title: T-502/19. sz. ügy: 2019. július 12-én benyújtott kereset — Corneli kontra EKB

text:
               16.9.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 312/39

      2019. július 12-én benyújtott kereset — Corneli kontra EKB
      (T-502/19. sz. ügy)
      (2019/C 312/32)
      Az eljárás nyelve: olasz

         Felek

         Felperes: Francesca Corneli (Velletri, Olaszország) (képviselők: M. Condinanzi, L. Boggio és F. Ferraro ügyvédek)

         Alperes: Európai Központi Bank

         Kérelmek

      A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:

                  —

                  a megtámadott határozatot — jogellenességének megállapítását követően — nyilvánítsa semmisnek;

                  —

                  az alperest kötelezze a költségek viselésére; és

                  —

                  pervezető intézkedésként kötelezze az alperest a megtámadott jogi aktus és az azt követő kiterjesztési határozat teljes változatának benyújtására.

         Jogalapok és fontosabb érvek

      A jelen kereset az Európai Központi Bank Kormányzótanácsa 2019. január 1-jei ECB-SSM-2019-ITCAR-11. sz. határozata ellen irányul, amelyet a felügyeleti testület 1024/2013/EU tanácsi rendelet (1) 26. cikkének (8) bekezdése értelmében vett határozattervezete alapján, az 1993. szeptember 1-jei 385. sz. törvényerejű rendeletnek — a 2014/59/EU európai parlamenti és tanácsi irányelv 29. cikkét átültető, valamint az 1024/2013/EU rendelet 9. cikkének (2) bekezdésével összefüggésben értelmezett — 69. octiesdecies, 70. és 98. cikke értelmében fogadtak el, és amely értelmében feloszlatják a genovai székhelyű Banca Carige S.p.A. igazgatási és ellenőrzési testületeit, és azokat három rendkívüli biztossal, valamint egy háromtagú felügyeleti bizottsággal váltják fel.
      Keresete alátámasztása érdekében a felperes öt jogalapra hivatkozik.

                  1.

                  Az első, az arányosság elvének megsértésére, a 2014/59/EU irányelv (2) 28. és 29. cikkének, valamint a TUB 69 octiesdecies és azt követő cikkeinek megsértésére alapított jogalap.

                              —

                              A felperes e tekintetben azzal érvel, hogy korai beavatkozási intézkedések megkövetelik a beavatkozások fokozatosságát, amit a jelen ügyben nem tartottak tiszteletben. Ezért a legjelentősebb beavatkozással járó intézkedés jogellenes és semmis.

                  2.

                  A második, a korai beavatkozási intézkedések komplex rendszerében megkövetelt arányosság és fokozatosság követelményével összefüggésben az indokolás hiányára alapított jogalap.

                  3.

                  A harmadik, a 2014/59/EU irányelv 29. cikke utolsó mondatának, valamint a gondos ügyintézés elvének a megsértésére alapított jogalap.

                              —

                              A felperes e tekintetben azzal érvel, hogy az előző igazgatótanács tagjainak az ideiglenes igazgatókként való kinevezése sérti az összeférhetetlenség alóli mentesség kötelezettségét.

                  4.

                  A negyedik, a TUB 70. cikkének megsértésére, a hatáskörrel való visszaélésre, valamint az indokolás hiányára alapított jogalap.

                              —

                              A felperes e tekintetben azzal érvel, hogy a súlyos jogsértések és szabálytalanságok mellett kinevezett rendkívüli irányítótestület ellentmondásossá és következetlenné teszi a rendelkezést.

                  5.

                  Az ötödik, az Európai Unió Alapjogi Chartájában, az Emberi Jogok Európai Egyezményében és az olasz alkotmányban rögzített alapvető elvek végrehajtásaként az (EU) 1132/2017 irányelvben (3) és az olasz polgári törvénykönyvben szereplő, a tulajdonjog, a megtakarítások, a vállalkozási tevékenységek védelme, valamint a magánjellegű döntések során a polgárok önrendelkezéshez való joga területén a részvényesek jogaira vonatkozó rendelkezések megsértésére alapított jogalap.

         (1)  Az Európai Központi Banknak a hitelintézetek prudenciális felügyeletére vonatkozó politikákkal kapcsolatos külön feladatokkal történő megbízásáról szóló, 2013. október 15-i 1024/2013/EU tanácsi rendelet (HL 2013. L 287., 63. o.)

         (2)  A hitelintézetek és befektetési vállalkozások helyreállítását és szanálását célzó keretrendszer létrehozásáról és a 82/891/EGK tanácsi irányelv, a 2001/24/EK, 2002/47/EK, 2004/25/EK, 2005/56/EK, 2007/36/EK, 2011/35/EU, 2012/30/EU és 2013/36/EU irányelv, valamint az 1093/2010/EU és a 648/2012/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet módosításáról szóló, 2014. május 15-i 2014/59/EU európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL 2014. L 173., 190. o.; helyesbítés: HL 2019. L 165., 129. o.).

         (3)  A társasági jog egyes vonatkozásairól szóló, 2017. június 14-i (EU) 2017/1132 európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL 2017. L 169., 46. o.).


title: T-513/19. sz. ügy: 2019. július 17-én benyújtott kereset — Lux kontra Bizottság

text:
               16.9.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 312/42

      2019. július 17-én benyújtott kereset — Lux kontra Bizottság
      (T-513/19. sz. ügy)
      (2019/C 312/34)
      Az eljárás nyelve: francia

         Felek

         Felperes: Catherine Lux (Strasbourg, Franciaország) (képviselő: N. de Montigny ügyvéd)

         Alperes: Európai Bizottság

         Kérelmek

      A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:

                  —

                  semmisítse meg a PMO.4 2018. szeptember 21-i azon határozatát, amelyben a felperes szerződésének az EFSA-tól és az EASA-tól való átvitelét új munkaszerződésnek tekintette, és nem alkalmazta rá a személyzeti szabályzat XIII. mellékletének 21. és 22. cikkében előírt átmeneti intézkedéseket.

         Jogalapok és fontosabb érvek

      Keresete alátámasztása érdekében a felperes öt jogalapra hivatkozik.

                  1.

                  Az első jogalap az Európai Unió tisztviselői személyzeti szabályzata XIII. melléklete 21. és 22. cikkének megsértésére vonatkozik, mivel a Bizottság tévesen alkalmazta a szolgálatba lépés fogalmát.

                  2.

                  A második jogalap az általános végrehajtási rendelkezések 10. és 12. cikkének megsértésére vonatkozik, azon az alapon, hogy e rendelkezéseket az ügynökségek közötti mobilitás elősegítése érdekében fogadták el, megerősítve ezzel az ügynökségeknél befutható uniós karrier lehetőségét.

                  3.

                  A harmadik jogalap a jogbiztonság elvének és a visszaható hatály tilalmának megsértésére vonatkozik. A felperes azzal érvel, hogy 2017-ben hozott azon döntése, amely szerint feladatait továbbra is az EASA-nál látja el, azon alapult, hogy az EASA humánerőforrás szolgálata megerősítette, hogy e folytonosság biztosítja számára az EFSA-nál megszerzett nyugdíjjogosultságaira vonatkozó feltételek további fennállását is.

                  4.

                  A negyedik jogalap az ideiglenes alkalmazottak előmenetele és alkalmazása folyamatossága elvének megsértésére vonatkozik. A felperes azt állítja, hogy a Bizottság nem térhet el az általános végrehajtási rendelkezések 10. és 12. cikkének alkalmazásától, mivel ő maga alkotta meg az ideiglenes alkalmazottak ügynökségeken belüli közös és folyamatos foglalkoztatása elemzésének elvét.

                  5.

                  Az ötödik jogalap az egyenlő bánásmód elvének megsértésére vonatkozik. A felperes e tekintetben azt állítja, hogy semmiféle megfontolás nem teszi lehetővé az Unión belül valamely tisztviselő és valamely ideiglenes alkalmazott között a nyugdíjjogosultságok tekintetében való eltérő bánásmód igazolását.


title: C-494/19. sz. ügy: A Landesverwalungsgericht Steiermark (Ausztria) által 2019. június 26-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — QM

text:
               30.9.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 328/20

      A Landesverwalungsgericht Steiermark (Ausztria) által 2019. június 26-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — QM
      (C-494/19. sz. ügy)
      (2019/C 328/21)
      Az eljárás nyelve: német

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Landesverwalungsgericht Steiermark

         Az alapeljárás felei

         Felperes: QM

         Alperes: Bezirkshauptmannschaft Hartberg-Fürstenfeld

         Az eljárásban részt vevő fél: Finanzpolizei

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1.

                  Úgy kell-e értelmezni az EUMSZ 56. cikket, valamint a munkavállalók szolgáltatások nyújtása keretében történő kiküldetéséről szóló, 1996. december 16-i 96/71/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvet (1) és a 96/76/EK irányelv érvényesítéséről szóló, 2014. május 15-i 2014/67/EU európai parlamenti és tanácsi irányelvet, (2) hogy azokkal ellentétes az olyan nemzeti szabályozás, amely a munkavállalók határokon átnyúló foglalkoztatása körében fennálló formai kötelezettségek megsértése — például a bérelszámolási dokumentumok helyszíni megőrzésének elmulasztása, vagy a Zentrale Koordinationsstelle (illegális foglalkoztatást ellenőrző központi iroda, Ausztria) részére történő bejelentés (ZKO-bejelentések) elmulasztása — esetére rendkívül magas összegű bírságokat, különösen pedig magas összegű minimális bírságot ír elő, amely bírságokat érintett munkavállalónként halmozottan szabják ki?

                  2.

                  Az első kérdésre adandó nemleges válasz esetén:

                              Úgy kell-e értelmezni az EUMSZ 56. cikket, valamint a 96/71/EK irányelvet és a 2014/67/EU irányelvet, hogy azokkal ellentétes az abszolút felső határok nélküli halmozott bírságok kiszabása a munkavállalók határokon átnyúló foglalkoztatása körében fennálló formai kötelezettségek megsértése esetén?

                  3.

                  Úgy kell-e értelmezni az EUMSZ 56. cikket, hogy azzal ellentétes az a nemzeti szabályozás, amely a fogadó országban végzett tevékenység idő előtti megszüntetése és/vagy megszakítása esetén a változásnak a ZKO felé történő kötelező bejelentését írja elő?

                  4.

                  Úgy kell-e értelmezni az EUMSZ 56. cikket, hogy azzal ellentétes az a nemzeti szabályozás, amely nem ír elő megfelelő határidőt a változás bejelentés számára?

                  5.

                  Úgy kell-e értelmezni az EUMSZ 56. cikket és a 2014/67/EU irányelv 9. cikkét, hogy azokkal ellentétes az a nemzeti szabályozás, amely szerint a megfelelő és releváns dokumentumok megfelelő határidőn belül történő utólagos benyújtásával nem teljesíthető az iratok rendelkezésre bocsátására vonatkozó kötelezettség?

                  6.

                  Úgy kell-e értelmezni az EUMSZ 56. cikket és a 2014/67/EU irányelv 9. cikkét, hogy azokkal ellentétes az a nemzeti szabályozás, amely azt írja elő, hogy a külföldi szolgáltatásnyújtó olyan iratokat is köteles benyújtani, mint pl. a bérjegyzékek, bérszámfejtési kivonatok, bérfizetési listák, személyi jövedelemadó-kimutatások, be- és kijelentések, egészségbiztosítás, bejelentési és bérpótlék-elszámolási jegyzékek, a bérszint-besorolásra vonatkozó iratok és bizonyítványok, amelyek meghaladják a 2014/67/EU irányelv 9. cikkében felsorolt dokumentumok körét, és amelyek nem relevánsak és nem is szükségesek, továbbá a nemzeti jog sem határozza meg azokat pontosan?

         (1)  HL 1997. L 18., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 5. fejezet, 2. kötet, 431. o.

         (2)  A munkavállalók szolgáltatások nyújtása keretében történő kiküldetéséről szóló 96/71/EK irányelv érvényesítéséről és a belső piaci információs rendszer keretében történő igazgatási együttműködésről szóló 1024/2012/EU rendelet módosításáról szóló, 2014. május 15-i 2014/67/EU európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL 2014. L 159., 11. o.)


title: C-433/18. sz. ügy: A Korkein oikeus (Finnország) által 2018. július 2-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – ML kontra OÜ Aktiva Finants

text:
               1.10.2018

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 352/18

      A Korkein oikeus (Finnország) által 2018. július 2-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – ML kontra OÜ Aktiva Finants
      (C-433/18. sz. ügy)
      (2018/C 352/23)
      Az eljárás nyelve: finn

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Korkein oikeus

         Az alapeljárás felei

         Felperes: ML

         Alperes: OÜ Aktiva Finants

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1)

                  Összeegyeztethető-e a jogorvoslatok benyújtásának nemzeti rendszerében a jogorvoslatok további vizsgálat céljából történő engedélyezésére irányuló eljárás a 44/2001 rendelet (1) 43. cikkének (1) bekezdésében mindkét fél számára biztosított hatékony jogorvoslatok további vizsgálatával, ha a jogorvoslatot az elsőfokú bíróság olyan határozata ellen nyújtják be, amely valamely ítélet 44/2001 rendelet szerinti elismerésére vagy végrehajtására vonatkozik?

                  2)

                  Teljesülnek-e a jogorvoslatok további vizsgálata céljából történő engedélyezésére irányuló eljárásban a 44/2001 rendelet 43. cikkének (3) bekezdése értelmében vett kontradiktórius eljárásra vonatkozó feltételek, amennyiben az alperest a benyújtott jogorvoslatra vonatkozóan nem hallgatják meg a jogorvoslat engedélyezéséről való döntéshozatalt megelőzően? Teljesülnek-e ezen feltételek, amennyiben az alperest meghallgatják a jogorvoslat engedélyezéséről való döntéshozatalt megelőzően?

                  3)

                  Van-e jelentősége az értelmezés során azon körülménynek, hogy a jogorvoslatot benyújtó nem csak a végrehajtást kérelmező, illetve az a fél lehet, akinek a kérelmét elutasították, hanem az a fél is, akivel szemben a végrehajtást kérelmezték és e kérelemnek helyt adtak?

         (1)  A polgári és kereskedelmi ügyekben a joghatóságról, valamint a határozatok elismeréséről és végrehajtásáról szóló, 2000. december 22-i 44/2001/EK tanácsi rendelet (HL 2001. L 12., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 19. fejezet, 4. kötet, 42. oldal).


title: T-786/14. sz. ügy: A Törvényszék 2018. július 13-i ítélete – Bourdouvali és társai kontra Tanács és társai (Szerződésen kívüli felelősség – Gazdaság- és monetáris politika – Ciprusi stabilitási támogatási program – Az EKB Kormányzótanácsának a Ciprusi Központi Bank kérelmét követően rendkívüli likviditási segítségnyújtásról szóló határozata – Az Eurócsoport 2013. március 25-i, április 12-i május 13-i és szeptember 13-i Ciprusra vonatkozó nyilatkozatai – 2013/236/EU határozat – A konkrét gazdaságpolitikai feltételekről szóló, a Ciprusi Köztársaság és az Európai Stabilitási Mechanizmus között 2013. április 26-án kötött egyetértési megállapodás – A Törvényszék hatásköre – Elfogadhatóság – Alaki követelmények – A belső jogorvoslati lehetőségek kimerítése – Magánszemélyek számára jogokat keletkeztető jogszabály kellően súlyos megsértése – Tulajdonhoz való jog – Jogos bizalom – Egyenlő bánásmód)

text:
               1.10.2018

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 352/29

      A Törvényszék 2018. július 13-i ítélete – Bourdouvali és társai kontra Tanács és társai
      (T-786/14. sz. ügy) (1)

      ((Szerződésen kívüli felelősség - Gazdaság- és monetáris politika - Ciprusi stabilitási támogatási program - Az EKB Kormányzótanácsának a Ciprusi Központi Bank kérelmét követően rendkívüli likviditási segítségnyújtásról szóló határozata - Az Eurócsoport 2013. március 25-i, április 12-imájus 13-i és szeptember 13-i Ciprusra vonatkozó nyilatkozatai - 2013/236/EU határozat - A konkrét gazdaságpolitikai feltételekről szóló, a Ciprusi Köztársaság és az Európai Stabilitási Mechanizmus között 2013. április 26-án kötött egyetértési megállapodás - A Törvényszék hatásköre - Elfogadhatóság - Alaki követelmények - A belső jogorvoslati lehetőségek kimerítése - Magánszemélyek számára jogokat keletkeztető jogszabály kellően súlyos megsértése - Tulajdonhoz való jog - Jogos bizalom - Egyenlő bánásmód))
      (2018/C 352/34)
      Az eljárás nyelve: angol

         Felek

         Felperesek): Eleni Pavlikka Bourdouvali (Meneou, Ciprus) és azon 51 további felperes, akiknek neveit a jelen ítélet melléklete tartalmazza (képviselők: P. Trimidas barrister)

         Alperesek: az Európai Unió Tanácsa (képviselők: A. de Gregorio Merino, E. Moro és E. Chatziioakeimidou meghatalmazottak), Európai Bizottság (képviselők: J.-P. Keppenne, M. Konstantinidis és L. Flynn meghatalmazottak), Európai Központi Bank (képviselők: K. Laurinavičius és M. Szablewska meghatalmazottak, segítőjük H.-G. Kamann ügyvéd), az Európai Unió Tanácsa által képviselt Eurócsoport (képviselők: A. de Gregorio Merino, E. Moro és E. Chatziioakeimidou meghatalmazottak) és az Európai Bizottság által képviselt Európai Unió (képviselők: J.-P. Keppenne, M. Konstantinidis és L. Flynn meghatalmazottak)

         Az ügy tárgya

      Az EUMSZ 268. cikken alapuló kérelem azon kár megtérítése iránt, amelyet a felperesek állítólagosan az EKB Kormányzótanácsának a ciprusi központi bank kérelmét követően rendkívüli likviditási segítségnyújtásról szóló, 2013. március 21-i határozata, az Eurócsoport 2013. március 25-i, április 12-imájus 13-i és szeptember 13-i Ciprusra vonatkozó nyilatkozatai, a pénzügyi stabilitás és a fenntartható növekedés helyreállítása céljából Ciprus által végrehajtandó egyedi intézkedésekről szóló, 2013. április 25-i 2013/236/EU tanácsi határozat HL 2013. L 141., 32. o.), a konkrét gazdaságpolitikai feltételekről szóló, a Ciprusi Köztársaság és az Európai Stabilitási Mechanizmus (ESM) között 2013. április 26-án kötött egyetértési megállapodás, valamint a Bizottság, a Tanács, az EKB és az Eurócsoport Ciprusi Köztársaságnak nyújtott pénzügyi segítségnyújtási eszközhöz kapcsolódó egyéb aktusai és magatartása okán szenvedtek el.

         Az ítélet rendelkező része

                  1)

                  A Törvényszék a keresetet elutasítja.

                  2)

                  Eleni Pavlikka Bourdouvali és az egyéb felperesek, akiknek neveit a melléklet tartalmazza, viselik, a saját költségeiken felül az Európai Unió Tanács, az Európai Bizottság és az Európai Központi Bank (EKB) részéről felmerült költségeket.

         (1)  HL C 73., 2015.3.2.


title: C-96/16. és C-94/17. sz. egyesített ügyek: A Bíróság (ötödik tanács) 2018. augusztus 7-i ítélete (a Juzgado de Primera Instancia n° 38 de Barcelona, Tribunal Supremo [Spanyolország] előzetes döntéshozatal iránti kérelmei) – Banco Santander, SA kontra Mahamadou Demba, Mercedes Godoy Bonet (C-96/16), Rafael Ramón Escobedo Cortés kontra Banco de Sabadell SA (C-94/17) (Előzetes döntéshozatal – 93/13/EGK irányelv – Tisztességtelen feltételek – Hatály – Követelés engedményezése – Fogyasztói kölcsönszerződés – E szerződés késedelmikamat-mértéket rögzítő feltételének tisztességtelen jellegére vonatkozó értékelési szempontok – E jelleg következményei)

text:
               1.10.2018

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 352/2

      A Bíróság (ötödik tanács) 2018. augusztus 7-i ítélete (a Juzgado de Primera Instancia no 38 de Barcelona, Tribunal Supremo [Spanyolország] előzetes döntéshozatal iránti kérelmei) – Banco Santander, SA kontra Mahamadou Demba, Mercedes Godoy Bonet (C-96/16), Rafael Ramón Escobedo Cortés kontra Banco de Sabadell SA (C-94/17)
      (C-96/16. és C-94/17. sz. egyesített ügyek) (1)

      ((Előzetes döntéshozatal - 93/13/EGK irányelv - Tisztességtelen feltételek - Hatály - Követelés engedményezése - Fogyasztói kölcsönszerződés - E szerződés késedelmikamat-mértéket rögzítő feltételének tisztességtelen jellegére vonatkozó értékelési szempontok - E jelleg következményei))
      (2018/C 352/02)
      Az eljárás nyelve: spanyol

         A kérdést előterjesztő bíróságok

      Juzgado de Primera Instancia no 38 de Barcelona, Tribunal Supremo

         Az alapeljárás felei

         Felperesek: Banco Santander, SA (C-96/16), Rafael Ramón Escobedo Cortés (C-94/17)

         Alperesek: Mahamadou Demba, Mercedes Godoy Bonet (C-96/16), Banco de Sabadell SA (C-94/17)

         Rendelkező rész

                  1)

                  A fogyasztókkal kötött szerződésekben alkalmazott tisztességtelen feltételekről szóló, 1993. április 5-i 93/13/EGK tanácsi irányelvet egyrészt úgy kell értelmezni, hogy az nem alkalmazandó egy olyan üzleti gyakorlatra, amely abból áll, hogy valamely fogyasztóval szemben fennálló követelést engedményeznek vagy vásárolnak, anélkül hogy a fogyasztói kölcsönszerződés az ilyen engedményezés lehetőségét előírná, vagy hogy utóbbit ezen engedményezésről előzetesen tájékoztatnák, illetve ahhoz hozzájárulását adná, és anélkül, hogy biztosítanák számára a lehetőséget, hogy a tartozását visszavásárolja, és ezzel megszüntesse a tartozását, megfizetve az engedményes részére azt az ellenértéket, amelyet utóbbi fizetett ki az említett engedményezés címén, a vonatkozó kamatokkal, költségekkel és eljárási költségekkel együtt. Másrészt ezen irányelv egyáltalán nem alkalmazandó az olyan nemzeti rendelkezésekre, mint amelyek a Código Civil (polgári törvénykönyv) 1535. cikkében, valamint a 2000. január 7-i Ley 1/2000 de Enjuiciamiento Civil (a polgári perrendtartásról szóló 1/2000. sz. törvény) 17. és 540. cikkében találhatók, amelyek ilyen visszavásárlási lehetőséget tartalmaznak, és a folyamatban lévő eljárásokban az engedményesnek az engedményező helyébe lépését szabályozzák.

                  2)

                  A 93/13 irányelvet úgy kell értelmezni, hogy azzal nem ellentétes az olyan nemzeti ítélkezési gyakorlat, mint a Tribunal Supremo (legfelsőbb bíróság, Spanyolország) alapeljárásban szereplő ítélkezési gyakorlata, amely szerint tisztességtelen a fogyasztói kölcsönszerződés azon meg nem tárgyalt feltétele, amely az alkalmazandó késedelmikamat-mértéket rögzíti, mégpedig abból az okból, hogy a fizetési késedelemben lévő fogyasztót aránytalanul magas összegű kártérítéssel sújtja, mivel e mérték több mint két százalékponttal meghaladja az ügyleti kamat szerződésben kikötött mértékét.

                  3)

                  A 93/13 irányelvet úgy kell értelmezni, hogy azzal nem ellentétes az olyan nemzeti ítélkezési gyakorlat, mint a Tribunal Supremo (legfelsőbb bíróság, Spanyolország) alapeljárásban szereplő ítélkezési gyakorlata, amely szerint a fogyasztói kölcsönszerződés késedelmikamat-mértéket rögzítő, meg nem tárgyalt feltétele tisztességtelen jellegéből eredő jogkövetkezmény az, hogy teljes egészében törlik e késedelmi kamatokat, de az e szerződésben kikötött ügyleti kamatokat továbbra is felszámítják.

         (1)  HL C 145., 2016.4.25.

         HL C 151., 2017.5.15.


title: T-733/16. sz. ügy: A Törvényszék 2018. július 13-i ítélete – Banque postale kontra EKB („Gazdaság- és monetáris politika – A hitelintézetek prudenciális felügyelete – Az 1024/2013/EU rendelet 4. cikke (1) bekezdésének d) pontja és (3) bekezdése – A tőkeáttételi mutató kiszámítása – A felperes részéről a bizonyos feltételeknek megfelelő kitettségek tőkeáttételi mutató számításából való kihagyása engedélyezésének megtagadása az EKB részéről – Az 575/2013/EU rendelet 429. cikkének (14) bekezdése – Az EKB diszkrecionális jogköre – Téves jogalkalmazás – Nyilvánvaló értékelési hiba”)

text:
               1.10.2018

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 352/30

      A Törvényszék 2018. július 13-i ítélete – Banque postale kontra EKB
      (T-733/16. sz. ügy) (1)

      ((„Gazdaság- és monetáris politika - A hitelintézetek prudenciális felügyelete - Az 1024/2013/EU rendelet 4. cikke (1) bekezdésének d) pontja és (3) bekezdése - A tőkeáttételi mutató kiszámítása - A felperes részéről a bizonyos feltételeknek megfelelő kitettségek tőkeáttételi mutató számításából való kihagyása engedélyezésének megtagadása az EKB részéről - Az 575/2013/EU rendelet 429. cikkének (14) bekezdése - Az EKB diszkrecionális jogköre - Téves jogalkalmazás - Nyilvánvaló értékelési hiba”))
      (2018/C 352/35)
      Az eljárás nyelve: francia

         Felek

         Felperes: La Banque postale (Párizs, Franciaország) (képviselők: E. Guillaume és L. Coudray ügyvédek)

         Alperes: Európai Központi Bank (képviselők: K. Lackhoff, R. Bax és G. Bassani meghatalmazottak, segítőjük: H.-G. Kamann és F. Louis ügyvédek)

         Az alperest támogató beavatkozó: Finn Köztársaság (képviselő: S. Hartikainen meghatalmazott)

         Az ügy tárgya

      Az Európai Központi Banknak a hitelintézetek prudenciális felügyeletére vonatkozó politikákkal kapcsolatos külön feladatokkal történő megbízásáról szóló, 2013. október 15-i 1024/2013/EU tanácsi rendelet (HL 2013. L 287., 63. o.) 4. cikke (1) bekezdésének d) pontja és 10. cikke, valamint a hitelintézetekre és befektetési vállalkozásokra vonatkozó prudenciális követelményekről és a 648/2012/EU rendelet módosításáról szóló, 2013. június 26-i 575/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (HL 2013. L 176., 1. o.; helyesbítések: HL 2013. L 208., 68. o.; HL 2013. L 321., 6. o.; HL 2017. L 20., 2. o.) 429. cikkének (14) bekezdése alapján hozott 2016. augusztus 24-i ECB/SSM/2016–96950066U5XAAIRCPA 78/16 határozat megsemmisítése iránt az EUMSZ 263. cikk alapján benyújtott kérelem.

         Az ítélet rendelkező része

                  1)

                  A Törvényszék az Európai Központi Bank (EKB) 2016. augusztus 24-i ECB/SSM/2016–96950066U5XAAIRCPA 78/16 határozatát megsemmisíti.

                  2)

                  A Törvényszék az EKB-t kötelezi a költségek viselésére.

                  3)

                  A Finn Köztársaság maga viseli saját költségeit.

         (1)  HL C 454., 2016.12.5.


title: C-435/18. sz. ügy: Az Oberster Gerichtshof (Ausztria) által 2018. június 29-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Otis Gesellschaft m.b.H. és társai kontra Land Oberösterreich és társai

text:
               1.10.2018

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 352/19

      Az Oberster Gerichtshof (Ausztria) által 2018. június 29-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Otis Gesellschaft m.b.H. és társai kontra Land Oberösterreich és társai
      (C-435/18. sz. ügy)
      (2018/C 352/24)
      Az eljárás nyelve: német

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Oberster Gerichtshof

         Az alapeljárás felei

         Felperesek: Otis Gesellschaft m.b.H., Schindler Liegenschaftsverwaltung GmbH, Schindler Aufzüge und Fahrtreppen GmbH, Kone Aktiengesellschaft, ThyssenKrupp Aufzüge Gesellschaft m.b.H.

         Alperesek: Land Oberösterreich, Gemeinnützige Wohnungsgenossenschaft „Lebensräume” eingetragene Gen.m.b.H., EBS Wohnungsgesellschaft mbH, WAG Wohnungsanlagen Gesellschaft m.b.H., WSG Gemeinnützige Wohn- und Siedlergemeinschaft reg.Gen.m.b.H., Neue Heimat Oberösterreich Gemeinnützige Wohnungs- und SiedlungsgesmbH, BRW Gemeinnützige Wohnungs- und Siedlungsgenossenschaft „Baureform Wohnstätte” eingetragene Gen.m.b.H., Gemeinnützige Wohnungs- und Siedlungsgenossenschaft „Familie” eingetragene Gen.m.b.H., VLW Vereinigte Linzer Wohnungsgenossenschaften Gemeinnützige GmbH, Gemeinnützige Steyrer Wohn- und Siedlungs Genossenschaft „Styria” reg.Gen.m.b.H., Innviertler Gemeinnützige Wohnungs- und Siedlungsgenossenschaft reg.Gen.m.b.H., Gemeinnützige Wohnungsgesellschaft der Stadt Steyr GmbH, Gemeinnützige Industrie-Wohnungsaktiengesellschaft, Gemeinnützige Siedlungsgesellschaft m.b.H. für den Bezirk Vöcklabruck, GEWOG Neues Heim Gemeinnützige Wohnungsgesellschaft m.b.H.

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdés

      Úgy kell-e értelmezni az EGK 85., az EK 81., illetve az EUMSZ 101. cikket, hogy e rendelkezések teljes érvényesüléséhez, valamint az e rendelkezésekből eredő tilalom hatékony érvényesüléséhez szükséges, hogy a kartell résztvevőitől azon személyek is kártérítést követelhessenek, akik nem valamely kartell által érintett releváns termék- és földrajzi piacon tevékenykednek beszállítóként vagy vevőként, hanem a törvényi szabályozás szerint támogatást nyújtóként a kartell által érintett piacon kínált termékek vevői számára kedvező feltételekkel nyújtanak hiteleket, és káruk abban áll, hogy a termék költségeinek bizonyos százalékában nyújtott hitel összege magasabb volt, mint amekkora a kartell hiányában lett volna, és amely miatt ezeket az összegeket nem fektethették be nyereségesen?


title: C-123/17. sz. ügy: A Bíróság (első tanács) 2018. augusztus 7-i ítélete (a Bundesverwaltungsgericht [Németország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Nefiye Yön kontra Landeshauptstadt Stuttgart (Előzetes döntéshozatal – Az EGK – Törökország társulás – 2/76 határozat – 7. cikk – „Standstill” klauzula – Valamely török munkavállaló családtagjainak tartózkodási joga – Valamely tagállam területére történő beutazás esetén fennálló vízumkötelezettség)

text:
               1.10.2018

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 352/9

      A Bíróság (első tanács) 2018. augusztus 7-i ítélete (a Bundesverwaltungsgericht [Németország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Nefiye Yön kontra Landeshauptstadt Stuttgart
      (C-123/17. sz. ügy) (1)

      ((Előzetes döntéshozatal - Az EGK – Törökország társulás - 2/76 határozat - 7. cikk - „Standstill” klauzula - Valamely török munkavállaló családtagjainak tartózkodási joga - Valamely tagállam területére történő beutazás esetén fennálló vízumkötelezettség))
      (2018/C 352/12)
      Az eljárás nyelve: német

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Bundesverwaltungsgericht

         Az alapeljárás felei

         Felperes: Nefiye Yön

         Alperes: Landeshauptstadt Stuttgart

         Az eljárásban részt vesz: Vertreter des Bundesinteresses beim Bundesverwaltungsgericht

         Rendelkező rész

      Az Európai Gazdasági Közösség és Törökország közötti társulást létrehozó megállapodásban – amelyet 1963. szeptember 12-én Ankarában írt alá egyrészről a Török Köztársaság, másrészről az EGK tagállamai és a Közösség, és amelyet a Közösség nevében az 1963. december 23-i 64/732/EGK tanácsi határozattal kötöttek meg, hagytak jóvá és erősítettek meg – létrehozott társulási tanács által elfogadott 1976. december 20-i 2/76 határozat 7. cikkét úgy kell értelmezni, hogy az 1976. december 20. és 1980. november 30. közötti időszak során bevezetett olyan nemzeti jogi intézkedés, mint amely az alapeljárásban szerepel, amely az érintett tagállamban jogszerűen tartózkodó török munkavállalónak a harmadik állambeli állampolgár családtagjai részére a tartózkodási engedély családegyesítés céljából történő kiadását attól teszi függővé, hogy ezen állampolgárok a nemzeti területre történő beutazást megelőzően az említett egyesítés céljából vízumot szerezzenek, e rendelkezés értelmében „új korlátozásnak” minősül. Egy ilyen intézkedés mindazonáltal igazolható lehet a hatékony idegenrendészeti ellenőrzéssel és a migrációs áramlások kezelésével kapcsolatos okok alapján, de csak akkor fogadható el, ha a végrehajtási módjai nem haladják meg a kitűzött cél eléréséhez szükséges mértéket, aminek a vizsgálata a kérdést előterjesztő bíróság feladata.

         (1)  HL C 318., 2017.9.25.


title: C-454/18. sz. ügy: A Förvaltningsrätten i Linköping (Svédország) által 2018. július 12-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Baltic Cable AB kontra Energimarknadsinspektionen

text:
               1.10.2018

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 352/19

      A Förvaltningsrätten i Linköping (Svédország) által 2018. július 12-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Baltic Cable AB kontra Energimarknadsinspektionen
      (C-454/18. sz. ügy)
      (2018/C 352/25)
      Az eljárás nyelve: svéd

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Förvaltningsrätten i Linköping

         Az alapeljárás felei

         Felperes: Baltic Cable AB

         Alperes: Energimarknadsinspektionen

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1)

                  Alkalmazni kell-e a villamosenergia-rendelet (1) 16. cikkének (6) bekezdését minden olyan esetben, amikor valamely személy a rendszerösszekötő kapacitás felosztásából szerez bevételt, függetlenül annak körülményeitől, vagy azt csak abban az esetben kell alkalmazni, ha a bevételeket megszerző személy a villamosenergia-piaci irányelv 2. cikkének 4. pontjában meghatározott átvitelirendszer-üzemeltető?

                  2)

                  Amennyiben az 1. kérdésre az a válasz adandó, hogy a villamosenergia rendelet 16. cikkének (6) bekezdését csak az átvitelirendszer üzemeltetőkre kell alkalmazni, átvitelirendszer üzemeltetőnek minősül-e az a vállalkozás, amely kizárólag rendszerösszekötőként tevékenykedik?

                  3)

                  Amennyiben az 1. vagy a 2. kérdésre adott választ azt jelenti, hogy a villamosenergia rendelet 16. cikkének (6) bekezdését alkalmazni kell a kizárólag rendszerösszekötőként tevékenykedő vállalkozásokra, a rendszerösszekötő üzemeltetésével és karbantartásával összefüggő költségek tekinthetők-e mindenesetre az átviteli kapacitások fenntartására vagy növelésére fordított, a 16. cikk (6) bekezdése első albekezdésének b) pontjában említett hálózati beruházásoknak?

                  4)

                  Amennyiben az 1. vagy a 2. kérdésre adott válasz értelmében a villamosenergia-rendelet 16. cikkének (6) bekezdését alkalmazni kell a kizárólag rendszerösszekötőként tevékenykedő vállalkozásokra, a szabályozó hatóság a villamosenergia-rendelet 16. cikke (6) bekezdésének második albekezdése alapján jóváhagyhatja-e, hogy a kizárólag rendszerösszekötőként tevékenykedő vállalkozás, amely rendelkezik díjszámítási módszerrel, csökkenthető hálózati díjakat közvetlenül fizető ügyfelekkel azonban nem, a rendszerösszekötő kapacitások felosztása során szerzett bevételét a beruházás megtérülésére, vagy – amennyiben a 3. kérdésre nemleges válasz adandó – üzemeltetésre és karbantartásra használja fel?

                  5)

                  Amennyiben az 1. vagy a 2. kérdésre adott választ értelmében a villamosenergia-rendelet 16. cikkének (6) bekezdését alkalmazni kell a kizárólag rendszerösszekötőként tevékenykedő vállalkozásokra, valamint a 3. és 4. kérdésre adandó válasz értelmében a társaság vagy nem használhatja a rendszerösszekötő kapacitások felosztásából származó bevételét üzemeltetésre vagy karbantartásra, illetve a beruházás megtérülésére, vagy pedig a társaság felhasználhatja a bevételét üzemeltetésre vagy karbantartásra, beruházás megtérülésére azonban nem, a villamosenergia-rendelet 16. cikke (6) bekezdésének a kizárólag rendszerösszekötőként tevékenykedő vállalkozásokra való alkalmazása ellentétes-e az arányosság uniós jogi elvével vagy bármely más alkalmazandó elvvel?

         (1)  A villamos energia határokon keresztül történő kereskedelme esetén alkalmazandó hálózati hozzáférési feltételekről és az 1228/2003/EK rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló, 2009. július 13-i 714/2009/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet (HL 2009. L 211., 15. o.).


title: C-472/16. sz. ügy: A Bíróság (ötödik tanács) 2018. augusztus 7-i ítélete (a Tribunal Superior de Justicia de Castilla y León [Spanyolország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Jorge Luis Colino Sigüenza kontra Ayuntamiento de Valladolid és társai (Előzetes döntéshozatal – 2001/23/EK irányelv – Hatály – Az 1. cikk (1) bekezdése – Vállalkozások átruházása – A munkavállalók jogainak védelme – Önkormányzati zeneiskola működtetésével kapcsolatos, szolgáltatásra irányuló közbeszerzési szerződés – Az első nyertes ajánlattevő tevékenységének a folyamatban lévő iskolaév vége előtti megszüntetése és az új nyertes ajánlattevőnek a következő iskolaév elején történő kijelölése – A 4. cikk (1) bekezdése – Az átruházással indokolt elbocsátások tilalma – Kivétel – Gazdasági, műszaki vagy szervezeti jellegű, és a munkaerő tekintetében változásokat eredményező okok miatt sorra kerülő elbocsátások – Az Európai Unió Alapjogi Chartája – 47. cikk)

text:
               1.10.2018

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 352/3

      A Bíróság (ötödik tanács) 2018. augusztus 7-i ítélete (a Tribunal Superior de Justicia de Castilla y León [Spanyolország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Jorge Luis Colino Sigüenza kontra Ayuntamiento de Valladolid és társai
      (C-472/16. sz. ügy) (1)

      ((Előzetes döntéshozatal - 2001/23/EK irányelv - Hatály - Az 1. cikk (1) bekezdése - Vállalkozások átruházása - A munkavállalók jogainak védelme - Önkormányzati zeneiskola működtetésével kapcsolatos, szolgáltatásra irányuló közbeszerzési szerződés - Az első nyertes ajánlattevő tevékenységének a folyamatban lévő iskolaév vége előtti megszüntetése és az új nyertes ajánlattevőnek a következő iskolaév elején történő kijelölése - A 4. cikk (1) bekezdése - Az átruházással indokolt elbocsátások tilalma - Kivétel - Gazdasági, műszaki vagy szervezeti jellegű, és a munkaerő tekintetében változásokat eredményező okok miatt sorra kerülő elbocsátások - Az Európai Unió Alapjogi Chartája - 47. cikk))
      (2018/C 352/03)
      Az eljárás nyelve: spanyol

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Tribunal Superior de Justicia de Castilla y León

         Az alapeljárás felei

         Felperes: Jorge Luis Colino Sigüenza

         Alperesek: Ayuntamiento de Valladolid, In-Pulso Musical SC, Miguel del Real Llorente, Administrador Concursal de Músicos y Escuela SL, Músicos y Escuela SL, Fondo de Garantía Salarial (Fogasa)

         Rendelkező rész

                  1)

                  A munkavállalók jogainak a vállalkozások, üzletek vagy ezek részeinek átruházása esetén történő védelmére vonatkozó tagállami jogszabályok közelítéséről szóló, 2001. március 12-i 2001/23/EK tanácsi irányelv 1. cikkének (1) bekezdését akként kell értelmezni, hogy az ezen irányelv hatálya alá tartozhat egy, az alapeljárásbelihez hasonló olyan helyzet, amelyben egy önkormányzati zeneiskola működtetésével kapcsolatos, szolgáltatásra irányuló közbeszerzési szerződés nyertes ajánlattevője, aki számára az e tevékenység folytatásához szükséges valamennyi tárgyi eszközt az önkormányzat biztosította, a folyamatban lévő iskolaév vége előtt két hónappal megszünteti ezt a tevékenységet, elbocsátja az alkalmazottakat és ezeket a tárgyi eszközöket visszaadja az önkormányzatnak, amely új közbeszerzési eljárást folytat le kizárólag a következő iskolaév tekintetében és az új nyertes ajánlattevő számára biztosítja ugyanezeket a tárgyi eszközöket.

                  2)

                  A 2001/23 irányelv 4. cikkének (1) bekezdését akként kell értelmezni, hogy az alapeljárásbelihez hasonló olyan körülmények között, amikor egy önkormányzati zeneiskola működtetésével kapcsolatos, szolgáltatásra irányuló közbeszerzési szerződés nyertes ajánlattevője a folyamatban lévő iskolaév vége előtt két hónappal megszünteti ezt a tevékenységet és elbocsátja az alkalmazottakat, a következő iskolaév elején pedig a tevékenységet az új nyertes ajánlattevő folytatja, úgy tűnik, hogy a munkavállalók elbocsátására az e rendelkezés értelmében vett „gazdasági, műszaki vagy szervezeti jellegű, és a munkaerő tekintetében változásokat eredményez[ő]” okok miatt került sor, feltéve hogy az összes munkavállaló elbocsátását övező körülmények, valamint az új szolgáltató késedelmes kijelölése nem olyan szándékos intézkedést képez, amely arra irányul, hogy megfosszák ezeket a munkavállalókat azoktól a jogoktól, amelyeket számukra a 2001/23 irányelv biztosít, amit a kérdést előterjesztő bíróságnak kell vizsgálnia.

         (1)  HL C 441., 2016.11.28.


title: C-467/18. sz. ügy: A Rayonen sad Lukovit (Bulgária) által 2018. július 17-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – EP elleni büntetőeljárás

text:
               1.10.2018

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 352/20

      A Rayonen sad Lukovit (Bulgária) által 2018. július 17-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – EP elleni büntetőeljárás
      (C-467/18. sz. ügy)
      (2018/C 352/26)
      Az eljárás nyelve: bolgár

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Rayonen sad Lukovit

         Az alapeljárásban részt vevő fél

      EP

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1)

                  A büntetőeljárás során a tájékoztatáshoz való jogról szóló 2012/13/EU irányelv (1) és a büntetőeljárás során ügyvédi segítség igénybevételéhez való jogról szóló 2013/48/EU irányelv (2) hatálya alá tartozik-e az ügyészség megállapítása szerint a társadalomra veszélyes cselekményt elkövető személyekkel szemben alkalmazott, egyfajta állami kényszert jelentő kényszergyógykezelés elrendelésére irányuló jelen eljárás?

                  2)

                  Az Európai Unió Alapjogi Chartájának 47. cikkével összefüggésben értelmezett 2013/48/EU irányelv 12. cikke és 2012/13/EU irányelv 8. cikke értelmében vett, a személyek számára jogaiknak a tárgyalást előkészítő eljárásban elkövetett esetleges megsértésével szemben bíróság előtti jogorvoslathoz való jogot biztosító hatékony jogorvoslatot jelentenek-e azok a bolgár eljárási szabályok, amelyek az NPK (Nakazatelno-protsesualen kodeks, a büntetőeljárásról szóló bolgár törvény) 427. és azt követő cikkei szerinti, a kényszergyógykezelés elrendelésére irányuló különös eljárást szabályozzák, és amelyek szerint a bíróság nem utalhatja vissza az eljárást az ügyészség elé, és nem utasíthatja az ügyészséget a tárgyalást előkészítő eljárásban elkövetett lényeges eljárási hibák orvoslására, hanem csak helyt adhat a kényszergyógykezelés elrendelése irányuló indítványnak, vagy elutasíthatja azt?

                  3)

                  Alkalmazandó-e a 2012/13/EU irányelv és a 2013/48/EU irányelv a büntetőeljárásokra (azok tárgyalást előkészítő szakaszára), ha a nemzeti jog, mégpedig a büntetőeljárásról szóló törvény nem ismeri a „gyanúsított” jogintézményét, és az ügyészség az érintett személyt nem tekinti hivatalosan vádlottnak a tárgyalást előkészítő eljárásban, mivel abból indul ki, hogy a nyomozás tárgyát képező emberölést az érintett személy a büntethetőséget kizáró állapotban követte el, és ezért megszünteti a büntetőeljárást, anélkül, hogy ezt az érintett személy tudomására hozná, és a bíróság előtt az érintett személy kényszergyógykezelésének elrendelését indítványozza?

                  4)

                  A 2012/13/EU irányelv 2. cikkének (1) bekezdése és a 2013/48/EU irányelv 2. cikkének (3) bekezdése értelmében vett „gyanúsítottnak” minősül-e az a személy, akinek kényszerkezelését indítványozták, ha a bűncselekmény helyszínének első alkalommal történő megtekintése, valamint az áldozat és fia lakásában végrehajtott kezdeti nyomozási cselekmények során egy rendőr, miután vérnyomokat fedezett fel az áldozat fiának testén, kikérdezte őt anyja megölésének és holtteste utcára történő kihelyezésének okairól, és e kérdések megválaszolását követően megbilincselte? Ha e kérdésre igenlő választ kell adni, akkor az érintett személynek már ezen időpontban tájékoztatást kell-e kapnia a 2012/13/EU irányelv 3. cikkének (2) bekezdésével összefüggésben értelmezett (1) bekezdése alapján, és hogyan kell ilyen esetben figyelembe venni az érintett személy speciális igényeit a (2) bekezdése alapján a tájékoztatás nyújtása során, ha a rendőr tudott arról, hogy az érintett személy mentális zavarban szenved?

                  5)

                  Összeegyeztethetők-e a büntetőeljárás során az ártatlanság vélelme egyes vonatkozásainak megerősítéséről szóló (EU) 2016/343 irányelv (3) 3. cikkével a jelen ügyben szereplőkhöz hasonló olyan nemzeti rendelkezések, amelyek gyakorlatilag szabadságelvonást tesznek lehetővé egy pszichiátriai fekvőbeteg-intézetben a Zakon za zdraveto (az egészségügyről szóló törvény) szerinti eljárásban történő kényszerelhelyezés (megelőző jellegű kényszerintézkedés, amelynek elrendelésére akkor kerül sor, ha bizonyítást nyer, hogy az érintett személy mentális betegségben szenved, és fennáll a veszélye annak, hogy az érintett személy bűncselekményt fog elkövetni, de amely nem rendelhető el egy már elkövetett cselekmény miatt) révén, ha az eljárás megindításának tényleges oka az a cselekmény, amely miatt büntetőeljárás indult a kezelésre beutalt személy ellen, és sor kerül-e ily módon a letartóztatás során a tisztességes eljáráshoz való jog megkerülésére, mely eljárásnak meg kell felelnie az EJEE 5. cikkének 4. bekezdése szerinti feltételeknek, vagyis olyan eljárásnak kell lennie, amelynek keretében a bíróság felülvizsgálhatja mind az eljárási szabályok betartását, mind a letartóztatást megalapozó gyanút, mind pedig ezen intézkedés céljának jogszerűségét, amire a bíróság köteles, ha az érintett személyt a büntetőeljárásról szóló törvényben szabályozott eljárásnak megfelelően tartóztatták le?

                  6)

                  Annak vélelmét is magában foglalja-e az ártatlanság vélelmének az (EU) 2016/343 irányelv 3. cikke szerinti fogalma, hogy a nem büntethető személyek nem követték el azt a társadalomra veszélyes cselekményt, amellyel az ügyészség vádolja őket, amíg ennek ellenkezője bizonyítást nem nyer az eljárási szabályoknak megfelelően (a büntetőeljárásban a védelemhez való jog tiszteletben tartása mellett)?

                  7)

                  A 2013/48/EU irányelv 12. cikkével összefüggésben értelmezett 13. cikkében és a 2012/13/EU irányelv 3. cikkének (2) bekezdésével összefüggésben értelmezett 8. cikkének (2) bekezdésében előírtaknak megfelelően hatékony jogorvoslatot biztosítanak-e a veszélyeztetett, illetve kiszolgáltatott személyeknek azok a nemzeti rendelkezések, amelyek különböző hatásköröket biztosítanak a kérdést előterjesztő bíróság számára a tárgyalást előkészítő eljárás jogszerűségének hivatalból elvégzendő vizsgálatával kapcsolatban attól függően, hogy

                              1.

                              a bíróság az ügyészség olyan vádiratát vizsgálja-e, amelynek állítása szerint egy bizonyos, mentálisan egészséges személy emberölést követett el (az NPK 249. cikkének (4) bekezdésével összefüggésben értelmezett 249. cikkének (1) bekezdése), vagy hogy

                              2.

                              a bíróság az ügyészség olyan indítványát vizsgálja-e, amelynek állítása szerint az érintett személy emberölést követett el, a cselekmény azonban az elkövető mentális zavara miatt nem minősül bűncselekménynek, és amely kezelés céljából állami kényszer bíróság általi elrendelését indítványozza,
                              és összeegyeztethetők-e a megkülönböztetés tilalmának a Charta 21. cikkének (1) bekezdése szerinti elvével a bíróság különböző hatáskörei, amelyek az eljárás típusától függnek, az eljárás típusa pedig attól függ, hogy az elkövetőként megjelölt személy mentálisan egészséges-e ahhoz, hogy büntetőjogi felelősségre legyen vonható?

         (1)  A büntetőeljárás során a tájékoztatáshoz való jogról szóló, 2012. május 22-i 2012/13/EU európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL 2012. L 142., 1. o.).

         (2)  A büntetőeljárás során és az európai elfogatóparancshoz kapcsolódó eljárásokban ügyvédi segítség igénybevételéhez való jogról, valamint valamely harmadik félnek a szabadságelvonáskor történő tájékoztatásához való jogról és a szabadságelvonás ideje alatt harmadik felekkel és a konzuli hatóságokkal való kommunikációhoz való jogról szóló, 2013. október 22-i 2013/48/EU európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL 2013. L 294., 1. o.).

         (3)  A büntetőeljárás során az ártatlanság vélelme egyes vonatkozásainak és a tárgyaláson való jelenlét jogának megerősítéséről szóló, 2016. március 9-i (EU) 2016/343 európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL 2016. L 65., 1. o.).


title: T-751/16. sz. ügy: A Törvényszék 2018. július 13-i ítélete – Confédération nationale du Crédit mutuel kontra EKB („Gazdaság- és monetáris politika – A hitelintézetek prudenciális felügyelete – Az 1024/2013/EU rendelet 4. cikke (1) bekezdésének d) pontja és (3) bekezdése – A tőkeáttételi mutató kiszámítása – A felperes részéről a bizonyos feltételeknek megfelelő kitettségek tőkeáttételi mutató számításából való kihagyása engedélyezésének megtagadása az EKB részéről – Az 575/2013/EU rendelet 429. cikkének (14) bekezdése – Az EKB diszkrecionális jogköre – Téves jogalkalmazás – Nyilvánvaló értékelési hiba”)

text:
               1.10.2018

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 352/31

      A Törvényszék 2018. július 13-i ítélete – Confédération nationale du Crédit mutuel kontra EKB
      (T-751/16. sz. ügy) (1)

      ((„Gazdaság- és monetáris politika - A hitelintézetek prudenciális felügyelete - Az 1024/2013/EU rendelet 4. cikke (1) bekezdésének d) pontja és (3) bekezdése - A tőkeáttételi mutató kiszámítása - A felperes részéről a bizonyos feltételeknek megfelelő kitettségek tőkeáttételi mutató számításából való kihagyása engedélyezésének megtagadása az EKB részéről - Az 575/2013/EU rendelet 429. cikkének (14) bekezdése - Az EKB diszkrecionális jogköre - Téves jogalkalmazás - Nyilvánvaló értékelési hiba”))
      (2018/C 352/36)
      Az eljárás nyelve: francia

         Felek

         Felperes: Confédération nationale du Crédit mutuel (Párizs, Franciaország) (képviselők: M. Grégoire és C. De Jonghe ügyvédek)

         Alperes: Európai Központi Bank (képviselők: K. Lackhoff, R. Bax és G. Bassani meghatalmazottak, segítőjük: H.-G. Kamann és F. Louis ügyvédek)

         Az alperest támogató beavatkozó: Finn Köztársaság (képviselő: S. Hartikainen meghatalmazott)

         Az ügy tárgya

      Az Európai Központi Banknak a hitelintézetek prudenciális felügyeletére vonatkozó politikákkal kapcsolatos külön feladatokkal történő megbízásáról szóló, 2013. október 15-i 1024/2013/EU tanácsi rendelet (HL 2013. L 287., 63. o.) 4. cikke (1) bekezdésének d) pontja és 10. cikke, valamint a hitelintézetekre és befektetési vállalkozásokra vonatkozó prudenciális követelményekről és a 648/2012/EU rendelet módosításáról szóló, 2013. június 26-i 575/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (HL 2013. L 176., 1. o.; helyesbítések: HL 2013. L 208., 68. o.; HL 2013. L 321., 6. o.; HL 2017. L 20., 2. o.) 429. cikkének (14) bekezdése alapján hozott 2016. augusztus 24-i ECB/SSM/2016– ECB/SSM/2016–9695000CG7B84NLR5984/92 határozata megsemmisítése iránt az EUMSZ 263. cikk alapján benyújtott kérelem.

         Az ítélet rendelkező része

                  1)

                  A Törvényszék az Európai Központi Bank (EKB) 2016. augusztus 24-i ECB/SSM/2016–9695000CG7B84NLR5984/92 határozatát megsemmisíti.

                  2)

                  A Törvényszék az EKB-t kötelezi a költségek viselésére.

                  3)

                  A Finn Köztársaság maga viseli saját költségeit.

         (1)  HL C 6., 2017.1.9.


title: C-476/18. sz. ügy: A Pesti Központi Kerületi Bíróság (Magyarország) által 2018. július 23-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – PannonHitel Pénzügyi Zrt. kontra WizzAir Hungary Légiközlekedési Kft.

text:
               1.10.2018

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 352/22

      A Pesti Központi Kerületi Bíróság (Magyarország) által 2018. július 23-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – PannonHitel Pénzügyi Zrt. kontra WizzAir Hungary Légiközlekedési Kft.
      (C-476/18. sz. ügy)
      (2018/C 352/27)
      Az eljárás nyelve: magyar

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Pesti Központi Kerületi Bíróság

         Az alapeljárás felei

         Felperes: PannonHitel Pénzügyi Zrt.

         Alperes: WizzAir Hungary Légiközlekedési Kft.

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1)

                  Az Európai Parlament és a Tanács 261/2004/EK rendelete (2004. február 11.) visszautasított beszállás és légijáratok törlése vagy hosszú késése esetén az utasoknak nyújtandó kártalanítás és segítség közös szabályainak megállapításáról, és a 295/91/EGK rendelet hatályon kívül helyezéséről (1) (a továbbiakban a rendelet) 5–7. cikkeit úgy kell-e értelmezni, hogy a menetrend-módosítással érintett utasokat a törölt járatok utasaihoz hasonlónak lehet tekinteni a kártalanítás iránti jog alkalmazása szempontjából, így hivatkozhatnak a rendelet 7. cikke által előírt kártalanítás iránti jogra, ha a légi fuvarozó az eredeti menetrend szerinti indulási időpont előtti napon tájékoztatja az utasokat a menetrend módosításáról és a menetrend-módosítás következményeként az utasok háromórás vagy azt meghaladó időveszteséget szenvednek az eredeti menetrend szerinti érkezési időponthoz képest, vagyis ha végső célállomásukat a légi fuvarozó által eredetileg megadott menetrendhez képest három vagy több órával később érik el?

                  2)

                  A rendelet 5–7. cikkeit úgy kell-e értelmezni, hogy a menetrend-módosítással érintett utasokat a késéssel érintett járatok utasaihoz hasonlóknak lehet tekinteni a kártalanítás iránti jog alkalmazása szempontjából, így hivatkozhatnak a rendelet 7. cikke által előírt kártalanítás iránti jogra, amennyiben a menetrend-módosítás következtében háromórás vagy azt meghaladó időveszteséget szenvednek, vagyis ha végső célállomásukat a légi fuvarozó által eredetileg megadott menetrendhez képest három vagy több órával később érik el?

         (1)  HL 2004, L 46., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 7. fejezet, 8. kötet, 10. o.


title: T-768/16. sz. ügy: A Törvényszék 2018. július 13-i ítélete – BNP Paribas kontra EKB („Gazdaság- és monetáris politika – A hitelintézetek prudenciális felügyelete – Az 1024/2013/EU rendelet 4. cikke (1) bekezdésének d) pontja és (3) bekezdése – A tőkeáttételi mutató kiszámítása – A felperes részéről a bizonyos feltételeknek megfelelő kitettségek tőkeáttételi mutató számításából való kihagyása engedélyezésének megtagadása az EKB részéről – Az 575/2013/EU rendelet 429. cikkének (14) bekezdése – Az EKB diszkrecionális jogköre – Téves jogalkalmazás – Nyilvánvaló értékelési hiba”)

text:
               1.10.2018

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 352/32

      A Törvényszék 2018. július 13-i ítélete – BNP Paribas kontra EKB
      (T-768/16. sz. ügy) (1)

      ((„Gazdaság- és monetáris politika - A hitelintézetek prudenciális felügyelete - Az 1024/2013/EU rendelet 4. cikke (1) bekezdésének d) pontja és (3) bekezdése - A tőkeáttételi mutató kiszámítása - A felperes részéről a bizonyos feltételeknek megfelelő kitettségek tőkeáttételi mutató számításából való kihagyása engedélyezésének megtagadása az EKB részéről - Az 575/2013/EU rendelet 429. cikkének (14) bekezdése - Az EKB diszkrecionális jogköre - Téves jogalkalmazás - Nyilvánvaló értékelési hiba”))
      (2018/C 352/37)
      Az eljárás nyelve: francia

         Felek

         Felperes: BNP Paribas (Párizs, Franciaország) (képviselők: A. Champsaur és A. Delors ügyvédek)

         Alperes: Európai Központi Bank (képviselők: K. Lackhoff, R. Bax, G. Bassani és C. Olivier meghatalmazottak)

         Az alperest támogató beavatkozó: Finn Köztársaság (képviselő: S. Hartikainen meghatalmazott)

         Az ügy tárgya

      Az Európai Központi Banknak a hitelintézetek prudenciális felügyeletére vonatkozó politikákkal kapcsolatos külön feladatokkal történő megbízásáról szóló, 2013. október 15-i 1024/2013/EU tanácsi rendelet (HL 2013. L 287., 63. o.) 4. cikke (1) bekezdésének d) pontja és 10. cikke, valamint a hitelintézetekre és befektetési vállalkozásokra vonatkozó prudenciális követelményekről és a 648/2012/EU rendelet módosításáról szóló, 2013. június 26-i 575/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (HL 2013. L 176., 1. o.; helyesbítések: HL 2013. L 208., 68. o.; HL 2013. L 321., 6. o.; HL 2017. L 20., 2. o.) 429. cikkének (14) bekezdése alapján hozott 2016. augusztus 24-i ECB/SSM/2016-R0MUWSFPU8MPRO8K5P83/136 határozat megsemmisítése iránt az EUMSZ 263. cikk alapján benyújtott kérelem.

         Az ítélet rendelkező része

                  1)

                  A Törvényszék az Európai Központi Bank (EKB) 2016. augusztus 24-i ECB/SSM/2016-R0MUWSFPU8MPRO8K5P83/136 határozatát megsemmisíti.

                  2)

                  A Törvényszék az EKB-t kötelezi a költségek viselésére.

                  3)

                  A Finn Köztársaság maga viseli saját költségeit.

         (1)  HL C 6., 2017.1.9.


title: C-561/16. sz. ügy: A Bíróság (második tanács) 2018. augusztus 7-i ítélete (a Tribunal Supremo [Spanyolország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Saras Energía SA kontra Administración del Estado (Előzetes döntéshozatal – 2012/27/EU irányelv – A 7. cikk (1), (4) és (9) bekezdése – A 20. cikk (4) és (6) bekezdése – Az energiahatékonyság ösztönzése – Energiahatékonysági kötelezettségi rendszer – Más szakpolitikai intézkedések – Nemzeti energiahatékonysági alap – Az energiahatékonysági kötelezettségek teljesítését szolgáló fő intézkedésként ilyen alap létrehozása – Hozzájárulási kötelezettség – A kötelezett felek kijelölése – Energiaelosztók és/vagy kiskereskedelmienergia-értékesítő vállalkozások)

text:
               1.10.2018

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 352/4

      A Bíróság (második tanács) 2018. augusztus 7-i ítélete (a Tribunal Supremo [Spanyolország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Saras Energía SA kontra Administración del Estado
      (C-561/16. sz. ügy) (1)

      ((Előzetes döntéshozatal - 2012/27/EU irányelv - A 7. cikk (1), (4) és (9) bekezdése - A 20. cikk (4) és (6) bekezdése - Az energiahatékonyság ösztönzése - Energiahatékonysági kötelezettségi rendszer - Más szakpolitikai intézkedések - Nemzeti energiahatékonysági alap - Az energiahatékonysági kötelezettségek teljesítését szolgáló fő intézkedésként ilyen alap létrehozása - Hozzájárulási kötelezettség - A kötelezett felek kijelölése - Energiaelosztók és/vagy kiskereskedelmienergia-értékesítő vállalkozások))
      (2018/C 352/04)
      Az eljárás nyelve: spanyol

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Tribunal Supremo

         Az alapeljárás felei

         Felperes: Saras Energía SA

         Alperes: Administración del Estado

         Az eljárásban részt vesz: Endesa SA, Endesa Energía SA, Endesa Energía XXI SLU, Viesgo Infraestructuras Energéticas SL, Hidroeléctrica del Cantábrico SAU, Nexus Energía SA, Nexus Renovables SLU, Engie España SL, Villar Mir Energía SL, Energya VM Gestión de Energía SLU, Estaciones de Servicio de Guipúzcoa SA, Acciona Green Energy Developments SLU, Fortia Energía SL

         Rendelkező rész

                  1)

                  Az energiahatékonyságról, a 2009/125/EK és a 2010/30/EU irányelv módosításáról, valamint a 2004/8/EK és a 2006/32/EK irányelv hatályon kívül helyezéséről szóló, 2012. október 25-i 2012/27/EU európai parlamenti és tanácsi irányelv 7. és 20. cikkét úgy kell értelmezni, hogy azokkal nem ellentétes az olyan nemzeti szabályozás, amely az energiahatékonysági kötelezettségek teljesítésének fő módjaként a nemzeti energiahatékonysági alaphoz való éves hozzájárulási rendszert vezet be, feltéve, hogy egyrészt e szabályozás olyan mértékben biztosítja az energiamegtakarítás elérését, amely egyenértékű az ezen irányelv 7. cikkének (1) bekezdése címén bevezethető energiahatékonysági kötelezettségi rendszerekkel, és másrészt tiszteletben tartják az említett irányelv 7. cikkének (10) és (11) bekezdésében előírt követelményeket, amit a kérdést előterjesztő bíróságnak kell megvizsgálnia.

                  2)

                  A 2012/27 irányelv 7. cikkét úgy kell értelmezni, hogy azzal nem ellentétes az olyan nemzeti szabályozás, mint amelyről az alapügyben szó van, amely csak az energiaágazat bizonyos meghatározott vállalkozásaival szemben ír elő energiahatékonysági kötelezettségeket, feltéve, hogy e vállalkozások kötelezett felekként történő kijelölése ténylegesen kifejezetten meghatározott, objektív és megkülönböztetésmentes kritériumokon alapul, amit a kérdést előterjesztő bíróságnak kell megvizsgálnia.

         (1)  HL C 22., 2017.1.23.


title: C-482/18. sz. ügy: A Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Magyarország) által 2018. július 24-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Google Ireland Limited kontra Nemzeti Adó- és Vámhivatal Kiemelt Adó- és Vámigazgatósága

text:
               1.10.2018

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 352/23

      A Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Magyarország) által 2018. július 24-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Google Ireland Limited kontra Nemzeti Adó- és Vámhivatal Kiemelt Adó- és Vámigazgatósága
      (C-482/18. sz. ügy)
      (2018/C 352/28)
      Az eljárás nyelve: magyar

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

         Az alapeljárás felei

         Felperes: Google Ireland Limited

         Alperes: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Kiemelt Adó- és Vámigazgatósága

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1)

                  Úgy kell-e értelmezni az Európai Unió működéséről szóló szerződés (a továbbiakban: EUMSz) 18. és 56. cikkét, és a diszkrimináció tilalmát, hogy azzal ellentétes az olyan tagállami adójogi szabályozás, amely a reklámadóval kapcsolatos bejelentkezési kötelezettség elmulasztásához kapcsolódó bírságolási rendszer során a Magyarországon letelepedett társaságokra kiszabható mulasztási bírságnál összességében akár 2 000-szer magasabb mulasztási bírság kiszabását teszi lehetővé a Magyarországon nem letelepedett társaságokra nézve?

                  2)

                  Az előző kérdésben meghatározott kirívóan magas, büntető jellegű szankció alkalmas-e arra, hogy a Magyarországon nem letelepedett szolgáltatót visszatartsa attól, hogy Magyarországon szolgáltatást nyújtson?

                  3)

                  Úgy kell-e értelmezni az EUMSz 56. cikkét, és a diszkrimináció tilalmát, hogy azzal ellentétes az olyan szabályozás, ami szerint a Magyarországon letelepedett vállalkozásoknak a magyar cégbírósági bejegyzés során a magyar adószám kibocsátással automatikusan – külön kérelem nélkül – teljesül a bejelentkezési kötelezettség, függetlenül attól is, hogy egyáltalán végeznek-e reklám közzétételt, míg a Magyarországon nem letelepedett, de Magyarországon reklám közzétételt végző vállalkozásoknak ez nem automatikus, hanem külön eleget kell tenniük a bejelentkezési kötelezettségnek, amelynek elmulasztása esetén külön szankcionálhatók?

                  4)

                  Amennyiben az első kérdésre a válasz igen, akkor az EUMSz 56. cikkét, és a diszkrimináció tilalmát úgy kell-e értelmezni, hogy azzal ellentétes az alapügy tárgyát képezőhöz hasonló szankció, amelyet a reklámadóhoz kapcsolódó bejelentkezési kötelezettség elmulasztása megsértéséért szabtak ki, amennyiben az ilyen szabályozás e cikkel ellentétesnek bizonyul?

                  5)

                  Úgy kell-e értelmezni az EUMSz 56. cikkét, és a diszkrimináció tilalmát, hogy azzal ellentétes az a rendelkezés, amely szerint a külföldön letelepedett vállalkozások számára kiszabott bírságról rendelkező határozat a közléssel jogerős és végrehajtható, és amely felülvizsgálatára csak olyan bírósági eljárásban van lehetőség, amely során a bíróság nem tarthat tárgyalást és kizárólag okirati bizonyításnak van helye, míg a Magyarországon letelepedett vállalkozások számára a kiszabott bírság fellebbezéssel támadható, és ezen túlmenően a bírósági eljárásra vonatkozóan sincsenek korlátozások?

                  6)

                  Úgy kell-e értelmezni az EUMSZ 56. cikkét az Alapjogi Charta (a továbbiakban: Charta) 41. cikk (1) bekezdésében foglalt tisztességes ügyintézéshez való jogra tekintettel, hogy e követelmény nem teljesül, ha a mulasztási bírság úgy kerül naponta háromszoros mértékben kiszabásra, hogy a korábbi határozat még nem jut a szolgáltató tudomására, ekként a mulasztását lehetetlen pótolnia a következő bírságkiszabásig?

                  7)

                  Úgy kell-e értelmezni az EUMSZ 56. cikkét a Charta 41. cikk (1) bekezdésében foglalt tisztességes ügyintézéshez való jogra, a 41. cikk (2) bekezdés a) pontjában foglalt meghallgatáshoz való jogra, a 47. cikkben foglalt hatékony jogorvoslathoz és a tisztességes eljáráshoz való jogra figyelemmel, hogy e követelmények nem teljesülnek, ha a határozat fellebbezéssel nem támadható, és a bírósági felülvizsgálati eljárás során kizárólag okirati bizonyításnak van helye, valamint a bíróság az ügyben tárgyalást nem tarthat?


title: C-161/17. sz. ügy: A Bíróság (második tanács) 2018. augusztus 7-i ítélete (a Bundesgerichtshof [Németország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Land Nordrhein-Westfalen kontra Dirk Renckhoff (Előzetes döntéshozatal – Szerzői jog és szomszédos jogok – 2001/29/EK irányelv – Információs társadalom – A szerzői és szomszédos jogok egyes vonatkozásainak összehangolása – A 3. cikk (1) bekezdése – Nyilvánossághoz közvetítés – Fogalom – Korábban valamely internetes oldalon a szerzői jogi jogosult engedélyével, korlátozó intézkedés nélkül közzétett fényképnek egy másik internetes oldalon az említett jogosult engedélye nélkül történő, online elérhetővé tétele – Új közönség)

text:
               1.10.2018

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 352/10

      A Bíróság (második tanács) 2018. augusztus 7-i ítélete (a Bundesgerichtshof [Németország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Land Nordrhein-Westfalen kontra Dirk Renckhoff
      (C-161/17. sz. ügy) (1)

      ((Előzetes döntéshozatal - Szerzői jog és szomszédos jogok - 2001/29/EK irányelv - Információs társadalom - A szerzői és szomszédos jogok egyes vonatkozásainak összehangolása - A 3. cikk (1) bekezdése - Nyilvánossághoz közvetítés - Fogalom - Korábban valamely internetes oldalon a szerzői jogi jogosult engedélyével, korlátozó intézkedés nélkül közzétett fényképnek egy másik internetes oldalon az említett jogosult engedélye nélkül történő, online elérhetővé tétele - Új közönség))
      (2018/C 352/13)
      Az eljárás nyelve: német

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Bundesgerichtshof

         Az alapeljárás felei

         Felperes: Land Nordrhein-Westfalen

         Alperes: Dirk Renckhoff

         Rendelkező rész

      Az információs társadalomban a szerzői és szomszédos jogok egyes vonatkozásainak összehangolásáról szóló, 2001. május 22-i 2001/29/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv 3. cikkének (1) bekezdése értelmében vett „nyilvánossághoz közvetítés” fogalmát úgy kell értelmezni, hogy az kiterjed a korábban valamely internetes oldalon a szerzői jogi jogosult engedélyével, a letöltést megakadályozó korlátozó intézkedés nélkül közzétett valamely fényképnek egy másik internetes oldalon való online elérhetővé tételére.

         (1)  HL C 231., 2017.7.17.


title: T-825/16. sz. ügy: A Törvényszék 2018. július 13-i ítélete – Ciprus kontra EUIPO – Papouis Dairies (Pallas Halloumi) („Európai uniós védjegy – Felszólalási eljárás – A Pallas Halloumi európai uniós ábrás védjegy bejelentése – A HALLOUMI korábbi egyesült királysági tanúsító szóvédjegy – Viszonylagos kizáró ok – Az összetéveszthetőség hiánya – A 207/2009/EK rendelet 8. cikke (1) bekezdésének b) pontja [jelenleg az (EU) 2017/1001 rendelet 8. cikke (1) bekezdésének b) pontja]”)

text:
               1.10.2018

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 352/32

      A Törvényszék 2018. július 13-i ítélete – Ciprus kontra EUIPO – Papouis Dairies (Pallas Halloumi)
      (T-825/16. sz. ügy) (1)

      ((„Európai uniós védjegy - Felszólalási eljárás - A Pallas Halloumi európai uniós ábrás védjegy bejelentése - A HALLOUMI korábbi egyesült királysági tanúsító szóvédjegy - Viszonylagos kizáró ok - Az összetéveszthetőség hiánya - A 207/2009/EK rendelet 8. cikke (1) bekezdésének b) pontja [jelenleg az (EU) 2017/1001 rendelet 8. cikke (1) bekezdésének b) pontja]”))
      (2018/C 352/38)
      Az eljárás nyelve: angol

         Felek

         Felperes: Ciprusi Köztársaság (képviselők: S. Malynicz QC és V. Marsland solicitor)

         Alperes: Az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala (képviselők: D. Gája meghatalmazott)

         A másik fél az eljárásban: Papouis Dairies Ltd (Nicosia, Ciprus) (képviselő: N. Korogiannakis ügyvéd)

         Az ügy tárgya

      Az EUIPO negyedik fellebbezési tanácsának a Ciprusi Köztársaság és a Papouis Dairies közötti felszólalási eljárással kapcsolatban 2016. szeptember 22-én hozott határozata (R 2065/2014-4. sz. ügy) ellen benyújtott kereset.

         Az ítélet rendelkező része

                  1)

                  A Törvényszék a keresetet elutasítja.

                  2)

                  A Törvényszék a Ciprusi Köztársaságot kötelezi a költségek viselésére.

         (1)  HL C 22., 2017.1.23.


title: C-300/17. sz. ügy: A Bíróság (harmadik tanács) 2018. augusztus 7-i ítélete (a Kúria [Magyarország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Hochtief AG kontra Budapest Főváros Önkormányzata (Előzetes döntéshozatal – Közbeszerzési szerződések – Jogorvoslati eljárások – 89/665/EK irányelv – Kártérítési kereset – A 2. cikk (6) bekezdése – Bármely kártérítési kereset elfogadhatóságát az állítólagos kárt okozó ajánlatkérői határozat jogellenessége előzetes és jogerős megállapításának alárendelő nemzeti szabályozás – Megsemmisítés iránti kereset – Valamely döntőbizottság előtti előzetes jogorvoslat – A döntőbizottság határozatainak bírósági felülvizsgálata – A döntőbizottság előtt fel nem hozott jogalapokra való hivatkozást kizáró nemzeti szabályozás – Az Európai Unió Alapjogi Chartája – 47. cikk – A hatékony bírói jogvédelemhez való jog – A tényleges érvényesülés és az egyenértékűség elve)

text:
               1.10.2018

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 352/11

      A Bíróság (harmadik tanács) 2018. augusztus 7-i ítélete (a Kúria [Magyarország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Hochtief AG kontra Budapest Főváros Önkormányzata
      (C-300/17. sz. ügy) (1)

      ((Előzetes döntéshozatal - Közbeszerzési szerződések - Jogorvoslati eljárások - 89/665/EK irányelv - Kártérítési kereset - A 2. cikk (6) bekezdése - Bármely kártérítési kereset elfogadhatóságát az állítólagos kárt okozó ajánlatkérői határozat jogellenessége előzetes és jogerős megállapításának alárendelő nemzeti szabályozás - Megsemmisítés iránti kereset - Valamely döntőbizottság előtti előzetes jogorvoslat - A döntőbizottság határozatainak bírósági felülvizsgálata - A döntőbizottság előtt fel nem hozott jogalapokra való hivatkozást kizáró nemzeti szabályozás - Az Európai Unió Alapjogi Chartája - 47. cikk - A hatékony bírói jogvédelemhez való jog - A tényleges érvényesülés és az egyenértékűség elve))
      (2018/C 352/14)
      Az eljárás nyelve: magyar

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Kúria

         Az alapeljárás felei

         Felperes: Hochtief AG

         Alperes: Budapest Főváros Önkormányzata

         Rendelkező rész

                  1)

                  A koncessziós szerződésekről szóló, 2014. február 26-i 2014/23/EU európai parlamenti és tanácsi irányelvvel módosított, az árubeszerzésre és az építési beruházásra irányuló közbeszerzési szerződések odaítélésével kapcsolatos jogorvoslati eljárás alkalmazására vonatkozó törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezések összehangolásáról szóló, 1989. december 21-i 89/665/EGK tanácsi irányelv 2. cikkének (6) bekezdését úgy kell értelmezni, hogy azzal nem ellentétes az olyan tagállami eljárásjogi rendelkezés, mint amely az alapeljárás tárgyát képezi, és amely a közbeszerzésre, illetőleg a közbeszerzési eljárásra vonatkozó jogszabályok megsértése miatt bármely polgári jogi igény érvényesíthetőségének feltételéül szabja, hogy valamely döntőbizottság, illetőleg – e döntőbizottság határozatának felülvizsgálata során – a bíróság a jogsértést jogerősen megállapítsa.

                  2)

                  Az uniós jogot, és különösen a 2014/23 irányelv által módosított 89/665 irányelv – az Európai Unió Alapjogi Chartájának 47. cikkére tekintettel értelmezett – 1. cikkének (1) és (3) bekezdését úgy kell értelmezni, hogy azzal nem ellentétes a kártérítési perben az olyan tagállami eljárásjogi előírás, mint amely az alapeljárás tárgyát képezi, és amely a közbeszerzési szerződések odaítélési eljárásai keretében az ajánlatkérők által elfogadott határozatok elsőfokú felülvizsgálatáért felelős valamely döntőbizottság által hozott határozatok bírósági felülvizsgálatát kizárólag az e döntőbizottság előtti eljárás során előadott jogalapok vizsgálatára korlátozza.

         (1)  HL C 269., 2017.8.14.


title: T-847/16. sz. ügy: A Törvényszék 2018. július 13-i ítélete – Ciprus kontra EUIPO – POA (COWBOYS HALLOUMI) („Európai uniós védjegy – Felszólalási eljárás – A COWBOYS HALLOUMI európai uniós ábrás védjegy bejelentése – A korábbi HALLOUMI egyesült királysági tanúsító szóvédjegy – Viszonylagos kizáró ok – Összetéveszthetőség hiánya – A 207/2009/EK rendelet 8. cikke (1) bekezdésének b) pontja [jelenleg az (EU) 2017/1001 rendelet 8. cikke (1) bekezdésének b) pontja]”)

text:
               1.10.2018

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 352/33

      A Törvényszék 2018. július 13-i ítélete – Ciprus kontra EUIPO – POA (COWBOYS HALLOUMI)
      (T-847/16. sz. ügy) (1)

      ((„Európai uniós védjegy - Felszólalási eljárás - A COWBOYS HALLOUMI európai uniós ábrás védjegy bejelentése - A korábbi HALLOUMI egyesült királysági tanúsító szóvédjegy - Viszonylagos kizáró ok - Összetéveszthetőség hiánya - A 207/2009/EK rendelet 8. cikke (1) bekezdésének b) pontja [jelenleg az (EU) 2017/1001 rendelet 8. cikke (1) bekezdésének b) pontja]”))
      (2018/C 352/39)
      Az eljárás nyelve: angol

         Felek

         Felperes: Ciprusi Köztársaság (képviselők: S. Malynicz QC és V. Marsland solicitor)

         Alperes: Az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala (EUIPO) (képviselő: D. Gája meghatalmazott)

         A másik fél az EUIPO fellebbezési tanácsa előtti eljárásban, beavatkozó fél a Törvényszék előtti eljárásban: Pagkypriosorganismos ageladotrofon (POA) (Latsia, Görögország) (képviselő: N. Korogiannakis ügyvéd)

         Az ügy tárgya

      Az EUIPO negyedik fellebbezési tanácsának a Ciprusi Köztársaság és a POA közötti felszólalási eljárással kapcsolatban 2016. szeptember 22-én hozott határozata (R 2781/2014-4. sz. ügy) ellen benyújtott kereset.

         Az ítélet rendelkező része

                  1)

                  A Törvényszék a keresetet elutasítja.

                  2)

                  A Törvényszék a Ciprusi Köztársaságot kötelezi a költségek viselésére.

         (1)  HL C 22., 2017.1.23.


title: C-16/17. sz. ügy: A Bíróság (ötödik tanács) 2018. augusztus 7-i ítélete (a Tribunal Arbitral Tributário [Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD] [Portugália] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – TGE Gas Engineering GmbH – Sucursal em Portugal kontra Autoridade Tributária e Aduaneira (Előzetes döntéshozatal – Hozzáadottérték-adó (héa) – Az előzetesen megfizetett adó levonása – Az adólevonási jog keletkezése és hatálya)

text:
               1.10.2018

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 352/4

      A Bíróság (ötödik tanács) 2018. augusztus 7-i ítélete (a Tribunal Arbitral Tributário [Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD] [Portugália] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – TGE Gas Engineering GmbH – Sucursal em Portugal kontra Autoridade Tributária e Aduaneira
      (C-16/17. sz. ügy) (1)

      ((Előzetes döntéshozatal - Hozzáadottérték-adó (héa) - Az előzetesen megfizetett adó levonása - Az adólevonási jog keletkezése és hatálya))
      (2018/C 352/05)
      Az eljárás nyelve: portugál

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD)

         Az alapeljárás felei

         Felperes: TGE Gas Engineering GmbH – Sucursal em Portugal

         Alperes: Autoridade Tributária e Aduaneira

         Rendelkező rész

      A 2010. július 13-i 2010/45/EU tanácsi irányelvvel módosított, a közös hozzáadottértékadó-rendszerről szóló, 2006. november 28-i 2006/112/EK tanácsi irányelv 167. és 168. cikkét, valamint a semlegesség elvét úgy kell értelmezni, hogy azokkal ellentétes, ha valamely tagállam adóhatósága megállapítja, hogy a valamely más tagállamban székhellyel rendelkező társaság, valamint az első államban lévő leányvállalata két eltérő jogalany, mivel e jogalanyok saját adónyilvántartási számmal rendelkeznek, és ennek okán elutasítja, hogy e leányvállalat levonja a gazdasági egyesülés által – amelynek az említett társaság a tagja, a leányvállalata viszont nem tagja – kibocsátott terhelési értesítéseken feltüntetett hozzáadottérték-adót.

         (1)  HL C 104., 2017.4.3.


title: C-484/18. sz. ügy: A Cour de cassation (Franciaország) által 2018. július 20-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Société de perception et de distribution des droits des artistes-interprètes de la musique et de la danse (SPEDIDAM), PG, GF kontra Institut national de l’audiovisuel

text:
               1.10.2018

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 352/24

      A Cour de cassation (Franciaország) által 2018. július 20-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Société de perception et de distribution des droits des artistes-interprètes de la musique et de la danse (SPEDIDAM), PG, GF kontra Institut national de l’audiovisuel
      (C-484/18. sz. ügy)
      (2018/C 352/29)
      Az eljárás nyelve: francia

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Cour de cassation

         Az alapeljárás felei

         Felperesek: Société de perception et de distribution des droits des artistes-interprètes de la musique et de la danse (SPEDIDAM), PG, GF

         Ellenérdekű fél: Institut national de l’audiovisuel

         A többi fél az eljárásban: Syndicat indépendant des artistes-interprètes (SIA-UNSA), Syndicat français des artistes-interprètes (CGT)

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdés

      Az információs társadalomban a szerzői és szomszédos jogok egyes vonatkozásainak összehangolásáról szóló, 2001. május 22-i 2001/29/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (1) 2. cikkének b) pontját, 3. cikke (2) bekezdésének a) pontját és 5. cikkét úgy kell-e értelmezni, hogy azzal nem ellentétes, hogy az olyan nemzeti szabályozás, mint a 2006. augusztus 1-jei 2006–961. sz. törvény 44. cikkével módosított, a kommunikációs szabadságról szóló, 1986. szeptember 30-i 86–1067. sz. törvény szabályozása, olyan eltérést biztosító szabályozást vezessen be a nemzeti műsorszolgáltató társaságoknak az audiovizuális archívumokon fennálló felhasználási jogaik jogosultja, az Institut national de l’audiovisuel javára, amely előírja, hogy az előadóművészek szolgáltatásainak felhasználási feltételeit és az e felhasználás alapján járó díjazásokat az előadóművészek vagy az előadóművészeket képviselő munkavállalói szervezetek és ezen intézet közötti megállapodások szabályozzák, és e megállapodásoknak meg kell határozniuk e díjazás számítási táblázatát és e juttatások kifizetésének módjait?

         (1)  HL 2001. L 167., 10. o.; magyar nyelvű különkiadás 17. fejezet, 1. kötet, 230. o.; helyesbítések: HL 2008. L 314., 16. o.; HL 2014. L 10., 32. o.


title: T-797/17. sz. ügy: A Törvényszék 2018. július 13-i ítélete – Star Television Productions kontra EUIPO – Marc Dorcel (STAR) („Európai uniós védjegy – Megszűnés megállapítása iránti eljárás – STAR európai uniós ábrás védjegy – A védjegy tényleges használatának hiánya – A 207/2009/EK rendelet 51. cikke (1) bekezdésének a) pontja [jelenleg az (EU) 2017/1001 rendelet 58. cikke (1) bekezdésének a) pontja]”)

text:
               1.10.2018

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 352/34

      A Törvényszék 2018. július 13-i ítélete – Star Television Productions kontra EUIPO – Marc Dorcel (STAR)
      (T-797/17. sz. ügy) (1)

      ((„Európai uniós védjegy - Megszűnés megállapítása iránti eljárás - STAR európai uniós ábrás védjegy - A védjegy tényleges használatának hiánya - A 207/2009/EK rendelet 51. cikke (1) bekezdésének a) pontja [jelenleg az (EU) 2017/1001 rendelet 58. cikke (1) bekezdésének a) pontja]”))
      (2018/C 352/40)
      Az eljárás nyelve: francia

         Felek

         Felperes: Star Television Productions Ltd (Tortola, Egyesült Királyság) (képviselő: D. Farnsworth solicitor)

         Alperes: az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala (EUIPO) (képviselő: V. Ruzek meghatalmazott)

         A másik fél az EUIPO fellebbezési tanácsa előtti eljárásban, beavatkozó fél a Törvényszék előtti eljárásban: Marc Dorcel SA (Párizs, Franciaország) (képviselő: B. Soyer ügyvéd)

         Az ügy tárgya

      Az EUIPO második fellebbezési tanácsának a Star Television Productions és a Marc Dorcel közötti megszűnés megállapítása iránti eljárással kapcsolatban 2017. szeptember 14-én hozott határozata (R 1519/2016-2. sz. ügy) ellen benyújtott kereset.

         Az ítélet rendelkező része

                  1)

                  A Törvényszék a keresetet elutasítja.

                  2)

                  A Törvényszék a Star Television Productions Ltd.-t kötelezi a költségek viselésére.

         (1)  HL C 42., 2018.5.2.


title: C-52/17. sz. ügy: A Bíróság (ötödik tanács) 2018. augusztus 7-i ítélete (a Bundesverwaltungsgericht [Ausztria] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – VTB Bank (Austria) AG kontra Finanzmarktaufsichtsbehörde (Előzetes döntéshozatal – Jogszabályok közelítése – 2013/36/EU irányelv – 64., 65. és 67. cikk – 575/2013/EU irányelv – A 395. cikk (1) és (5) bekezdése – Hitelintézetek felügyelete – Felügyeleti és szankcionálási hatáskörök – Nagykockázat-vállalásokra vonatkozó határértékek – E határértékek túllépése esetén kamatkivetést előíró tagállami szabályozás – 468/2014 (EU) rendelet – 48. cikk – Az Európai Központi Bank (EKB) és a nemzeti felügyelő hatóság közötti hatáskörváltás – Hivatalosan megindított felügyeleti eljárás)

text:
               1.10.2018

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 352/5

      A Bíróság (ötödik tanács) 2018. augusztus 7-i ítélete (a Bundesverwaltungsgericht [Ausztria] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – VTB Bank (Austria) AG kontra Finanzmarktaufsichtsbehörde
      (C-52/17. sz. ügy) (1)

      ((Előzetes döntéshozatal - Jogszabályok közelítése - 2013/36/EU irányelv - 64., 65. és 67. cikk - 575/2013/EU irányelv - A 395. cikk (1) és (5) bekezdése - Hitelintézetek felügyelete - Felügyeleti és szankcionálási hatáskörök - Nagykockázat-vállalásokra vonatkozó határértékek - E határértékek túllépése esetén kamatkivetést előíró tagállami szabályozás - 468/2014 (EU) rendelet - 48. cikk - Az Európai Központi Bank (EKB) és a nemzeti felügyelő hatóság közötti hatáskörváltás - Hivatalosan megindított felügyeleti eljárás))
      (2018/C 352/06)
      Az eljárás nyelve: német

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Bundesverwaltungsgericht

         Az alapeljárás felei

         Felperes: VTB Bank (Austria) AG

         Alperes: Finanzmarktaufsichtsbehörde

         Rendelkező rész

                  1)

                  A hitelintézetek tevékenységéhez való hozzáférésről és a hitelintézetek és befektetési vállalkozások prudenciális felügyeletéről, a 2002/87/EK irányelv módosításáról, a 2006/48/EK és a 2006/49/EK irányelv hatályon kívül helyezéséről szóló, 2013. június 26-i 2013/36/EU európai parlamenti és tanácsi irányelv 64. cikkét és 65. cikkének (1) bekezdését, a hitelintézetekre és befektetési vállalkozásokra vonatkozó prudenciális követelményekről és a 648/2012/EU rendelet módosításáról szóló, 2013. június 26-i 575/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet 395. cikkének (1) és (5) bekezdését úgy kell értelmezni, hogy azokkal ellentétes az a nemzeti szabályozás, amely szerint az 575/2013 rendelet 395. cikkének (1) bekezdésében előírt kitettségi határértékek túllépése esetén a hitelintézettel szemben a lefölözési kamatot még abban az esetben is automatikusan kivetik, ha az utóbbi eleget tesz az e rendelet 395. cikkének (5) bekezdésében foglalt feltételeknek, amelyek a hitelintézet számára az említett határértékek túllépését lehetővé teszik.

                  2)

                  Az Egységes Felügyeleti Mechanizmuson belül az Európai Központi Bank és az illetékes nemzeti hatóságok, valamint a kijelölt nemzeti hatóságok közötti együttműködési keretrendszer létrehozásáról szóló, 2014. április 16-i 468/2014/EU európai központi banki rendelet (SSM-keretrendelet) 48. cikkének (3) bekezdését úgy kell értelmezni, hogy a prudenciális felügyeleti eljárást e rendelkezés értelmében nem lehet hivatalosan megindítottnak tekinteni abban az esetben, ha a hitelintézet a nemzeti felügyeleti hatóságnál az 575/2013 rendelet 395. cikkének (1) bekezdésében előírt határértékek túllépését bejelenti, sem pedig abban az esetben, ha ez a hatóság a hasonló jogsértésekre vonatkozó párhuzamos eljárásban már határozatot fogadott el.

         (1)  HL C 144., 2017.5.8.


title: T-388/18. sz. ügy: 2018. június 27-én benyújtott kereset – WV kontra EKSZ

text:
               1.10.2018

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 352/34

      2018. június 27-én benyújtott kereset – WV kontra EKSZ
      (T-388/18. sz. ügy)
      (2018/C 352/41)
      Az eljárás nyelve: francia

         Felek

         Felperes: WV (képviselő: É. Boigelot ügyvéd)

         Alperes: Európai Külügyi Szolgálat

         Kérelmek

      A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:

                  —

                  állapítsa meg keresetének elfogadhatóságát és megalapozottságát;

                              —

                              következésképpen, miután előzetesen és a Törvényszék eljárási szabályzata „Pervezető intézkedések” című 89. cikke (3) bekezdésének d) pontja alapján elrendelte, hogy az alperes nyújtson be minden, a jelen ügyre vonatkozó iratot és dokumentumot, különösen: a megbízást és a kinevezésre jogosult hatóság által lefolytatott belső biztonsági vizsgálat megállapításait; az EKSZ által készített valamennyi olyan dokumentumot, illetve hozott belső határozatot, amely a bizonyos dokumentumok felperes általi állítólagos megszerzésére és információknak a felperes által bármely harmadik államnak (Izrael/Törökország) történő esetleges átadására vonatkozó vádakkal kapcsolatos, a pontos időpontokat, az állítólag megosztott információkat és konkrét bizonyítékokat, valamint az átadott információkat és a biztonsági szolgálat válaszát; a 2016. július 27-i történésekkel kapcsolatban állítólag készített dokumentumokat és/vagy hozott belső határozatokat, különösen az EKSZ Főtitkárságának a felperesnek a Törökország részlegből való kizárásával kapcsolatos feljegyzését; az [X] által 2015 szeptemberében [Y-nak] küldött elektronikus levelet, amely állítólag „lényegében a magatartásával kapcsolatos komoly problémákra” utal; a felperes különböző áthelyezéseinek jellegére vonatkozó információkat annak tisztázása érdekében, hogy az áthelyezésekre az álláshelyével és/vagy azon túlmenően került-e sor; az EKSZ Törökország részlegének rendelkezésére bocsátott nemzeti szakértők megbízási feltételeit, amelyek tükrözik a különböző tagállamokkal 2015 júniusában az említett részleg létrehozása érdekében kötött megállapodást; a felperes, a Személyzeti Bizottság egy képviselője és a kinevezésre jogosult hatóság részvételével 2017. május 18-án tartott ülés jegyzőkönyvét; [Z] és az EU törökországi küldöttségének vezetője közötti, 2017. július 10-én történt elektronikus levélváltást;

                              —

                              semmisítse meg a személyzeti szabályzat 24. cikke alapján benyújtott segítségnyújtás iránti kérelmet hallgatólagosan elutasító 2017. szeptember 4-i határozatot;

                              —

                              semmisítse meg az Ares(2018)1705593 hivatkozási számú 2018. március 28-i, ugyanezen a napon közölt határozatot, amelyben a kinevezésre jogosult hatóság elutasítja a felperes által a személyzeti szabályzat 24. cikke alapján benyújtott segítségnyújtás iránti kérelem hallgatólagos elutasításával szemben 2017. november 29-én benyújtott, R/510/17 hivatkozási számú panaszt;

                              —

                              az Európai Unió Törvényszéke eljárási szabályzatának 134. cikke alapján kötelezze az alperest az összes költség viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek

      Keresete alátámasztása érdekében a felperes egyetlen jogalapra hivatkozik, amely a segítségnyújtási és gondoskodási kötelezettség megsértésén, az Európai Unió tisztviselőinek személyzeti szabályzata (a továbbiakban: személyzeti szabályzat) 1e. cikke (2) bekezdésének, valamint 12., 12a., 22b., 24., 25. és 26. cikkének megsértésén, a megfelelő ügyintézés elvének megsértésén, az Európai Unió tisztviselőinek személyzeti szabályzata IX. melléklete 1. és 2. cikkének megsértésén, továbbá a személyes adatok közösségi intézmények és szervek által történő feldolgozása [helyesen: kezelése] tekintetében az egyének védelméről, valamint az ilyen adatok szabad áramlásáról szóló, 2000. december 18-i 45/2001/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet (HL 2001. L 8., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 13. fejezet, 26. kötet, 102. o.) megsértésén alapul.
      A felperes a jogalap keretében hivatkozik továbbá különösen az Európai Unió Alapjogi Chartája 41., 47. és 52. cikkének megsértésére, az emberi jogok és alapvető szabadságok védelméről szóló európai egyezmény megsértésére, a védelemhez való jog megsértésére, valamint joggal való visszaélésre és eljárással való visszaélésre, továbbá a bizalomvédelem elvének és a fegyveregyenlőség elvének nyilvánvaló megsértésére.
      A felperes a jogalap keretében végül azon elv megsértésére hivatkozik, miszerint az adminisztráció csak jogilag megengedhető indokok alapján hozhat határozatot, azaz olyan releváns indokok alapján, amelyek nem tartalmaznak nyilvánvaló ténybeli vagy jogi mérlegelési hibát (hibákat), valamint hivatkozik az arányosság elvének, a kontradiktórius eljárás elvének, a megfelelő ügyintézés elvének és a jogbiztonság elvének megsértésére, továbbá az Európai Parlament, a Tanács és a Bizottság dokumentumaihoz való nyilvános hozzáférésről szóló, 2001. május 30-i 1049/2001/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet (HL 2001. L 145., 43. o.; magyar nyelvű különkiadás 1. fejezet, 3. kötet, 331. o.) megsértésére.
      Az így felhozott kifogás az, hogy a kinevezésre jogosult hatóság azáltal, hogy az említett körülmények között hozta meg a megtámadott határozatot, és ezt követően elutasította a felperes panaszát, nyilvánvalóan nem alkalmazta és értelmezte helyesen a személyzeti szabályzat rendelkezéseit és a fent említett elveket, ugyanis ténybeli és jogi szempontból is pontatlan indokokra alapította határozatát, következésképpen a felperest olyan jogellenes adminisztratív helyzetbe hozta, amelyben a megállapított tények és a segítségnyújtás iránti kérelem elutasítása között egyáltalán nincs megfelelés.


title: C-485/18. sz. ügy: A Conseil d’État (Franciaország) által 2018. július 24-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Groupe Lactalis kontra Premier ministre, Ministre de l’Agriculture et de l’Alimentation, Garde des Sceaux, ministre de la Justice, Ministre de l’Économie et des Finances

text:
               1.10.2018

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 352/25

      A Conseil d’État (Franciaország) által 2018. július 24-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Groupe Lactalis kontra Premier ministre, Ministre de l’Agriculture et de l’Alimentation, Garde des Sceaux, ministre de la Justice, Ministre de l’Économie et des Finances
      (C-485/18. sz. ügy)
      (2018/C 352/30)
      Az eljárás nyelve: francia

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Conseil d’État

         Az alapeljárás felei

         Felperes: Groupe Lactalis

         Alperesek: Premier ministre, Ministre de l’Agriculture et de l’Alimentation, Garde des Sceaux, ministre de la Justice, Ministre de l’Économie et des Finances

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1)

                  Úgy kell-e tekinteni, hogy a 2011. október 25-i 1169/2011/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (1) 26. cikke – amely előírja többek között, hogy a Bizottság jelentést nyújt be az Európai Parlamentnek és a Tanácsnak a tej, valamint az összetevőként tejet tartalmazó élelmiszerek származási országának vagy eredete helyének kötelező megjelöléséről – ugyanezen rendelet 38. cikkének (1) bekezdése értelmében ezt a kérdést kifejezetten harmonizálta, valamint hogy ez akadályát képezi-e annak, hogy a tagállamok e rendelet 39. cikke alapján további kötelező adatokat előíró intézkedéseket fogadjanak el?

                  2)

                  Abban az esetben, ha a nemzeti intézkedéseket a rendelet 39. cikkének (1) bekezdésére tekintettel a fogyasztók védelme igazolja, akkor az e cikk (2) bekezdésében előírt két kritériumot – azaz egyrészt az élelmiszer bizonyos jellemzői és származása vagy eredete közötti bizonyított kapcsolatot, másrészt annak bizonyítását, hogy a fogyasztók többsége különösen értékesnek tartja az információ feltüntetését – együttesen kell-e értelmezni, továbbá különösen, hogy a bizonyított kapcsolat értékelése alapozható-e az azzal kapcsolatos kizárólagosan szubjektív elemekre, hogy a fogyasztók többsége milyen mértékben kapcsolja össze egy élelmiszer jellemzőit, és annak származási országát vagy eredetének helyét?

                  3)

                  Amennyiben az élelmiszer jellemzői az élelmiszer minőségét meghatározó valamennyi elemet jelenthetik, az élelmiszer szállíthatósággal szembeni ellenálló képességére és a szállítás során bekövetkező változásainak kockázatára vonatkozó megfontolások számításba vehetők-e a 39. cikk (2) bekezdésének alkalmazásában az élelmiszer bizonyos jellemzői és származása vagy eredete közötti bizonyított kapcsolat értékelésénél?

                  4)

                  A 39. cikkben foglalt feltételek értékelése feltételezi-e, hogy egy élelmiszer jellemzői úgy tekinthetők, mint amelyek a származási hely vagy eredet helye miatt egyedülállóak, vagy e származás vagy ezen eredet miatt biztosítottak, és ez utóbbi esetben – függetlenül az alkalmazandó egészségügyi és környezetvédelmi szabályok Európai Unión belüli harmonizációjától – a származás vagy az eredet feltüntetése lehet pontosabb, mint az „EU” vagy „EU-n kívüli” formában történő megjelölés?

         (1)  A fogyasztók élelmiszerekkel kapcsolatos tájékoztatásáról, az 1924/2006/EK és az 1925/2006/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet módosításáról és a 87/250/EGK bizottsági irányelv, a 90/496/EGK tanácsi irányelv, az 1999/10/EK bizottsági irányelv, a 2000/13/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv, a 2002/67/EK és a 2008/5/EK bizottsági irányelv és a 608/2004/EK bizottsági rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló, 2011. október 25-i 1169/2011/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (HL 2011. L 304., 18. o.; helyesbítések: HL 2014. L 331., 40. o.; HL 2015. L 50., 48. o.; HL 2016. L 266., 7. o.)


title: C-59/17. sz. ügy: A Bíróság (negyedik tanács) 2018. augusztus 7-i ítélete (a Conseil d’État [Franciaország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Château du Grand Bois SCI kontra Établissement national des produits de l’agriculture et de la mer (FranceAgriMer) (Előzetes döntéshozatal – Mezőgazdaság – Borpiac – 555/2008/EK rendelet – A szőlőültetvények szerkezetátalakításához és átállításához nyújtott támogatások – Bejelentés nélküli helyszíni ellenőrzések – Az ellenőrző tisztviselők hatásköre – A tisztviselők azon lehetősége, hogy a mezőgazdasági termelő hozzájárulása nélkül belépjenek a mezőgazdasági üzemi területre)

text:
               1.10.2018

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 352/6

      A Bíróság (negyedik tanács) 2018. augusztus 7-i ítélete (a Conseil d’État [Franciaország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Château du Grand Bois SCI kontra Établissement national des produits de l’agriculture et de la mer (FranceAgriMer)
      (C-59/17. sz. ügy) (1)

      ((Előzetes döntéshozatal - Mezőgazdaság - Borpiac - 555/2008/EK rendelet - A szőlőültetvények szerkezetátalakításához és átállításához nyújtott támogatások - Bejelentés nélküli helyszíni ellenőrzések - Az ellenőrző tisztviselők hatásköre - A tisztviselők azon lehetősége, hogy a mezőgazdasági termelő hozzájárulása nélkül belépjenek a mezőgazdasági üzemi területre))
      (2018/C 352/07)
      Az eljárás nyelve: francia

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Conseil d’État

         Az alapeljárás felei

         Felperes: Château du Grand Bois SCI

         Alperes: Établissement national des produits de l’agriculture et de la mer (FranceAgriMer)

         Rendelkező rész

      A borpiac közös szervezéséről szóló 479/2008/EK tanácsi rendeletnek a támogatási programok, a harmadik országokkal folytatott kereskedelem, a termelési potenciál és borágazat ellenőrzése tekintetében történő végrehajtására vonatkozó részletes szabályok megállapításáról szóló, 2008. június 27-i 555/2008/EK bizottsági rendelet 76., 78. és 81. cikkét úgy kell értelmezni, hogy azok nem teszik lehetővé a helyszíni ellenőrzést végző tisztviselők számára, hogy a mezőgazdasági termelő hozzájárulása nélkül belépjenek a mezőgazdasági üzemi területre.

         (1)  HL C 112., 2017.4.10.