Whitehouse és P. Halford solicitors)

         Alperes: Európai Bizottság

         Kérelmek

      A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:

                  —

                  semmisítse meg az Egyesült Királyság által a CFC-csoportfinanszírozási mentességgel kapcsolatban végrehajtott SA.44896. számú állami támogatásról szóló, 2019. április 2-i (EU) 2019/1352 bizottsági határozatot (HL 2019. L 216., 1. o.);

                  —

                  másodlagosan semmisítse meg a megtámadott határozat 2. cikkét annyiban, amennyiben az sérti a felperesnek az EUMSZ 49. cikkben biztosított letelepedési szabadságát; és

                  —

                  mindenesetre kötelezze a Bizottságot a felperes költségeinek viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek

      Keresete alátámasztása érdekében a felperes tizenegy jogalapra hivatkozik.

                  1.

                  Az első jogalap azon alapul, hogy a Bizottság tévesen alkalmazta a jogot, és/vagy nyilvánvaló mérlegelési hibát követett el, amikor megállapította, hogy a csoportfinanszírozási mentességre vonatkozó szabályozás (a vitatott intézkedés) az EUMSZ 107. cikk (1) bekezdése értelmében vett, e rendelkezés hatálya alá tartozó gazdasági előnyt nyújt.

                  2.

                  A második jogalap azon alapul, hogy a Bizottság a referencia-rendszernek a „szelektivitás” elemzése céljából való meghatározása során tévesen alkalmazta a jogot, és/vagy nyilvánvaló mérlegelési hibát követett el.

                  3.

                  A harmadik jogalap azon alapul, hogy a Bizottság tévesen alkalmazta a jogot, és/vagy nyilvánvaló mérlegelési hibákat követett el, amikor az általa megállapított referencia-rendszer releváns célkitűzéseit hibásan, illetve hiányosan azonosította, és e célkitűzéseket nem megfelelően értelmezte.

                  4.

                  A negyedik jogalap azon alapul, hogy a Bizottság tévesen alkalmazta a jogot, és/vagy nyilvánvaló mérlegelési hibákat követett el, amikor a vitatott intézkedést az általa megállapított referencia-rendszertől való eltérésnek minősítette.

                  5.

                  Az ötödik jogalap azon alapul, hogy a Bizottság tévesen alkalmazta a jogot, és/vagy nyilvánvaló mérlegelési hibákat követett el, amikor a vitatott intézkedést prima facie szelektívnek minősítette, mivel tévesen állapította meg, hogy az jogi és ténybeli szempontból hasonló helyzetben lévő vállalkozásokat eltérő bánásmódban részesít.

                  6.

                  A hatodik jogalap azon alapul, hogy a Bizottság tévesen alkalmazta a jogot, amikor a vitatott intézkedés szelektivitásának értékelésekor figyelembe vette az (EU) 2016/1164 tanácsi irányelvet, (1) noha e jogszabály csak azon időszak végét követően lépett hatályba, amely során a Bizottság megállapította, hogy a vitatott intézkedés állami támogatásnak minősül.

                  7.

                  A hetedik jogalap azon alapul, hogy a Bizottság a megtámadott határozat meghozatala során az Egyesült Királyság adóztatási szuverenitását megsértve visszaélt hatáskörével.

                  8.

                  A nyolcadik jogalap azon alapul, hogy a Bizottság nyilvánvaló mérlegelési hibákat követett el, amikor megállapította, hogy az állítólagos eltérés nem igazolt azzal kapcsolatosan, hogy a minősített hitelviszonyokból származó nem kereskedési pénzügyi nyereség adóztatása prima facie a Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 (a nemzetközi és egyéb rendelkezésekről szóló 2010. évi adótörvény) 371EB. szakaszának (egyesült királyságbeli tevékenységek) hatálya alá tartozik. Ami a „minősített forrásokra” és a „kamatmegfelelési nyereségre” vonatkozó mentességet illeti, a Bizottság határozata továbbá azért is hibás, mert e mentességek igazolását, illetve azok igazolásának hiányát illetően nem ad semmilyen indokolást.

                  9.

                  A kilencedik jogalap azon alapul, hogy a Bizottság megsértette az EUMSZ 108. cikk (2) bekezdését és az (EU) 2015/1589 rendelet (2) 6. cikkét, továbbá az Alapjogi Charta 41. cikke szerinti megfelelő ügyintézés elvét. Közelebbről a Bizottság az eljárás megindítását elrendelő határozatában nem jelezte, hogy kétségei vannak a nemzetközi és egyéb rendelkezésekről szóló 2010. évi adótörvény 371ID. szakasza szerinti „75%-os mentesség” igazolását illetően, annak érdekében, hogy a csoporton belüli hitelezési tevékenységgel összefüggésben elkerülje a jelentős személyi funkciókkal kapcsolatos elemzés elvégzésével járó gyakorlati nehézségeket, továbbá nem adott megfelelő lehetőséget arra, hogy az érdekelt felek ezzel kapcsolatban kifejthessék észrevételeiket; a Bizottság a vizsgálat során e tekintetben nem kért észrevételeket az érdekelt felektől; és a megtámadott határozatban az érdekelt felek által e tekintetben benyújtott észrevételeket inkább figyelmen kívül hagyta. Következésképpen a megtámadott határozat semmis.

                  10.

                  A tizedik jogalap azon alapul, hogy a Bizottság tévesen alkalmazta a jogot, amikor megállapította, hogy az egyesült királyságbeli társaságoknak a külföldi leányvállalatok nyeresége tekintetében „csak a belföldi eszközöknek és tevékenységeknek betudható mértékben” történő megadóztatása nem korlátozza a letelepedési szabadságot, és hogy a vitatott intézkedésnek nem kellett megfelelnie a Szerződésben biztosított szabadságoknak.
                  A megtámadott határozat 2. cikkének megsemmisítése iránti (másodlagos) kérelmének alátámasztására a felperes a következő jogalapra hivatkozik:

                  11.

                  A tizenegyedik jogalap azon alapul, hogy még ha a megtámadott határozat állami támogatási programnak minősül is (amiről nincs szó), a Bizottság tévesen alkalmazta a jogot, amikor megállapította, hogy a támogatás visszatéríttetése nem sérti az uniós jog alapelveit, és amikor a visszatéríttetést arra tekintet nélkül rendelte el, hogy az ellenőrzött külföldi társaság letelepedése és a csoporton belüli, külföldi illetőségű társaságok számára való hitelezési tevékenysége valójában a letelepedési szabadság gyakorlásának körébe tartozik-e. Közelebbről a jelen ügyben a visszatéríttetés sérti a felperesnek az EUMSZ 49. cikk szerinti letelepedési szabadságát. E jogsértésre tekintettel a visszatéríttetésnek a megtámadott határozat 2. cikkében való elrendelését meg kell semmisíteni.

         (1)  A belső piac működését közvetlenül érintő adókikerülési gyakorlatok elleni szabályok megállapításáról szóló, 2016. július 12-i (EU) 2016/1164 tanácsi irányelv (HL 2016. L 193., 1. o.; helyesbítés: HL 2018. L 48., 44. o.).

         (2)  Az Európai Unió működéséről szóló szerződés 108. cikkének alkalmazására vonatkozó részletes szabályok megállapításáról szóló, 2015. július 13-i (EU) 2015/1589 tanácsi rendelet (HL 2015. L 248., 9. o.).


title: T-759/19. sz. ügy: 2019. november 8-án benyújtott kereset – Yalwen kontra Bizottság

text:
               27.1.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 27/59

      2019. november 8-án benyújtott kereset – Yalwen kontra Bizottság
      (T-759/19. sz. ügy)
      (2020/C 27/59)
      Az eljárás nyelve: angol

         Felek

         Felperes: Yalwen Ltd (Birmingham, Egyesült Királyság) (képviselők: M. Whitehouse és P. Halford solicitors)

         Alperes: Európai Bizottság

         Kérelmek

      A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:

                  —

                  semmisítse meg az Egyesült Királyság által a CFC-csoportfinanszírozási mentességgel kapcsolatban végrehajtott SA.44896. számú állami támogatásról szóló, 2019. április 2-i (EU) 2019/1352 bizottsági határozatot (HL 2019. L 216., 1. o.);

                  —

                  másodlagosan semmisítse meg a megtámadott határozat 2. cikkét annyiban, amennyiben az sérti a felperesnek az EUMSZ 49. cikkben biztosított letelepedési szabadságát; és

                  —

                  mindenesetre kötelezze a Bizottságot a felperes költségeinek viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek

      Keresete alátámasztása érdekében a felperes tizenegy jogalapra hivatkozik.

                  1.

                  Az első jogalap azon alapul, hogy a Bizottság tévesen alkalmazta a jogot, és/vagy nyilvánvaló mérlegelési hibát követett el, amikor megállapította, hogy a csoportfinanszírozási mentességre vonatkozó szabályozás (a vitatott intézkedés) az EUMSZ 107. cikk (1) bekezdése értelmében vett, e rendelkezés hatálya alá tartozó gazdasági előnyt nyújt.

                  2.

                  A második jogalap azon alapul, hogy a Bizottság a referencia-rendszernek a „szelektivitás” elemzése céljából való meghatározása során tévesen alkalmazta a jogot, és/vagy nyilvánvaló mérlegelési hibát követett el.

                  3.

                  A harmadik jogalap azon alapul, hogy a Bizottság tévesen alkalmazta a jogot, és/vagy nyilvánvaló mérlegelési hibákat követett el, amikor az általa megállapított referencia-rendszer releváns célkitűzéseit hibásan, illetve hiányosan azonosította, és e célkitűzéseket nem megfelelően értelmezte.

                  4.

                  A negyedik jogalap azon alapul, hogy a Bizottság tévesen alkalmazta a jogot, és/vagy nyilvánvaló mérlegelési hibákat követett el, amikor a vitatott intézkedést az általa megállapított referencia-rendszertől való eltérésnek minősítette.

                  5.

                  Az ötödik jogalap azon alapul, hogy a Bizottság tévesen alkalmazta a jogot, és/vagy nyilvánvaló mérlegelési hibákat követett el, amikor a vitatott intézkedést prima facie szelektívnek minősítette, mivel tévesen állapította meg, hogy az jogi és ténybeli szempontból hasonló helyzetben lévő vállalkozásokat eltérő bánásmódban részesít.

                  6.

                  A hatodik jogalap azon alapul, hogy a Bizottság tévesen alkalmazta a jogot, amikor a vitatott intézkedés szelektivitásának értékelésekor figyelembe vette az (EU) 2016/1164 tanácsi irányelvet, (1) noha e jogszabály csak azon időszak végét követően lépett hatályba, amely során a Bizottság megállapította, hogy a vitatott intézkedés állami támogatásnak minősül.

                  7.

                  A hetedik jogalap azon alapul, hogy a Bizottság a megtámadott határozat meghozatala során az Egyesült Királyság adóztatási szuverenitását megsértve visszaélt hatáskörével.

                  8.

                  A nyolcadik jogalap azon alapul, hogy a Bizottság nyilvánvaló mérlegelési hibákat követett el, amikor megállapította, hogy az állítólagos eltérés nem igazolt azzal kapcsolatosan, hogy a minősített hitelviszonyokból származó nem kereskedési pénzügyi nyereség adóztatása prima facie a Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 (a nemzetközi és egyéb rendelkezésekről szóló 2010. évi adótörvény) 371EB. szakaszának (egyesült királyságbeli tevékenységek) hatálya alá tartozik. Ami a „minősített forrásokra” és a „kamatmegfelelési nyereségre” vonatkozó mentességet illeti, a Bizottság határozata továbbá azért is hibás, mert e mentességek igazolását, illetve azok igazolásának hiányát illetően nem ad semmilyen indokolást.

                  9.

                  A kilencedik jogalap azon alapul, hogy a Bizottság megsértette az EUMSZ 108. cikk (2) bekezdését és az (EU) 2015/1589 rendelet (2) 6. cikkét, továbbá az Alapjogi Charta 41. cikke szerinti megfelelő ügyintézés elvét. Közelebbről a Bizottság az eljárás megindítását elrendelő határozatában nem jelezte, hogy kétségei vannak a nemzetközi és egyéb rendelkezésekről szóló 2010. évi adótörvény 371ID. szakasza szerinti „75%-os mentesség” igazolását illetően, annak érdekében, hogy a csoporton belüli hitelezési tevékenységgel összefüggésben elkerülje a jelentős személyi funkciókkal kapcsolatos elemzés elvégzésével járó gyakorlati nehézségeket, továbbá nem adott megfelelő lehetőséget arra, hogy az érdekelt felek ezzel kapcsolatban kifejthessék észrevételeiket; a Bizottság a vizsgálat során e tekintetben nem kért észrevételeket az érdekelt felektől; és a megtámadott határozatban az érdekelt felek által e tekintetben benyújtott észrevételeket inkább figyelmen kívül hagyta. Következésképpen a megtámadott határozat semmis.

                  10.

                  A tizedik jogalap azon alapul, hogy a Bizottság tévesen alkalmazta a jogot, amikor megállapította, hogy az egyesült királyságbeli társaságoknak a külföldi leányvállalatok nyeresége tekintetében „csak a belföldi eszközöknek és tevékenységeknek betudható mértékben” történő megadóztatása nem korlátozza a letelepedési szabadságot, és hogy a vitatott intézkedésnek nem kellett megfelelnie a Szerződésben biztosított szabadságoknak.
                  A megtámadott határozat 2. cikkének megsemmisítése iránti (másodlagos) kérelmének alátámasztására a felperes a következő jogalapra hivatkozik:

                  11.

                  A tizenegyedik jogalap azon alapul, hogy még ha a megtámadott határozat állami támogatási programnak minősül is (amiről nincs szó), a Bizottság tévesen alkalmazta a jogot, amikor megállapította, hogy a támogatás visszatéríttetése nem sérti az uniós jog alapelveit, és amikor a visszatéríttetést arra tekintet nélkül rendelte el, hogy az EKT letelepedése és a csoporton belüli, külföldi illetőségű társaságok számára való hitelezési tevékenysége valójában a letelepedési szabadság gyakorlásának körébe tartozik-e. Közelebbről a jelen ügyben a visszatéríttetés sérti a felperesnek az EUMSZ 49. cikk szerinti letelepedési szabadságát. E jogsértésre tekintettel a visszatéríttetésnek a megtámadott határozat 2. cikkében való elrendelését meg kell semmisíteni.

         (1)  A belső piac működését közvetlenül érintő adókikerülési gyakorlatok elleni szabályok megállapításáról szóló, 2016. július 12-i (EU) 2016/1164 tanácsi irányelv (HL 2016. L 193., 1. o.; helyesbítés: HL 2018. L 48., 44. o.).

         (2)  Az Európai Unió működéséről szóló szerződés 108. cikkének alkalmazására vonatkozó részletes szabályok megállapításáról szóló, 2015. július 13-i (EU) 2015/1589 tanácsi rendelet (HL 2015. L 248., 9. o.).


title: T-777/19. sz. ügy: 2019. november 12-én benyújtott kereset – CAPA és társai kontra Bizottság

text:
               27.1.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 27/61

      2019. november 12-én benyújtott kereset – CAPA és társai kontra Bizottság
      (T-777/19. sz. ügy)
      (2020/C 27/60)
      Az eljárás nyelve: francia

         Felek

         Felperesek: Coopérative des artisans pêcheurs associés (CAPA) (Le Tréport, Franciaország) és további 10 felperes (képviselők: M. Le Berre ügyvéd)

         Alperes: Európai Bizottság

         Kérelmek

      A felperesek azt kérik, hogy a Törvényszék:

                  —

                  nyilvánítsa a keresetet elfogadhatónak és megalapozottnak;

            következtetésképpen pedig:

                  —

                  semmisítse meg a 2019. július 26-i C(2019)5498 final bizottsági határozatot;

                  —

                  a Bizottságot kötelezze a költségek viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek

      Keresetük alátámasztása érdekében a felperesek két jogalapra hivatkoznak.

                  1.

                  Az első, arra alapított jogalap, hogy megsértették a felpereseket az EUMSZ 108. cikk (2) bekezdése alapján megillető alapvető eljárási jogokat, amennyiben a megtámadott határozat elfogadásának körülményei és e határozat tartalma azt mutatják, hogy a Bizottságnak ténylegesen kétségei voltak a hivatalos vizsgálati eljárás lefolytatása tekintetben.

                  2.

                  A második, az indokolási kötelezettség megsértésére alapított jogalap.


title: C-360/18. sz. ügy: A Bíróság (harmadik tanács) 2019. december 19-i ítélete (a Finanzgericht Düsseldorf [Németország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Cargill Deutschland GmbH kontra Hauptzollamt Krefeld (Előzetes döntéshozatal – 1360/2013/EU rendelet – Mezőgazdaság – Közös piacszervezés – Cukorágazat – Termelési illeték – Tényleges érvényesülés – Jogalap nélkül megfizetett összegek visszatérítéséhez való jog – Az elévülési időkre vonatkozó nemzeti szabályok alkalmazhatósága – A tényleges érvényesülés elve)

text:
               24.2.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 61/5

      A Bíróság (harmadik tanács) 2019. december 19-i ítélete (a Finanzgericht Düsseldorf [Németország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Cargill Deutschland GmbH kontra Hauptzollamt Krefeld
      (C-360/18. sz. ügy) (1)

      (Előzetes döntéshozatal - 1360/2013/EU rendelet - Mezőgazdaság - Közös piacszervezés - Cukorágazat - Termelési illeték - Tényleges érvényesülés - Jogalap nélkül megfizetett összegek visszatérítéséhez való jog - Az elévülési időkre vonatkozó nemzeti szabályok alkalmazhatósága - A tényleges érvényesülés elve)
      (2020/C 61/06)
      Az eljárás nyelve: német

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Finanzgericht Düsseldorf

         Az alapeljárás felei

         Felperes: Cargill Deutschland GmbH

         Alperes: Hauptzollamt Krefeld

         Rendelkező rész

      A 2001/2002-es, a 2002/2003-as, a 2003/2004-es, a 2004/2005-ös és a 2005/2006-os gazdasági évre vonatkozó cukorágazati termelési illetékek, a 2001/2002-es és a 2004/2005-ös gazdasági év tekintetében alkalmazandó kiegészítő illeték kiszámításához szükséges együttható, valamint a cukorgyártók által a cukorrépa-eladóknak az illetékek maximális összege és a 2002/2003-as, a 2003/2004-es és a 2005/2006-os gazdasági évre kivetendő illetékösszeg közötti különbség alapján fizetendő összegek megállapításáról szóló, 2013. december 2-i 1360/2013/EU tanácsi rendeletet úgy kell értelmezni, hogy:

                  —

                  a gazdasági szereplők által a 2001/2002-től a 2005/2006-ig terjedő gazdasági évek tekintetében ezen illetékek címén jogalap nélkül megfizetett összegek visszatérítését a nemzeti jog alapján, különösen az ez utóbbi által előírt elévülési időn belül kell elvégezni, az egyenértékűség és a tényleges érvényesülés elvének tiszteletben tartásával;

                  —

                  azzal ellentétesek az olyan nemzeti szabályok, amelyek – ahogyan azokat a hatáskörrel rendelkező nemzeti bíróságok értelmezik – úgy rendelkeznek, hogy a jogalap nélkül megfizetett cukorágazati termelési illetékek visszatérítésének kérelmezésére alkalmazandó elévülési idő e rendelet hatálybalépése előtt letelik, ami gyakorlatilag lehetetlenné teszi az uniós jog által e gazdasági szereplők részére biztosított azon jog gyakorlását, hogy az említett rendeletben szereplő gazdasági évek tekintetében ezen illetékek visszatérítését kérhessék.

         (1)  HL C 328., 2018.9.17


title: C-386/18. sz. ügy: A Bíróság (második tanács) 2019. december 19-i ítélete (a College van Beroep voor het Bedrijfsleven [Hollandia] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Coöperatieve Producentenorganisatie en Beheersgroep Texel UA kontra Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit (Előzetes döntéshozatal – Közös halászati politika – 1303/2013/EU rendelet, 1379/2013/EU rendelet és 508/2014/EU rendelet – Halászati és akvakultúra-ágazati termelői szervezetek – Termelési és piaci értékesítési tervek – Az e tervek előkészítését és végrehajtását szolgáló pénzügyi támogatás – A kiadások támogathatósági feltételei – A tagállamok mérlegelési mozgástere – Támogatási kérelem benyújtására vonatkozó, nemzeti jogon alapuló lehetőség hiánya)

text:
               24.2.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 61/6

      A Bíróság (második tanács) 2019. december 19-i ítélete (a College van Beroep voor het Bedrijfsleven [Hollandia] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Coöperatieve Producentenorganisatie en Beheersgroep Texel UA kontra Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit
      (C-386/18. sz. ügy) (1)

      (Előzetes döntéshozatal - Közös halászati politika - 1303/2013/EU rendelet, 1379/2013/EU rendelet és 508/2014/EU rendelet - Halászati és akvakultúra-ágazati termelői szervezetek - Termelési és piaci értékesítési tervek - Az e tervek előkészítését és végrehajtását szolgáló pénzügyi támogatás - A kiadások támogathatósági feltételei - A tagállamok mérlegelési mozgástere - Támogatási kérelem benyújtására vonatkozó, nemzeti jogon alapuló lehetőség hiánya)
      (2020/C 61/07)
      Az eljárás nyelve: holland

         A kérdést előterjesztő bíróság

      College van Beroep voor het Bedrijfsleven

         Az alapeljárás felei

         Felperes: Coöperatieve Producentenorganisatie en Beheersgroep Texel UA

         Alperes: Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit

         Rendelkező rész

                  1)

                  Az Európai Tengerügyi és Halászati Alapról, valamint a 2328/2003/EK, a 861/2006/EK, az 1198/2006/EK és a 791/2007/EK tanácsi rendelet, valamint az 1255/2011/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló, 2014. május 15-i 508/2014/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet 66. cikkének (1) bekezdését úgy kell értelmezni, hogy azzal ellentétes, ha valamely tagállam azzal az indokkal utasítja el valamely halászati és akvakultúra-ágazati termelői szervezetnek az általa a termelési és értékesítési terve előkészítése és végrehajtása érdekében viselt kiadásokra vonatkozó támogatás iránti kérelmét, hogy e kérelem benyújtásának időpontjában e tagállam a belső jogrendjében még nem írta elő az ilyen kérelmek elbírálására vonatkozó lehetőséget.

                  2)

                  Az 508/2014 rendelet 66. cikkének (1) bekezdését úgy kell értelmezni, hogy az a termelési és értékesítési terv előkészítése és végrehajtása érdekében felmerült kiadások tekintetében nem keletkeztet közvetlen jogot a halászati és akvakultúra-ágazati termelői szervezetek számára az Európai Tengerügyi és Halászati Alap címén való pénzügyi támogatásra.

                  3)

                  Az Európai Regionális Fejlesztési Alapra, az Európai Szociális Alapra, a Kohéziós Alapra, az Európai Mezőgazdasági Vidékfejlesztési Alapra és az Európai Tengerügyi és Halászati Alapra vonatkozó közös rendelkezések megállapításáról, az Európai Regionális Fejlesztési Alapra, az Európai Szociális Alapra és a Kohéziós Alapra és az Európai Tengerügyi és Halászati Alapra vonatkozó általános rendelkezések megállapításáról és az 1083/2006/EK tanácsi rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló, 2013. december 17-i 1303/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet 65. cikkének (6) bekezdését úgy kell értelmezni, hogy azzal nem ellentétes a termelési és értékesítési terv előkészítésének és végrehajtásának az Európai Tengerügyi és Halászati Alap címén való támogatása, amennyiben a támogatás iránti kérelmet az ilyen terv előkészítését, illetve végrehajtását követően nyújtották be.

         (1)  HL C 294., 2018.8.20


title: C-389/18. sz. ügy: A Bíróság (hetedik tanács) 2019. december 19-i ítélete (a Tribunal de première instance francophone de Bruxelles [Belgium] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Brussels Securities SA kontra État belge (Előzetes döntéshozatal – A különböző tagállamok anya- és leányvállalatai esetében alkalmazandó adóztatás közös rendszere – 90/435/EGK irányelv – A kettős adóztatás megelőzése – A 4. cikk (1) bekezdésének első francia bekezdése – A kapott nyereség adóztatásának tilalma – A leányvállalat által juttatott osztalékok beszámítása az anyavállalat adóalapjába – A kapott osztalék levonása az anyavállalat adóalapjából és a többlet időbeli korlátozás nélküli átvitele a következő adóévekre – A nyereségekre vonatkozó adólevonások rendje – Adóelőny elvesztése)

text:
               24.2.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 61/7

      A Bíróság (hetedik tanács) 2019. december 19-i ítélete (a Tribunal de première instance francophone de Bruxelles [Belgium] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Brussels Securities SA kontra État belge
      (C-389/18. sz. ügy) (1)

      (Előzetes döntéshozatal - A különböző tagállamok anya- és leányvállalatai esetében alkalmazandó adóztatás közös rendszere - 90/435/EGK irányelv - A kettős adóztatás megelőzése - A 4. cikk (1) bekezdésének első francia bekezdése - A kapott nyereség adóztatásának tilalma - A leányvállalat által juttatott osztalékok beszámítása az anyavállalat adóalapjába - A kapott osztalék levonása az anyavállalat adóalapjából és a többlet időbeli korlátozás nélküli átvitele a következő adóévekre - A nyereségekre vonatkozó adólevonások rendje - Adóelőny elvesztése)
      (2020/C 61/08)
      Az eljárás nyelve: francia

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Tribunal de première instance francophone de Bruxelles

         Az alapeljárás felei

         Felperes: Brussels Securities SA

         Alperes: État belge

         Rendelkező rész

      A 2003. december 22-i 2003/123/EK tanácsi irányelvvel módosított, a különböző tagállamok anya- és leányvállalatai esetében alkalmazandó adóztatás közös rendszeréről szóló, 1990. július 23-i 90/435/EGK tanácsi irányelv 4. cikkének (1) bekezdését úgy kell értelmezni, hogy azzal ellentétes az olyan tagállami szabályozás, amely azt írja elő, hogy egy anyavállalat által a leányvállalatától kapott osztalékokat – az első ütemben – azelőtt kell beszámítani ezen előbbi adóalapjába, hogy azokat – a második ütemben – összegük 95 %-ának erejéig le lehetne vonni, amely összeg többletét időbeli korlátozás nélkül át lehet vinni a következő adóévekre, mivel ez a levonás elsőbbséget élvez egy olyan levonással szemben, amelynek átvitele időben korlátozott.

         (1)  HL C 294., 2018.8.20


title: T-627/19. R. sz. ügy: A Törvényszék elnökének 2020. január 31-i végzése – Shindler és társai kontra Bizottság („Ideiglenes intézkedés – A szabadságnak, a biztonságnak és a jog érvényesülésének a térsége – Az Egyesült Királyságnak az Unióból való kilépése – Az Egyesült Királyságnak az Unió más tagállamában lakóhellyel rendelkező állampolgárai – Az uniós polgárság elvesztése – Intézményi mulasztás megállapítása iránti kereset – Az ideiglenes intézkedés iránti kérelem elfogadhatatlansága”)

text:
               23.3.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 95/33

      A Törvényszék elnökének 2020. január 31-i végzése – Shindler és társai kontra Bizottság
      (T-627/19. R. sz. ügy)
      („Ideiglenes intézkedés - A szabadságnak, a biztonságnak és a jog érvényesülésének a térsége - Az Egyesült Királyságnak az Unióból való kilépése - Az Egyesült Királyságnak az Unió más tagállamában lakóhellyel rendelkező állampolgárai - Az uniós polgárság elvesztése - Intézményi mulasztás megállapítása iránti kereset - Az ideiglenes intézkedés iránti kérelem elfogadhatatlansága”)
      (2020/C 95/42)
      Az eljárás nyelve: francia

         Felek

         Felperesek: Harry Shindler (Porto d’Ascoli, Olaszország) és a végzés mellékletében megnevezett többi öt felperes (képviselő: J. Fouchet ügyvéd)

         Alperes: Európai Bizottság (képviselők: F. Erlbacher, C. Giolito és E. Montaguti meghatalmazottak)

         Az ügy tárgya

      Az EUMSZ 279. cikkre és a Törvényszék eljárási szabályzatának 156. cikkére alapított kérelem aziránt, hogy egyrészt függesszék fel a Bizottság saját mulasztásának a 2019. szeptember 13-i kifejezett megtagadását, és másrészt kötelezzék a Bizottságot bizonyos átmeneti intézkedések meghozatalára annak érdekében, hogy a felperesek uniós polgársága fennmaradjon Nagy-Britannia és Észak-Írország Egyesült Királyságának az Európai Unióból való kilépését követően, valamint fogadjanak el átmeneti intézkedést az említett polgárság alternatívájának minősülő jogállásra vonatkozóan olyan különböző intézkedések keretében, amelyek az Egyesült Királyságnak az Unióból való kilépését érintő megállapodás hiánya esetén alkalmazandóak a belépésre, a tartózkodásra, a szociális jogokra és a szakmai tevékenységre.

         A végzés rendelkező része

                  1)

                  A Törvényszék elnöke az ideiglenes intézkedés iránti kérelmet elutasítja.

                  2)

                  A Törvényszék elnöke a költségekről jelenleg nem határoz.


title: T-874/19. sz. ügy: 2019. december 23-án benyújtott kereset – Impera kontra EUIPO – Euro Games Technology (Flaming Forties)

text:
               20.4.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 129/2

      2019. december 23-án benyújtott kereset – Impera kontra EUIPO – Euro Games Technology (Flaming Forties)
      (T-874/19. sz. ügy)
      (2020/C 129/02)
      A keresetlevél nyelve: angol

         Felek

         Felperes: Impera GmbH (Steinhaus, Ausztria) (képviselő: C. Straberger ügyvéd)

         Alperes: az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala (EUIPO)

         A másik fél a fellebbezési tanács előtti eljárásban: Euro Games Technology Ltd (Vranya-Lozen-Triugulnika, Bulgária)

         Az EUIPO előtti eljárás adatai

         A vitatott védjegy bejelentője: a felperes

         A vitatott védjegy: Flaming Forties európai uniós szóvédjegy – 16 729 154. sz. védjegybejelentés

         Az EUIPO előtti eljárás: felszólalási eljárás

         A megtámadott határozat: az EUIPO ötödik fellebbezési tanácsának 2019. október 23-án hozott határozata (R 2304/2018-5. sz. ügy)

         Kereseti kérelmek

      A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:

                  —

                  helyezze hatályon kívül a megtámadott határozatot;

                  —

                  adjon helyt teljes egészében a felperes 16 729 154. sz. európai uniós védjegybejelentésének, vagy másodlagosan utalja vissza az ügyet a fellebbezési tanács elé;

                  —

                  beavatkozása esetén az EUIPO előtti eljárásban résztvevő másik felet kötelezze a felperes részéről felmerült költségek viselésére;

                  —

                  az EUIPO-t kötelezze a felperes részéről felmerült költségek viselésére, amennyiben az EUIPO előtti eljárásban résztvevő másik fél nem viseli a költségeket.

         Jogalap

                  —

                  Az (EU) 2017/1001 európai parlamenti és tanácsi rendelet 8. cikke (1) bekezdése b) pontjának megsértése.


title: T-109/20. sz. ügy: 2020. február 19-én benyújtott kereset – Numbi kontra Tanács

text:
               20.4.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 129/14

      2020. február 19-én benyújtott kereset – Numbi kontra Tanács
      (T-109/20. sz. ügy)
      (2020/C 129/18)
      Az eljárás nyelve: francia

         Felek

         Felperes: John Numbi (Kinshasha, Kongói Demokratikus Köztársaság) (képviselők: T. Bontinck, P. De Wolf és A. Guillerme ügyvédek)

         Alperes: az Európai Unió Tanácsa

         Kérelmek

      A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:

                  —

                  semmisítse meg a 2019. december 9-i (KKBP) 2019/2109 tanácsi határozatot abban a részében, amennyiben az fenntartja a felperest a 2010/788/KKBP határozat II. mellékletének 5. sorában;

                  —

                  semmisítse meg a 2019. december 9-i (EU) 2019/2101 tanácsi végrehajtási rendeletet, amennyiben az fenntartja a felperest az (EK) 1183/2005/EK rendelet Ia. mellékletének 5. sorában;

                  —

                  állapítsa meg a 2010/788/KKBP határozat 3. cikke (2) bekezdésének b) pontjában és az 1183/2005/EK rendelet 2b. cikke (1) bekezdésének b) pontjában szereplő rendelkezések jogellenességét;

                  —

                  a Tanácsot kötelezze a költségek viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek

      Keresete alátámasztása érdekében a felperes négy jogalapra hivatkozik, amelyek lényegében megegyeznek a T-95/20. sz., Kazembe Musonda kontra Tanács ügyben előadottakkal, vagy hasonlóak azokhoz.


title: T-114/20. sz. ügy: 2020. február 19-én benyújtott kereset – Alvargonzález Ramos kontra EUIPO – Ursus-3 Capital, A. V. (URSUS Kapital)

text:
               20.4.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 129/17

      2020. február 19-én benyújtott kereset – Alvargonzález Ramos kontra EUIPO – Ursus-3 Capital, A. V. (URSUS Kapital)
      (T-114/20. sz. ügy)
      (2020/C 129/22)
      A keresetlevél nyelve: spanyol

         Felek

         Felperes: Pablo Erik Alvargonzález Ramos (Madrid, Spanyolország) (képviselő: E. Sugrañes Coca ügyvéd)

         Alperes: az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala (EUIPO)

         A másik fél a fellebbezési tanács előtti eljárásban: Ursus-3 Capital, A. V., SA (Madrid, Spanyolország)

         Az EUIPO előtti eljárás adatai

         A vitatott védjegy jogosultja: a felperes

         A vitatott védjegy: URSUS Kapital ábrás védjegy – 5 641 303. sz. európai uniós védjegy

         Az EUIPO előtti eljárás: törlési eljárás

         A megtámadott határozat: az EUIPO ötödik fellebbezési tanácsának 2019. december 10-én hozott határozata (R 711/2019-5. sz. ügy)

         Kereseti kérelmek

      A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:

                  —

                  ítéletével változtassa meg a megtámadott határozatot, és utasítsa el az 5 641 303. sz. URSUS Kapital európai uniós ábrás védjegy törlése iránt a 36. osztályba tartozó „pénzügyi ügyletek” vonatkozásában történő használatának elmaradása miatt benyújtott kérelmet, és mondja ki, hogy az 5 641 303. sz. védjegyet ténylegesen használták „pénzügyi ügyletek” vonatkozásában;

                  —

                  másodlagosan, ítéletével változtassa meg a megtámadott határozatot, és utasítsa el az 5 641 303. sz. URSUS Kapital európai uniós ábrás védjegy törlése iránt a 36. osztályba tartozó „pénzügyi ügyletek” vonatkozásában történő használatának elmaradása miatt benyújtott kérelmet, és mondja ki, hogy az 5 641 303. sz. védjegyet ténylegesen használták legalább „pénzügyi ügyletek, azaz befektetési szolgáltatások, befektetési alapok, befektetési elemzés, befektetések kezelése, befektetési és ingatlanbefektetési tanácsadás” vonatkozásában;

                  —

                  harmadlagosan helyezze hatályon kívül a megtámadott határozatot;

                  —

                  az EUIPO-t kötelezze a jelen eljárás költségeinek viselésére.

         Jogalapok

                  —

                  Az (EU) 2017/1001 európai parlamenti és tanácsi rendelet 18. és 58. cikkének, valamint az (EU) 2018/625 felhatalmazáson alapuló bizottsági rendelet 10. cikkének megsértése.


title: T-115/20. sz. ügy: 2020. február 20-án benyújtott kereset – Puigdemont i Casamajó és Comín i Oliveres kontra Parlament

text:
               20.4.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 129/18

      2020. február 20-án benyújtott kereset – Puigdemont i Casamajó és Comín i Oliveres kontra Parlament
      (T-115/20. sz. ügy)
      (2020/C 129/23)
      Az eljárás nyelve: angol

         Felek

         Felperes: Carles Puigdemont i Casamajó (Waterloo, Belgium), Antoni Comín i Oliveres (Waterloo) (képviselők: P. Bekaert, G. Boye és S. Bekaert ügyvédek és B. Emmerson QC)

         Alperes: Európai Parlament

         Kérelmek

      A felperesek azt kérik, hogy a Törvényszék:

                  —

                  semmisítse meg a Parlament elnökének a 2019. december 10-i levelében szereplő határozatát, amely megtagadta a mentelmi joguk védelmében Diana Riba i Giner által az Európai Parlament eljárási szabályzata 7. cikkének (1) és (2) bekezdése és 9. cikkének (1) bekezdése értelmében 2019. október 10-én benyújtott kérelemnek a Parlament előtti bejelentését és a hatáskörrel rendelkező bizottság elé utalását.

                  —

                  az alperest kötelezze a költségek viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek

      Keresetük alátámasztása érdekében a felperesek egyetlen jogalapra hivatkoznak, amely szerint az Európai Parlament elnökének azon határozata, amely megtagadta a felperesek mentelmi jogának védelme iránti kérelem Parlament előtti bejelentését és a hatáskörrel rendelkező bizottság elé utalását, megsértette az Európai Parlament eljárási szabályzata 9. cikkének az Európai Unió Működéséről szóló Szerződés 343. cikkével együttesen értelmezett (1) bekezdését, az Európai Unió kiváltságairól és mentességeiről szóló (7.) Jegyzőkönyv (1) 9. és 18 cikkét, az Alapjogi Charta 6. cikkét, 39. cikkének (2) bekezdését, 41. és 45. cikkét, az európai parlamenti képviselők statútuma (2) 2. cikkének (1) bekezdését és az Európai Parlament eljárási szabályzata 5. cikkének (2) bekezdését.

         (1)  HL 2012. C 326, 266. o.

         (2)  Az európai parlamenti képviselők statútumának elfogadásáról szóló, 2005. szeptember 28-i 2005/684/EK, Euratom európai parlamenti határozat, HL 2005. L 262, 1. o.


title: C-267/19. és C-323/19. sz. egyesített ügyek: A Bíróság (hatodik tanács) 2020. május 7-i ítélete (a Trgovački sud u Zágrábu [Horvátország] előzetes döntéshozatal iránti kérelmei) – PARKING d.o.o. kontra SAWAL d.o.o. (C-267/19), Interplastics s. r. o. kontra Letifico d.o.o. (C-323/19) (Előzetes döntéshozatal – (EU) 1215/2012 rendelet – Polgári ügyekben folytatott igazságügyi együttműködés – Bizonyító erejű okirat alapján végrehajtási eljárásban eljáró közjegyzők – Nem kontradiktórius eljárás – A hátrányos megkülönböztetés tilalmának elve – EUMSZ 18. cikk – A tisztességes eljáráshoz való jog – Az Európai Unió Alapjogi Chartájának 47. cikke)

text:
               20.7.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 240/25

      A Bíróság (hatodik tanács) 2020. május 7-i ítélete (a Trgovački sud u Zágrábu [Horvátország] előzetes döntéshozatal iránti kérelmei) – PARKING d.o.o. kontra SAWAL d.o.o. (C-267/19), Interplastics s. r. o. kontra Letifico d.o.o. (C-323/19)
      (C-267/19. és C-323/19. sz. egyesített ügyek) (1)

      (Előzetes döntéshozatal - (EU) 1215/2012 rendelet - Polgári ügyekben folytatott igazságügyi együttműködés - Bizonyító erejű okirat alapján végrehajtási eljárásban eljáró közjegyzők - Nem kontradiktórius eljárás - A hátrányos megkülönböztetés tilalmának elve - EUMSZ 18. cikk - A tisztességes eljáráshoz való jog - Az Európai Unió Alapjogi Chartájának 47. cikke)
      (2020/C 240/33)
      Az eljárás nyelve: horvát

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Trgovački sud u Zágrábu

         Az alapeljárás felei

         Felperesek: PARKING d.o.o. (C-267/19), Interplastics s. r. o. (C-323/19)

         Alperesek: SAWAL d.o.o. (C-267/19), Letifico d.o.o. (C-323/19)

         Rendelkező rész

      Az EUMSZ 18. cikket és az Európai Unió Alapjogi Chartájának 47. cikkét úgy kell értelmezni, hogy azokkal nem ellentétes az olyan nemzeti szabályozás, amely a valamely bizonyító erejű okirat alapján indított végrehajtási eljárásokban a részükre biztosított hatáskörök keretében eljáró közjegyzőket olyan végrehajtási lapok kiállítására hatalmazza fel, amelyek, amint az a 2017. március 9-i Pula Parking ítéletből (C-551/15, EU:C:2017:193) kitűnik, nem ismerhetők el és nem hajthatók végre más tagállamban.

         (1)  HL C 263., 2019.8.5.


title: T-603/18. sz. ügy: A Törvényszék 2020. április 30-i végzése – ZE kontra Parlament

text:
               20.7.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 240/36

      A Törvényszék 2020. április 30-i végzése – ZE kontra Parlament
      (T-603/18. sz. ügy) (1)

      (2020/C 240/48)
      Az eljárás nyelve: görög
      A negyedik tanács elnöke elrendelte az ügy törlését.

         (1)  HL C 436., 2018.12.3.


title: C-237/20. sz. ügy: A Hoge Raad der Nederlanden (Hollandia) által 2020. június 5-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Federatie Nederlandse Vakbeweging kontra Heiploeg Seafood International BV, Heitrans International BV

text:
               7.9.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 297/25

      A Hoge Raad der Nederlanden (Hollandia) által 2020. június 5-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Federatie Nederlandse Vakbeweging kontra Heiploeg Seafood International BV, Heitrans International BV
      (C-237/20. sz. ügy)
      (2020/C 297/34)
      Az eljárás nyelve: holland

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Hoge Raad der Nederlanden

         Az alapeljárás felei

         Felperes: Federatie Nederlandse Vakbeweging

         Alperesek: Heiploeg Seafood International BV, Heitrans International BV

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1)

                  Úgy kell-e értelmezni a 2001/23/EK irányelv (1) 5. cikkének (1) bekezdését, hogy azon feltétel, amely szerint „[a] csődeljárás vagy ezzel egyenértékű más […] fizetésképtelenségi eljárás […] az átadó vagyonának felszámolása céljából indult”, akkor teljesül, ha

                              i.

                              az átadó csődje elkerülhetetlen, és az átadó ennélfogva ténylegesen fizetésképtelen,

                              ii.

                              a csődeljárás célja a holland jog szerint az, hogy az adós vagyonának felszámolásával elérjék valamennyi hitelező jövedelmének maximalizálását, és

                              iii.

                              a csőd megállapítása előtt egy úgynevezett pre-pack keretében előkészítik a vállalkozás (egy részének) átruházását, és azt csak a csőd megállapítását követően hajtják végre, mindamellett

                              iv.

                              a bíróság által kirendelt kijelölt csődgondnoknak a csőd megállapítása előtt valamennyi hitelező érdekei, valamint társadalmi érdekek, mint például a munkahelyek megtartásához fűződő érdek figyelembevételével kell eljárnia, amit a szintén a bíróság által kirendelt kijelölt csődbírónak kell felügyelnie,

                              v.

                              a pre-pack célja az, hogy az ezt követő csődeljárásban lehetővé tegye a felszámolás olyan módját, amelynek során az átadó vagyonához tartozó „going concern” vállalkozást („folyamatos vállalkozást”) (illetve annak egy részét) eladják, hogy elérjék valamennyi hitelező jövedelmének maximalizálását, és hogy a munkahelyek lehetőleg megmaradjanak, és

                              vi.

                              az eljárás formája biztosítja, hogy ez a cél ténylegesen irányadó?

                  2)

                  Úgy kell-e értelmezni az irányelv 5. cikkének (1) bekezdését, hogy az a feltétel, amely szerint „[a] csődeljárás vagy ezzel egyenértékű más […] fizetésképtelenségi eljárás […] az illetékes hatóság […] felügyelete alatt zajlik”, akkor teljesül, ha a csőd megállapítása előtt a vállalkozás (egy részének) átruházását pre-pack keretében a csőd megállapítása előtt előkészítik, és a csőd megállapítását követően végrehajtják, és

                              i.

                              ennek betartását a csőd megállapítása előtt a bíróság által kirendelt kijelölt csődgondnok és kijelölt csődbíró felügyeli, akik azonban nem rendelkeznek jogkörökkel,

                              ii.

                              a kijelölt csődgondnoknak a csőd megállapítása előtt a holland jog szerint valamennyi hitelező érdekei és más társadalmi érdekek, mint például a munkahelyek megtartásához fűződő érdek figyelembevételével kell eljárnia, amit a kijelölt csődbírónak kell felügyelnie,

                              iii.

                              a kijelölt csődgondnok és a kijelölt csődbíró feladatai nem különböznek a csődgondnokok és a csődbírók feladataitól,

                              iv.

                              a szerződést, amelynek alapján a vállalkozást átruházzák, és amelyet pre-pack keretében készítettek elő, csak a csőd megállapítását követően kötik meg és hajtják végre,

                              v.

                              a bíróság a csőd megállapításakor szükségesnek tarthatja, hogy a kijelölt csődgondnok vagy a kijelölt csődbíró helyett másik csődgondnokot vagy csődbírót rendeljen ki, és

                              vi.

                              a csődgondnokra és a csődbíróra az objektivitással és függetlenséggel kapcsolatos ugyanazon követelmények vonatkoznak, mint az olyan csődeljárásban eljáró csődgondnokra és csődbíróra, amelyet nem előzött meg pre-pack, és e személyek a csőd megállapítása előtti részvételük mértékétől függetlenül a jogköreik alapján kötelesek vizsgálni, hogy a vállalkozásnak (a vállalkozás egy részének) a csőd megállapítása előtt előkészített átruházása valamennyi hitelező érdekeit szolgálja-e – és ennek elutasítása esetén – kötelesek megállapítani, hogy az átruházás nem fog létrejönni, miközben továbbra is jogosultak más okból – például azért, mert más társadalmi érdekek, mint a foglalkoztatás jelentősége az átruházást kizárja – megállapítani, hogy a vállalkozásnak (a vállalkozás egy részének) a csőd megállapítása előtt előkészített átruházására nem fog sor kerülni?

         (1)  A munkavállalók jogainak a vállalkozások, üzletek vagy ezek részeinek átruházása esetén történő védelmére vonatkozó tagállami jogszabályok közelítéséről szóló, 2001. március 12-i 2001/23/EK tanácsi irányelv (HL 2001. L 82., 16. o.; magyar nyelvű különkiadás 5. fejezet, 4. kötet, 98. o.).


title: C-241/20. sz. ügy: A Tribunal de première instance du Luxembourg (Luxemburg) által 2020. június 5-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – BJ kontra État belge

text:
               7.9.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 297/26

      A Tribunal de première instance du Luxembourg (Luxemburg) által 2020. június 5-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – BJ kontra État belge
      (C-241/20. sz. ügy)
      (2020/C 297/35)
      Az eljárás nyelve: francia

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Tribunal de première instance du Luxembourg

         Az alapeljárás felei

         Felperes: BJ

         Alperes: État belge

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1)

                  Az EUMSZ 45. cikkel ellentétes-e az olyan szabályozás, mint amely az alapügy tárgyát képezi – függetlenül attól, hogy azt valamely kettős adóztatás elkerülésére irányuló egyezmény átveszi-e vagy sem –, amelynek alapján az adóalany a lakóhelye szerinti államban fizetendő jövedelemadó számításánál elveszíti az adómentes jövedelemhányadon és a személyes körülményein alapuló adókedvezményekre (mint például hosszú távú megtakarítás, nevezetesen egyéni életbiztosítási szerződés alapján fizetett díj, és energiamegtakarításra fordított költségek után járó adókedvezmény) vonatkozó igény egy részét amiatt, hogy ezen adóalany az érintett évben másik tagállamban is szerzett ott adóztatott jövedelmet?

                  2)

                  Amennyiben az első kérdésre igenlő választ kell adni, a válasz továbbra is igenlő-e, ha az adóalany – mértékét és arányát tekintve – noha nem ér el számottevő jövedelmet a lakóhely szerinti államában, ugyanakkor ez utóbbinak módjában áll ezen adókedvezmények részére történő biztosítása?

                  3)

                  Amennyiben a második kérdésre igenlő választ kell adni, a válasz továbbra is igenlő-e, ha a lakóhely szerinti állam és egy másik állam közötti kettős adóztatás elkerülésére irányuló egyezmény értelmében az adóalany e másik államban az ott adózó jövedelme tekintetében ezen állam adójogi szabályozása által biztosított személyes adókedvezményekben részesült, de ezek nem tartalmaznak egyes olyan kedvezményeket, amelyekre az adóalany a lakóhely szerinti államban főszabály szerint jogosult lenne?

                  4)

                  Amennyiben a harmadik kérdésre igenlő választ kell adni, a válasz továbbra is igenlő-e, ha ez utóbbi különbség ellenére az adóalany e másik államban ily módon legalább akkora összegű adókedvezményben részesül, mint amelytől a lakóhelye szerinti államban elesik?

                  5)

                  Ugyanezeket a válaszokat kell-e adni az Európai Unió működéséről szóló szerződés 63. cikkének (1) bekezdése és 65. cikkének (1) bekezdésére tekintettel az olyan szabályozással kapcsolatban, mint amely az alapügy tárgyát képezi – függetlenül attól, hogy azt valamely kettős adóztatás elkerülésére irányuló egyezmény átveszi-e vagy sem –, amelynek alapján az adóalany a lakóhelye szerinti államban fizetendő jövedelemadó számításánál elveszíti az adómentes jövedelemhányadon és a személyes körülményein alapuló adókedvezményekre (mint például hosszú távú megtakarítás, nevezetesen egyéni életbiztosítási szerződés alapján fizetett díj, és energiamegtakarításra fordított költségek után járó adókedvezmény) vonatkozó igény egy részét amiatt, hogy ezen adóalany az érintett évben egy másik tagállamban a tulajdonában álló ingatlan bérbeadásából szerzett ott adóztatott jövedelmet?


title: C-283/20. sz. ügy: A tribunal du travail francophone de Bruxelles (Belgium) által 2020. június 25-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – CO, ME, GC és 42 további személy kontra MJ, Európai Bizottság, Európai Külügyi Szolgálat, az Európai Unió Tanácsa, EULEX KOSOVO

text:
               7.9.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 297/32

      A tribunal du travail francophone de Bruxelles (Belgium) által 2020. június 25-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – CO, ME, GC és 42 további személy kontra MJ, Európai Bizottság, Európai Külügyi Szolgálat, az Európai Unió Tanácsa, EULEX KOSOVO
      (C-283/20. sz. ügy)
      (2020/C 297/43)
      Az eljárás nyelve: francia

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Tribunal du travail francophone de Bruxelles

         Az alapeljárás felei

         Felperesek: CO, ME, GC és 42 további személy

         Alperesek: MJ, Európai Bizottság, Európai Külügyi Szolgálat, az Európai Unió Tanácsa, EULEX KOSOVO

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdés

      Úgy kell-e értelmezni az Európai Unió koszovói jogállamiság-missziójáról (EULEX KOSOVO) szóló, 2008. február 4-i 2008/124/KKBP tanácsi együttes fellépés (1)2014. június 12-i 2014/349/KKBP tanácsi határozattal (2) történt módosítását megelőző szövege – adott esetben minden más, esetlegesen releváns rendelkezéssel összefüggésben értelmezett – 8. cikkének (3) bekezdését és 10. cikkének (3) bekezdését, hogy az a misszióvezetőt saját nevében és saját javára az EULEX KOSOVO misszió szolgálatában a 2014. június 12-ét megelőző időszakban foglalkoztatott nemzetközi polgári személyzet munkáltatójakénti minőséggel ruházza fel, vagy pedig – figyelemmel különösen a 2008/124/KKBP együttes fellépés 2014. június 12-i módosítását megelőző szövege 8. cikkének (5) bekezdésére és 9. cikkének (3) bekezdésére – úgy, hogy azok munkáltatói minőséggel az Európai Uniót és/vagy az Európai Unió valamely intézményét ruházzák fel, például az Európai Bizottságot, az Európai Külügyi Szolgálatot, az Európai Unió Tanácsát vagy bármely más intézményt, amelynek javára a misszióvezető eddig az időpontig megbízás, hatáskör-átruházás vagy adott esetben meghatározandó bármely más képviseleti forma alapján eljárt?

         (1)  HL 2008. L 42., 92. o.

         (2)  Az Európai Unió koszovói jogállamiság-missziójáról (EULEX KOSOVO) szóló 2008/124/KKBP együttes fellépés módosításáról szóló 2014/349/KKBP határozat (HL 2014. L 174., 42. o.).


title: C-628/20. sz. ügy: A Landgericht Köln (Németország) által 2020. november 23-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Deutsche Lufthansa AG kontra BA

text:
               2021.3.1.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 72/13

      A Landgericht Köln (Németország) által 2020. november 23-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Deutsche Lufthansa AG kontra BA
      (C-628/20. sz. ügy)
      (2021/C 72/18)
      Az eljárás nyelve: német

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Landgericht Köln

         Az alapeljárás felei

         Felperes: Deutsche Lufthansa AG

         Alperes: BA

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdés

      A légifuvarozó saját munkavállalóinak szakszervezeti felhíváson alapuló sztrájkja esetében a 261/2004/EK rendelet (1) 5. cikkének (3) bekezdése értelmében vett rendkívüli körülményről van-e szó?

         (1)  A visszautasított beszállás és légi járatok törlése vagy hosszú késése [helyesen: jelentős késése] esetén az utasoknak nyújtandó kártalanítás és segítség közös szabályainak megállapításáról, és a 295/91/EGK rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló, 2004. február 11-i 261/2004/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet (HL 2004. L 46., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 7. fejezet, 8. kötet, 10. o.).


title: C-664/18. sz. ügy: A Bíróság (hetedik tanács) 2021. március 4-i ítélete – Európai Bizottság kontra Nagy-Britannia és Észak-Írország Egyesült Királysága (Tagállami kötelezettségszegés – Környezet – 2008/50/EK irányelv – A környezeti levegő minősége – A 13. cikk (1) bekezdése és a XI. melléklet – Az Egyesült Királyság bizonyos zónáiban a nitrogén-dioxid [NO2] határértékek rendszeres és tartós túllépése – A 23. cikk (1) bekezdése – XV. melléklet – A túllépés „lehető legrövidebb” időtartama – Megfelelő intézkedések)

text:
               2021.5.3.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 163/2

      A Bíróság (hetedik tanács) 2021. március 4-i ítélete – Európai Bizottság kontra Nagy-Britannia és Észak-Írország Egyesült Királysága
      (C-664/18. sz. ügy) (1)

      (Tagállami kötelezettségszegés - Környezet - 2008/50/EK irányelv - A környezeti levegő minősége - A 13. cikk (1) bekezdése és a XI. melléklet - Az Egyesült Királyság bizonyos zónáiban a nitrogén-dioxid [NO2] határértékek rendszeres és tartós túllépése - A 23. cikk (1) bekezdése - XV. melléklet - A túllépés „lehető legrövidebb” időtartama - Megfelelő intézkedések)
      (2021/C 163/02)
      Az eljárás nyelve: angol

         Felek

         Felperes: Európai Bizottság (képviselők kezdetben: J. Norris és K. Petersen, később: E. Manhaeve és J. Norris meghatalmazottak)

         Alperes: Nagy-Britannia és Észak-Írország Egyesült Királysága (képviselők: F. Shibli meghatalmazott, segítője: J. Morrison barrister)

         Az alperest támogató beavatkozó fél: Németországi Szövetségi Köztársaság (képviselők kezdetben: T. Henze és S. Eisenberg, később: J. Möller és S. Eisenberg meghatalmazottak, segítőik: U. Karpenstein, F. Fellenberg és K. Dingemann Rechtsanwälte)

         Rendelkező rész

                  1)

                  Mivel Nagy-Britannia és Észak-Írország Egyesült Királysága
                  2010. január 1-jétől 2017-ig rendszeresen és tartósan túllépte az NO2-ra vonatkozó éves határértékeket az Egyesült Királyság következő tizenhat zónájában: UK0001 (Greater London Urban Area); UK0002 (West Midlands Urban Area); UK0003 (Greater Manchester Urban Area); UK0004 (West Yorkshire Urban Area); UK0013 (Teesside Urban Area); UK0014 (The Potteries); UK0018 (Kingston upon Hull); UK0019 (Southampton Urban Area); UK0024 (Glasgow Urban Area); UK0029 (Eastern); UK0031 (South East); UK0032 (East Midlands); UK0033 (North West & Merseyside); UK0034 (Yorkshire & Humberside); UK0035 (West Midlands) és UK0036 (North East), valamint az NO2-ra vonatkozó óránkénti határértéket a UK0001 (Greater London Urban Area) nem teljesítette a környezeti levegő minőségéről és a Tisztább levegőt Európának elnevezésű programról szóló, 2008. május 21-i 2008/50/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv 13. cikkének (1) bekezdésében és XI. mellékletében szereplő, egymással összefüggésben értelmezendő rendelkezésekből eredő kötelezettségeit,
                  továbbá
                  mivel 2010. június 11-től nem fogadta el a megfelelő intézkedéseket ahhoz, hogy biztosítani lehessen a NO2 határértékek tiszteletben tartását e zónák összességében, nem teljesítette a 2008/50/EK irányelv 23. cikkének (1) bekezdéséből, illetve e rendelkezés ugyanezen irányelv XV. mellékletével együttesen értelmezett rendelkezéseiből eredő kötelezettségeit, különösen az ezen irányelv 23. cikke (1) bekezdésének második albekezdésében előírt azon kötelezettségét, hogy úgy járjon el, hogy az irányelvben megjelölt határérték-túllépés a lehető legkevesebb ideig tartson.

                  2)

                  A Bíróság Nagy-Britannia és Észak-Írország Egyesült Királyságát kötelezi a saját költségein felül az Európai Bizottság részéről felmerült költségek viselésére.

                  3)

                  A Németországi Szövetségi Köztársaság maga viseli saját költségeit.

         (1)  HL C 445., 2018.12.10.


title: C-193/19. sz. ügy: A Bíróság (negyedik tanács) 2021. március 4-i ítélete (a Förvaltningsrätten i Malmö [Svédország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – A kontra Migrationsverket (Előzetes döntéshozatal – A szabadságon, a biztonságon és a jog érvényesülésén alapuló térség – Határellenőrzések, menekültügy és bevándorlás – A Schengeni Megállapodás végrehajtásáról szóló egyezmény – Keresés a Schengeni Információs Rendszerben (SIS) olyan harmadik országbeli állampolgár által benyújtott tartózkodás iránti kérelem elbírálása során, aki beutazási tilalmat elrendelő figyelmeztető jelzés hatálya alatt áll – A 25. cikk (1) bekezdése – Schengeni határ ellenőrzési kódex – Beutazási feltételek harmadik országok állampolgárai számára – A 6. cikk (1) és (5) bekezdése – Az Európai Unió Alapjogi Chartája – 7. cikk és a 24. cikk (2) bekezdése – A tartózkodási engedély családegyesítés céljából történő megújításának megtagadása azzal az indokkal, hogy a kérelmező személyazonossága nem egyértelműen igazolt)

text:
               2021.5.3.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 163/3

      A Bíróság (negyedik tanács) 2021. március 4-i ítélete (a Förvaltningsrätten i Malmö [Svédország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – A kontra Migrationsverket
      (C-193/19. sz. ügy) (1)

      (Előzetes döntéshozatal - A szabadságon, a biztonságon és a jog érvényesülésén alapuló térség - Határellenőrzések, menekültügy és bevándorlás - A Schengeni Megállapodás végrehajtásáról szóló egyezmény - Keresés a Schengeni Információs Rendszerben (SIS) olyan harmadik országbeli állampolgár által benyújtott tartózkodás iránti kérelem elbírálása során, aki beutazási tilalmat elrendelő figyelmeztető jelzés hatálya alatt áll - A 25. cikk (1) bekezdése - Schengeni határ ellenőrzési kódex - Beutazási feltételek harmadik országok állampolgárai számára - A 6. cikk (1) és (5) bekezdése - Az Európai Unió Alapjogi Chartája - 7. cikk és a 24. cikk (2) bekezdése - A tartózkodási engedély családegyesítés céljából történő megújításának megtagadása azzal az indokkal, hogy a kérelmező személyazonossága nem egyértelműen igazolt)
      (2021/C 163/03)
      Az eljárás nyelve: svéd

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Förvaltningsrätten i Malmö

         Az alapeljárás felei

         Felperes:: A

         Alperes: Migrationsverket

         Rendelkező rész

      A Benelux Gazdasági Unió államai, a Németországi Szövetségi Köztársaság és a Francia Köztársaság kormánya között a közös határaikon történő ellenőrzések fokozatos megszüntetéséről szóló, 1985. június 14 i schengeni megállapodás végrehajtásáról szóló, Schengenben (Luxembourg), 1990. június 19-én aláírt és 1995. március 26-án hatályba lépett egyezmény 2010. március 25-i 265/2010/EU európai parlamenti és tanácsi rendelettel módosított változata 25. cikkének (1) bekezdését akként kell értelmezni, hogy azzal nem ellentétes az olyan tagállami szabályozás, amely lehetővé teszi a tartózkodási engedélynek családegyesítés céljából történő megadását, meghosszabbítását vagy megújítását, amennyiben a kérelem benyújtója e tagállam területén olyan harmadik országbeli állampolgár, aki a Schengeni Információs Rendszerben a schengeni térségben beléptetési tilalmat elrendelő figyelmeztető jelzés hatálya alatt áll, és aki személyazonosságát nem tudta érvényes úti okmánnyal igazolni, amennyiben a figyelmeztető jelzést kiadó, előzetesen konzultáció céljából megkeresett tagállam érdekeit figyelembe vették, és a tartózkodási engedély kiadása, meghosszabbítása vagy megújítása kizárólag az e rendelkezés értelmében vett „alapos indokból” történik.
      A személyek határátlépésére irányadó szabályok uniós kódexének (Schengeni határ-ellenőrzési kódex) létrehozásáról szóló, 2016. március 9-i (EU) 2016/399 európai parlamenti és tanácsi rendeletet, különösen 6. cikke (1) bekezdésének a) pontját akként kell értelmezni, hogy az nem alkalmazható az ilyen helyzetben lévő harmadik országbeli állampolgárokra.

         (1)  HL C 155., 2019.5.6


title: C-220/19. sz. ügy: A Bíróság (tizedik tanács) 2021. március 3-i ítélete (a Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Valenciana [Spanyolország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Promociones Oliva Park SL kontra Tribunal Económico Administrativo Regional (TEAR) de la Comunidad Valenciana (Előzetes döntéshozatal – 2008/118/EK irányelv – A jövedéki adóra vonatkozó általános rendelkezések – Az 1. cikk (2) bekezdése – A jövedéki termékekre kivetett egyéb közvetett adók – 2009/28/EK irányelv – A megújuló energiaforrásból előállított energia felhasználásának a támogatása – Az 1. cikk, a 3. cikk (1) és (2) bekezdése, valamint (3) bekezdésének a 2. cikk k) pontjával összefüggésben értelmezett a) pontja – 2009/72/EK irányelv – A villamos energia belső piacára vonatkozó közös szabályok – A villamosenergia-termelés értékére kivetett adó – Az adó jellege és szerkezete – A megújuló energiaforrásból előállított villamos energiára és a nem megújuló energiaforrásból előállított villamos energiára azonos módon kivetett adó)

text:
               2021.5.3.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 163/4

      A Bíróság (tizedik tanács) 2021. március 3-i ítélete (a Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Valenciana [Spanyolország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Promociones Oliva Park SL kontra Tribunal Económico Administrativo Regional (TEAR) de la Comunidad Valenciana
      (C-220/19. sz. ügy) (1)

      (Előzetes döntéshozatal - 2008/118/EK irányelv - A jövedéki adóra vonatkozó általános rendelkezések - Az 1. cikk (2) bekezdése - A jövedéki termékekre kivetett egyéb közvetett adók - 2009/28/EK irányelv - A megújuló energiaforrásból előállított energia felhasználásának a támogatása - Az 1. cikk, a 3. cikk (1) és (2) bekezdése, valamint (3) bekezdésének a 2. cikk k) pontjával összefüggésben értelmezett a) pontja - 2009/72/EK irányelv - A villamos energia belső piacára vonatkozó közös szabályok - A villamosenergia-termelés értékére kivetett adó - Az adó jellege és szerkezete - A megújuló energiaforrásból előállított villamos energiára és a nem megújuló energiaforrásból előállított villamos energiára azonos módon kivetett adó)
      (2021/C 163/04)
      Az eljárás nyelve: spanyol

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Valenciana

         Az alapeljárás felei

         Felperes: Promociones Oliva Park SL

         Alperes: Tribunal Económico Administrativo Regional (TEAR) de la Comunidad Valenciana

         Rendelkező rész

                  1)

                  A jövedéki adóra vonatkozó általános rendelkezésekről és a 92/12/EGK irányelv hatályon kívül helyezéséről szóló, 2008. december 16-i 2008/118/EK tanácsi irányelv 1. cikkének (2) bekezdését úgy kell értelmezni, hogy azzal nem ellentétes az olyan adó kivetését előíró nemzeti szabályozás, amely a villamos energia nemzeti területen való termelését és villamosenergia-hálózatba való betáplálását sújtja, és amelynek az adóalapját az adóalany e tevékenységekből származó bevételeinek teljes összege képezi, anélkül hogy figyelembe venné a ténylegesen termelt és e hálózatba betáplált villamos energia mennyiségét.

                  2)

                  A megújuló energiaforrásból előállított energia támogatásáról [helyesen: a megújuló energiaforrásból előállított energia felhasználásának támogatásáról], valamint a 2001/77/EK és a 2003/30/EK irányelv módosításáról és azt követő hatályon kívül helyezéséről szóló, 2009. április 23-i 2009/28/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv 1. cikkét, 3. cikkének (1) és (2) bekezdését, valamint (3) bekezdésének az ezen irányelv 2. cikke második albekezdésének k) pontjával összefüggésben értelmezett a) pontját úgy kell értelmezni, hogy azokkal nem ellentétes az olyan adó kivetését előíró nemzeti szabályozás, amely a villamos energia termelését és villamosenergia-hálózatba való betáplálását egységes mértékkel sújtja, beleértve azt is, ha e villamos energiát megújuló energiaforrásból állítják elő, és amelynek célja nem a környezet védelme, hanem a költségvetési bevételeknek a növelése.

                  3)

                  Az EUMSZ 107. cikk (1) bekezdését és a villamos energia belső piacára vonatkozó közös szabályokról és a 2003/54/EK irányelv hatályon kívül helyezéséről szóló, 2009. július 13-i 2009/72/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv 32–34. cikkét úgy kell értelmezni, hogy azokkal nem ellentétes az olyan nemzeti adó kivetését előíró nemzeti szabályozás, amely a villamos energia valamely tagállam területén történő termelését és villamosenergia-hálózatba való betáplálását sújtja, abban az esetben, ha ezen adó nem alkalmazandó a más tagállamokban termelt villamos energia e hálózatba történő betáplálására.

         (1)  HL C 213., 2019.6.24.


title: C-362/19. P. sz. ügy: A Bíróság (ötödik tanács) 2021. március 4-i ítélete – Európai Bizottság kontra Fútbol Club Barcelona, Spanyol Királyság (Fellebbezés – Állami támogatások – Egyes hivatásos labdarúgókluboknak nyújtott állami támogatás – Az EUMSZ 107. cikk (1) bekezdése – Az „előny” fogalma – Támogatási rendszer – (EU) 2015/1589 rendelet – Az 1. cikk d) pontja – Kedvezményes adómérték – Nonprofit szervezetek – Kevésbé előnyös adólevonás – Hatás – Csatlakozó fellebbezés – A Bíróság eljárási szabályzatának 169. és 178. cikke)

text:
               2021.5.3.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 163/5

      A Bíróság (ötödik tanács) 2021. március 4-i ítélete – Európai Bizottság kontra Fútbol Club Barcelona, Spanyol Királyság
      (C-362/19. P. sz. ügy) (1)

      (Fellebbezés - Állami támogatások - Egyes hivatásos labdarúgókluboknak nyújtott állami támogatás - Az EUMSZ 107. cikk (1) bekezdése - Az „előny” fogalma - Támogatási rendszer - (EU) 2015/1589 rendelet - Az 1. cikk d) pontja - Kedvezményes adómérték - Nonprofit szervezetek - Kevésbé előnyös adólevonás - Hatás - Csatlakozó fellebbezés - A Bíróság eljárási szabályzatának 169. és 178. cikke)
      (2021/C 163/05)
      Az eljárás nyelve: spanyol

         Felek

         Fellebbező: Európai Bizottság (képviselők: P. Němečková, B. Stromsky és G. Luengo meghatalmazottak)

         A többi fél az eljárásban: Fútbol Club Barcelona (képviselők: R. Vallina Hoset, J. Roca Sagarra, J. del Saz Cordero, A. Sellés Marco és R. Salas Lúcia abogados), Spanyol Királyság (képviselők: S. Centeno Huerta, J. Ruiz Sánchez és A. Rubio González meghatalmazottak)

         Rendelkező rész

                  1)

                  A Bíróság az Európai Unió Törvényszékének 2019. február 26 i Fútbol Club Barcelona kontra Bizottság ítéletét (T 865/16, EU:T:2019:113) hatályon kívül helyezi, amennyiben az helyt ad az első fokon előterjesztett második jogalapnak, és megsemmisíti a Spanyolország által bizonyos labdarúgóklubok javára nyújtott SA.29769 (2013/C) (korábbi 2013/NN) állami támogatásról szóló 2016. július 4 i (EU) 2016/2391 bizottsági határozatot.

                  2)

                  A Bíróság a Fútbol Club Barcelona által a T 865/16. sz. ügyben a 2016/2391 határozat megsemmisítése iránt benyújtott keresetet elutasítja.

                  3)

                  A Fútbol Club Barcelona a saját költségein felül viseli az Európai Bizottság részéről az Európai Unió Törvényszéke előtti eljárással összefüggésben felmerült költségeket.

                  4)

                  Az Európai Bizottság maga viseli a jelen fellebbezéssel összefüggésben felmerült saját költségeit.

                  5)

                  A Spanyol Királyság maga viseli saját költségeit.

         (1)  HL C 238., 2019.7.15