title: C-811/18. sz. ügy: A Bíróság elnökének 2020. február 4-i végzése (a Tribunal Superior de Justicia de Canarias [Spanyolország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – KA kontra Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS), Tesorería General de la Seguridad Social

text:
               21.9.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 313/19

      A Bíróság elnökének 2020. február 4-i végzése (a Tribunal Superior de Justicia de Canarias [Spanyolország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – KA kontra Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS), Tesorería General de la Seguridad Social
      (C-811/18. sz. ügy) (1)

      (2020/C 313/25)
      Az eljárás nyelve: spanyol
      A Bíróság elnöke elrendelte az ügy törlését.

         (1)  HL C 139., 2019.4.15.


title: T-633/19. sz. ügy: A Törvényszék 2020. július 8-i ítélete – Essential Export kontra EUIPO – Shenzhen Liouyi International Trading (TOTU) („Európai uniós védjegy – Felszólalási eljárás – Az állítólagosan a »TOTU« szóelemet, valamint a piros és fekete színt tartalmazó európai uniós ábrás védjegy bejelentése – A korábbi TOTTO európai uniós ábrás védjegyek – Viszonylagos kizáró ok – Összetéveszthetőség – Az (EU) 2017/1001 rendelet 8. cikke (1) bekezdésének b) pontja”)

text:
               21.9.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 313/27

      A Törvényszék 2020. július 8-i ítélete – Essential Export kontra EUIPO – Shenzhen Liouyi International Trading (TOTU)
      (T-633/19. sz. ügy) (1)

      („Európai uniós védjegy - Felszólalási eljárás - Az állítólagosan a »TOTU« szóelemet, valamint a piros és fekete színt tartalmazó európai uniós ábrás védjegy bejelentése - A korábbi TOTTO európai uniós ábrás védjegyek - Viszonylagos kizáró ok - Összetéveszthetőség - Az (EU) 2017/1001 rendelet 8. cikke (1) bekezdésének b) pontja”)
      (2020/C 313/39)
      Az eljárás nyelve: angol

         Felek

         Felperes: Essential Export SA (San José, Costa Rica) (képviselő: A. B. Padial Martínez ügyvéd)

         Alperes: az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala (EUIPO) (képviselő: S. Hanne meghatalmazott)

         A másik fél az EUIPO fellebbezési tanácsa előtti eljárásban: Shenzhen Liouyi International Trading Co. Ltd (Shenzhen, Kína)

         Az ügy tárgya

      Az EUIPO második fellebbezési tanácsának az Essential Export és a Shenzhen Liouyi International Trading közötti felszólalási eljárással kapcsolatban 2019. július 22-én hozott határozata (R 362/2019-2. sz. ügy) ellen benyújtott kereset.

         Az ítélet rendelkező része

                  1)

                  A Törvényszék a keresetet elutasítja.

                  2)

                  A Törvényszék az Essential Export SA-t kötelezi a költségek viselésére.

         (1)  HL C 383., 2019.11.11.


title: T-231/20. R. sz. ügy: A Törvényszék elnökének 2020. június 24-i végzése – Price kontra Tanács („Ideiglenes intézkedés – A szabadságon, a biztonságon és a jog érvényesülésén alapuló térség – (EU) 2020/135 határozat – Az Egyesült Királyságnak az Unióból és az Euratomból történő kilépéséről szóló megállapodás – Az uniós polgárság elvesztése – Végrehajtás felfüggesztése iránti kérelem – Az alapkereset nyilvánvaló elfogadhatatlansága – Elfogadhatatlanság – A Bírósághoz utalás – Hatáskör hiánya”)

text:
               21.9.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 313/28

      A Törvényszék elnökének 2020. június 24-i végzése – Price kontra Tanács
      (T-231/20. R. sz. ügy)
      („Ideiglenes intézkedés - A szabadságon, a biztonságon és a jog érvényesülésén alapuló térség - (EU) 2020/135 határozat - Az Egyesült Királyságnak az Unióból és az Euratomból történő kilépéséről szóló megállapodás - Az uniós polgárság elvesztése - Végrehajtás felfüggesztése iránti kérelem - Az alapkereset nyilvánvaló elfogadhatatlansága - Elfogadhatatlanság - A Bírósághoz utalás - Hatáskör hiánya”)
      (2020/C 313/41)
      Az eljárás nyelve: francia

         Felek

         Felperes: David Price (Dorat, Franciaország) (képviselő: J. Fouchet ügyvéd)

         Alperes: az Európai Unió Tanácsa (képviselők: M. Bauer, R. Meyer és M.-M. Joséphidès meghatalmazottak)

         Az ügy tárgya

      Egyrészt az EUMSZ 278. és EUMSZ 279. cikken alapuló és a Nagy-Britannia és Észak-Írország Egyesült Királyságának az Európai Unióból és az Európai Atomenergia-közösségből történő kilépéséről szóló megállapodás megkötéséről szóló, 2020. január 30-i (EU) 2020/135 tanácsi határozat (HL 2020. L 29., 1. o.), valamint a Nagy-Britannia és Észak-Írország Egyesült Királyságának az Európai Unióból és az Európai Atomenergia-közösségből történő kilépéséről szóló megállapodás (HL 2020. L 29., 7. o.) végrehajtásának részleges felfüggesztése iránti kérelem, amennyiben e jogi aktusok nem teszik lehetővé a felperes uniós polgárságának a megőrzését, vagy legalábbis az említett megállapodás 127. cikke (1) bekezdése b) pontja végrehajtásának részleges felfüggesztése iránti kérelem, másrészt pedig az EUMSZ 256. cikk (3) bekezdésének második albekezdésén alapuló és az eljárás felfüggesztése, valamint az ügynek a Bíróság elé előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések feltevése érdekében való utalása iránti kérelem.

         A végzés rendelkező része

                  1)

                  A Törvényszék elnöke az ideiglenes intézkedés iránti kérelmet elutasítja.

                  2)

                  A Törvényszék elnöke a költségekről jelenleg nem határoz.


title: A Fürstlicher Oberster Gerichtshof 2020. május 8-i, tanácsadói vélemény iránti kérelme az EFTA-Bírósághoz az SMA SA és Société Mutuelle d’Assurance du Batiment et des Travaux Publics kontra Finanzmarktaufsicht ügyben (E-5/20. sz. ügy) 2020/C 316/07

text:
               24.9.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 316/7

      A Fürstlicher Oberster Gerichtshof 2020. május 8-i, tanácsadói vélemény iránti kérelme az EFTA-Bírósághoz az SMA SA és Société Mutuelle d’Assurance du Batiment et des Travaux Publics kontra Finanzmarktaufsicht ügyben
      (E-5/20. sz. ügy)
      (2020/C 316/07)
      A Fürstlicher Oberster Gerichtshof (hercegi legfelsőbb bíróság) 2020. május 8-án kelt, a Bíróság Hivatalához 2020. május 20-án beérkezett levelében tanácsadói vélemény iránti kérelmet nyújtott be az EFTA-Bírósághoz az SMA SA és Société Mutuelle d’Assurance du Batiment et des Travaux Publics kontra Finanzmarktaufsicht ügyben, az alábbi kérdéseket illetően:

                  1.

                  A biztosítási és viszontbiztosítási üzleti tevékenység megkezdéséről és gyakorlásáról szóló, 2009. november 25-i 2009/138/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (Szolvencia II) (EGT-jogszabályok gyűjteménye (EWR-Rechtssammlung): IX. melléklet – 1.01), különösen annak 27. és 28. cikke,
                  az életbiztosítás körén kívül eső közvetlen biztosításra vonatkozó törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezések összehangolásáról és a 73/239/EGK irányelv, valamint a 88/357/EGK irányelv módosításáról szóló, 1992. június 18-i 92/49/EGK tanácsi irányelv (harmadik nem életbiztosítási irányelv),
                  az életbiztosítás körén kívül eső közvetlen biztosításokra vonatkozó törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezések összehangolásáról és a szolgáltatásnyújtás szabadságának tényleges gyakorlását elősegítő rendelkezések megállapításáról, valamint a 73/239/EGK irányelv módosításáról szóló, 1988. június 22-i 88/357/EGK második tanácsi irányelv, különösen annak 1. cikke b) pontja, 7. cikke (1) bekezdésének a)–c) pontja, 10. cikke, 11. cikkének (7) bekezdése és 21. cikke,
                  az életbiztosítás körén kívül eső közvetlen biztosítási tevékenység megkezdésére és gyakorlására vonatkozó törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezések összehangolásáról szóló, 1973. július 24-i 73/239/EGK első tanácsi irányelv, különösen annak 13. és 14. cikke,
                  úgy értelmezendők-e, hogy azok jogokat biztosítanak a felügyelt közvetlen biztosító azon hitelezőinek, akik nem szerződők, biztosított személyek vagy e biztosító kedvezményezettjei, vagy az e biztosítóval kötött biztosítási szerződésben részes egyéb felek, és akik számára – károsult harmadik félként – egyébként sem biztosított a biztosítási jogviszonyból eredő közvetlen keresetindítási jog e biztosítóval szemben, valamint akiknek a követelései nem olyan biztosítási szerződésből vagy más tevékenységből erednek, amelyre e jogalapok alkalmazandók a közvetlen biztosítás keretében, hanem akiknek a követelései – mint a harmadik fél szerződők biztosítóiként fellépő felpereseké – a legtágabb értelemben vett visszkereseti igényként a felügyelt közvetlen biztosítóval szemben kerülnek érvényesítésre, abban az értelemben, hogy az illetékes hatóság, mint jelen ügyben az alperes, felügyeleti intézkedéseket kell, hogy alkalmazzon, melyeket a hivatkozott irányelveknek megfelelően kell végrehajtania, ezen hitelezők érdekében is, valamint a vonatkozó kötelezettségek megsértése esetén felelősséggel tartozik a hitelezők felé az ebből eredő veszteségekért?

                  2.

                  Az 1. kérdésben [helyesbítve, az eredetiben: 4. kérdés] hivatkozott EGT-jogi rendelkezéseknek a biztosítók felügyeletéről szóló 1995. december 6-i törvény (az 1995. évi biztosítási felügyeleti törvény (Versicherungsaufsichtsgesetz; VersAG alt)) 1. cikkében, a biztosítók felügyeletéről szóló 2015. június 12-i törvény (a 2015. évi biztosítási felügyeleti törvény (Versicherungsaufsichtsgesetz; VersAG neu)) 1. cikkének (2) bekezdésében és a pénzpiaci hatóságról szóló 2004. június 18-i törvény (a pénzpiaci hatóságról szóló törvény (Finanzmarktaufsichtsgesetz; FMAG)) 4. cikkében foglalt nemzeti rendelkezések által történő végrehajtása megfelelően teljesíti-e a végrehajtásra – ezáltal annak alkalmazására és a nemzeti bíróságok általi értelmezésére – vonatkozó azon követelményeket az ilyen jogalapok értelmében, amelyekre az EFTA-Bíróság esetjoga – mint például egyebek mellett az E-3/15 Liechtensteinische Gesellschaft für Umweltschutz ügy 33. és azt követő, valamint 74. pontja – hivatkozik?


title: C-299/19. sz. ügy: A Bíróság (kilencedik tanács) 2020. november 18-i ítélete (a Tribunale ordinario di Torino [Olaszország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Techbau SpA kontra Azienda Sanitaria Locale AL (Előzetes döntéshozatal – A kereskedelmi ügyletekhez kapcsolódó késedelmes fizetések elleni fellépés – 2000/35/EK irányelv – A „kereskedelmi ügylet” fogalma – Az „áruk szállításának” és a „szolgáltatások nyújtásának” fogalma – Az 1. cikk és a 2. cikk 1. pontjának első bekezdése – Építési beruházásra irányuló közbeszerzési szerződés)

text:
               2021.1.25.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 28/6

      A Bíróság (kilencedik tanács) 2020. november 18-i ítélete (a Tribunale ordinario di Torino [Olaszország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Techbau SpA kontra Azienda Sanitaria Locale AL
      (C-299/19. sz. ügy) (1)

      (Előzetes döntéshozatal - A kereskedelmi ügyletekhez kapcsolódó késedelmes fizetések elleni fellépés - 2000/35/EK irányelv - A „kereskedelmi ügylet” fogalma - Az „áruk szállításának” és a „szolgáltatások nyújtásának” fogalma - Az 1. cikk és a 2. cikk 1. pontjának első bekezdése - Építési beruházásra irányuló közbeszerzési szerződés)
      (2021/C 28/07)
      Az eljárás nyelve: olasz

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Tribunale ordinario di Torino

         Az alapeljárás felei

         Felperes: Techbau SpA

         Alperes: Azienda Sanitaria Locale AL

         Rendelkező rész

      A kereskedelmi ügyletekhez kapcsolódó késedelmes fizetések elleni fellépésről szóló, 2000. június 29-i 2000/35/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv 2. cikke 1. pontjának első bekezdését úgy kell értelmezni, hogy az építési beruházásra irányuló közbeszerzési szerződés e rendelkezés értelmében véve olyan kereskedelmi ügyletnek minősül, amely áruk szállítását vagy szolgáltatások nyújtását eredményezi, és az így ezen irányelv tárgyi hatálya alá tartozik.

         (1)  HL C 213., 2019.6.24.


title: C-371/19. sz. ügy: A Bíróság (ötödik tanács) 2020. november 18-i ítélete – Európai Bizottság kontra Németországi Szövetségi Köztársaság (Tagállami kötelezettségszegés – Adózás – Hozzáadottérték-adó (héa) – 2006/112/EK irányelv – A 170. cikk és a 171. cikk (1) bekezdése – Héa-visszatérítés azon adóalany részére, aki nem abban a tagállamban telepedett le, ahol a héa hatálya alá tartozó termékeket szerez be, szolgáltatást vesz igénybe vagy termékimportot teljesít, hanem egy másik tagállamban telepedett le – 2008/9/EK irányelv – A héa-visszatérítés szabályai – 9. és 10. cikk – A 15. cikk (1) bekezdése – 20. cikk – A számla vagy az import okmány másolatának hiánya – A hiányos visszatérítési kérelmek rendszeres jellegű elutasítása – Annak megtagadása, hogy az adóalanyt a kérelmének kiegészítésére szólítsák fel azt követően, hogy lejárt a kérelem benyújtására előírt határidő – Az adósemlegesség elve – Az arányosság elve – Elfogadhatóság)

text:
               2021.1.25.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 28/6

      A Bíróság (ötödik tanács) 2020. november 18-i ítélete – Európai Bizottság kontra Németországi Szövetségi Köztársaság
      (C-371/19. sz. ügy) (1)

      (Tagállami kötelezettségszegés - Adózás - Hozzáadottérték-adó (héa) - 2006/112/EK irányelv - A 170. cikk és a 171. cikk (1) bekezdése - Héa-visszatérítés azon adóalany részére, aki nem abban a tagállamban telepedett le, ahol a héa hatálya alá tartozó termékeket szerez be, szolgáltatást vesz igénybe vagy termékimportot teljesít, hanem egy másik tagállamban telepedett le - 2008/9/EK irányelv - A héa-visszatérítés szabályai - 9. és 10. cikk - A 15. cikk (1) bekezdése - 20. cikk - A számla vagy az import okmány másolatának hiánya - A hiányos visszatérítési kérelmek rendszeres jellegű elutasítása - Annak megtagadása, hogy az adóalanyt a kérelmének kiegészítésére szólítsák fel azt követően, hogy lejárt a kérelem benyújtására előírt határidő - Az adósemlegesség elve - Az arányosság elve - Elfogadhatóság)
      (2021/C 28/08)
      Az eljárás nyelve: német

         Felek

         Felperes: Európai Bizottság (képviselők: J. Jokubauskaitė és R. Pethke meghatalmazottak)

         Alperes: Németországi Szövetségi Köztársaság (képviselők: S. Eisenberg és J. Möller meghatalmazottak)

         Rendelkező rész

                  1)

                  A Németországi Szövetségi Köztársaság – mivel elutasítja azokat a hozzáadottérték-adóra (héa) vonatkozó visszatérítési kérelmeket, amelyeket a visszatérítési időszakot követő naptári év szeptember 30-a előtt nyújtottak be, de amelyekhez nem csatolták a nem a visszatérítés helye szerinti tagállamban, hanem egy másik tagállamban letelepedett adóalanyok részére a 2006/112/EK irányelvben előírt hozzáadottérték-adóvisszatérítés részletes szabályainak megállapításáról szóló, 2008. február 12-i 2008/9/EK tanácsi irányelv 10. cikke értelmében a visszatérítés helye szerinti tagállam jogszabályai által megkövetelt számla- vagy importokmány-másolatokat, anélkül hogy előzetesen felszólítanák a kérelmezőket arra, hogy – szükség esetén e határidőn túl – egészítsék ki a kérelmeiket e másolatok bemutatásával vagy az említett kérelmek elbírálását lehetővé tevő, megfelelő információk megadásával, megsértve ezzel a héasemlegesség elvét, valamint a nem a visszatérítés helye szerinti tagállamban letelepedett adóalanyok héa-visszatérítéshez való jogának hatékony érvényesülését – nem teljesítette a 2008. február 12-i 2008/8/EK tanácsi irányelvvel módosított, a közös hozzáadottértékadó-rendszerről szóló, 2006. november 28-i 2006/112/EK tanácsi irányelv 170. és 171. cikkéből, valamint a 2008/9/EK irányelv 5. cikkéből eredő kötelezettségeit.

                  2)

                  A Bíróság a keresetet az ezt meghaladó részében elutasítja.

                  3)

                  A Németországi Szövetségi Köztársaság viseli a saját költségein felül az Európai Bizottság költségeinek kétharmadát.

                  4)

                  Az Európai Bizottság viseli saját költségeinek egyharmadát.

         (1)  HL C 213., 2019.6.24.


title: C-454/19. sz. ügy: A Bíróság (negyedik tanács) 2020. november 19-i ítélete (az Amtsgericht Heilbronn [Németország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – ZW elleni büntetőeljárás (Előzetes döntéshozatal – Uniós polgárság – EUMSZ 21. cikk – A tagállamok területén történő szabad mozgáshoz és tartózkodáshoz való jog – A kifejezetten a kiskorúak jogellenes külföldre vitelére vonatkozó büntetőjogi büntethetőség – Korlátozás – Igazolás – A gyermek védelme – Arányosság)

text:
               2021.1.25.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 28/7

      A Bíróság (negyedik tanács) 2020. november 19-i ítélete (az Amtsgericht Heilbronn [Németország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – ZW elleni büntetőeljárás
      (C-454/19. sz. ügy) (1)

      (Előzetes döntéshozatal - Uniós polgárság - EUMSZ 21. cikk - A tagállamok területén történő szabad mozgáshoz és tartózkodáshoz való jog - A kifejezetten a kiskorúak jogellenes külföldre vitelére vonatkozó büntetőjogi büntethetőség - Korlátozás - Igazolás - A gyermek védelme - Arányosság)
      (2021/C 28/09)
      Az eljárás nyelve: német

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Amtsgericht Heilbronn

         Az alap-büntetőeljárás résztvevője

      ZW

         Az eljárásban részt vesz: Staatsanwaltschaft Heilbronn

         Rendelkező rész

      Az EUMSZ 21. cikket úgy kell értelmezni, hogy azzal ellentétes az olyan tagállami jogszabály alkalmazása, amelynek értelmében az a tény, hogy a szülő nem adja át a másik tagállamban tartózkodó gyermekét a kijelölt gondnoknak, még akkor is büntetőjogi szankciókat von maga után, ha nem alkalmaznak erőszakot, súlyos hátránnyal való fenyegetést vagy megvesztegetést, míg ha a gyermek az első tagállam területén tartózkodik, ugyanezen tény csak akkor büntethető, ha erőszakot, súlyos hátránnyal fenyegetést vagy megvesztegetést alkalmaznak.

         (1)  HL C 280., 2019.8.19.


title: C-569/20. sz. ügy: A Spetsializiran nakazatelen sad (Bulgária) által 2020. október 30 -án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – IR elleni büntetőeljárás

text:
               2021.1.25.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 28/24

      A Spetsializiran nakazatelen sad (Bulgária) által 2020. október 30 -án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – IR elleni büntetőeljárás
      (C-569/20. sz. ügy)
      (2021/C 28/38)
      Az eljárás nyelve: bolgár

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Spetsializiran nakazatelen sad

         Az alap-büntetőeljárás résztvevői

      IR

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

      Úgy kell-e értelmezni a 2016/343 irányelv (1) (36)–(39) preambulumbekezdésével összefüggésben értelmezett 8. cikke (2) bekezdésének b) pontját és a 2009/299 kerethatározat (7)–(10) preambulumbekezdésével összefüggésben értelmezett [2. cikke által beiktatott] 4a. cikk (1) bekezdésének b) pontját, hogy e rendelkezések hatálya alá tartozik az olyan helyzet, amelyben a vádlottat tájékoztatták a vele szemben emelt eredeti vádról, ezt követően azonban őt szökése miatt ténylegesen nem lehet értesíteni a bírósági tárgyalásról, és hivatalból kirendelt védő látja el a védelmét, akivel egyáltalán nem tart kapcsolatot?
      Ha e kérdésre nemleges választ kell adni: Összeegyeztethető-e a 2016/343 irányelv 8. cikke (4) bekezdésének második mondatával összefüggésben értelmezett 9. cikkével és a 2009/299 kerethatározat [2. cikke által beiktatott] 4a. cikk (1) bekezdésének d) pontjával összefüggésben értelmezett 4a. cikk (3) bekezdésével az olyan nemzeti szabályozás (az NPK [a büntetőeljárásról szóló törvénykönyv] 423. cikkének (1) és (5) bekezdése), amely szerint a gyanúsított távollétében végrehajtott nyomozási cselekményekkel és a vádlott távollétében hozott ítélettel szemben nincs helye jogorvoslatnak, ha a vádlott az eredeti vádról történő tájékoztatását követően elrejtőzik, és ezért sem a bírósági tárgyalás időpontjáról és helyéről, sem meg nem jelenésének következményeiről nem lehetett tájékoztatni?
      Ha e kérdésre nemleges választ kell adni: Közvetlen hatállyal rendelkezik-e a 2016/343 irányelvnek a Charta 47. cikkével összefüggésben értelmezett 9. cikke?

         (1)  A büntetőeljárás során az ártatlanság vélelme egyes vonatkozásainak és a tárgyaláson való jelenlét jogának megerősítéséről szóló, 2016. március 9-i (EU) 2016/343 európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL 2016. L 65., 1. o.).


title: C-578/20. sz. ügy: A Tribunal Judicial da Comarca dos Açores (Portugália) által 2020. november 4-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – NM, NR, BA, XN, FA kontra Sata Air Açores – Sociedade Açoriana de Transportes Aéreos, SA

text:
               2021.1.25.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 28/26

      A Tribunal Judicial da Comarca dos Açores (Portugália) által 2020. november 4-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – NM, NR, BA, XN, FA kontra Sata Air Açores – Sociedade Açoriana de Transportes Aéreos, SA
      (C-578/20. sz. ügy)
      (2021/C 28/42)
      Az eljárás nyelve: portugál

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Tribunal Judicial da Comarca dos Açores

         Az alapeljárás felei

         Felperesek: NM, NR, BA, XN, FA

         Alperes: Sata Air Açores – Sociedade Açoriana de Transportes Aéreos, SA

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdés

      Úgy kell-e értelmezni, hogy egy légitársaság légijármű-karbantartó alkalmazottainak sztrájkja a 261/2004/EK rendelet (1) 5. cikkének (3) bekezdése szerinti rendkívüli körülménynek minősül, ha a légitársaság egyeztetéseket és tárgyalásokat kezdeményezett annak érdekében, hogy megpróbálja elérni a sztrájk beszüntetését, anélkül, hogy ez sikerrel járt volna?

         (1)  A visszautasított beszállás és légijáratok törlése vagy hosszú késése [helyesen: jelentős késése] esetén az utasoknak nyújtandó kártalanítás és segítség közös szabályainak megállapításáról, és a 295/91/EGK rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló, 2004. február 11-i 261/2004/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet (HL 2004. L 46., 1. o.)


title: C-619/20. P. sz. ügy: A Törvényszék (hetedik tanács) T-645/19. sz., IMG kontra Bizottság ügyben 2020. szeptember 9-én hozott végzése ellen az International Management Group (IMG) által 2020. november 19-én benyújtott fellebbezés

text:
               2021.1.25.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 28/31

      A Törvényszék (hetedik tanács) T-645/19. sz., IMG kontra Bizottság ügyben 2020. szeptember 9-én hozott végzése ellen az International Management Group (IMG) által 2020. november 19-én benyújtott fellebbezés
      (C-619/20. P. sz. ügy)
      (2021/C 28/50)
      Az eljárás nyelve: francia

         Felek

         Fellebbező: International Management Group (IMG) (képviselők: L. Levi, J.-Y. de Cara ügyvédek)

         A másik fél az eljárásban: Európai Bizottság

         A fellebbező kérelmei

      A fellebbező azt kéri, hogy a Bíróság:

                  —

                  helyezze hatályon kívül a Törvényszék által a T-645/19. sz. ügyben 2020. szeptember 9-én hozott végzést;

                  —

                  következésképpen utalja vissza az ügyet Törvényszék elé annak érdekében, hogy a Törvényszék határozhasson a megsemmisítés iránti kérelemről és a kártérítés iránti kérelemről;

                  —

                  az ellenérdekű felet kötelezze az első- és másodfokú eljárásban felmerült valamennyi költség viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek

      A fellebbezés alátámasztása érdekében a fellebbező azt állítja, hogy a megtámadott végzésben a Törvényszék tévesen alkalmazta a jogot, amikor megállapította, hogy a 2019. július 18-i levél nem minősül megtámadható jogi aktusnak.


title: T-71/19. sz. ügy: A Törvényszék 2020. november 25-i ítélete – BMC kontra Clean Sky 2 közös vállalkozás („Kutatás és technológiafejlesztés, valamint űrkutatás – A »Horizont 2020« kutatási és innovációs keretprogram (2014 – 2020) – H2020-CS 2-CFP08-FRC 2018 – 01 pályázati felhívásos eljárás – A felperes által benyújtott javaslat elutasítása – Nem egész számnak megfelelő pontok odaítélése – Az 1290/2013 rendelet 15. cikkének (4) bekezdése – Indokolási kötelezettség – Nyilvánvaló értékelési hiba – A javaslat nem megfelelő vizsgálata – A tények elferdítése”)

text:
               2021.1.25.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 28/36

      A Törvényszék 2020. november 25-i ítélete – BMC kontra Clean Sky 2 közös vállalkozás
      (T-71/19. sz. ügy) (1)

      („Kutatás és technológiafejlesztés, valamint űrkutatás - A »Horizont 2020« kutatási és innovációs keretprogram (2014 – 2020) - H2020-CS 2-CFP08-FRC 2018 - 01 pályázati felhívásos eljárás - A felperes által benyújtott javaslat elutasítása - Nem egész számnak megfelelő pontok odaítélése - Az 1290/2013 rendelet 15. cikkének (4) bekezdése - Indokolási kötelezettség - Nyilvánvaló értékelési hiba - A javaslat nem megfelelő vizsgálata - A tények elferdítése”)
      (2021/C 28/55)
      Az eljárás nyelve: olasz

         Felek

         Felperes: BMC (Medicina, Olaszország) (képviselők: S. Dindo és L. Picotti ügyvédek)

         Alperes: Clean Sky 2 közös vállalkozás (képviselők: B. Mastantuono meghatalmazott, segítője M. Velardo ügyvéd)

         Az ügy tárgya

      Az EUMSZ 263. cikken alapuló és a Clean Sky 2 közös vállalkozás 2018. december 6-i, a felperes által a H2020-CS 2-CFP08-FRC–2018–01 pályázati felhívásos eljárás keretében benyújtott 831874. sz., „smart De-icing bARrier Filter (DwARF)” javaslat értékelésének felülvizsgálata iránti kérelmet elutasító és a Clean Sky 2 közös vállalkozás 2018. október 10-i, az említett javaslatot elutasító határozatot megerősítő határozat megsemmisítése iránti kérelem.

         Az ítélet rendelkező része

                  1)

                  A Törvényszék a keresetet elutasítja.

                  2)

                  A Törvényszék a BMC Srl-t kötelezi a költségek viselésére.

         (1)  HL C 122., 2019.4.1.


title: T-309/19. sz. ügy: A Törvényszék 2020. november 25-i ítélete – BRF Singapore Foods kontra EUIPO – Tipiak (Sadia) („Európai uniós védjegy – Felszólalási eljárás – A Sadia európai uniós ábrás védjegy bejelentése – SAIDA korábbi nemzeti szóvédjegy – Viszonylagos kizáró ok – Összetéveszthetőség – A 207/2009/EK rendelet 8. cikke (1) bekezdésének b) pontja [jelenleg az (EU) 2017/1001 rendelet 8. cikke (1) bekezdésének b) pontja] – A megfelelő ügyintézés elve – Egyenlő bánásmód – Indokolási kötelezettség”)

text:
               2021.1.25.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 28/39

      A Törvényszék 2020. november 25-i ítélete – BRF Singapore Foods kontra EUIPO – Tipiak (Sadia)
      (T-309/19. sz. ügy) (1)

      („Európai uniós védjegy - Felszólalási eljárás - A Sadia európai uniós ábrás védjegy bejelentése - SAIDA korábbi nemzeti szóvédjegy - Viszonylagos kizáró ok - Összetéveszthetőség - A 207/2009/EK rendelet 8. cikke (1) bekezdésének b) pontja [jelenleg az (EU) 2017/1001 rendelet 8. cikke (1) bekezdésének b) pontja] - A megfelelő ügyintézés elve - Egyenlő bánásmód - Indokolási kötelezettség”)
      (2021/C 28/59)
      Az eljárás nyelve: angol

         Felek

         Felperes: BRF Singapore Foods Pte Ltd (Szingapúr, Szingapúr) (képviselő: C. Mateu ügyvéd)

         Alperes: az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala (EUIPO) (képviselők: L. Lapinskaite, J. Crespo Carrillo és V. Ruzek meghatalmazottak)

         A másik fél az EUIPO fellebbezési tanácsa előtti eljárásban, beavatkozó fél a Törvényszék előtti eljárásban: Tipiak (Saint-Aignan de Grand Lieu, Franciaország) (képviselők: M. Antoine-Lalance és M. Aïtelli ügyvédek)

         Az ügy tárgya

      Az EUIPO negyedik fellebbezési tanácsának a Tipiak és a BRF Singapore Foods közötti felszólalási eljárással kapcsolatban 2019. március 19-én hozott határozata (R 1834/2018-4. sz. ügy) ellen benyújtott kereset.

         Az ítélet rendelkező része

                  1)

                  A Törvényszék a keresetet elutasítja.

                  2)

                  A BRF Singapore Foods Pte Ltd maga viseli saját költségeit, valamint a Tipiak részéről felmerült költségeket.

                  3)

                  Az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala (EUIPO) maga viseli a saját költségeit.

         (1)  HL C 246., 2019.7.22.


title: T-639/19. sz. ügy: A Törvényszék 2020. december 2-i ítélete – Sánchez Romero Carvajal Jabugo kontra EUIPO – Embutidos Monells (5Ms MMMMM) („Európai uniós védjegy – Felszólalási eljárás – A 5MS MMMMM európai uniós ábrás védjegy bejelentése – 5J korábbi európai uniós ábrás védjegy – Viszonylagos kizáró ok – Az összetéveszthetőség hiánya – A megjelölések hasonlóságának hiánya – A 207/2009/EK rendelet 8. cikke (1) bekezdésének b) pontja [jelenleg az (EU) 2017/1001 rendelet 8. cikke (1) bekezdésének b) pontja] – A jóhírnév sérelmének hiánya – A 207/2009 rendelet 8. cikkének (5) bekezdése [jelenleg a 2017/1001 rendelet 8. cikkének (5) bekezdése]”)

text:
               2021.1.25.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 28/41

      A Törvényszék 2020. december 2-i ítélete – Sánchez Romero Carvajal Jabugo kontra EUIPO – Embutidos Monells (5Ms MMMMM)
      (T-639/19. sz. ügy) (1)

      („Európai uniós védjegy - Felszólalási eljárás - A 5MS MMMMM európai uniós ábrás védjegy bejelentése - 5J korábbi európai uniós ábrás védjegy - Viszonylagos kizáró ok - Az összetéveszthetőség hiánya - A megjelölések hasonlóságának hiánya - A 207/2009/EK rendelet 8. cikke (1) bekezdésének b) pontja [jelenleg az (EU) 2017/1001 rendelet 8. cikke (1) bekezdésének b) pontja] - A jóhírnév sérelmének hiánya - A 207/2009 rendelet 8. cikkének (5) bekezdése [jelenleg a 2017/1001 rendelet 8. cikkének (5) bekezdése]”)
      (2021/C 28/63)
      Az eljárás nyelve: spanyol

         Felek

         Felperes: Sánchez Romero Carvajal Jabugo, SAU (El Puerto de Santa María, Spanyolország) (képviselő: J. M. Iglesias Monravá ügyvéd)

         Alperes: az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala (EUIPO) (képviselő: S. Palmero Cabezas meghatalmazott)

         A másik fél az EUIPO fellebbezési tanácsa előtti eljárásban, beavatkozó fél a Törvényszék előtti eljárásban: Embutidos Monells, SA (San Miguel de Balenya, Spanyolország) (képviselők: L. Broschat García és L. Polo Flores ügyvédek)

         Az ügy tárgya

      Az EUIPO negyedik fellebbezési tanácsának a Sánchez Romero Carvajal Jabugo és az Embutidos Monells közötti felszólalási eljárással kapcsolatban 2019. július 24-én hozott határozata (R 1728/2018-4. sz. ügy) ellen benyújtott kereset.

         Az ítélet rendelkező része

                  1)

                  A Törvényszék az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala (EUIPO) negyedik fellebbezési tanácsának 2019. július 24-én hozott határozatát (R 1728/2018-4. sz. ügy) hatályon kívül helyezi.

                  2)

                  A Törvényszék a keresetet az ezt meghaladó részében elutasítja.

                  3)

                  Az EUIPO és az Embutidos Monells, SA viselik saját költségeiket, valamint a Sánchez Romero Carvajal Jabugo, SAU részéről felmerült költségeket fele-fele arányban.

         (1)  HL C 383., 2019.11.11.


title: T-862/19. sz. ügy: A Törvényszék 2020. november 25-i ítélete – Brasserie St Avold kontra EUIPO (Egy sötét palack formája) („Európai uniós védjegy – Az Európai Uniót megjelölő nemzetközi lajstromozás – Térbeli megjelölés – Egy sötét palack formája – Feltétlen kizáró ok – Megkülönböztető képesség hiánya – Az (EU) 2017/1001 rendelet 7. cikke (1) bekezdésének b) pontja”)

text:
               2021.1.25.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 28/43

      A Törvényszék 2020. november 25-i ítélete – Brasserie St Avold kontra EUIPO (Egy sötét palack formája)
      (T-862/19. sz. ügy) (1)

      („Európai uniós védjegy - Az Európai Uniót megjelölő nemzetközi lajstromozás - Térbeli megjelölés - Egy sötét palack formája - Feltétlen kizáró ok - Megkülönböztető képesség hiánya - Az (EU) 2017/1001 rendelet 7. cikke (1) bekezdésének b) pontja”)
      (2021/C 28/66)
      Az eljárás nyelve: francia

         Felek

         Felperes: Brasserie St Avold (Saint-Avold, Franciaország) (képviselők: P. Greffe, D. Brun és F. Donaud ügyvédek)

         Alperes: az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala (képviselők: A. Folliard-Monguiral és V. Ruzek meghatalmazottak)

         Az ügy tárgya

      Az EUIPO negyedik fellebbezési tanácsának egy sötét palack formájából álló térbeli megjelölés Európai Uniót megjelölő nemzetközi védjegyként történő lajstromozásával kapcsolatban 2019. október 21-én hozott határozata (R 466/2019-4. sz. ügy) ellen benyújtott keresete.

         Az ítélet rendelkező része

                  1)

                  A Törvényszék a keresetet elutasítja.

                  2)

                  A Törvényszék a Brasserie St Avoldot kötelezi a költségek viselésére.

         (1)  HL C 61., 2020.2.24.


title: T-882/19. sz. ügy: A Törvényszék 2020. november 25-i ítélete – Kerangus kontra EUIPO (ΑΠΛΑ!) („Európai uniós védjegy – Az ΑΠΛΑ! európai uniós ábrás védjegy bejelentése – Feltétlen kizáró ok – Megkülönböztető képesség hiánya – A 207/2009/EK rendelet 7. cikke (1) bekezdésének b) pontja [jelenleg az (EU) 2017/1001 rendelet 7. cikke (1) bekezdésének b) pontja] – Egyenlő bánásmód”)

text:
               2021.1.25.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 28/45

      A Törvényszék 2020. november 25-i ítélete – Kerangus kontra EUIPO (ΑΠΛΑ!)
      (T-882/19. sz. ügy) (1)

      („Európai uniós védjegy - Az ΑΠΛΑ! európai uniós ábrás védjegy bejelentése - Feltétlen kizáró ok - Megkülönböztető képesség hiánya - A 207/2009/EK rendelet 7. cikke (1) bekezdésének b) pontja [jelenleg az (EU) 2017/1001 rendelet 7. cikke (1) bekezdésének b) pontja] - Egyenlő bánásmód”)
      (2021/C 28/69)
      Az eljárás nyelve: görög

         Felek

         Felperes: Kerangus Holdings Ltd (Nicosia, Ciprus) (képviselő: A.-E Malami ügyvéd)

         Alperes: az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala (EUIPO) (képviselők: E. Giannopoulos és J. Crespo Carrillo meghatalmazottak)

         Az ügy tárgya

      Az EUIPO első fellebbezési tanácsának az ΑΠΛΑ! ábrás megjelölés európai uniós védjegyként történő lajstromozása iránti kérelemmel kapcsolatban 2019. október 25-én hozott határozata (R 1035/2017-1. sz. ügy) ellen benyújtott kereset.

         Az ítélet rendelkező része

                  1)

                  A Törvényszék a keresetet elutasítja.

                  2)

                  A Törvényszék a Kerangus Holdings Ltd-t kötelezi a költségek viselésére.

         (1)  HL C 68., 2020.3.2.


title: T-705/20. sz. ügy: 2020. november 30-án benyújtott kereset – OI kontra Bizottság

text:
               2021.1.25.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 28/63

      2020. november 30-án benyújtott kereset – OI kontra Bizottság
      (T-705/20. sz. ügy)
      (2021/C 28/93)
      Az eljárás nyelve: francia

         Felek

         Felperes: OI (képviselő: S. Orlandi ügyvéd)

         Alperes: Európai Bizottság

         Kérelmek

      A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:

                  —

                  semmisítse meg azt a határozatot, amely a felperes nevét nem vette fel a COM/03/AD/18. sz. belső versenyvizsgához kapcsolódó tartaléklistára;

                  —

                  az Európai Bizottságot kötelezze a költségek viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek

      A kereset alátámasztása érdekében a felperes két jogalapra hivatkozik.

                  1.

                  Az elsődlegesen felhozott első jogalap azon alapul, hogy nem került sor releváns indokolásra. A felperes ugyanis úgy véli, hogy az indokolás olyan szöveges értékelésekből áll, amelyek nincsenek összhangban az odaítélt pontszámokkal. Ezenkívül a vizsgabizottság nem közölte a tesztek előtt kidolgozott értékelési szempontokat, vagyis sem a felperesnek, sem pedig a kinevezésre jogosult hatóságnak nem állt módjában meggyőződni e szempontok jogszerűségéről.

                  2.

                  A másodlagosan felhozott második jogalap azon alapul, hogy a vizsgabizottság nyilvánvaló értékelési hibát követett el, mivel nem tudta a jogilag megkövetelt módon megindokolni a szöveges értékelések és a pontszámok közötti nyilvánvaló következetlenségeket, tekintettel az egyéb pályázók hasonló értékeléseivel való összehasonlításra.


title: C-416/19. sz. ügy: A Corte suprema di cassazione (Olaszország) által 2019. május 28-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — Roberto Abate SpA kontra Agenzia delle Entrate

text:
               30.9.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 328/4

      A Corte suprema di cassazione (Olaszország) által 2019. május 28-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — Roberto Abate SpA kontra Agenzia delle Entrate
      (C-416/19. sz. ügy)
      (2019/C 328/04)
      Az eljárás nyelve: olasz

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Corte suprema di cassazione

         Az alapeljárás felei

         Felperes: Roberto Abate SpA

         Alperes: Agenzia delle Entrate

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdés

      Az úgynevezett Deggendorf ítélkezési gyakorlatban értelmezett EUMSZ 108. cikk (3) [bekezdése], az Európai Bizottság C(2008)380 határozata, valamint az arányosság közösségi elve alapján összeegyeztethető-e a közösségi jogrenddel a 2006. december 27-i 296. sz. törvény egyetlen cikkének 1223. bekezdése (jelenleg a 2005. február 4-i 11. sz. törvény 16-bis. cikkének 11. bekezdése) és a minisztertanács elnökének 2007. május 23-i rendelete?


title: C-417/19. sz. ügy: A Corte suprema di cassazione (Olaszország) által 2019. május 28-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — Commerciale Gicap SpA kontra Agenzia delle Entrate

text:
               30.9.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 328/4

      A Corte suprema di cassazione (Olaszország) által 2019. május 28-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — Commerciale Gicap SpA kontra Agenzia delle Entrate
      (C-417/19. sz. ügy)
      (2019/C 328/05)
      Az eljárás nyelve: olasz

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Corte suprema di cassazione

         Az alapeljárás felei

         Felperes: Commerciale Gicap SpA

         Alperes: Agenzia delle Entrate

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdés

      Az úgynevezett Deggendorf ítélkezési gyakorlatban értelmezett EUMSZ 108. cikk (3) [bekezdése], az Európai Bizottság C(2008)380 határozata, valamint az arányosság közösségi elve alapján összeegyeztethető-e a közösségi jogrenddel a 2006. december 27-i 296. sz. törvény egyetlen cikkének 1223. bekezdése (jelenleg a 2005. február 4-i 11. sz. törvény 16-bis. cikkének 11. bekezdése) és a minisztertanács elnökének 2007. május 23-i rendelete?


title: C-419/19. sz. ügy: A Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Olaszország) által 2019. május 29-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — Irideos SpA kontra Post Italiane SpA

text:
               30.9.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 328/5

      A Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Olaszország) által 2019. május 29-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — Irideos SpA kontra Post Italiane SpA
      (C-419/19. sz. ügy)
      (2019/C 328/06)
      Az eljárás nyelve: olasz

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

         Az alapeljárás felei

         Felperes: Irideos SpA

         Alperes: Post Italiane SpA

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1)

                  A Poste Italiane s.p.a. társaság a korábban ismertetett jellemzők alapján a 2016. évi 50. sz. d.lgs. 3. cikke (1) bekezdésének d) pontja, valamint a vonatkozó (2014/23/EU, (1) 2014/24/EU (2) és 2014/25/EU (3)) közösségi irányelv értelmében vett közjogi intézménynek minősül-e?

                  2)

                  E társaságok csak olyan közbeszerzési szerződések odaítélése esetén kötelesek-e a közbeszerzési eljárás lefolytatására, amelyek a különös ágazatokban a 2014/25/EU irányelv alapján folytatott tevékenységükkel közvetlenül kapcsolatosak, amely irányelv szerint a közjogi intézmény jelleget úgy kell tekinteni, hogy azt a közbeszerzési törvénykönyv II. részében foglalt szabályok tartalmazzák, bár teljes szerződéskötési autonómiával rendelkeznek — és azokra kizárólagosan magánjogi szabályok vonatkoznak — a nem az ezen ágazatokhoz tartozó szerződéses tevékenységek tekintetében, figyelemmel a 2014/23/EU irányelv (21) preambulumbekezdésében és 16. cikkében foglalt elvekre? (a Cass. SS.UU. [semmítőszék teljes ülése] hivatkozott 2018. évi 4899. sz. határozata és az utolsó rész tekintetében a Cons. Stato, Ad. Plen. [államtanács teljes ülése] hivatkozott 2011. évi 16. sz. határozata)?

                  3)

                  Ugyanezen társaságok a különös ágazatokra jellemző területen kívülinek tekintendő szerződések esetében — amennyiben megfelelnek a közjogi intézménnyé kritériumainak — továbbra is az általános 2014/24/EU irányelv (és így a közbeszerzési szerződésekre vonatkozó szabályok) hatálya alatt maradnak-e, még akkor is, ha azok az alapításuk óta bekövetkezett változások okán elsődlegesen vállalkozási jellegű tevékenységet folytatnak, versenykörülmények között, ahogyan az a hivatkozott 2008. április 10-i Ing. Aigner ítéletből (C-393/06) is levezethető, megakadályozva a 2014/24/EU irányelvvel ellentétes értelmezést az ajánlatkérő szervekkel kötött szerződések esetében; a 2014/23/EU irányelv (21) preambulumbekezdése és 16. cikke másrészt csak egy feltételes szempontot ír elő a közjogi intézmény jelleg kizárására olyan vállalkozás esetében, amely normál piaci feltételek között működik, mivel egyébként ezen egymással összefüggésben értelmezett rendelkezések alapján nyilvánvaló, hogy elsőbbséget élvez az intézmény létrehozása szakaszára való hivatkozás, amennyiben ez utóbbi „általános érdekű célra” jött létre (amely cél a jelen ügyben fennáll és még nem szűnt meg)?

                  4)

                  Egyebekben olyan hivatalok esetén, ahol vegyesen folytatnak az egyetemes szolgáltatáshoz kapcsolódó tevékenységet és e szolgáltatáson kívül álló tevékenységet, a különös közérdekű szolgáltatáshoz viszonyított „funkcionalitás” fogalmát nem megszorítóan kell-e értelmezni (ahogyan azt eddig a nemzeti ítélkezési gyakorlat tette az Adunanza Plenaria del Consiglio di Stato [államtanács teljes ülése] 2011. évi 16. sz. határozatával összhangban), így ellentétben ez utóbbi tekintetében a 2014/25/EU irányelv (16) preambulumbekezdésével, valamint 6. és 13. cikkével, amelyek az alkalmazandó szabályozás meghatározásánál a közbeszerzési törvénykönyv által szabályozott tevékenységek egyikének „tárgyára” utalnak? Tisztázni kell tehát, hogy kapcsolódhat-e — akár a kizárt ágazatokra jellemzően lazább kötőerővel — a vonatkozó különös ágazathoz az ágazatra jellemző valamennyi funkcionális tevékenység az ajánlatkérő szerv szándékai szerint (beleértve így mind a rendes, mind a rendkívüli karbantartáshoz, a takarításhoz, a berendezéshez, valamint a portai tevékenységekhez és az irodák felügyeletének tevékenységéhez vagy az iroda más célú felhasználásához kapcsolódó szerződéseket is, ha az szolgáltatási szerződésnek minősül), ténylegesen csak azokat a kívül álló tevékenységeket meghagyva magánjogi jellegűnek, amelyeket a magán- vagy közjogi jogalanyok szabadon gyakorolhatnak teljesen más környezetben, kizárólag a polgári törvénykönyvön alapuló szabályok alapján és a rendes bíróság hatásköre alá tartozva (ilyen tevékenység például nyilvánvalóan a jelen ügy szempontjából releváns jelleggel bíró, a Poste Italiane által nyújtott banki szolgáltatás, de mindez nem mondható el az elektronikus távközlési eszközök nyújtásáról és felhasználásáról, ha azokat a csoport teljes tevékenységi körén belül bocsátják rendelkezésre, még ha azok éppen a banki tevékenységhez különösképpen szükségesek is). Ki kell tehát emelni azt a „kiegyensúlyozatlanságot”, amely a jelenleg uralkodó megszorító értelmezésből következik azáltal, hogy a hasonló vagy szomszédos ágazatok kezelésére teljesen eltérő szabályokat vezet be az építési beruházások és a szolgáltatások odaítélése tekintetében: egyrészt a közbeszerzési törvénykönyv által bevezetett részletes biztosítékokat a másik fél kiválasztására, másrészt a vállalkozó teljes szerződéskötési szabadságát a tekintetben, hogy kizárólagosan saját gazdasági érdekei szerint kössön szabadon szerződést az átláthatóság azon biztosítékai nélkül, amelyeket a különös és a kizárt ágazatok tekintetében megkövetelnek.

                  5)

                  Végezetül, jelentőséggel bírhat-e egy, a közbeszerzési törvénykönyv szerint, a nemzeti és közösségi szinten előírt közzétételi formában indított közbeszerzési eljárás a közbeszerzési szerződés célterületének meghatározása vagy az előbbinek a vonatkozó különös ágazathoz való kapcsolódása szempontjából az előző, negyedik kérdés szerinti „funkcionalitás” kiterjesztett fogalmával összhangban lévő értelemben, vagy — másodlagosan — a közigazgatási bíróság hatáskörének hiányára vonatkozóan az ezen eljárást megindító jogalany vagy az eljárásban nyertes ajánlattevő által tett kifogás joggal való visszaélésnek minősülhet-e a Nizzai Szerződés 54. cikke értelmében, mint olyan magatartás, amely bár önmagában nem érintheti a hatáskörök megosztását (lásd e tekintetben a Cons. Stato, Ad. Plen. [államtanács teljes ülése] hivatkozott 2011. évi 16. sz. határozatát), legalább is a kártérítés és az eljárási költségek szempontjából releváns, mivel sérti az eljárásban részt vevők jogos bizalmát, amennyiben azok nem nyertes ajánlattevők és felperesként vesznek részt bírósági eljárásban?

         (1)  A koncessziós szerződésekről szóló, 2014. február 26 i 2014/23/EU európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL 2014. L 94., 1. o.)

         (2)  A közbeszerzésről és a 2004/18/EK irányelv hatályon kívül helyezéséről szóló, 2014. február 26 i 2014/24/EU európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL 2014. L 94., 65. o.)

         (3)  A vízügyi, energiaipari, közlekedési és postai szolgáltatási ágazatban működő ajánlatkérők beszerzéseiről és a 2004/17/EK irányelv hatályon kívül helyezéséről szóló, 2014. február 26-i 2014/25/EU európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL 2014. L 94., 243. o.)


title: C-431/19. sz. ügy: A Törvényszék T-282/16. és T-283/16. sz., Inpost Paczkomaty és Inpost kontra Bizottság egyesített ügyekben 2019. március 19-én hozott ítélete ellen az Inpost Paczkomaty sp. z o.o. által 2019. június 5-én benyújtott fellebbezés

text:
               30.9.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 328/6

      A Törvényszék T-282/16. és T-283/16. sz., Inpost Paczkomaty és Inpost kontra Bizottság egyesített ügyekben 2019. március 19-én hozott ítélete ellen az Inpost Paczkomaty sp. z o.o. által 2019. június 5-én benyújtott fellebbezés
      (C-431/19. sz. ügy)
      (2019/C 328/07)
      Az eljárás nyelve: lengyel

         Felek

         Fellebbező: Inpost Paczkomaty sp. z o.o. (képviselő: D. Doktór jogtanácsos)

         A többi fél az eljárásban: Európai Bizottság, Lengyel Köztársaság

         A fellebbező kérelmei

      A fellebbező azt kéri, hogy a Bíróság,

                  —

                  helyezze hatályon kívül a Törvényszék ítéletét;

                  —

                  semmisítse meg a megtámadott határozatot;

                  —

                  a Bizottságot kötelezze a jelen eljárás, valamint a Törvényszék előtti eljárás költségeinek viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek

      Első jogalap: az EUMSZ 106. cikk (2) bekezdésének megsértése, amennyiben a Törvényszék tévesen állapította meg, hogy [a közszolgáltatás ellentételezése formájában nyújtott állami támogatásról szóló európai uniós keretszabály (2011)] 19. pontjának (2.6 szakasz) követelményeit betartották; a Szerződés közbeszerzésekre vonatkozó alapelveinek megsértése (a hátrányos megkülönböztetés tilalmának elve, az egyenlő bánásmód elve és az átláthatóság elve); a 97/67/EK irányelv (postai irányelv) 7. cikke (2) bekezdésének téves értelmezése.
      Az egyetemes szolgáltatásnyújtás finanszírozása érdekében a tagállamok által alkalmazott módszereknek összhangban kell állniuk mind a hátrányos megkülönböztetés tilalmának elvével, az átláthatóság elvével és az egyenlő bánásmód elvével (ideértve az egyetemes postai szolgáltató versenyeztetési eljárásban való kiválasztására vonatkozó elvet is), amely elvek az EUMSZ-nek a belső piaci szabadságokra vonatkozó rendelkezéseiből következnek, mind pedig az EUMSZ 106. cikk (2) bekezdésével, ami a jelen ügyben nem valósult meg.
      Második jogalap: az EUMSZ 106. cikk (2) bekezdésének megsértése, amennyiben a Törvényszék tévesen állapította meg, hogy az említett keretszabály 14. pontjának (2.2 szakasz) és 60. pontjának (2.10 szakasz) követelményeit betartották. Még ha feltételezzük is, hogy a Poczta Polskára bízott közszolgáltatási kötelezettség megfelel a postai irányelvben foglalt követelményeknek, ez nem zárja ki a nyilvános konzultáció lefolytatásának kötelezettségét vagy a felhasználók és a szolgáltatók érdekeinek figyelembevételét lehetővé tevő e más megfelelő eszközök igénybevételét annak bizonyítása érdekében, hogy az egyetemes szolgáltatás iránti igényeket megfelelően figyelembe vették.
      Harmadik jogalap: az EUMSZ 106. cikk (2) bekezdésének megsértése, amennyiben a Törvényszék tévesen állapította meg, hogy az említett keretszabály 52. pontjának (2.9 szakasz) követelményeit betartották, és a 97/67/EK irányelv 7. cikke (1), (2) és (5) bekezdésének megsértése. A Törvényszék tévesen állapította meg, hogy a kompenzációs alap eleget tesz a hátrányos megkülönböztetés tilalma követelményének az maximális hozzájárulás összegére vonatkozó egységes százalékos mutató tekintetében, amely a hozzájárulás fizetésére kötelezett egyetemes szolgáltatók, illetve az egyenértékű szolgáltatások nyújtói bevételének 2 %-át teszi ki; hogy ez a mutató valamennyi piaci szereplőre egységesen alkalmazandó — ami hátrányosan megkülönböztető, hiszen az egyetemes szolgáltatók és az egyenértékű szolgáltatások nyújtói nincsenek azonos helyzetben. Ezenkívül a Törvényszék tévesen állapította meg, hogy a kompenzációs alap az arányosság követelményének is eleget tesz.
      Az előterjesztett törvénymódosítás alapelveire vonatkozó konzultáció során a kompenzciós alap helyzete lényegesen eltért attól, amely végül a postáról szóló törvényben meghatározásra került, ami azt jelenti, hogy nem lehet úgy tekintetni, hogy az alap létrehozása konzultáció tárgyát képezte.
      Az egyetemes szolgálatatás finanszírozásának feltételei nem teszik szükségessé annak vizsgálatát, hogy a viselt nettó költsége tisztességtelen terhet jelent-e az egyetemes szolgáltatás nyújtására kijelölt szolgáltató számára. A szolgáltatás finanszírozása és az egyetemes szolgáltatás nyújtása során keletkező számviteli veszteség közötti automatikus kapcsolat nem tekinthető a postai irányelv követelményei teljesítésének.
      Negyedik jogalap: a postai irányelv 7. cikke (1) bekezdésének megsértése, amennyiben a Törvényszék elfogadta azt, hogy az egyetemes szolgáltatás költségeit számos, a Poczta Polskának adott kizárólagos és különleges jog révén finanszírozzák. A postai irányelv 7. cikkének (1) bekezdése szerint a tagállamok nem adhatnak vagy tarthatnak fenn a postai szolgáltatások bevezetésére és nyújtására vonatkozó kizárólagos vagy különleges jogokat. Ugyanakkor a Poczta Polskának adott kizárólagos vagy különleges jogok, a Törvényszék álláspontjával ellentétben nyilvánvalóan nem tartoznak a postai irányelvben szereplő számos kivétel közé.


title: C-432/19. sz. ügy: A Törvényszék T-282/16. és T-283/16. sz., Inpost Paczkomaty és Inpost kontra Bizottság egyesített ügyekben 2019. március 19-én hozott ítélete ellen az Inpost SA által 2019. június 5-én benyújtott fellebbezés

text:
               30.9.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 328/7

      A Törvényszék T-282/16. és T-283/16. sz., Inpost Paczkomaty és Inpost kontra Bizottság egyesített ügyekben 2019. március 19-én hozott ítélete ellen az Inpost SA által 2019. június 5-én benyújtott fellebbezés
      (C-432/19. sz. ügy)
      (2019/C 328/08)
      Az eljárás nyelve: lengyel

         Felek

         Fellebbező: Inpost SA (képviselő: W. Knopkiewicz jogtanácsos)

         A többi fél az eljárásban: Európai Bizottság, Lengyel Köztársaság

         A fellebbező kérelmei

      A fellebbező azt kéri, hogy a Bíróság,

                  —

                  helyezze hatályon kívül a Törvényszék ítéletét;

                  —

                  semmisítse meg a megtámadott határozatot;

                  —

                  a Bizottságot kötelezze a jelen eljárás, valamint a Törvényszék előtti eljárás költségeinek viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek

      Első jogalap: az EUMSZ 106. cikk (2) bekezdésének megsértése, amennyiben a Törvényszék tévesen állapította meg, hogy [a közszolgáltatás ellentételezése formájában nyújtott állami támogatásról szóló európai uniós keretszabály (2011)] 19. pontjának (2.6 szakasz) követelményeit betartották; a Szerződés közbeszerzésekre vonatkozó alapelveinek megsértése (a hátrányos megkülönböztetés tilalmának elve, az egyenlő bánásmód elve és az átláthatóság elve); a 97/67/EK irányelv (postai irányelv) 7. cikke (2) bekezdésének téves értelmezése.
      Az egyetemes szolgáltatásnyújtás finanszírozása érdekében a tagállamok által alkalmazott módszereknek összhangban kell állniuk mind a hátrányos megkülönböztetés tilalmának elvével, az átláthatóság elvével és az egyenlő bánásmód elvével (ideértve az egyetemes postai szolgáltató versenyeztetési eljárásban való kiválasztására vonatkozó elvet is), amely elvek az EUMSZ-nek a belső piaci szabadságokra vonatkozó rendelkezéseiből következnek, mind pedig az EUMSZ 106. cikk (2) bekezdésével, ami a jelen ügyben nem valósult meg.
      Második jogalap: az EUMSZ 106. cikk (2) bekezdésének megsértése, amennyiben a Törvényszék tévesen állapította meg, hogy az említett keretszabály 14. pontjának (2.2 szakasz) és 60. pontjának (2.10 szakasz) követelményeit betartották. Még ha feltételezzük is, hogy a Poczta Polskára bízott közszolgáltatási kötelezettség megfelel a postai irányelvben foglalt követelményeknek, ez nem zárja ki a nyilvános konzultáció lefolytatásának kötelezettségét vagy a felhasználók és a szolgáltatók érdekeinek figyelembevételét lehetővé tevő e más megfelelő eszközök igénybevételét annak bizonyítása érdekében, hogy az egyetemes szolgáltatás iránti igényeket megfelelően figyelembe vették.
      Harmadik jogalap: az EUMSZ 106. cikk (2) bekezdésének megsértése, amennyiben a Törvényszék tévesen állapította meg, hogy az említett keretszabály 52. pontjának (2.9 szakasz) követelményeit betartották, és a 97/67/EK irányelv 7. cikke (1), (2) és (5) bekezdésének megsértése. A Törvényszék tévesen állapította meg, hogy a kompenzációs alap eleget tesz a hátrányos megkülönböztetés tilalma követelményének az maximális hozzájárulás összegére vonatkozó egységes százalékos mutató tekintetében, amely a hozzájárulás fizetésére kötelezett egyetemes szolgáltatók, illetve az egyenértékű szolgáltatások nyújtói bevételének 2 %-át teszi ki; hogy ez a mutató valamennyi piaci szereplőre egységesen alkalmazandó — ami hátrányosan megkülönböztető, hiszen az egyetemes szolgáltatók és az egyenértékű szolgáltatások nyújtói nincsenek azonos helyzetben. Ezenkívül a Törvényszék tévesen állapította meg, hogy a kompenzációs alap az arányosság követelményének is eleget tesz.
      Az előterjesztett törvénymódosítás alapelveire vonatkozó konzultáció során a kompenzciós alap helyzete lényegesen eltért attól, amely végül a postáról szóló törvényben meghatározásra került, ami azt jelenti, hogy nem lehet úgy tekintetni, hogy az alap létrehozása konzultáció tárgyát képezte.
      Az egyetemes szolgálatatás finanszírozásának feltételei nem teszik szükségessé annak vizsgálatát, hogy a viselt nettó költsége tisztességtelen terhet jelent-e az egyetemes szolgáltatás nyújtására kijelölt szolgáltató számára. A szolgáltatás finanszírozása és az egyetemes szolgáltatás nyújtása során keletkező számviteli veszteség közötti automatikus kapcsolat nem tekinthető a postai irányelv követelményei teljesítésének.
      Negyedik jogalap: a postai irányelv 7. cikke (1) bekezdésének megsértése, amennyiben a Törvényszék elfogadta azt, hogy az egyetemes szolgáltatás költségeit számos, a Poczta Polskának adott kizárólagos és különleges jog révén finanszírozzák. A postai irányelv 7. cikkének (1) bekezdése szerint a tagállamok nem adhatnak vagy tarthatnak fenn a postai szolgáltatások bevezetésére és nyújtására vonatkozó kizárólagos vagy különleges jogokat. Ugyanakkor a Poczta Polskának adott kizárólagos vagy különleges jogok, a Törvényszék álláspontjával ellentétben nyilvánvalóan nem tartoznak a postai irányelvben szereplő számos kivétel közé.


title: C-434/19. sz. ügy: A Corte suprema di cassazione (Olszország) által 2019. június 5-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — Poste Italiane SpA kontra Riscossione Sicilia SpA agente riscossione per la provincia di Palermo e delle altre provincie siciliane

text:
               30.9.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 328/8

      A Corte suprema di cassazione (Olszország) által 2019. június 5-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — Poste Italiane SpA kontra Riscossione Sicilia SpA agente riscossione per la provincia di Palermo e delle altre provincie siciliane
      (C-434/19. sz. ügy)
      (2019/C 328/09)
      Az eljárás nyelve: olasz

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Corte suprema di cassazione

         Az alapeljárás felei

         Felülvizsgálati kérelmet előterjesztő fél és ellenérdekű fél a csatlakozó felülvizsgálati eljárásban: Poste Italiane SpA

         Ellenérdekű fél a felülvizsgálati eljárásban és csatlakozó felülvizsgálati kérelmet előterjesztő fél: Riscossione Sicilia SpA agente riscossione per la provincia di Palermo e delle altre provincie siciliane

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1)

                  Ellentétes-e az EUMSZ 14. cikkel (korábbi EGK 7D. cikk, majd EK 16. cikk) és az EUMSZ 106. cikk (2) bekezdésével (korábbi EGK 90. cikk, majd EK 86. cikk (2) bekezdése), valamint az általános gazdasági érdekű szolgáltatások (ágész) körébe való besorolással az 504/1992. sz. dlgs (felhatalmazáson alapuló törvényerejű rendelet) 10. cikke (3) bekezdésének a 662/1996. sz. törvény 2. cikke (18)–(20) bekezdésével összefüggésben értelmezett rendelkezésében foglalthoz hasonló szabályozás, amely — a Poste Italiane s.p.a. által nyújtott postai banki szolgáltatások privatizációját követően is — a Poste Italiane s.p.a. javára biztosította és tartotta fenn az ICI helyi adó beszedésére szolgáló postai folyószámla kezelésére irányuló tevékenységet (törvényi monopólium), figyelemmel az adók beszedésére vonatkozó állami szabályozás módosításaira, amely legalábbis 1997-től kezdve lehetővé teszi az adófizetők és a helyi adót kivető szervek részére is, hogy az (akár) helyi adók befizetésének és beszedésének módjaként szabadon a bankrendszert vegyék igénybe?

                  2)

                  Amennyiben — az első kérdésre adandó válaszként — el kell ismerni, hogy a törvényi monopólium felállítása megfelel az ágész jellemzőinek, ellentétes-e az EUMSZ 106. cikk (2) bekezdésével (korábbi EGK 90. cikk, majd EK 86. cikk (2) bekezdése) és az EUMSZ 107. cikk (1) bekezdésével (korábbi EGK 92. cikk, majd EK 87. cikk) az e normáknak a Bíróság által a jogszerű intézkedésnek (a közszolgáltatási kötelezettség ellentételezése) a jogellenes állami támogatástól való megkülönböztetésére szolgáló követelmények tekintetében adott értelmezése szerint (a Bíróság 2003. július 24-i Altmark Trans GmbH és Regierungsprăsidium Magdeburg kontra Nahverkehrsgesellschaft Altmark GmbH ítélete, C-280/00) az 504/1992. sz. dlgs 10. cikke (3) bekezdésének a 662/1996. sz. törvény 2. cikke (18)–(20) bekezdésével, valamint a 144/2001. sz. Dpr 3. cikke (1) bekezdésével összefüggésben értelmezett rendelkezéséből eredőhöz hasonló szabályozás, amely a Poste Italiane s.p.a. részére jogkört ruház a tekintetben, hogy egyoldalúan határozza meg az ICI beszedésével megbízott koncessziójogosult (nyertes ajánlattevő ügynök) által megfizetendő és a megbízott nevére szóló postai folyószámlán végrehajtott valamennyi kezelési művelet után alkalmazott díj összegét, figyelemmel arra, hogy a Poste Italiane s.p.a. az 57/1996. sz. igazgatótanácsi határozatával az 1997. április 1. és 2001. május 31. közötti időszakra 100 líra, a 2001. június 1-jét követő időszakra pedig 0,23 euró összegben határozta meg e díj összegét?

                  3)

                  Ellentétes-e az EUMSZ 102. cikk első bekezdésével (korábbi EGK 86. cikk, majd EK 82. cikk első bekezdése), ahogyan azt a Bíróság értelmezte (lásd: a Bíróság 1991. december 13-i GB Inno BM ítélete, C-18/88; 1998. június 25-i Chemische Afvaistoffen Dussseldorp BV ítélete, C-203/96; 2001. május 17-i TNT TRACO s.p.a. ítélete, C-340/99) a 662/1996. sz. törvény 2. cikkének (18)–(20) bekezdéséből, a 144/2001. sz. Dpr 3. cikkének (1) bekezdéséből és az 504/1992. sz. dlgs 10. cikkének (3) bekezdéséből állóhoz hasonló összetett rendelkezés, amennyiben az szükségszerűen arra kötelezi a koncessziójogosultat (nyertes ajánlattevő ügynököt), hogy megfizesse a Poste Italiane s.p.a. által egyoldalúan meghatározott és/vagy módosított díjat, és nem állhat el a postai folyószámla szerződéstől, mivel ha eláll attól, megsérti az 504/1992. sz. dlgs 10. cikkének (3) bekezdésében előírt kötelezettséget, és következésképpen nem teljesíti az ICI beszedésének az adót kivető szervvel szemben vállalt kötelezettségét?


title: C-435/19. sz. ügy: A Corte suprema di cassazione (Olszország) által 2019. június 5-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — Agenzia delle entrate — Riscossione kontra Poste Italiane SpA

text:
               30.9.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 328/9

      A Corte suprema di cassazione (Olszország) által 2019. június 5-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — Agenzia delle entrate — Riscossione kontra Poste Italiane SpA
      (C-435/19. sz. ügy)
      (2019/C 328/10)
      Az eljárás nyelve: olasz

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Corte suprema di cassazione

         Az alapeljárás felei

         Felülvizsgálati kérelmet előterjesztő fél és ellenérdekű fél a csatlakozó felülvizsgálati eljárásban: Agenzia delle entrate — Riscossione

         Megidézett ellenérdekű fél és csatlakozó felülvizsgálati kérelmet előterjesztő fél: Poste Italiane SpA

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1)

                  Ellentétes-e az EUMSZ 14. cikkel (korábbi EGK 7D. cikk, majd EK 16. cikk) és az EUMSZ 106. cikk (2) bekezdésével (korábbi EGK 90. cikk, majd EK 86. cikk (2) bekezdése), valamint az általános gazdasági érdekű szolgáltatások (ágész) körébe való besorolással az 504/1992. sz. dlgs (felhatalmazáson alapuló törvényerejű rendelet) 10. cikke (3) bekezdésének a 662/1996. sz. törvény 2. cikke (18)–(20) bekezdésével összefüggésben értelmezett rendelkezésében foglalthoz hasonló szabályozás, amely — a Poste Italiane s.p.a. által nyújtott postai banki szolgáltatások privatizációját követően is — a Poste Italiane s.p.a. javára biztosította és tartotta fenn az ICI helyi adó beszedésére szolgáló postai folyószámla kezelésére irányuló tevékenységet (törvényi monopólium), figyelemmel az adók beszedésére vonatkozó állami szabályozás módosításaira, amely legalábbis 1997-től kezdve lehetővé teszi az adófizetők és a helyi adót kivető szervek részére is, hogy az (akár) helyi adók befizetésének és beszedésének módjaként szabadon a bankrendszert vegyék igénybe?

                  2)

                  Amennyiben — az első kérdésre adandó válaszként — el kell ismerni, hogy a törvényi monopólium felállítása megfelel az ágész jellemzőinek, ellentétes-e az EUMSZ 106. cikk (2) bekezdésével (korábbi EGK 90. cikk, majd EK 86. cikk (2) bekezdése) és az EUMSZ 107. cikk (1) bekezdésével (korábbi EGK 92. cikk, majd EK 87. cikk) az e normáknak a Bíróság által a jogszerű intézkedésnek (a közszolgáltatási kötelezettség ellentételezése) a jogellenes állami támogatástól való megkülönböztetésére szolgáló követelmények tekintetében adott értelmezése szerint (a Bíróság 2003. július 24-i Altmark Trans GmbH és Regierungsprăsidium Magdeburg kontra Nahverkehrsgesellschaft Altmark GmbH ítélete, C-280/00) az 504/1992. sz. dlgs 10. cikke (3) bekezdésének a 662/1996. sz. törvény 2. cikke (18)–(20) bekezdésével, valamint a 144/2001. sz. Dpr 3. cikke (1) bekezdésével összefüggésben értelmezett rendelkezéséből eredőhöz hasonló szabályozás, amely a Poste Italiane s.p.a. részére jogkört ruház a tekintetben, hogy egyoldalúan határozza meg az ICI beszedésével megbízott koncessziójogosult (nyertes ajánlattevő ügynök) által megfizetendő és a megbízott nevére szóló postai folyószámlán végrehajtott valamennyi kezelési művelet után alkalmazott díj összegét, figyelemmel arra, hogy a Poste Italiane s.p.a. az 57/1996. sz. igazgatótanácsi határozatával az 1997. április 1. és 2001. május 31. közötti időszakra 100 líra, a 2001. június 1-jét követő időszakra pedig 0,23 euró összegben határozta meg e díj összegét?

                  3)

                  Ellentétes-e az EUMSZ 102. cikk első bekezdésével (korábbi EGK 86. cikk, majd EK 82. cikk első bekezdése), ahogyan azt a Bíróság értelmezte (lásd: a Bíróság 1991. december 13-i GB Inno BM ítélete, C-18/88; 1998. június 25-i Chemische Afvaistoffen Dussseldorp BV ítélete, C-203/96; 2001. május 17-i TNT TRACO s.p.a. ítélete, C-340/99) a 662/1996. sz. törvény 2. cikkének (18)–(20) bekezdéséből, a 144/2001. sz. Dpr 3. cikkének (1) bekezdéséből és az 504/1992. sz. dlgs 10. cikkének (3) bekezdéséből állóhoz hasonló összetett rendelkezés, amennyiben az szükségszerűen arra kötelezi a koncessziójogosultat (nyertes ajánlattevő ügynököt), hogy megfizesse a Poste Italiane s.p.a. által egyoldalúan meghatározott és/vagy módosított díjat, és nem állhat el a postai folyószámla szerződéstől, mivel ha eláll attól, megsérti az 504/1992. sz. dlgs 10. cikkének (3) bekezdésében előírt kötelezettséget, és következésképpen nem teljesíti az ICI beszedésének az adót kivető szervvel szemben vállalt kötelezettségét?


title: C-438/19. sz. ügy: Az Oberlandesgericht Düsseldorf (Németország) által 2019. június 11-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände — Verbraucherzentrale Bundesverband e.V. kontra Frontline Digital GmbH

text:
               30.9.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 328/10

      Az Oberlandesgericht Düsseldorf (Németország) által 2019. június 11-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände — Verbraucherzentrale Bundesverband e.V. kontra Frontline Digital GmbH
      (C-438/19. sz. ügy)
      (2019/C 328/11)
      Az eljárás nyelve: német

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Oberlandesgericht Düsseldorf

         Az alapeljárás felei

         Felperes: Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände — Verbraucherzentrale Bundesverband e.V.

         Alperes: Frontline Digital GmbH

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1.

                  Távollevők között kötött szerződés esetén a 2011/83/EU irányelv (1) 16. cikkének m) pontja értelmében vett digitális tartalom értékesítéséről van-e szó abban az esetben, ha a fogyasztó internetes „társkereső oldalon” való részvételre köt szerződést a kereskedővel?

                  2.

                  Az 1. sz. kérdésre adott igenlő válasz esetén:
                  A digitális tartalom kereskedő általi értékesítésének megkezdésével elveszíti-e a fogyasztó az elállási jogát az irányelv 16. cikkének m) pontja alapján abban az esetben is, ha az irányelv 8. cikkének (7) bekezdésével ellentétben a kereskedő nem adott a hivatkozott rendelkezésben megnevezett adatokat tartalmazó visszaigazolást a fogyasztónak a megkötött szerződésről?
                  Amennyiben ebben az esetben a fogyasztó elállási joga továbbra is fennáll:

                              Az irányelv 6. cikke (1) bekezdésének k) pontja alapján tájékoztatni kell-e erről a fogyasztót?

         (1)  A fogyasztók jogairól, a 93/13/EGK tanácsi irányelv és az 1999/44/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv módosításáról, valamint a 85/577/EGK tanácsi irányelv és a 97/7/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv hatályon kívül helyezéséről szóló, 2011. október 25-i európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL 2011. L 304., 64. o.).


title: C-443/19. sz. ügy: A Tribunal Superior de Justicia del País Vasco (Spanyolország) által 2019. június 7-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — Vodafone España S. A. U. kontra Diputación Foral de Guipúzcoa

text:
               30.9.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 328/11

      A Tribunal Superior de Justicia del País Vasco (Spanyolország) által 2019. június 7-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — Vodafone España S. A. U. kontra Diputación Foral de Guipúzcoa
      (C-443/19. sz. ügy)
      (2019/C 328/12)
      Az eljárás nyelve: spanyol

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Tribunal Superior de Justicia del País Vasco

         Az alapeljárás felei

         Felperes: Vodafone España S. A. U.

         Alperes: Diputación Foral de Guipúzcoa

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdés

      Úgy kell-e értelmezni az elektronikus hírközlő hálózatok és az elektronikus hírközlési szolgáltatások engedélyezéséről szóló, 2002. március 7-i 2002/20/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (1) 13. cikkét, illetve az ahhoz kapcsolódó és azt kiegészítő cikkeket, hogy e cikkel ellentétes az, hogy a Spanyol Királyság és különösen Gipuzkoa adójogi szempontból önálló történelmi területe a rádiófrekvenciáknak a már spektrumdíjat fizető távközlési szolgáltató által történő használatát általános vagyonátruházási adóval és az okiratba foglalt jogi cselekmények adójával terheli, amelyeket az állami tulajdont képező javak közigazgatási koncesszióira általános jelleggel és az említett adóra irányadó tartományi szabályozás alapján kell alkalmazni?

         (1)  HL 2002. L 108., 21. o.


title: C-448/19. sz. ügy: A Tribunal Superior de Justicia de Castilla-La Mancha (Spanyolország) által 2019. június 12-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — WT kontra Subdelegación del Gobierno en Guadalajara

text:
               30.9.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 328/12

      A Tribunal Superior de Justicia de Castilla-La Mancha (Spanyolország) által 2019. június 12-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — WT kontra Subdelegación del Gobierno en Guadalajara
      (C-448/19. sz. ügy)
      (2019/C 328/13)
      Az eljárás nyelve: spanyol

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Tribunal Superior de Justicia de Castilla-La Mancha

         Az alapeljárás felei

         Felperes: WT

         Alperes: Subdelegación del Gobierno en Guadalajara

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

      Az Európai Unió Bíróságától azt kérdezik, hogy összeegyeztethető-e a harmadik országok huzamos tartózkodási engedéllyel rendelkező állampolgárainak jogállásáról szóló, 2003. november 25-ei 2003/109/EK tanácsi irányelv (1) 12. cikkével és — egyebek mellett — az Európai Unió Bíróságának 2017. december 7-i (C-636/16) és 2011. december 8-i (C-371/08) ítéletével az olyan értelmezés, mint amelyet a spanyol Tribunal Supremo (legfelsőbb bíróság) 2019. február 19-i 191/2019. sz. ítélete — 5607/2017. sz. hatályon kívül helyezés iránti kérelem (ECLI:ES:TS:2019:580) — és 2019. február 27-i 257/2019. sz. ítélete — 5809/2017. sz. hatályon kívül helyezés iránti kérelem (ECLI:ES:TS:2019:663) — tartalmaz, és amely szerint a 2001/40/EK irányelv (2) értelmezéséből az a következtetés vonható le, hogy bármely, huzamos tartózkodási engedéllyel rendelkező harmadik országbeli állampolgárt, aki legalább egyéves szabadságvesztéssel büntetendő bűncselekményt követett el, automatikusan ki lehet és ki kell utasítani, anélkül, hogy szükséges lenne értékelni a személyes, családi, szociális vagy munkaügyi körülményeit.

         (1)  HL 2004. L 16., 44. o.

         (2)  A harmadik országok állampolgárainak kitoloncolásáról hozott határozatok kölcsönös elismeréséről szóló, 2001. május 28-i 2001/40/EK tanácsi irányelv (HL 2001. L 149., 34. o.; magyar nyelvű különkiadás 19. fejezet, 4. kötet, 107. o.).


title: C-455/19. sz. ügy: A Juzgado de Primera Instancia e Instrucción no 6 de Ceuta (Spanyolország) által 2019. június 12-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — BX kontra Banco Bilbao Vizcaya Argentaria S. A.

text:
               30.9.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 328/14

      A Juzgado de Primera Instancia e Instrucción no 6 de Ceuta (Spanyolország) által 2019. június 12-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — BX kontra Banco Bilbao Vizcaya Argentaria S. A.
      (C-455/19. sz. ügy)
      (2019/C 328/15)
      Az eljárás nyelve: spanyol

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Juzgado de Primera Instancia e Instrucción no 6 de Ceuta

         Az alapeljárás felei

         Felperes: BX

         Alperes: Banco Bilbao Vizcaya Argentaria S. A.

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1)

                  A fogyasztókkal kötött szerződésekben alkalmazott tisztességtelen feltételekről szóló, 1993. április 5-i 93/13/EGK tanácsi irányelvnek, (1) és különösen annak 6. cikke (1) bekezdésének és 7. cikke (1) bekezdésének értelmében a fogyasztók és felhasználók védelmének biztosítása érdekében, valamint az e védelmet végrehajtó uniós ítélkezési gyakorlat értelmében összeegyeztethető-e az uniós joggal az, hogy a Tribunal Supremo (legfelsőbb bíróság, Spanyolország) 2019. január 23-i 44–49 ítéleteiben egyértelmű kritériumként rögzítette azt a megállapítást, miszerint a fogyasztókkal kötött jelzálogfedezetű kölcsönszerződésekben tisztességtelen jellegűnek minősül az a meg nem tárgyalt szerződési feltétel, amely előírja, hogy a jelzálogfedezetű kölcsönügylet megkötésének összes költségét az adósra kell hárítani, és a költségeket az említett tisztességtelen jellegű és semmisnek nyilvánított szerződési feltételben foglalt különböző jogcímek szerint meg kell osztani a szerződési feltételt előre meghatározó banki intézmény és az adós fogyasztó között a nemzeti szabályozás értelmében tartozatlanul megfizetett összegek visszatérítésének korlátozása céljából?
                  Továbbá, a fogyasztókkal kötött szerződésekben alkalmazott tisztességtelen feltételekről szóló, 1993. április 5-i 93/13/EGK tanácsi irányelvnek, és különösen annak 6. cikke (1) bekezdésének és 7. cikke (1) bekezdésének értelmében a fogyasztók és felhasználók védelmének biztosítása érdekében, valamint az e védelmet végrehajtó uniós ítélkezési gyakorlat értelmében összeegyeztethető-e az uniós joggal az, hogy a Tribunal Supremo (legfelsőbb bíróság) egységesen értelmezi azon, tisztességtelen jellege miatt semmis szerződési feltételt tekintetében, amelynek törlése és az ahhoz fűződő joghatások nem érintik a jelzálogjoggal biztosított kölcsönszerződés fennmaradását?

                  2)

                  Hasonlóképpen, a LEC (2) 394. cikkével kapcsolatban, amely az eljárási költségek tekintetében az objektív pernyertesség figyelembevételét írja elő, megállapítható-e, hogy ha kimondják a költségekre vonatkozó tisztességtelen szerződési feltétel semmisségét, azonban e semmisség joghatásai a költségek fent hivatkozott megosztására korlátozódnak, ez az európai uniós jog tényleges érvényesülésének és azon elvnek a megsértését jelenti, amely szerint a tisztességtelen feltételek nem jelentenek kötelezettséget a fogyasztóra nézve, amennyiben az ítéletben részben adnak helyt [a kérelmeknek], és ez értelmezhető-e úgy, mint ami fordított visszatartó hatást vált ki, amelynek következtében gyengül a fogyasztók és felhasználók jogos érdekeinek védelme?

         (1)  HL 1993. L 95., 29. o.; magyar nyelvű különkiadás 15. fejezet, 2. kötet, 288. o.

         (2)  Ley de Enjuiciamiento Civil (polgári perrendtartásról szóló törvény)


title: C-469/19. sz. ügy: A Bundesgerichtshof (Németország) által 2019. június 19-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — All in One Star Ltd

text:
               30.9.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 328/15

      A Bundesgerichtshof (Németország) által 2019. június 19-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — All in One Star Ltd
      (C-469/19. sz. ügy)
      (2019/C 328/16)
      Az eljárás nyelve: német

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Bundesgerichtshof

         Az alapeljárás felei

         Kérelmező és felülvizsgálati kérelmet előterjesztő fél: All in One Star Ltd

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1)

                  Ellentétes-e az (EU) 2017/1132 irányelv (1) 30. cikkével az olyan nemzeti szabályozás, amely szerint a másik tagállamban székhellyel rendelkező korlátolt felelősségű társaság fióktelepének a cégjegyzékbe történő bejegyzéséhez a törzstőke összegének vagy valamely hasonló tőkeértéknek a megjelölése szükséges?

                  2)

                              a)

                              Ellentétes-e a 2017/1132 irányelv 30. cikkével az olyan nemzeti szabályozás, amely szerint másik tagállamban székhellyel rendelkező korlátolt felelősségű társaság fióktelepének a cégjegyzékbe történő bejegyzése iránti kérelem benyújtása során a társaság ügyvezetőjének nyilatkoznia kell arról, hogy személyében — bíróság vagy hatóság által elrendelt, a társaság tevékenységi körével részben vagy egészben egyező foglalkozástól eltiltás vagy kereskedelmi tevékenység gyakorlásától való eltiltás formájában vagy meghatározott bűncselekmények miatti jogerős elítélés formájában — nem áll fenn a nemzeti jog szerinti kijelölési akadály, és hogy e tekintetben közjegyző, valamely hasonló jogi tanácsadói szakma képviselője vagy konzuli tisztviselő felhívta a figyelmét a bírósággal szemben fennálló korlátlan tájékoztatási kötelezettségére?

                              b)

                              A 2. kérdés a) pontjára adandó nemleges válasz esetén:

                                          Ellentétes-e az EUMSZ 49. és EUMSZ 54. cikkel az olyan nemzeti szabályozás, amely szerint másik tagállamban székhellyel rendelkező korlátolt felelősségű társaság fióktelepének a cégjegyzékbe történő bejegyzése iránti kérelem benyújtása során a társaság ügyvezetőjének ilyen nyilatkozatot kell tennie?

         (1)  A társasági jog egyes vonatkozásairól szóló, 2017. június 14-i európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL 2017. L 169., 46. o.).


title: C-477/19. sz. ügy: A Verwaltungsgericht Wien (Ausztria) által 2019. június 21-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — IE kontra Magistrat der Stadt Wien

text:
               30.9.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 328/15

      A Verwaltungsgericht Wien (Ausztria) által 2019. június 21-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — IE kontra Magistrat der Stadt Wien
      (C-477/19. sz. ügy)
      (2019/C 328/17)
      Az eljárás nyelve: német

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Verwaltungsgericht Wien

         Az alapeljárás felei

         Felperes: IE

         Alperes: Magistrat der Stadt Wien

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1)

                  Úgy kell-e értelmezni az élőhelyvédelmi irányelv (1) 12. cikke (1) bekezdésének d) pontja értelmében vett „pihenőhely” fogalmat, hogy az alatt az időközben elhagyott korábbi pihenőhelyeket is érteni kell?
                  Ha az erre a kérdésre igenlő válasz adandó:

                              Valamennyi időközben elhagyott korábbi pihenőhely az élőhelyvédelmi irányelv 12. cikke (1) bekezdésének d) pontja értelmében vett „pihenőhelynek” minősül?

                        Az e kérdésre adandó nemleges válasz esetén:

                              Milyen kritériumok alapján kell meghatározni, hogy valamely időközben elhagyott korábbi pihenőhely az élőhelyvédelmi irányelv 12. cikke (1) bekezdésének d) pontja értelmében vett „pihenőhelynek” minősül-e?

                  2)

                  Milyen kritériumok alapján kell meghatározni, hogy egy bizonyos cselekmény vagy mulasztás az élőhelyvédelmi irányelv 12. cikke (1) bekezdésének d) pontja értelmében vett „pihenőhelybe” történő beavatkozás-e?

                  3)

                  Milyen kritériumok alapján kell meghatározni, hogy egy bizonyos cselekmény vagy mulasztás az élőhelyvédelmi irányelv 12. cikke (1) bekezdésének d) pontja értelmében vett „pihenőhelybe” történő olyan súlyos beavatkozás-e, hogy e „pihenőhelynek” az élőhelyvédelmi irányelv 12. cikke (1) bekezdésének d) pontja értelmében vett „károsításáról” van szó?

                  4)

                  Milyen kritériumok alapján kell meghatározni, hogy egy bizonyos cselekmény vagy mulasztás az élőhelyvédelmi irányelv 12. cikke (1) bekezdésének d) pontja értelmében vett „pihenőhelybe” történő olyan súlyos beavatkozás-e, hogy e pihenőhelynek az élőhelyvédelmi irányelv 12. cikke (1) bekezdésének d) pontja értelmében vett „elpusztításáról” van szó?

                  5)

                  Úgy kell-e értelmezni az élőhelyvédelmi irányelv 12. cikke (1) bekezdésének d) pontja értelmében vett „párzási [vagy] költőhely” fogalmat, hogy az alatt egyfelől csak az a pontosan meghatározható terület értendő, amelyen szűk értelemben vett párzási aktus vagy a szaporodással közvetlenül összefüggő, szűken értelmezendő tevékenység (mint például az ikrarakás) zajlik, másfelől pedig a „párzási [vagy] költőhely” alatt értendő ezt meghaladóan minden olyan pontosan meghatározható terület, amely az utód fejlődése szempontjából feltétlenül szükséges, mint például a tojásrakóhelyek, illetve a lárva- vagy hernyóállapothoz szükséges növényrészek?
                  Az e kérdésre adandó nemleges válasz esetén:

                              Mi értendő az élőhelyvédelmi irányelv 12. cikke (1) bekezdésének d) pontja értelmében vett „párzási [vagy] költőhely” alatt, és miképpen kell egy „párzási [vagy] költőhelyet” más helyektől térben elhatárolni?

                  6)

                  Milyen kritériumok alapján kell meghatározni, hogy egy bizonyos cselekmény vagy mulasztás az élőhelyvédelmi irányelv 12. cikke (1) bekezdésének d) pontja értelmében vett „párzási [vagy] költőhelybe” történő beavatkozás-e?

                  7)

                  Milyen kritériumok alapján kell meghatározni, hogy egy bizonyos cselekmény vagy mulasztás az élőhelyvédelmi irányelv 12. cikke (1) bekezdésének d) pontja értelmében vett „párzási [vagy] költőhelybe” történő olyan súlyos beavatkozás-e, hogy e „párzási [vagy] költőhelynek” az élőhelyvédelmi irányelv 12. cikke (1) bekezdésének d) pontja értelmében vett „károsításáról” van szó?

                  8)

                  Milyen kritériumok alapján kell meghatározni, hogy egy bizonyos cselekmény vagy mulasztás az élőhelyvédelmi irányelv 12. cikke (1) bekezdésének d) pontja értelmében vett „párzási [vagy] költőhelybe” történő olyan súlyos beavatkozás-e, hogy e „párzási [vagy] költőhelynek” az élőhelyvédelmi irányelv 12. cikke (1) bekezdésének d) pontja értelmében vett „elpusztításáról” van szó?

         (1)  A természetes élőhelyek, valamint a vadon élő állatok és növények védelméről szóló, 1992. május 21-i 92/43/EGK tanácsi irányelv (HL 1992. L 206., 7. o.; magyar nyelvű különkiadás 15. fejezet, 2. kötet, 102. o.).


title: C-482/19. sz. ügy: A Juzgado de Primera Instancia e Instrucción no 6 de Ceuta (Spanyolország) által 2019. június 24-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — JF és KG kontra Bankia S. A.

text:
               30.9.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 328/17

      A Juzgado de Primera Instancia e Instrucción no 6 de Ceuta (Spanyolország) által 2019. június 24-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — JF és KG kontra Bankia S. A.
      (C-482/19. sz. ügy)
      (2019/C 328/18)
      Az eljárás nyelve: spanyol

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Juzgado de Primera Instancia e Instrucción no 6 de Ceuta

         Az alapeljárás felei

         Felperes: JF és KG

         Alperes: Bankia S. A.

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1)

                  A fogyasztókkal kötött szerződésekben alkalmazott tisztességtelen feltételekről szóló, 1993. április 5-i 93/13/EGK tanácsi irányelvnek, (1) és különösen annak 6. cikke (1) bekezdésének és 7. cikke (1) bekezdésének értelmében a fogyasztók és felhasználók védelmének biztosítása érdekében, valamint az e védelmet végrehajtó uniós ítélkezési gyakorlat értelmében összeegyeztethető-e az uniós joggal az, hogy a Tribunal Supremo (legfelsőbb bíróság, Spanyolország) 2019. január 23-i 44–49 ítéleteiben egyértelmű kritériumként rögzítette azt a megállapítást, miszerint a fogyasztókkal kötött jelzálogfedezetű kölcsönszerződésekben tisztességtelen jellegűnek minősül az a meg nem tárgyalt szerződési feltétel, amely előírja, hogy a jelzálogfedezetű kölcsönügylet megkötésének összes költségét az adósra kell hárítani, és a költségeket az említett tisztességtelen jellegű és semmisnek nyilvánított szerződési feltételben foglalt különböző jogcímek szerint meg kell osztani a szerződési feltételt előre meghatározó banki intézmény és az adós fogyasztó között a nemzeti szabályozás értelmében tartozatlanul megfizetett összegek visszatérítésének korlátozása céljából?
                  Továbbá, a fogyasztókkal kötött szerződésekben alkalmazott tisztességtelen feltételekről szóló, 1993. április 5-i 93/13/EGK tanácsi irányelvnek, és különösen annak 6. cikke (1) bekezdésének és 7. cikke (1) bekezdésének értelmében a fogyasztók és felhasználók védelmének biztosítása érdekében, valamint az e védelmet végrehajtó uniós ítélkezési gyakorlat értelmében összeegyeztethető-e az uniós joggal az, hogy a Tribunal Supremo (legfelsőbb bíróság) egységesen értelmezi azon, tisztességtelen jellege miatt semmis szerződési feltételt tekintetében, amelynek törlése és az ahhoz fűződő joghatások nem érintik a jelzálogjoggal biztosított kölcsönszerződés fennmaradását?

                  2)

                  Hasonlóképpen, a LEC (2) 394. cikkével kapcsolatban, amely az eljárási költségek tekintetében az objektív pernyertesség figyelembevételét írja elő, megállapítható-e, hogy ha kimondják a költségekre vonatkozó tisztességtelen szerződési feltétel semmisségét, azonban e semmisség joghatásai a költségek fent hivatkozott megosztására korlátozódnak, ez az európai uniós jog tényleges érvényesülésének és azon elvnek a megsértését jelenti, amely szerint a tisztességtelen feltételek nem jelentenek kötelezettséget a fogyasztóra nézve, amennyiben az ítéletben részben adnak helyt [a kérelmeknek], és ez értelmezhető-e úgy, mint ami fordított visszatartó hatást vált ki, amelynek következtében gyengül a fogyasztók és felhasználók jogos érdekeinek védelme?

         (1)  HL 1993. L 95., 29. o.; magyar nyelvű különkiadás 15. fejezet, 2. kötet, 288. o.

         (2)  Ley de Enjuiciamiento Civil (polgári perrendtartásról szóló törvény)


title: C-492/19. sz. ügy: A Landesverwalungsgericht Steiermark (Ausztria) által 2019. június 26-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — OK

text:
               30.9.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 328/18

      A Landesverwalungsgericht Steiermark (Ausztria) által 2019. június 26-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — OK
      (C-492/19. sz. ügy)
      (2019/C 328/19)
      Az eljárás nyelve: német

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Landesverwalungsgericht Steiermark

         Az alapeljárás felei

         Felperes: OK

         Alperes: Bezirkshauptmannschaft Hartberg-Fürstenfeld

         Az eljárásban részt vevő fél: Finanzpolizei

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1.

                  Úgy kell-e értelmezni az EUMSZ 56. cikket, valamint a munkavállalók szolgáltatások nyújtása keretében történő kiküldetéséről szóló, 1996. december 16-i 96/71/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvet (1) és a 96/76/EK irányelv érvényesítéséről szóló, 2014. május 15-i 2014/67/EU európai parlamenti és tanácsi irányelvet, (2) hogy azokkal ellentétes az olyan nemzeti szabályozás, amely a munkavállalók határokon átnyúló foglalkoztatása körében fennálló formai kötelezettségek megsértése — például a bérelszámolási dokumentumok helyszíni megőrzésének elmulasztása, vagy a Zentrale Koordinationsstelle (illegális foglalkoztatást ellenőrző központi iroda, Ausztria) részére történő bejelentés (ZKO-bejelentések) elmulasztása — esetére rendkívül magas összegű bírságokat, különösen pedig magas összegű minimális bírságot ír elő, amely bírságokat érintett munkavállalónként halmozottan szabják ki?

                  2.

                  Az első kérdésre adandó nemleges válasz esetén:

                              Úgy kell-e értelmezni az EUMSZ 56. cikket, valamint a 96/71/EK irányelvet és a 2014/67/EU irányelvet, hogy azokkal ellentétes az abszolút felső határok nélküli halmozott bírságok kiszabása a munkavállalók határokon átnyúló foglalkoztatása körében fennálló formai kötelezettségek megsértése esetén?

                  3.

                  Úgy kell-e értelmezni az EUMSZ 56. cikket, hogy azzal ellentétes az a nemzeti szabályozás, amely a fogadó országban végzett tevékenység idő előtti megszüntetése és/vagy megszakítása esetén a változásnak a ZKO felé történő kötelező bejelentését írja elő?

                  4.

                  Úgy kell-e értelmezni az EUMSZ 56. cikket, hogy azzal ellentétes az a nemzeti szabályozás, amely nem ír elő megfelelő határidőt a változás bejelentés számára?

                  5.

                  Úgy kell-e értelmezni az EUMSZ 56. cikket és a 2014/67/EU irányelv 9. cikkét, hogy azokkal ellentétes az a nemzeti szabályozás, amely szerint a megfelelő és releváns dokumentumok megfelelő határidőn belül történő utólagos benyújtásával nem teljesíthető az iratok rendelkezésre bocsátására vonatkozó kötelezettség?

                  6.

                  Úgy kell-e értelmezni az EUMSZ 56. cikket és a 2014/67/EU irányelv 9. cikkét, hogy azokkal ellentétes az a nemzeti szabályozás, amely azt írja elő, hogy a külföldi szolgáltatásnyújtó olyan iratokat is köteles benyújtani, mint pl. a bérjegyzékek, bérszámfejtési kivonatok, bérfizetési listák, személyi jövedelemadó-kimutatások, be- és kijelentések, egészségbiztosítás, bejelentési és bérpótlék-elszámolási jegyzékek, a bérszint-besorolásra vonatkozó iratok és bizonyítványok, amelyek meghaladják a 2014/67/EU irányelv 9. cikkében felsorolt dokumentumok körét, és amelyek nem relevánsak és nem is szükségesek, továbbá a nemzeti jog sem határozza meg azokat pontosan?

         (1)  HL 1997. L 18., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 5. fejezet, 2. kötet, 431. o.

         (2)  A munkavállalók szolgáltatások nyújtása keretében történő kiküldetéséről szóló 96/71/EK irányelv érvényesítéséről és a belső piaci információs rendszer keretében történő igazgatási együttműködésről szóló 1024/2012/EU rendelet módosításáról szóló, 2014. május 15-i 2014/67/EU európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL 2014. L 159., 11. o.)


title: C-493/19. sz. ügy: A Landesverwalungsgericht Steiermark (Ausztria) által 2019. június 26-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — PL

text:
               30.9.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 328/19

      A Landesverwalungsgericht Steiermark (Ausztria) által 2019. június 26-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — PL
      (C-493/19. sz. ügy)
      (2019/C 328/20)
      Az eljárás nyelve: német

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Landesverwalungsgericht Steiermark

         Az alapeljárás felei

         Felperes: PL

         Alperes: Bezirkshauptmannschaft Hartberg-Fürstenfeld

         Az eljárásban részt vevő fél: Finanzpolizei

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1.

                  Úgy kell-e értelmezni az EUMSZ 56. cikket, valamint a munkavállalók szolgáltatások nyújtása keretében történő kiküldetéséről szóló, 1996. december 16-i 96/71/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvet (1) és a 96/76/EK irányelv érvényesítéséről szóló, 2014. május 15-i 2014/67/EU európai parlamenti és tanácsi irányelvet, (2) hogy azokkal ellentétes az olyan nemzeti szabályozás, amely a munkavállalók határokon átnyúló foglalkoztatása körében fennálló formai kötelezettségek megsértése — például a bérelszámolási dokumentumok helyszíni megőrzésének elmulasztása, vagy a Zentrale Koordinationsstelle (illegális foglalkoztatást ellenőrző központi iroda, Ausztria) részére történő bejelentés (ZKO-bejelentések) elmulasztása — esetére rendkívül magas összegű bírságokat, különösen pedig magas összegű minimális bírságot ír elő, amely bírságokat érintett munkavállalónként halmozottan szabják ki?

                  2.

                  Az első kérdésre adandó nemleges válasz esetén:

                              Úgy kell-e értelmezni az EUMSZ 56. cikket, valamint a 96/71/EK irányelvet és a 2014/67/EU irányelvet, hogy azokkal ellentétes az abszolút felső határok nélküli halmozott bírságok kiszabása a munkavállalók határokon átnyúló foglalkoztatása körében fennálló formai kötelezettségek megsértése esetén?

                  3.

                  Úgy kell-e értelmezni az EUMSZ 56. cikket, hogy azzal ellentétes az a nemzeti szabályozás, amely a fogadó országban végzett tevékenység idő előtti megszüntetése és/vagy megszakítása esetén a változásnak a ZKO felé történő kötelező bejelentését írja elő?

                  4.

                  Úgy kell-e értelmezni az EUMSZ 56. cikket, hogy azzal ellentétes az a nemzeti szabályozás, amely nem ír elő megfelelő határidőt a változás bejelentés számára?

                  5.

                  Úgy kell-e értelmezni az EUMSZ 56. cikket és a 2014/67/EU irányelv 9. cikkét, hogy azokkal ellentétes az a nemzeti szabályozás, amely szerint a megfelelő és releváns dokumentumok megfelelő határidőn belül történő utólagos benyújtásával nem teljesíthető az iratok rendelkezésre bocsátására vonatkozó kötelezettség?

                  6.

                  Úgy kell-e értelmezni az EUMSZ 56. cikket és a 2014/67/EU irányelv 9. cikkét, hogy azokkal ellentétes az a nemzeti szabályozás, amely azt írja elő, hogy a külföldi szolgáltatásnyújtó olyan iratokat is köteles benyújtani, mint pl. a bérjegyzékek, bérszámfejtési kivonatok, bérfizetési listák, személyi jövedelemadó-kimutatások, be- és kijelentések, egészségbiztosítás, bejelentési és bérpótlék-elszámolási jegyzékek, a bérszint-besorolásra vonatkozó iratok és bizonyítványok, amelyek meghaladják a 2014/67/EU irányelv 9. cikkében felsorolt dokumentumok körét, és amelyek nem relevánsak és nem is szükségesek, továbbá a nemzeti jog sem határozza meg azokat pontosan?

         (1)  HL 1997. L 18., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 5. fejezet, 2. kötet, 431. o.

         (2)  A munkavállalók szolgáltatások nyújtása keretében történő kiküldetéséről szóló 96/71/EK irányelv érvényesítéséről és a belső piaci információs rendszer keretében történő igazgatási együttműködésről szóló 1024/2012/EU rendelet módosításáról szóló, 2014. május 15-i 2014/67/EU európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL 2014. L 159., 11. o.)