title: C-505/17. P. sz. ügy: A Bíróság (kilencedik tanács) 2019. február 28-i ítélete — Groupe Léa Nature kontra az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala (EUIPO), Debonair Trading Internacional Lda (Fellebbezés — Európai uniós védjegy — 207/2009/EK rendelet — A 8. cikk (1) bekezdésének b) pontja és (5) bekezdése — A „SO’BiO ētic” szóelemeket tartalmazó ábrás védjegy — A „SO…?” szóelemet tartalmazó közöségi és nemzeti szó- és ábrás védjegyek — A jogosult felszólalása — A lajstromozás megtagadása)

text:
               15.4.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 139/13

      A Bíróság (kilencedik tanács) 2019. február 28-i ítélete — Groupe Léa Nature kontra az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala (EUIPO), Debonair Trading Internacional Lda
      (C-505/17. P. sz. ügy) (1)

      (Fellebbezés - Európai uniós védjegy - 207/2009/EK rendelet - A 8. cikk (1) bekezdésének b) pontja és (5) bekezdése - A „SO’BiO ētic” szóelemeket tartalmazó ábrás védjegy - A „SO…?” szóelemet tartalmazó közöségi és nemzeti szó- és ábrás védjegyek - A jogosult felszólalása - A lajstromozás megtagadása)
      (2019/C 139/10)
      Az eljárás nyelve: angol

         Felek

         Fellebbező: Groupe Léa Nature (képviselő: E. Baud avocat)

         A többi fél az eljárásban: az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala (EUIPO) (képviselők: K. Markakis és D. Botis meghatalmazottak), Debonair Trading Internacional Lda (képviselő: T. Alkin Barrister)

         Rendelkező rész

                  1)

                  A Bíróság a fellebbezést elutasítja.

                  2)

                  A Bíróság a Groupe Léa Nature SA-tkötelezi a saját költségein felül a Debonair Trading Internacional Lda és az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala (EUIPO) Tanács részéről felmerült költségek viselésére.

         (1)  HL C 437., 2017.12.18.


title: C-563/17. sz. ügy: A Bíróság (második tanács) 2019. február 27-i ítélete (a Supremo Tribunal Administrativo [Portugália] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) — Associação Peço a Palavra és társai kontra Conselho de Ministros (Előzetes döntéshozatal — Letelepedés szabadsága — 1008/2008/EK rendelet — Légiközlekedési társaság — Reprivatizációs eljárás — Az alaptőke maximum 61 %-át megtestesítő részvények eladása — Feltételek — A székhely és a tényleges üzletvezetés valamely tagállamban való fenntartásának kötelezettsége — Közszolgáltatási kötelezettségek — A meglévő nemzeti műveleti központ (hub) fenntartásának és fejlesztésének kötelezettsége)

text:
               15.4.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 139/13

      A Bíróság (második tanács) 2019. február 27-i ítélete (a Supremo Tribunal Administrativo [Portugália] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) — Associação Peço a Palavra és társai kontra Conselho de Ministros
      (C-563/17. sz. ügy) (1)

      (Előzetes döntéshozatal - Letelepedés szabadsága - 1008/2008/EK rendelet - Légiközlekedési társaság - Reprivatizációs eljárás - Az alaptőke maximum 61 %-át megtestesítő részvények eladása - Feltételek - A székhely és a tényleges üzletvezetés valamely tagállamban való fenntartásának kötelezettsége - Közszolgáltatási kötelezettségek - A meglévő nemzeti műveleti központ (hub) fenntartásának és fejlesztésének kötelezettsége)
      (2019/C 139/11)
      Az eljárás nyelve: portugál

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Supremo Tribunal Administrativo

         Az alapeljárás felei

         Felperesek: Associação Peço a Palavra, João Carlos Constantino Pereira Osório, Maria Clara Marques Pires Sarmento Franco, Sofia da Silva Santos Arauz, Maria João Galhardas Fitas

         Alperes: Conselho de Ministros

         Az eljárásban részt vesz: Parpública — Participações Públicas SGPS SA, TAP — Transportes Aéreos Portugueses SGPS SA

         Rendelkező rész

                  1)

                  A belső piaci szolgáltatásokról szóló, 2006. december 12-i 2006/123/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvet úgy kell értelmezni, hogy annak nincs relevanciája a valamely légiközlekedési társaság által folytatott tevékenységekre vonatkozó azon egyes követelmények uniós joggal való összeegyeztethetőségének vizsgálata során, amelyek az említett társaság tőkéjében befolyásoló részesedést szerző felet terhelik, és különösen azon követelmény tekintetében, amely szerint az utóbbi fél közszolgáltatási kötelezettségek teljesítésére, valamint arra köteles, hogy e társaság nemzeti műveleti központját (hub) fenntartsa és fejlessze.

                  2)

                  Az EUMSZ 49. cikket úgy kell értelmezni, hogy azzal nem ellentétes, ha a valamely légiközlekedési társaság reprivatizációjára vonatkozó feltételeket szabályozó, ajánlattételhez szükséges dokumentációban szerepel:

                              —

                              az említett reprivatizációs eljárás tárgyát képező részesedés megszerzőjét terhelő azon követelmény, hogy rendelkezzen az ezen légiközlekedési társaságot terhelő közszolgáltatási kötelezettségek teljesítésének biztosítására való képességgel, és

                              —

                              az említett vevő részére azt előíró követelmény, hogy az említett légiközlekedési társaság székhelyét és tényleges üzletvezetését az érintett tagállamban tartsa fenn, amennyiben e társaság központi ügyvezetése helyének e tagállamon kívülre történő áthelyezése e társaság tekintetében az említett tagállam és az azzal különös történelmi, kulturális és társadalmi kapcsolatban álló harmadik országok közötti kétoldalú szerződések alapján számára biztosított forgalmi jogok elvesztését eredményezi, aminek a vizsgálata a kérdést előterjesztő bíróság feladata.
                              Az EUMSZ 49. cikket úgy kell értelmezni, hogy azzal ellentétes, ha az ajánlattételhez szükséges dokumentációban szerepel a részesedést megszerző félre vonatkozó azon követelmény, hogy biztosítsa a meglévő nemzeti műveleti központ (hub) fenntartását és fejlesztését.

         (1)  HL C 424., 2017.12.11.


title: C-567/17. sz. ügy: A Bíróság (harmadik tanács) 2019. február 28-i ítélete (a Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas [Litvánia] előzetes döntéshozatali kérelme) — „Bene Factum” UAB kontra Valstybinė mokesčių inspekcija prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos (Előzetes döntéshozatal — Adórendelkezések — Jövedéki adók — 92/83/EGK irányelv — A 27. cikk (1) bekezdésének b) pontja — Adómentességek — A „nem emberi fogyasztásra szánt termékek” fogalma — Értékelési szempontok)

text:
               15.4.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 139/14

      A Bíróság (harmadik tanács) 2019. február 28-i ítélete (a Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas [Litvánia] előzetes döntéshozatali kérelme) — „Bene Factum” UAB kontra Valstybinė mokesčių inspekcija prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos
      (C-567/17. sz. ügy) (1)

      (Előzetes döntéshozatal - Adórendelkezések - Jövedéki adók - 92/83/EGK irányelv - A 27. cikk (1) bekezdésének b) pontja - Adómentességek - A „nem emberi fogyasztásra szánt termékek” fogalma - Értékelési szempontok)
      (2019/C 139/12)
      Az eljárás nyelve: litván

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas

         Az alapeljárás felei

         Felperes: UAB „Bene Factum”

         Alperes: Valstybinė mokesčių inspekcija prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos

         Rendelkező rész

                  1)

                  Az alkohol és az alkoholtartalmú italok jövedéki adója szerkezetének összehangolásáról szóló, 1992. október 19-i 92/83/EGK tanácsi irányelv 27. cikke (1) bekezdésének b) pontját úgy kell értelmezni, hogy azt alkalmazni kell a valamely tagállam előírásainak megfelelően denaturált olyan etil-alkoholra is, amely olyan kozmetikai vagy szájápolási termékekben található, amelyeket ugyan — mint ilyeneket — nem emberi fogyasztásra szánnak, de amelyeket egyesek mégis alkoholos italként fogyasztanak.

                  2)

                  A 92/83 irányelv 27. cikke (1) bekezdésének b) pontját úgy kell értelmezni, hogy azt alkalmazni kell a valamely tagállam előírásainak megfelelően denaturált olyan etil-alkoholra is, amely olyan kozmetikai vagy szájápolási termékekben található, amelyeket ugyan — mint ilyeneket — nem emberi fogyasztásra szánnak, de amelyeket egyesek mégis alkoholos italként fogyasztanak, ha az e termékeket valamely tagállamból azzal a céllal importáló személy, hogy azokat a cél-tagállamban más személyek majd a végső fogyasztók körében forgalmazzák, tud róla, hogy azokat mint alkoholos italokat is fogyasztani fogják, és azokat e körülmény figyelembevételével gyártatja le és címkézteti, annak érdekében, hogy azokból minél többet tudjon eladni.

         (1)  HL C 402., 2017.11.27


title: C-579/17. sz. ügy: A Bíróság (második tanács) 2019. február 28-i ítélete (az Arbeits- und Sozialgericht Wien [Ausztria] előzetes döntéshozatali kérelme) — BUAK Bauarbeiter-Urlaubs- u. Abfertigungskasse kontra Gradbeništvo Korana d.o.o. (Előzetes döntéshozatal — Polgári ügyekben folytatott igazságügyi együttműködés — 1215/2012/EU rendelet — Az 1. cikk (1) bekezdése — Hatály — Polgári és kereskedelmi ügyek — Az 1. cikk (2) bekezdése — Kizárt tárgykörök — Szociális biztonság — 53. cikk — Az eredetileg eljáró bíróság által hozott határozat végrehajthatóságára vonatkozó tanúsítvány kiállítása iránti kérelem — Valamely társadalombiztosítási szervnél fennálló, szabadság idejére járó munkabért fedező járulékok alkotta tartozásra vonatkozó, valamely munkáltatóval szemben a munkavállalók kiküldetése kapcsán hozott ítélet — Igazságszolgáltatási tevékenység gyakorlása az eljáró bíróság által)

text:
               15.4.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 139/15

      A Bíróság (második tanács) 2019. február 28-i ítélete (az Arbeits- und Sozialgericht Wien [Ausztria] előzetes döntéshozatali kérelme) — BUAK Bauarbeiter-Urlaubs- u. Abfertigungskasse kontra Gradbeništvo Korana d.o.o.
      (C-579/17. sz. ügy) (1)

      (Előzetes döntéshozatal - Polgári ügyekben folytatott igazságügyi együttműködés - 1215/2012/EU rendelet - Az 1. cikk (1) bekezdése - Hatály - Polgári és kereskedelmi ügyek - Az 1. cikk (2) bekezdése - Kizárt tárgykörök - Szociális biztonság - 53. cikk - Az eredetileg eljáró bíróság által hozott határozat végrehajthatóságára vonatkozó tanúsítvány kiállítása iránti kérelem - Valamely társadalombiztosítási szervnél fennálló, szabadság idejére járó munkabért fedező járulékok alkotta tartozásra vonatkozó, valamely munkáltatóval szemben a munkavállalók kiküldetése kapcsán hozott ítélet - Igazságszolgáltatási tevékenység gyakorlása az eljáró bíróság által)
      (2019/C 139/13)
      Az eljárás nyelve: német

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Arbeits- und Sozialgericht Wien

         Az alapeljárás felei

         Felperes: BUAK Bauarbeiter-Urlaubs- u. Abfertigungskasse

         Alperes: Gradbeništvo Korana d.o.o.

         Rendelkező rész

      A polgári és kereskedelmi ügyekben a joghatóságról, valamint a határozatok elismeréséről és végrehajtásáról szóló, 2012. december 12-i 1215/2012/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet 1. cikkét úgy kell értelmezni, hogy e rendelet hatálya alá tartozik a szabadság idejére járó munkabért fedező járulékok alkotta, valamely köztestületet megillető tartozás megfizetése iránti olyan kereset, amelyet valamely munkáltatóval szemben munkavállalóknak a szokásos munkavégzési helyüktől eltérő tagállamba való kiküldése vagy e tagállamban munkavállalók rendelkezésre bocsátása alapján, vagy e tagállamon kívüli székhellyel rendelkező munkáltatóval szemben az említett tagállamban szokásos munkavégzési hellyel rendelkező munkavállalók foglalkoztatása alapján indítanak, amennyiben az ilyen kereset megindításának feltételei nem térnek el az általános jogi szabályoktól, és különösen nem zárják ki az eljáró bíróság számára az említett tartozás meghatározásának alapjául szolgáló adatok megalapozottsága ellenőrzésének lehetőségét, amit a kérdést előterjesztő bíróság feladata megvizsgálni.

         (1)  HL C 424., 2017.12.11


title: C-581/17. sz. ügy: A Bíróság (nagytanács) 2019. február 26-i ítélete (a Finanzgericht Baden-Württemberg [Németország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) — Martin Wächtler kontra Finanzamt Konstanz (Előzetes döntéshozatal — Az Európai Közösség és a Svájci Államszövetség között a személyek szabad mozgása vonatkozásában létrejött megállapodás — Valamely tagállamban élő természetes személy lakóhelyének Svájcba történő áthelyezése — Valamely társaságban fennálló részesedésből származó, nem realizált tőkejövedelem megadóztatása — Közvetlen adózás — Az önálló vállalkozók szabad mozgása — Egyenlő bánásmód)

text:
               15.4.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 139/16

      A Bíróság (nagytanács) 2019. február 26-i ítélete (a Finanzgericht Baden-Württemberg [Németország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) — Martin Wächtler kontra Finanzamt Konstanz
      (C-581/17. sz. ügy) (1)

      (Előzetes döntéshozatal - Az Európai Közösség és a Svájci Államszövetség között a személyek szabad mozgása vonatkozásában létrejött megállapodás - Valamely tagállamban élő természetes személy lakóhelyének Svájcba történő áthelyezése - Valamely társaságban fennálló részesedésből származó, nem realizált tőkejövedelem megadóztatása - Közvetlen adózás - Az önálló vállalkozók szabad mozgása - Egyenlő bánásmód)
      (2019/C 139/14)
      Az eljárás nyelve: német

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Finanzgericht Baden-Württemberg

         Az alapeljárás felei

         Felperes: Martin Wächtler

         Alperes: Finanzamt Konstanz

         Rendelkező rész

      Az egyrészről az Európai Közösség és tagállamai, másrészről a Svájci Államszövetség közötti, a személyek szabad mozgásáról szóló, 1999. június 21-én Luxembourgban aláírt megállapodás rendelkezéseit úgy kell értelmezni, hogy azokkal ellentétes valamely olyan tagállami adójogi szabályozás, amely olyan helyzetben, amikor valamely tagállam természetes személy állampolgára, aki gazdasági tevékenységet végez a Svájci Államszövetség területén, abból a tagállamból, amelynek adójogi szabályozása a jogvita tárgyát képezi, a Svájci Államszövetségbe helyezi át lakóhelyét, e lakóhely-áthelyezés időpontjában az ezen állampolgár által birtokolt társasági részesedésekhez kapcsolódó, nem realizált tőkejövedelem megadóztatását írja elő, miközben a lakóhely ugyanezen tagállamban való fenntartása esetén az adó kivetésére csak a tőkejövedelem keletkezésekor, azaz az érintett társasági részesedések átruházásakor kerül sor.

         (1)  HL C 13., 2018.1.15


title: C-670/17. P. sz. ügy: A Bíróság (első tanács) 2019. február 27-i ítélete — Görög Köztársaság kontra Európai Bizottság (Fellebbezés — Európai Mezőgazdasági Orientációs és Garanciaalap (EMOGA) — Orientációs részleg — A pénzügyi támogatás csökkentése — 1260/1999/EK rendelet — Operatív program — Pénzügyi korrekciók — 39. cikk — Jogalap — Átmeneti rendelkezések)

text:
               15.4.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 139/17

      A Bíróság (első tanács) 2019. február 27-i ítélete — Görög Köztársaság kontra Európai Bizottság
      (C-670/17. P. sz. ügy) (1)

      (Fellebbezés - Európai Mezőgazdasági Orientációs és Garanciaalap (EMOGA) - Orientációs részleg - A pénzügyi támogatás csökkentése - 1260/1999/EK rendelet - Operatív program - Pénzügyi korrekciók - 39. cikk - Jogalap - Átmeneti rendelkezések)
      (2019/C 139/15)
      Az eljárás nyelve: görög

         Felek

         Fellebbező: Görög Köztársaság (képviselők: G. Kanellopoulos, A. Vasilopoulou és I. Pachi meghatalmazottak)

         A másik fél az eljárásban: Európai Bizottság (képviselők: D. Triantafyllou és J. Aquilina meghatalmazottak)

         Rendelkező rész

                  1)

                  A Bíróság az Európai Unió Törvényszékének a 2017. szeptember 19-i Görögország kontra Bizottság ítéletét (T-327/15, nem tették közzé, EU:T:2017:631) hatályon kívül helyezi.

                  2)

                  A Bíróság megsemmisíti a CCI 2000GR061PO021 (Görögország — 1. célkitűzés — területek újjáépítése) operatív programra vonatkozó pénzügyi kiigazításoknak az EMOGA orientációs részlegére történő alkalmazásáról szóló, 2015. március 25-i C(2015) 1936 final bizottsági végrehajtási határozatot.

                  3)

                  A Bíróság az Európai Bizottságot kötelezi saját költségeinek, valamint a Görög Köztársaság részéről mind az elsőfokú eljárásban, mind a jelen fellebbezés keretében felmerült költségeknek a viselésére.

         (1)  HL C 42., 2018.2.5


title: C-9/18. sz. ügy: A Bíróság (hetedik tanács) 2019. február 28-i ítélete (az Oberlandesgericht Karlsruhe [Németország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) — Detlef Meyn elleni büntetőeljárás (Előzetes döntéshozatal — Közlekedés — 2006/126/EK irányelv — Vezetői engedélyek kölcsönös elismerése — Más tagállamban kiállított vezetői engedély elismerésének megtagadása — A vezetői engedély alapján bizonyított vezetési jogosultság)

text:
               15.4.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 139/18

      A Bíróság (hetedik tanács) 2019. február 28-i ítélete (az Oberlandesgericht Karlsruhe [Németország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) — Detlef Meyn elleni büntetőeljárás
      (C-9/18. sz. ügy) (1)

      (Előzetes döntéshozatal - Közlekedés - 2006/126/EK irányelv - Vezetői engedélyek kölcsönös elismerése - Más tagállamban kiállított vezetői engedély elismerésének megtagadása - A vezetői engedély alapján bizonyított vezetési jogosultság)
      (2019/C 139/16)
      Az eljárás nyelve: német

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Oberlandesgericht Karlsruhe

         Az alap-büntetőeljárás résztvevője

      Detlef Meyn

         Rendelkező rész

      A vezetői engedélyekről szóló, 2006. december 20-i 2006/126/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv rendelkezéseit akként kell értelmezni, hogy azokkal nem ellentétes, hogy egy tagállam megtagadja egy olyan vezetői engedély elismerését, amely jogosultjának szokásos tartózkodási helye e tagállam területén van, és amelyet egy másik tagállam, alkalmassági vizsga nélkül, egy további tagállam által kiállított vezetői engedély alapján állított ki, amely pedig egy harmadik állam által kiállított vezetői engedély lecserélésének eredménye.

         (1)  HL C 134., 2018.4.16


title: C-14/18. P. sz. ügy: A Bíróság (hatodik tanács) 2019. február 28-i ítélete — Alfamicro — Sistemas de computadores, Sociedade Unipessoal, Lda. kontra Európai Bizottság (Fellebbezés — Választottbírósági kikötés — EUMSZ 272. cikk — A „megállapítási kereset” fogalma — EUMSZ 263. cikk — A „közigazgatási aktus” fogalma — A versenyképességi és innovációs keretprogram (CIP) (2007 — 2013) keretében kötött támogatási szerződés — Bizonyos bejelentett költségek támogathatatlanságát megállapító könyvvizsgálói jelentések)

text:
               15.4.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 139/18

      A Bíróság (hatodik tanács) 2019. február 28-i ítélete — Alfamicro — Sistemas de computadores, Sociedade Unipessoal, Lda. kontra Európai Bizottság
      (C-14/18. P. sz. ügy) (1)

      (Fellebbezés - Választottbírósági kikötés - EUMSZ 272. cikk - A „megállapítási kereset” fogalma - EUMSZ 263. cikk - A „közigazgatási aktus” fogalma - A versenyképességi és innovációs keretprogram (CIP) (2007 - 2013) keretében kötött támogatási szerződés - Bizonyos bejelentett költségek támogathatatlanságát megállapító könyvvizsgálói jelentések)
      (2019/C 139/17)
      Az eljárás nyelve: portugál

         Felek

         Fellebbező: Alfamicro — Sistemas de computadores, Sociedade Unipessoal, Lda. (képviselők: G. Gentil Anastácio és D. Pirra Xarepe advogados)

         A másik fél az eljárásban: Európai Bizottság (képviselők: J. Estrada de Solà és M. M. Farrajota meghatalmazottak)

         Rendelkező rész

                  1)

                  A Bíróság a fellebbezést elutasítja.

                  2)

                  A Bíróság az Alfamicro — Sistemas de computadores, Sociedade Unipessoal, Lda-t kötelezi a költségek viselésére.

         (1)  HL C 72., 2018.2.26


title: C-202/18. és C-238/18. sz. egyesített ügyek: A Bíróság (nagytanács) 2019. február 26-i ítélete — Ilmārs Rimšēvičs (C-202/18), Európai Központi Bank (EKB) (C-238/18) kontra Lett Köztársaság (Központi Bankok Európai Rendszere — A Központi Bankok Európai Rendszere és az Európai Központi Bank alapokmánya 14.2. cikke második bekezdésének megsértésére alapított kereset — A nemzeti hatóságnak a nemzeti központi bank elnökét hivatalából felfüggesztő határozata)

text:
               15.4.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 139/19

      A Bíróság (nagytanács) 2019. február 26-i ítélete — Ilmārs Rimšēvičs (C-202/18), Európai Központi Bank (EKB) (C-238/18) kontra Lett Köztársaság
      (C-202/18. és C-238/18. sz. egyesített ügyek) (1)

      (Központi Bankok Európai Rendszere - A Központi Bankok Európai Rendszere és az Európai Központi Bank alapokmánya 14.2. cikke második bekezdésének megsértésére alapított kereset - A nemzeti hatóságnak a nemzeti központi bank elnökét hivatalából felfüggesztő határozata)
      (2019/C 139/18)
      Az eljárás nyelve: lett

         Felek

         Felperes: Ilmārs Rimšēvičs (képviselők: S. Vārpiņš, M. Kvēps, I. Pazare advokāti) (C-202/18), Európai Központi Bank (EKB) (képviselők: C. Zilioli, K. Kaiser és C. Kroppenstedt meghatalmazottak, segítőik: D. Sarmiento Ramírez-Escudero abogado, és V. Čuske-Jurjeva advokāte) (C-238/18)

         Alperes: Lett Köztársaság (képviselők: I. Kucina és J. Davidoviča meghatalmazottak)

         Rendelkező rész

                  1.

                  A Bíróság a C-202/18. és C-238/18. sz. ügyet ítélethozatal céljából egyesíti.

                  2.

                  A Bíróság a Korupcijas novēršanas un apkarošanas birojs (a korrupció megelőzéséért és leküzdéséért felelős hivatal, Lettország) 2018. február 19-i határozatát megsemmisíti azon részében, amely megtiltotta Ilmārs Rimšēvičsnek, hogy a lett központi bank elnöki feladatait ellássa.

                  3.

                  A Bíróság a Lett Köztársaságot kötelezi a saját költségein felül az Európai Központi Bank (EKB) részéről felmerült költségek viselésére.

         (1)  HL C 161., 2018.5.7


title: C-278/18. sz. ügy: A Bíróság (nyolcadik tanács) 2019. február 28-i ítélete (a Supremo Tribunal Administrativo [Portugália] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) — Manuel Jorge Sequeira Mesquita kontra Fazenda Pública (Előzetes döntéshozatal — Hozzáadottérték-adó (héa) — 77/388/EGK hatodik irányelv — Mentesség — A 13. cikk B. részének b) pontja — Ingatlanok haszonbérbe adása és bérbeadása — Fogalom — Szőlőültetvények alkotta mezőgazdasági földterületek művelését átruházó szerződés)

text:
               15.4.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 139/20

      A Bíróság (nyolcadik tanács) 2019. február 28-i ítélete (a Supremo Tribunal Administrativo [Portugália] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) — Manuel Jorge Sequeira Mesquita kontra Fazenda Pública
      (C-278/18. sz. ügy) (1)

      (Előzetes döntéshozatal - Hozzáadottérték-adó (héa) - 77/388/EGK hatodik irányelv - Mentesség - A 13. cikk B. részének b) pontja - Ingatlanok haszonbérbe adása és bérbeadása - Fogalom - Szőlőültetvények alkotta mezőgazdasági földterületek művelését átruházó szerződés)
      (2019/C 139/19)
      Az eljárás nyelve: portugál

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Supremo Tribunal Administrativo

         Az alapeljárás felei

         Felperes: Manuel Jorge Sequeira Mesquita

         Alperes: Fazenda Pública

         Rendelkező rész

      A tagállamok forgalmi adóra vonatkozó jogszabályainak összehangolásáról — közös hozzáadottértékadó-rendszer: egységes adóalap-megállapításról szóló, 1977. május 17-i 77/388/EGK hatodik tanácsi irányelv 13. cikke B. részének b) pontját úgy kell értelmezni, hogy az e rendelkezésben az ingatlanok haszonbérlete és bérlete tekintetében előírt hozzáadottértékadó-mentesség alkalmazandó egy szőlőültetvények alkotta mezőgazdasági területek művelését valamely, a szőlészeti és borászati ágazatban tevékenységet folytató társaságra átruházó olyan szerződésre, amelyet automatikusan megújuló, egyéves időszakra kötnek az éves időszakok végén fizetendő bérleti díj ellenében.

         (1)  HL C 259., 2018.7.23


title: C-771/18. sz. ügy: 2018. december 7-én benyújtott kereset — Európai Bizottság kontra Magyarország

text:
               15.4.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 139/20

      2018. december 7-én benyújtott kereset — Európai Bizottság kontra Magyarország
      (C-771/18. sz. ügy)
      (2019/C 139/20)
      Az eljárás nyelve: magyar

         Felek

         Felperes: Európai Bizottság (képviselők: O. Beynet és Talabér-Ritz K., meghatalmazottak)

         Alperes: Magyarország

         Kereseti kérelmek

      A Bizottság kéri a Bíróságot, hogy állapítsa meg, hogy Magyarország

                  —

                  mivel figyelmen kívül hagyta a rendszerüzemeltetőknél ténylegesen felmerült költségeket, nem teljesítette a villamos energia határokon keresztül történő kereskedelme esetén alkalmazandó hálózati hozzáférési feltételekről és az 1228/2003/EK rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló, 2009. július 13-i 714/2009/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet (1) 14. cikk (1) bekezdéséből és a földgázszállító hálózatokhoz való hozzáférés feltételeiről és az 1775/2005/EK rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló, 2009. július 13-i 715/2009/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet (2) 13. cikk (1) bekezdéséből eredő kötelezettségeit; továbbá

                  —

                  mivel elmulasztotta létrehozni a villamos energia belső piacára vonatkozó közös szabályokról és a 2003/54/EK irányelv hatályon kívül helyezéséről szóló, 2009. július 13-i 2009/72/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (3) 37. cikk (17) bekezdése és a földgáz belső piacára vonatkozó közös szabályokról és a 2003/55/EK irányelv hatályon kívül helyezéséről szóló, 2009. július 13-i 2009/73/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (4) 41. cikk (17) bekezdése értelmében a nemzeti szabályozó hatóság határozataival szembeni jogorvoslati jog biztosítását szolgáló megfelelő mechanizmust, nem teljesítette a 2009/72/EK irányelv és a 2009/73/EK irányelv említett rendelkezéseiből eredő kötelezettségeit;

                  —

                  kötelezze Magyarországot a költségek viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek

      A 714/2009/EK rendelet 14. cikk (1) bekezdése és a 715/2009/EK rendelet 13. cikk (1) bekezdése kimondja a rendszerhasználati díjak költségalapúságának elvét.
      A Magyarországon hatályos villamosenergia-törvény és földgáztörvény azonban nem teszi lehetővé a nemzeti szabályozó hatóság számára, hogy a rendszerhasználati díjak megállapításakor figyelembe vegye a rendszerüzemeltetők összes ténylegesen felmerülő költségét, így az energiahálózatokra kivetett különadót és a banki tranzakciós díjakhoz kapcsolódó költségeket.
      A Bizottság megítélése szerint semmilyen objektív ok nem magyarázza a nemzeti szabályozó hatóság meggátolását abban, hogy a fenti költségeket figyelembe vegye a rendszerhasználati díjak megállapítása során.
      Továbbá, a 2009/72/EK irányelv 37. cikkének (17) bekezdése és a 2009/73/EK irányelv 41. cikkének (17) bekezdése szerint a tagállamoknak gondoskodniuk kell olyan nemzeti szintű megfelelő mechanizmusok létrehozásáról, amelyek alapján a szabályozó hatóság határozata által érintett fél a felektől és valamennyi kormánytól független testülethez fordulhat jogorvoslatért.
      A Bizottság megítélése szerint Magyarország elmulasztotta létrehozni a nemzeti szabályozó hatóság határozataival szembeni jogorvoslati jog biztosítását szolgáló megfelelő mechanizmust.

         (1)  HL 2009, L 211., 15. o.

         (2)  HL 2009, L 211., 36. o.

         (3)  HL 2009, L 211., 55. o.

         (4)  HL 2009, L 211., 94. o.


title: C-777/18. sz. ügy: A Szombathelyi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Magyarország) által 2018. december 11-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — WO kontra Vas Megyei Kormányhivatal

text:
               15.4.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 139/22

      A Szombathelyi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Magyarország) által 2018. december 11-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — WO kontra Vas Megyei Kormányhivatal
      (C-777/18. sz. ügy)
      (2019/C 139/21)
      Az eljárás nyelve: magyar

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Szombathelyi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

         Az alapeljárás felei

         Felperes: WO

         Alperes: Vas Megyei Kormányhivatal

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1)

                  Az Európai Unió Működéséről szóló Szerződés (EUMSZ) 56. cikkébe ütköző korlátozást valósít-e meg az alapeljárásban szereplőhöz hasonló olyan tagállami szabályozás, amely a határon átnyúló egészségügyi ellátás költségeinek visszatérítése kapcsán kizárja a valamely más tagállamban előzetes engedély nélkül igénybe vett egészségügyi ellátás kapcsán az utólagos engedélyezés lehetőségét még az olyan esetekben is, amikor az előzetes engedély bevárása esetén fennáll annak reális veszélye, hogy a beteg egészségi állapota visszafordíthatatlanul károsodik?

                  2)

                  Összhangban van-e a határon átnyúló egészségügyi ellátásra vonatkozó betegjogok érvényesítéséről szóló, 2011. március 9-i 2011/24/EU európai parlamenti és tanácsi irányelv (1) 8. cikkének (1) bekezdésében rögzített szükségesség és arányosság elvével, illetve a betegek szabad mozgásának elvével az a tagállami engedélyezési rendszer, amely a határon átnyúló egészségügyi ellátás költségeinek visszatérítése kapcsán kizárja az utólagos engedélyezés lehetőségét még az olyan esetekben is, amikor az előzetes engedély bevárása esetén fennáll annak reális veszélye, hogy a beteg egészségi állapota visszafordíthatatlanul károsodik?

                  3)

                  Összhangban van-e a határon átnyúló egészségügyi ellátásra vonatkozó betegjogok érvényesítéséről szóló, 2011. március 9-i 2011/24/EU európai parlamenti és tanácsi irányelv 9. cikkének (3) bekezdésében foglalt észszerű, az egészségügyi állapotot, valamint a sürgősséget és egyedi körülményeket figyelembe vevő eljárási határidő követelményével az olyan tagállami szabályozás, amely az engedélyt előterjesztő beteg egészségügyi állapotától függetlenül 31 napos eljárási határidőt ír elő az illetékes hatóságnak, hogy az előzetes engedélyt kiadja, 23 naposat pedig arra, hogy elutasítsa? A hatóság a kérelem kapcsán azt vizsgálhatja, hogy a társadalombiztosításba befogadott-e az ellátás, s ha igen, akkor az orvosilag indokolt időn belül közfinanszírozott egészségügyi szolgáltató el tudja-e látni, s ha nem, akkor pedig a beteg által megjelölt szolgáltatónál vizsgálja az ellátás minőségét, biztonságát és a költséghatékonysági szempontokat?

                  4)

                  A szociális biztonsági rendszerek koordinálásáról szóló, 2004. április 29-i 883/2004/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet (2) 20. cikkének (1) bekezdését akként kell-e értelmezni, hogy a határon átnyúló egészségügyi ellátás költségeinek megtérítését kizárólag akkor lehet kezdeményezni, amennyiben a beteg előzetes engedély iránti kérelmet nyújt be az illetékes intézménynél? Vagy a 20. cikk (1) bekezdése nem teszi eleve kizárttá ilyen esetben az utólagos engedély benyújtásának lehetőségét a költségek megtérítése kapcsán?

                  5)

                  A szociális biztonsági rendszerek koordinálásáról szóló, 2004. április 29-i 883/2004/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet 20. cikke (1) bekezdésének hatálya alá tartozik az az eset, amikor a beteg úgy utazik el egy másik tagállamba, hogy az orvosi vizsgálatra konkrét időpontot kapott, az esetleges műtét, orvosi beavatkozás kapcsán pedig egy feltételes időpontot kapott a vizsgálatot követő napra, viszont a beteg egészségügyi állapota miatt a műtétre, orvosi beavatkozásra ténylegesen sor került? Ilyen esetben előfordulhat-e a 20. cikk (1) bekezdése kapcsán az utólagos engedély benyújtásának lehetősége a költségek megtérítése vonatkozásában?

                  6)

                  A szociális biztonsági rendszerek koordinálásáról szóló 883/2004/EK rendelet végrehajtására vonatkozó eljárás megállapításáról szóló, 2009. szeptember 16-i 987/2009/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet (3) 26. cikke szerinti tervezett gyógykezelés hatálya alá tartozik az az eset, amikor a beteg úgy utazik el egy másik tagállamba, hogy az orvosi vizsgálatra konkrét időpontot kapott, az esetleges műtét, orvosi beavatkozás kapcsán pedig egy feltételes időpontot kapott a vizsgálatot követő napra, viszont a beteg egészségügyi állapota miatt a műtétre, orvosi beavatkozásra ténylegesen sor került? Ilyen esetben előfordulhat-e a 26. cikk kapcsán az utólagos engedély benyújtásának lehetősége a költségek megtérítése vonatkozásában? A 26. cikk (3) bekezdésében rögzített sürgős, életmentő ellátás esetében is előzetes engedélyt követel meg a szabályozás a 26. cikk (1) bekezdése szerinti esetben?

         (1)  HL 2011, L 88., 45. o.

         (2)  HL 2004, L 166., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 5. fejezet, 5. kötet, 72. o.

         (3)  HL 2009, L 284., 1. o.


title: C-807/18. sz. ügy: A Fővárosi Törvényszék (Magyarország) által 2018. december 20-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — Telenor Magyarország Zrt. kontra Nemzeti Média- és Hírközlési Hatóság Elnöke

text:
               15.4.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 139/23

      A Fővárosi Törvényszék (Magyarország) által 2018. december 20-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — Telenor Magyarország Zrt. kontra Nemzeti Média- és Hírközlési Hatóság Elnöke
      (C-807/18. sz. ügy)
      (2019/C 139/22)
      Az eljárás nyelve: magyar

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Fővárosi Törvényszék

         Az alapeljárás felei

         Felperes: Telenor Magyarország Zrt.

         Alperes: Nemzeti Média- és Hírközlési Hatóság Elnöke

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1)

                  A nyílt internet-hozzáférés megteremtéséhez szükséges intézkedések meghozataláról, továbbá az egyetemes szolgáltatásról, valamint az elektronikus hírközlő hálózatokhoz és elektronikus hírközlési szolgáltatásokhoz kapcsolódó felhasználói jogokról szóló 2002/22/EK irányelv és az Unión belüli nyilvános mobilhírközlő hálózatok közötti barangolásról (roaming) szóló 531/2012/EU rendelet módosításáról szóló, 2015. november 25-i (EU) 2015/2120 európai parlamenti és tanácsi rendelet (1) (a továbbiakban: Rendelet) 3. cikkének (2) bekezdése szerint értelmezendő-e az internet-hozzáférési szolgáltató és a végfelhasználó azon kereskedelmi megállapodása, amely alapján az internet-hozzáférési szolgáltató a végfelhasználó részére bizonyos alkalmazások tekintetében nullás díjszabást alkalmaz (vagyis az adott alkalmazás által generált forgalom az esetleges adatfogyasztásba nem számít bele, azt az adatkeret elfogyását követően sem lassítja), és a megkülönböztetést kizárólag a végfelhasználóval kötött kereskedelmi megállapodásban foglalt feltételek szerint, annak keretei között, kizárólag e végfelhasználó irányában gyakorolja, a kereskedelmi megállapodásban nem részes végfelhasználóval szemben azonban nem?

                  2)

                  Az 1. kérdésre adott nemleges válasz esetén úgy kell-e értelmezni a Rendelet 3. cikkének (3) bekezdését, hogy a jogsértés megállapításához, figyelemmel a Rendelet (7) preambulumbekezdésére is, szükséges annak — hatás- és piacalapú — vizsgálata, hogy az internet-hozzáférési szolgáltató intézkedései ténylegesen korlátozzák-e és milyen mértékben a végfelhasználónak a Rendelet 3. cikkének (1) bekezdésében foglalt jogait?

                  3)

                  Az 1–2. kérdéstől függetlenül, úgy kell-e értelmezni a Rendelet 3. cikkének (3) bekezdését, hogy az ebben meghatározott tilalom általános és objektív, azaz ez alapján tiltott minden olyan forgalomszabályozási intézkedés, amely különbséget tesz az egyes internetes tartalmak között attól függetlenül, hogy az internet-hozzáférést nyújtó szolgáltató egyébként ezt megállapodás, kereskedelmi gyakorlat vagy egyéb magatartása útján teszi-e?

                  4)

                  A 3. kérdésre adott igenlő válasz esetén további piaci- és hatásvizsgálatok elvégzése nélkül is megállapítható-e önmagában a megkülönböztetés tényénél fogva a Rendelet 3. cikkének (3) bekezdésébe ütközés, és ezért a Rendelet 3. cikke (1) és (2) bekezdésének való megfelelés vizsgálata okafogyott ilyen esetben?

         (1)  HL 2015, L 310., 1. o.


title: C-811/18. sz. ügy: A Tribunal Superior de Justicia de Canarias (Spanyolország) által 2018. december 21-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — KA kontra Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS) és Tesorería General de la Seguridad Social (TGSS)

text:
               15.4.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 139/24

      A Tribunal Superior de Justicia de Canarias (Spanyolország) által 2018. december 21-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — KA kontra Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS) és Tesorería General de la Seguridad Social (TGSS)
      (C-811/18. sz. ügy)
      (2019/C 139/23)
      Az eljárás nyelve: spanyol

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Tribunal Superior de Justicia de Canarias

         Az alapeljárás felei

         Felperes: KA

         Alperesek: Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS) és Tesorería General de la Seguridad Social (TGSS)

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1)

                  Úgy kell-e értelmezni az EUMSZ 157. cikket, hogy a díjazás szempontjából hátrányos megkülönböztetést eredményez a munkavállaló anyák és apák között a járulékalapú öregségi, özvegyi vagy tartós rokkantság esetére járó nyugdíjaknál fennálló, az alapügyben szereplőhöz hasonló „anyasági nyugdíj-kiegészítés”, amely teljesen és feltétel nélkül kizárja a kedvezményből az olyan nyugdíjas apákat, akik bizonyítani tudják, hogy gondoskodtak a gyermekeik neveléséről?

                  2)

                  Úgy kell-e értelmezni a férfiak és a nők közötti egyenlő bánásmód elvének a szociális biztonság területén történő fokozatos megvalósításáról szóló, 1978. december 19-i 79/7/EGK tanácsi irányelv (1) 4. cikkének (1) bekezdésében meghatározott, nemen alapuló hátrányos megkülönböztetés tilalmát, hogy azzal ellentétes a Real Decreto legislativo 8/2015 de 30 de octubre por el que se aprueba el texto refundido de la Ley General de la Seguridad Social (a társadalombiztosításról szóló általános törvény egységes szerkezetbe foglalt szövegének jóváhagyásáról szóló, 2015. október 30-i 8/2015. sz. királyi törvényerejű rendelet) 60. cikkéhez hasonló olyan nemzeti szabály, amely a járulékalapú öregségi, özvegyi vagy tartós rokkantság esetére járó nyugdíj kiszámítása során teljesen és feltétel nélkül kizárja az említett kedvezményből azokat a nyugdíjas apákat, akik bizonyítani tudják, hogy gondoskodtak a gyermekeik neveléséről?

                  3)

                  Úgy kell-e értelmezni a férfiak és a nők közötti egyenlő bánásmód elvének a munkavállalás, a szakképzés, az előmenetel és a munkakörülmények terén történő végrehajtásáról szóló, 1976. február 9-i 76/207/EGK tanácsi irányelv (2) 2. cikkének [(2), (3) és (4) bekezdését] és 5. cikkét, hogy azzal ellentétes az alapügyben szereplőhöz hasonló azon intézkedés, amely a járulékalapú öregségi, özvegyi vagy tartós rokkantság esetére járó nyugdíj kiszámítása során teljesen és feltétel nélkül kizárja az intézkedés szerinti kedvezményből azokat a nyugdíjas apákat, akik bizonyítani tudják, hogy gondoskodtak a gyermekeik neveléséről?

                  4)

                  Ellentétes-e az Európai Unió Alapjogi Chartája (2000/C 364/01) 21. cikkének (1) bekezdésében foglalt, hátrányos megkülönböztetés tilalmára vonatkozó kötelezettséggel a felperesnek a spanyol „anyasági nyugdíj-kiegészítésből” eredő kedvezményre való jogosultságból való kizárása?

         (1)  HL 1979. L 6., 24. o.; magyar nyelvű különkiadás 5. fejezet, 1. kötet, 215. o.

         (2)  HL 1976. L 39., 40. o.; magyar nyelvű különkiadás 5. fejezet, 1. kötet, 187. o.


title: C-836/18. sz. ügy: A Tribunal Superior de Justicia de Castilla-La Mancha (Spanyolország) által 2018. december 28-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — Subdelegación del Gobierno en Ciudad Real kontra RH

text:
               15.4.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 139/25

      A Tribunal Superior de Justicia de Castilla-La Mancha (Spanyolország) által 2018. december 28-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — Subdelegación del Gobierno en Ciudad Real kontra RH
      (C-836/18. sz. ügy)
      (2019/C 139/24)
      Az eljárás nyelve: spanyol

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Tribunal Superior de Justicia de Castilla-La Mancha

         Az alapeljárás felei

         Fellebbező: Subdelegación del Gobierno en Ciudad Real

         Ellenérdekű fél: RH

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1)

                  Az előírt feltételek nemteljesülése esetén az [EUMSZ] 20. cikk sérelméhez vezethet-e az a követelmény, amely szerint a szabad mozgáshoz való jogát korábban nem gyakorló spanyol állampolgárnak valamely harmadik ország állampolgárságával rendelkező házastársa tartózkodási joga elismerésének előfeltételeként a 240/2007. sz. királyi rendelet 7. cikke (2) bekezdésében foglaltak szerint meg kell felelnie az ugyanezen királyi rendelet 7. cikke (1) bekezdésében foglalt feltételeknek, ha az ezen tartózkodási jog megtagadásának következtében a spanyol állampolgár (is) kénytelen elhagyni az Unió egészének területét?
                  Mindez abból kiindulva merül fel, hogy a spanyol polgári törvénykönyv 68. cikke kimondja a házastársak együttélésének kötelezettségét.

                  2)

                  Mindenesetre a fentiektől függetlenül és másodsorban, a fent kifejtett módon sérti-e az EUMSZ 20. cikket a spanyol állam azon gyakorlata, hogy automatikusan alkalmazza a 240/2007. sz. királyi rendelet 7. cikkében foglalt szabályozást, megtagadva azon uniós polgár [családtagjától] a tartózkodási engedélyt, aki soha nem gyakorolta a szabad mozgáshoz való jogát, csak és kizárólag amiatt, mert nem teljesíti az ezen jogszabályi előírásban foglalt követelményeket, annak konkrét és egyediesített vizsgálata nélkül, hogy ezen uniós polgár és a harmadik ország állampolgára között fennáll-e olyan jellegű eltartotti (függőségi) viszony, amely bármilyen okból és a fennálló körülményekre figyelemmel arra enged következtetni, hogy a harmadik ország állampolgára tartózkodási jogának megtagadása esetén az uniós polgár nem válhat külön attól a családtagjától, aki tőle (anyagilag) függ és ezért — vele együtt — kénytelen ő is elhagyni az Unió területét?
                  Mindez az Európai Unió Bíróságának ítélkezési gyakorlata, többek között [a] 2018. május 8-i K. A. és társai kontra Belgische Staat ítélet (1) fényében merül fel.

         (1)  2018. május 8-i K. A. és társai ítélet (Családegyesítés Belgiumban) (C-82/16, EU:C:2018:308)


title: C-21/19. sz. ügy: A Gerechtshof Arnhem-Leeuwarden (Hollandia) által 2019. január 15-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — XN elleni büntetőeljárás

text:
               15.4.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 139/26

      A Gerechtshof Arnhem-Leeuwarden (Hollandia) által 2019. január 15-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — XN elleni büntetőeljárás
      (C-21/19. sz. ügy)
      (2019/C 139/25)
      Az eljárás nyelve: holland

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Arnhem eljáró Gerechtshof Arnhem-Leeuwarden

         Az alap-büntetőeljárás résztvevője

      XN

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1)

                  Értelemszerűen az állati melléktermékekre vonatkozó 2009. évi rendelet értelmében vett állati mellékterméknek sem minősül az olyan anyag, amely nem minősül a 2008/98/EK irányelv (1) — a hulladékokról szóló keretirányelv — értelmében vett mellékterméknek, és ezen anyag ezért az 1013/2006/EK rendelet (2) hatálya alól sincs kizárva ez utóbbi rendelet 1. cikkének (3) bekezdése alapján? Vagy nem kizárt, hogy valamely anyagot magában foglal az állati melléktermékek fogalmának az állati melléktermékekre vonatkozó 2009. évi rendeletben szereplő meghatározása, ha ezen anyag nem felel meg a 2008/98/EK irányelv 5. cikkének (1) bekezdése szerinti feltételeknek, és ezen anyag ezért nem feltétlenül tartozik az 1013/2006/EK rendelet hatálya alá?

                  2)

                  Mit jelent az az 1013/2006/EK rendelet 1. cikkének (3) bekezdése értelmében vett hulladékszállítás, amelyre az 1774/2002/EK rendelet (3) — jelenleg az állati melléktermékekre vonatkozó 2009. évi rendelet (4) — engedélyezésre vonatkozó követelményei vonatkoznak: állati melléktermékek (valamely országból egy másikba történő) szállítását jelenti-e az, anélkül, hogy jelentőséggel bírna, hogy melyik kategóriába tartozik ez az anyag? Vagy az állati melléktermékekre vonatkozó 2009. évi rendelet 48. cikkében (korábban az 1774/2002/EK rendelet 8. cikkében) említett anyag szállítását jelenti az, amely az említett rendelkezés értelmében vett állati melléktermékekre és az azokból nyert termékekre, tehát az 1. kategóriába tartozó anyagokra, a 2. kategóriába tartozó anyagokra és bizonyos azokból nyert termékekre — többek között a 3. kategóriába tartozó anyagból származó feldolgozott állati fehérjére — korlátozódik?

                  3)

                  Ha az az 1013/2006/EK rendelet 1. cikke (3) bekezdésének d) pontja értelmében vett hulladékszállítás, amelyre az 1774/2002/EK rendelet — jelenleg az állati melléktermékekre vonatkozó 2009. évi rendelet — engedélyezésre vonatkozó követelményei vonatkoznak, állati melléktermékek (valamely országból egy másikba történő) szállítását jelenti, anélkül, hogy jelentőséggel bírna, hogy melyik kategóriába tartozik ez az anyag, akkor úgy kell-e továbbá értelmezni az 1013/2006/EK rendelet 1. cikke (3) bekezdésének d) pontját, hogy az állati melléktermékekből és egyéb anyagokból álló keverékek szállítására is vonatkozik az, és — amennyiben igen — jelentőséggel bír-e ennek körében az állati melléktermékek és az egyéb anyagok keveréken belüli aránya? Vagy az állati melléktermék megszűnik az állati melléktermékekre vonatkozó 2009. évi rendelet értelmében vett állati mellékterméknek lenni, és a valamely egyéb anyaggal való összekeveredése miatt az 1013/2006/EK rendelet értelmében vett hulladéknak minősül az?

         (1)  A hulladékokról és egyes irányelvek hatályon kívül helyezéséről szóló, 2008. november 19-i 2008/98/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL 2008. L 312., 3. o.).

         (2)  A hulladékszállításról szóló, 2006. június 14-i 1013/2006/EK (HL 2006. L 190., 1. o.).

         (3)  A nem emberi fogyasztásra szánt állati melléktermékekre vonatkozó egészségügyi előírások megállapításáról szóló, 2002. október 3-i 1774/2002/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet (HL 2002. L 273., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 3. fejezet, 37. kötet, 92. o.).

         (4)  A nem emberi fogyasztásra szánt állati melléktermékekre és a belőlük származó termékekre vonatkozó egészségügyi szabályok megállapításáról és az 1774/2002/EK rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló, 2009. október 21-i 1069/2009/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet (HL 2009. L 300., 1. o.).


title: C-22/19. sz. ügy: A Gerechtshof Arnhem-Leeuwarden (Hollandia) által 2019. január 15-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — YO elleni büntetőeljárás

text:
               15.4.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 139/27

      A Gerechtshof Arnhem-Leeuwarden (Hollandia) által 2019. január 15-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — YO elleni büntetőeljárás
      (C-22/19. sz. ügy)
      (2019/C 139/26)
      Az eljárás nyelve: holland

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Arnhem eljáró Gerechtshof Arnhem-Leeuwarden

         Az alap-büntetőeljárás résztvevője

      YO

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1)

                  Értelemszerűen az állati melléktermékekre vonatkozó 2009. évi rendelet értelmében vett állati mellékterméknek sem minősül az olyan anyag, amely nem minősül a 2008/98/EK irányelv (1) — a hulladékokról szóló keretirányelv — értelmében vett mellékterméknek, és ezen anyag ezért az 1013/2006/EK rendelet (2) hatálya alól sincs kizárva ez utóbbi rendelet 1. cikkének (3) bekezdése alapján? Vagy nem kizárt, hogy valamely anyagot magában foglal az állati melléktermékek fogalmának az állati melléktermékekre vonatkozó 2009. évi rendeletben szereplő meghatározása, ha ezen anyag nem felel meg a 2008/98/EK irányelv 5. cikkének (1) bekezdése szerinti feltételeknek, és ezen anyag ezért nem feltétlenül tartozik az 1013/2006/EK rendelet hatálya alá?

                  2)

                  Mit jelent az az 1013/2006/EK rendelet 1. cikkének (3) bekezdése értelmében vett hulladékszállítás, amelyre az 1774/2002/EK rendelet (3) — jelenleg az állati melléktermékekre vonatkozó 2009. évi rendelet (4) — engedélyezésre vonatkozó követelményei vonatkoznak: állati melléktermékek (valamely országból egy másikba történő) szállítását jelenti-e az, anélkül, hogy jelentőséggel bírna, hogy melyik kategóriába tartozik ez az anyag? Vagy az állati melléktermékekre vonatkozó 2009. évi rendelet 48. cikkében (korábban az 1774/2002/EK rendelet 8. cikkében) említett anyag szállítását jelenti az, amely az említett rendelkezés értelmében vett állati melléktermékekre és az azokból nyert termékekre, tehát az 1. kategóriába tartozó anyagokra, a 2. kategóriába tartozó anyagokra és bizonyos azokból nyert termékekre — többek között a 3. kategóriába tartozó anyagból származó feldolgozott állati fehérjére — korlátozódik?

                  3)

                  Ha az az 1013/2006/EK rendelet 1. cikke (3) bekezdésének d) pontja értelmében vett hulladékszállítás, amelyre az 1774/2002/EK rendelet — jelenleg az állati melléktermékekre vonatkozó 2009. évi rendelet — engedélyezésre vonatkozó követelményei vonatkoznak, állati melléktermékek (valamely országból egy másikba történő) szállítását jelenti, anélkül, hogy jelentőséggel bírna, hogy melyik kategóriába tartozik ez az anyag, akkor úgy kell-e továbbá értelmezni az 1013/2006/EK rendelet 1. cikke (3) bekezdésének d) pontját, hogy az állati melléktermékekből és egyéb anyagokból álló keverékek szállítására is vonatkozik az, és — amennyiben igen — jelentőséggel bír-e ennek körében az állati melléktermékek és az egyéb anyagok keveréken belüli aránya? Vagy az állati melléktermék megszűnik az állati melléktermékekre vonatkozó 2009. évi rendelet értelmében vett állati mellékterméknek lenni, és a valamely egyéb anyaggal való összekeveredése miatt az 1013/2006/EK rendelet értelmében vett hulladéknak minősül az?

         (1)  A hulladékokról és egyes irányelvek hatályon kívül helyezéséről szóló, 2008. november 19-i 2008/98/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL 2008. L 312., 3. o.).

         (2)  A hulladékszállításról szóló, 2006. június 14-i 1013/2006/EK (HL 2006. L 190., 1. o.).

         (3)  A nem emberi fogyasztásra szánt állati melléktermékekre vonatkozó egészségügyi előírások megállapításáról szóló, 2002. október 3-i 1774/2002/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet (HL 2002. L 273., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 3. fejezet, 37. kötet, 92. o.).

         (4)  A nem emberi fogyasztásra szánt állati melléktermékekre és a belőlük származó termékekre vonatkozó egészségügyi szabályok megállapításáról és az 1774/2002/EK rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló, 2009. október 21-i 1069/2009/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet (HL 2009. L 300., 1. o.).


title: C-23/19. sz. ügy: A Gerechtshof Arnhem-Leeuwarden (Hollandia) által 2019. január 15-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — P. F. Kamstra Recycling BV elleni büntetőeljárás

text:
               15.4.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 139/28

      A Gerechtshof Arnhem-Leeuwarden (Hollandia) által 2019. január 15-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — P. F. Kamstra Recycling BV elleni büntetőeljárás
      (C-23/19. sz. ügy)
      (2019/C 139/27)
      Az eljárás nyelve: holland

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Arnhem eljáró Gerechtshof Arnhem-Leeuwarden

         Az alap-büntetőeljárás résztvevője

      P. F. Kamstra Recycling BV

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1)

                  Értelemszerűen az állati melléktermékekre vonatkozó 2009. évi rendelet értelmében vett állati mellékterméknek sem minősül az olyan anyag, amely nem minősül a 2008/98/EK irányelv (1) — a hulladékokról szóló keretirányelv — értelmében vett mellékterméknek, és ezen anyag ezért az 1013/2006/EK rendelet (2) hatálya alól sincs kizárva ez utóbbi rendelet 1. cikkének (3) bekezdése alapján? Vagy nem kizárt, hogy valamely anyagot magában foglal az állati melléktermékek fogalmának az állati melléktermékekre vonatkozó 2009. évi rendeletben szereplő meghatározása, ha ezen anyag nem felel meg a 2008/98/EK irányelv 5. cikkének (1) bekezdése szerinti feltételeknek, és ezen anyag ezért nem feltétlenül tartozik az 1013/2006/EK rendelet hatálya alá?

                  2)

                  Mit jelent az az 1013/2006/EK rendelet 1. cikkének (3) bekezdése értelmében vett hulladékszállítás, amelyre az 1774/2002/EK rendelet (3) — jelenleg az állati melléktermékekre vonatkozó 2009. évi rendelet (4) — engedélyezésre vonatkozó követelményei vonatkoznak: állati melléktermékek (valamely országból egy másikba történő) szállítását jelenti-e az, anélkül, hogy jelentőséggel bírna, hogy melyik kategóriába tartozik ez az anyag? Vagy az állati melléktermékekre vonatkozó 2009. évi rendelet 48. cikkében (korábban az 1774/2002/EK rendelet 8. cikkében) említett anyag szállítását jelenti az, amely az említett rendelkezés értelmében vett állati melléktermékekre és az azokból nyert termékekre, tehát az 1. kategóriába tartozó anyagokra, a 2. kategóriába tartozó anyagokra és bizonyos azokból nyert termékekre — többek között a 3. kategóriába tartozó anyagból származó feldolgozott állati fehérjére — korlátozódik?

                  3)

                  Ha az az 1013/2006/EK rendelet 1. cikke (3) bekezdésének d) pontja értelmében vett hulladékszállítás, amelyre az 1774/2002/EK rendelet — jelenleg az állati melléktermékekre vonatkozó 2009. évi rendelet — engedélyezésre vonatkozó követelményei vonatkoznak, állati melléktermékek (valamely országból egy másikba történő) szállítását jelenti, anélkül, hogy jelentőséggel bírna, hogy melyik kategóriába tartozik ez az anyag, akkor úgy kell-e továbbá értelmezni az 1013/2006/EK rendelet 1. cikke (3) bekezdésének d) pontját, hogy az állati melléktermékekből és egyéb anyagokból álló keverékek szállítására is vonatkozik az, és — amennyiben igen — jelentőséggel bír-e ennek körében az állati melléktermékek és az egyéb anyagok keveréken belüli aránya? Vagy az állati melléktermék megszűnik az állati melléktermékekre vonatkozó 2009. évi rendelet értelmében vett állati mellékterméknek lenni, és a valamely egyéb anyaggal való összekeveredése miatt az 1013/2006/EK rendelet értelmében vett hulladéknak minősül az?

         (1)  A hulladékokról és egyes irányelvek hatályon kívül helyezéséről szóló, 2008. november 19-i 2008/98/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL 2008. L 312., 3. o.).

         (2)  A hulladékszállításról szóló, 2006. június 14-i 1013/2006/EK (HL 2006. L 190., 1. o.).

         (3)  A nem emberi fogyasztásra szánt állati melléktermékekre vonatkozó egészségügyi előírások megállapításáról szóló, 2002. október 3-i 1774/2002/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet (HL 2002. L 273., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 3. fejezet, 37. kötet, 92. o.).

         (4)  A nem emberi fogyasztásra szánt állati melléktermékekre és a belőlük származó termékekre vonatkozó egészségügyi szabályok megállapításáról és az 1774/2002/EK rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló, 2009. október 21-i 1069/2009/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet (HL 2009. L 300., 1. o.).


title: C-24/19. sz. ügy: A Raad voor Vergunningsbetwistingen (Belgium) által 2019. január 15-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — A, B, C, D, E kontra Gewestelijke stedenbouwkundige ambtenaar van het departement Ruimte Vlaanderen, afdeling Oost-Vlaanderen

text:
               15.4.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 139/29

      A Raad voor Vergunningsbetwistingen (Belgium) által 2019. január 15-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — A, B, C, D, E kontra Gewestelijke stedenbouwkundige ambtenaar van het departement Ruimte Vlaanderen, afdeling Oost-Vlaanderen
      (C-24/19. sz. ügy)
      (2019/C 139/28)
      Az eljárás nyelve: holland

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Raad voor Vergunningsbetwistingen

         Az alapeljárás felei

         Felperesek: A, B, C, D, E

         Alperes: Gewestelijke stedenbouwkundige ambtenaar van het departement Ruimte Vlaanderen, afdeling Oost-Vlaanderen

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

      Azzal jár-e az SKV-irányelv (1) 2. cikkének a) pontja és 3. cikke (2) bekezdésének a) pontja, hogy a Besluit van de Vlaamse regering van 23 december 2011 tot wijziging van het besluit van de Vlaamse regering van 6 februari 1991 houdende de vaststelling van het Vlaams reglement betreffende de milieuvergunning en van het besluit van de Vlaamse regering van 1 juni 1995 houdende algemene en sectorale bepalingen inzake milieuhygiëne, wat betreft de actualisatie van voormelde besluiten aan de evolutie van de technieknek (a környezethasználati engedélyre vonatkozó flamand szabályok megállapításáról szóló, 1991. február 6-i flamand kormányrendeletnek és az általános és ágazati környezet-egészségügyi rendelkezések megállapításáról szóló, 1995. június 1-jei flamand kormányrendeletnek e rendeletek műszaki fejlődéshez történő hozzáigazítása tekintetében történő módosításáról szóló, 2011. december 23-i flamand kormányrendelet; a továbbiakban: 2011. december 23-i rendelet) a VLAREM II szélenergia hasznosításával villamos energiát előállító létesítményekre vonatkozó 5.20.6. szakaszát bevezető 99. cikkét és a 2006. évi Omzendbrief „Afwegingskader en randvoorwaarden voor de inplanting van windturbines”-t („A szélerőművek telepítésével kapcsolatos mérlegelési szempontok és keretfeltételek” című körlevél, a továbbiakban: körlevél) (a továbbiakban együtt még: szóban forgó eszközök), amelyek különféle rendelkezéseket — többek között biztonsági intézkedéseket és területrendezési övezetenként meghatározott, az árnyékkal és a zajszinttel kapcsolatos előírásokat — tartalmaznak a szélerőművek telepítésére vonatkozóan, az SKV-irányelv hivatkozott rendelkezései értelmében vett „tervnek vagy programnak” kell tekinteni? Ha bebizonyosodik, hogy a szóban forgó eszközök elfogadása előtt környezeti vizsgálatot kellett volna végezni, a kérdést előterjesztő bíróság fenntarthatja-e ideiglenesen az említett, ez esetben jogellenes eszközök joghatásait? Ezzel kapcsolatban néhány részkérdést kell feltenni:

                  1.

                  Az SKV-irányelv 2. cikkének a) pontja értelmében vett „tervnek vagy programnak” tekinthető-e a szóban forgó körlevélhez hasonló olyan politikai intézkedés, amelynek esetében a kidolgozásra vonatkozó hatáskör az érintett hatóság mérlegelési jogkörén és politikai mozgásterén alapul, és így nincs a szó szoros értelmében véve meghatározva a „tervek vagy programok” kidolgozására hatáskörrel rendelkező hatóság, és amelyre vonatkozóan formális kidolgozási eljárás sincs előírva?

                  2.

                  Ahhoz, hogy az SKV-irányelv 2. cikkének a) pontja értelmében vett „tervnek vagy programnak” minősüljön, elegendő-e, hogy a szóban forgó eszközökhöz hasonló politikai intézkedés vagy általános szabályozás részlegesen korlátozza az engedély megadására hatáskörrel rendelkező hatóság mérlegelési jogkörét, még ha nem minősül is az engedély megadásával kapcsolatos követelménynek, illetve ahhoz szükséges feltételnek, vagy még ha nem határozza is meg a jövőbeli engedélyek kereteit, jóllehet az uniós jogalkotó e célt a „tervek és programok” fogalma alkotóelemének tekinti?

                  3.

                  Az SKV-irányelv 2. cikkének a) pontja értelmében vett „tervnek vagy programnak” tekinthető-e a szóban forgó körlevélhez hasonló olyan politikai intézkedés, amelyet a jogbiztonsággal kapcsolatos okokból és ezért teljes mértékben önként dolgoznak ki, és adott esetben ellentétes e az ilyen értelmezés a Bíróság ítélkezési gyakorlatával, amely szerint valamely irányelv teleologikus értelmezése nem térhet el lényegesen az uniós jogalkotó egyértelműen kifejezett szándékától?

                  4.

                  Az SKV-irányelv 2. cikkének a) pontja értelmében vett „tervnek vagy programnak” tekinthető-e a VLAREM II olyan szabályokat tartalmazó 5.20.6. szakasza, amelyek elfogadását nem írták elő, és adott esetben ellentétes-e az ilyen értelmezés a Bíróság ítélkezési gyakorlatával, amely szerint valamely irányelv teleologikus értelmezése nem térhet el lényegesen az uniós jogalkotó egyértelműen kifejezett szándékától?

                  5.

                  Az SKV-irányelv 2. cikkének a) pontja és 3. cikkének (2) bekezdése értelmében vett, a „jövőbeli engedély[…] kereteit [meghatározó]”„tervnek vagy programnak” tekinthető-e a szóban forgó eszközökhöz hasonló olyan politikai intézkedés és normatív kormányrendelet, amely korlátozott iránymutató jelleggel bír, vagy legalábbis nem határozza meg azokat a kereteket, amelyekből jog eredeztethető valamely projekt végrehajtásához, és amely nem biztosít jogot olyan keretekre, amelyek között a projektek végrehajtása engedélyezhető, és adott esetben ellentétes-e az ilyen értelmezés a Bíróság ítélkezési gyakorlatával, amely szerint valamely irányelv teleologikus értelmezése nem térhet el lényegesen az uniós jogalkotó egyértelműen kifejezett szándékától?

                  6.

                  Az SKV-irányelv 2. cikkének a) pontja és 3. cikkének (1) és (2) bekezdése értelmében vett „tervnek vagy programnak” és ezért az érintett ágazatra alkalmazandó szabályok és ellenőrzési eljárások meghatározásával egy vagy több, a jövőben valószínűleg jelentős környezeti hatással járó projekt engedélyezése és végrehajtása tekintetében kritériumok és módozatok jelentős összességét előíró aktusnak tekinthető-e az EME/2006/01- RO/2006/02. sz. körlevélhez hasonló olyan politikai intézkedés, amely pusztán iránymutató jelleggel bír, és/vagy a VLAREM II 5.20.6. szakaszához hasonló olyan normatív kormányrendelet, amely pusztán az engedély megadásának minimumkereteit határozza meg, egyébként pedig teljes mértékben önállóan, általános szabályozásként érvényesül, ha mindkét eszköz csak kisszámú kritériumot és módozatot tartalmaz, sem az említett politikai intézkedés, sem az említett kormányrendelet nem meghatározó önmagában egyik kritérium vagy egyik módozat vonatkozásában sem, és következésképpen adott esetben azzal lehet érvelni, hogy objektív tényezők alapján kizárható, hogy ezen eszközöknek jelentős környezeti hatásuk lehet?

                  7.

                  Az utóbbi kérdésre adandó nemleges válasz esetén valamely bíróság maga is megállapíthatja-e ezt a rendelet elfogadását vagy a (szóban forgó VLAREM előírásokhoz és a körlevélhez hasonló) látszólagos jogszabályok, illetve jogszabályi rendelkezések elfogadását követően?

                  8.

                  Ha csak közvetetten — egy inter partes kifogás révén — rendelkezik hatáskörrel, és ha az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdésekre adott válaszokból az következik, hogy a szóban forgó eszközök jogellenesek, elrendelheti-e valamely bíróság a jogellenes rendelet és/vagy körlevél joghatásainak fenntartását, ha a jogellenes eszközök hozzájárulnak az EUMSZ 288. cikk értelmében vett irányelv által is kitűzött környezetvédelmi célhoz, és teljesülnek a joghatás ilyen fenntartásának (a 2016. július 28-i Association France Nature Environnement ítéletben [C 379/15] megállapított) uniós jogi feltételei?

                  9.

                  A nyolcadik kérdésre adandó nemleges válasz esetén elrendelheti-e valamely bíróság a megtámadott projekt joghatásainak fenntartását, hogy közvetett módon így teljesítse az SKV-irányelvvel ellentétes terv vagy program joghatásai fenntartásának (az Association France Nature Environnement ítéletben megállapított) uniós jogi feltételeit?

         (1)  Bizonyos tervek és programok környezetre gyakorolt hatásainak vizsgálatáról szóló, 2001. június 27-i 2001/42/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL 2001. L 197., 30. o.; magyar nyelvű különkiadás 15. fejezet, 6. kötet, 157. o.)


title: C-39/19. sz. ügy: A Fővárosi Törvényszék (Magyarország) által 2019. január 23-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — Telenor Magyarország Zrt. kontra Nemzeti Média- és Hírközlési Hatóság Elnöke

text:
               15.4.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 139/31

      A Fővárosi Törvényszék (Magyarország) által 2019. január 23-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — Telenor Magyarország Zrt. kontra Nemzeti Média- és Hírközlési Hatóság Elnöke
      (C-39/19. sz. ügy)
      (2019/C 139/29)
      Az eljárás nyelve: magyar

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Fővárosi Törvényszék

         Az alapeljárás felei

         Felperes: Telenor Magyarország Zrt.

         Alperes: Nemzeti Média- és Hírközlési Hatóság Elnöke

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1)

                  A nyílt internet-hozzáférés megteremtéséhez szükséges intézkedések meghozataláról, továbbá az egyetemes szolgáltatásról, valamint az elektronikus hírközlő hálózatokhoz és elektronikus hírközlési szolgáltatásokhoz kapcsolódó felhasználói jogokról szóló 2002/22/EK irányelv és az Unión belüli nyilvános mobilhírközlő hálózatok közötti barangolásról (roaming) szóló 531/2012/EU rendelet módosításáról szóló, 2015. november 25 i (EU) 2015/2120 európai parlamenti és tanácsi rendelet (1) (a továbbiakban: Rendelet) 3. cikkének (2) bekezdése szerint értelmezendő-e az internet-hozzáférési szolgáltató és a végfelhasználó azon kereskedelmi megállapodása, amely alapján az internet-hozzáférési szolgáltató a végfelhasználó részére bizonyos alkalmazások tekintetében nullás díjszabást alkalmaz (vagyis az adott alkalmazás által generált forgalom az esetleges adatfogyasztásba nem számít bele, azt az adatkeret elfogyását követően sem lassítja), és a megkülönböztetést kizárólag a végfelhasználóval kötött kereskedelmi megállapodásban foglalt feltételek szerint, annak keretei között, kizárólag e végfelhasználó irányában gyakorolja, a kereskedelmi megállapodásban nem részes végfelhasználóval szemben azonban nem?

                  2)

                  Az 1. kérdésre adott nemleges válasz esetén úgy kell-e értelmezni a Rendelet 3. cikkének (3) bekezdését, hogy a jogsértés megállapításához, figyelemmel a Rendelet (7) preambulumbekezdésére is, szükséges annak — hatás- és piacalapú — vizsgálata, hogy az internet-hozzáférési szolgáltató intézkedései ténylegesen korlátozzák-e és milyen mértékben a végfelhasználónak a Rendelet 3. cikkének (1) bekezdésében foglalt jogait?

                  3)

                  Az 1-2. kérdéstől függetlenül, úgy kell-e értelmezni a Rendelet 3. cikkének (3) bekezdését, hogy az ebben meghatározott tilalom feltétel nélküli, általános és objektív, azaz ez alapján tiltott minden olyan forgalomszabályozási intézkedés, amely különbséget tesz az egyes internetes tartalmak között attól függetlenül, hogy az internet-hozzáférést nyújtó szolgáltató egyébként ezt megállapodás, kereskedelmi gyakorlat vagy egyéb magatartása útján teszi-e?

                  4)

                  A 3. kérdésre adott igenlő válasz esetén további piaci- és hatásvizsgálatok elvégzése nélkül is megállapítható-e önmagában a megkülönböztetés tényénél fogva a Rendelet 3. cikkének (3) bekezdésébe ütközés, és a Rendelet 3. cikke (1) és (2) bekezdésének való megfelelés vizsgálata okafogyott ilyen esetben?

         (1)  HL 2015, L 310., 1. o.


title: C-40/19. sz. ügy: A Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Magyarország) által 2019. január 23-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — EY kontra Bevándorlási és Menekültügyi Hivatal

text:
               15.4.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 139/32

      A Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Magyarország) által 2019. január 23-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — EY kontra Bevándorlási és Menekültügyi Hivatal
      (C-40/19. sz. ügy)
      (2019/C 139/30)
      Az eljárás nyelve: magyar

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

         Az alapeljárás felei

         Felperes: EY

         Alperes: Bevándorlási és Menekültügyi Hivatal

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1)

                  Értelmezhető-e az Alapjogi Charta 47. cikke, illetve a Parlament és a Tanács 2013/32/EU irányelve (1) (az úgynevezett eljárási irányelv) 31. cikke — figyelembe véve az Emberi Jogok Európai Egyezménye 6. és 13. cikkében foglaltakat — úgy, hogy a hatékony jogorvoslathoz való jog biztosítása úgy is megvalósítható egy tagállam részéről, ha menekültügyi eljárásban hozott határozatot a bíróság nem változtathatja meg, csak új eljárásra kötelezés mellett azt hatályon kívül helyezheti?

                  2)

                  Értelmezhető-e az Alapjogi Charta 47. cikke, illetve a Parlament és a Tanács 2013/32/EU irányelve (az úgynevezett eljárási irányelv) 31. cikke — figyelembe véve az Emberi Jogok Európai Egyezménye 6. és 13. cikkében foglaltakat is — oly módon, hogy megfelelő az a tagállami szabályozás, amely minden egyedi körülménytől függetlenül, az ügy sajátosságaira és a bizonyítás esetleges nehézségeire tekintet nélkül a menekültügyi bírósági eljárásokra egységesen, mindössze 60 napos kötelező eljárási határidőt ír elő?

         (1)  A nemzetközi védelem megadására és visszavonására vonatkozó közös eljárásokról szóló, 2013. június 26-i 2013/32/EU európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL 2013, L 180., 60. o.)


title: C-42/19. sz. ügy: A Supremo Tribunal Administrativo (Portugália) által 2019. január 24-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — SONAECOM, SGPS, SA kontra Autoridade Tributária e Aduaneira

text:
               15.4.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 139/33

      A Supremo Tribunal Administrativo (Portugália) által 2019. január 24-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — SONAECOM, SGPS, SA kontra Autoridade Tributária e Aduaneira
      (C-42/19. sz. ügy)
      (2019/C 139/31)
      Az eljárás nyelve: portugál

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Supremo Tribunal Administrativo

         Az alapeljárás felei

         Felperes: SONAECOM, SGPS, SA

         Alperes: Autoridade Tributária e Aduaneira

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1)

                  Összeegyeztethető-e a hatodik irányelvben (1) meghatározott levonási szabályokkal, konkrétan a 4. cikk (1) és (2) bekezdésével, és a 17. cikk (1), (2) és (5) bekezdésével az, hogy a fellebbező Sonaecom SGPS levonja a piaci szereplők véleményére vonatkozó közvélemény-kutatás területén történő tanácsadási szolgáltatás tőkerészesedések megszerzésének céljából történő igénybevétele után megfizetett adót, ha a szóban forgó részesedésszerzés nem valósult meg?

                  2)

                  Összeegyeztethető-e a hatodik irányelvben meghatározott levonási szabályokkal, konkrétan a 4. cikk (1) és (2) bekezdésével, és a 17. cikk (1), (2) és (5) bekezdésével, hogy a fellebbező Sonaecom SGPS levonja az azon társaságai finanszírozási struktúrájába beépíteni tervezett kötvénykibocsátás megszervezése és kialakítása címén a BCP számára teljesített jutalékfizetés után megfizetett, a vonatkozó befektetések elmaradása folytán teljes mértékben a csoport anyavállalatát a Sonae, SGPS t terhelő adót, amelyekben részesedéssel rendelkezik?

         (1)  A tagállamok forgalmi adóra vonatkozó jogszabályainak összehangolásáról — közös hozzáadottértékadó-rendszer: egységes adóalap-megállapításról szóló, 1977. május 17-i 77/388/EGK tanácsi irányelv (HL 1977. L 145., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 9. fejezet, 1,. kötet, 23. o.)


title: C-43/19. sz. ügy: A Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa — CAAD) (Portugália) által 2019. január 24-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — Vodafone Portugal — Comunicações Pessoais, SA kontra Autoridade Tributária e Aduaneira

text:
               15.4.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 139/34

      A Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa — CAAD) (Portugália) által 2019. január 24-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — Vodafone Portugal — Comunicações Pessoais, SA kontra Autoridade Tributária e Aduaneira
      (C-43/19. sz. ügy)
      (2019/C 139/32)
      Az eljárás nyelve: portugál

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa — CAAD)

         Az alapeljárás felei

         Felperes: Vodafone Portugal — Comunicações Pessoais, SA

         Alperes: Autoridade Tributária e Aduaneira

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1)

                  Úgy kell-e értelmezni a 2006. november 28 i 2006/112/EK tanácsi irányelv 2. cikke (1) bekezdésének c) pontját, 9., 24., 72. és 73. cikkét, hogy héaköteles szolgáltatásnyújtásnak minősül az, ha az elektronikus hírközlési szolgáltató korábbi ügyfeleivel szemben (akik számára promóciós kedvezményeket biztosított, amelyek lényege a beüzemeléssel, a szolgáltatás aktiválásával, a hordozhatósággal vagy a berendezésekkel kapcsolatos [eredeti 8. o.] díjmentesség, vagy különleges díjszabások alkalmazása lehet hűségidő betartására vonatkozó kötelezettségvállalás fejében, amelyet azok nekik felróható okok miatt nem teljesítettek) olyan összeget számít fel, amely jogszabály alapján nem haladhatja meg a szolgáltató vállalkozásnak a szolgáltatás beüzemelésével kapcsolatban felmerült költségeit, és amelynek arányosnak kell lennie az ügyfél számára biztosított, a megkötött szerződésben ekként azonosított és számszerűsített előnyökkel, amiért is az nem feleltethető meg automatikusan a szerződés megszüntetésének időpontjában fennmaradó esedékes részletek teljes értékével?

                  2)

                  A fent említett jogszabályok értelmében az a tény, hogy ezen összegeket a szerződés megszűnését követően követelik, amikor a szolgáltató már nem nyújt szolgáltatást az ügyfélnek, és a szerződés megszűnését követően a szolgáltatás tényleges igénybevételére nem került sor, kizárja-e, hogy ezek az összegek valamely szolgáltatásnyújtás ellenértékének minősüljenek?

                  3)

                  A fent említett jogszabályok értelmében ki kell-e zárni, hogy a szóban forgó összeg szolgáltatásnyújtás ellenértékének minősüljön amiatt, hogy a szolgáltató és annak korábbi ügyfelei jogszabály erejénél fogva szabványszerződés keretében előzetesen határozták meg a korábbi ügyfelek által a szolgáltatásnyújtásra irányuló szerződésben kikötött hűségidő megsértése esetén fizetendő összeg számítására szolgáló képletet?

                  4)

                  A fent említett jogszabályok értelmében ki kell-e zárni, hogy a szóban forgó összeg szolgáltatásnyújtás ellenértékének minősüljön, ha a vitatott összeg nem felel meg annak az összegnek, amelyet a szolgáltató a hűségidőből fennmaradó időben kapott volna akkor, ha a szerződés nem szűnik meg?


title: C-66/19. sz. ügy: A Landgericht Saarbrücken (Németország) által 2019. január 29-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — JC kontra Kreissparkasse Saarlouis

text:
               15.4.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 139/35

      A Landgericht Saarbrücken (Németország) által 2019. január 29-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — JC kontra Kreissparkasse Saarlouis
      (C-66/19. sz. ügy)
      (2019/C 139/33)
      Az eljárás nyelve: német

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Landgericht Saarbrücken

         Az alapeljárás felei

         Felperes: JC

         Alperes: Kreissparkasse Saarlouis

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1)

                  Úgy kell-e értelmezni a fogyasztói hitelmegállapodásokról és a 87/102/EGK tanácsi irányelv (1) hatályon kívül helyezéséről szóló, 2008. április 23-i 2008/48/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv 10. cikke (2) bekezdésének p) pontját, hogy az „azon időszakra, amelyen belül az elállási jog gyakorolható”, vagy „az elállási jog gyakorlásának egyéb feltételeire” vonatkozó szükséges tájékoztatásnak az elállásra nyitva álló időszak megkezdődésének feltételeire is ki kell terjednie?

                  2)

                  Az első kérdésre adandó igenlő válasz esetén:
                  Ellentétes-e a fogyasztói hitelmegállapodásokról és a 87/102/EGK tanácsi irányelv hatályon kívül helyezéséről szóló, 2008. április 23-i 2008/48/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv 10. cikke (2) bekezdésének p) pontjával az olyan értelmezés, amely szerint az elállásra vonatkozó tájékoztatás „világos és egyértelmű”, ha e tájékoztatás az elállásra nyitva álló időszak kezdetét illetően nem sorolja fel teljeskörűen az említett időszak megkezdődéséhez kötelezően közlendő információkat, hanem e tekintetben egy nemzeti jogszabályi rendelkezésre — jelen esetben a Bürgerliches Gesetzbuch (polgári törvénykönyv, a továbbiakban: BGB) 492. §-a 2014. június 12-ig hatályos változatának (2) bekezdésére — hivatkozik, mely nemzeti jogszabályi rendelkezés további nemzeti rendelkezésekre — jelen esetben az Einführungsgesetz zum Bürgerlichen Gesetzbuche (a polgári törvénykönyv bevezető törvénye, a továbbiakban: EGBGB) 247. cikke 2014. június 12-ig hatályos változatának 3–13. §-ára — hivatkozik tovább, és a fogyasztónak ezért több különböző jogszabály számos rendelkezését el kell olvasnia ahhoz, hogy világossá váljon számára, hogy milyen információkat kell kötelezően közölni ahhoz, hogy hitelszerződése esetében megkezdődjön az elállásra nyitva álló időszak?

                  3)

                  A második kérdésre adandó nemleges válasz esetén (és ha alapvetően nem aggályos a nemzeti jogszabályi rendelkezésekre való hivatkozás):
                  Ellentétes-e a fogyasztói hitelmegállapodásokról és a 87/102/EGK tanácsi irányelv hatályon kívül helyezéséről szóló, 2008. április 23-i 2008/48/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv 10. cikke (2) bekezdésének p) pontjával az olyan értelmezés, amely szerint az elállásra vonatkozó tájékoztatás „világos és egyértelmű”, ha a valamely nemzeti jogszabályi rendelkezésre — jelen esetben a BGB 492. §-a 2010. július 30-tól2014. június 12-ig hatályos változatának (2) bekezdésére — való hivatkozás és az e nemzeti jogszabályi rendelkezés általi továbbhivatkozás — jelen esetben az EGBGB 247. cikke 2011. augusztus 4-től2014. június 12-ig [eredeti 3. o.] hatályos változatának 3–13. §-ára — szükségszerűen azzal jár, hogy a fogyasztónak a rendelkezések puszta átolvasásán túlmenően jogi minősítést is el kell végeznie — például azt illetően, hogy a jelzáloggal biztosított szerződésekre és az azokkal kapcsolatban nyújtott áthidaló hitelre vonatkozó szokásos feltételek mellett kapta-e a hitelt, vagy kapcsolt szerződésekről van-e szó — ahhoz, hogy világossá váljon számára, hogy milyen információkat kell kötelezően közölni ahhoz, hogy hitelszerződése esetében megkezdődjön az elállásra nyitva álló időszak?

         (1)  HL 2008. L 133., 66. o.


title: C-67/19. sz. ügy: A Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Magyarország) által 2019. január 30-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — KD kontra Bevándorlási és Menekültügyi Hivatal

text:
               15.4.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 139/36

      A Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Magyarország) által 2019. január 30-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — KD kontra Bevándorlási és Menekültügyi Hivatal
      (C-67/19. sz. ügy)
      (2019/C 139/34)
      Az eljárás nyelve: magyar

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

         Az alapeljárás felei

         Felperes: KD

         Alperes: Bevándorlási és Menekültügyi Hivatal

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1)

                  Értelmezhető-e az Alapjogi Charta 47. cikke, illetve a Parlament és a Tanács 2013/32/EU irányelve (1) (az úgynevezett eljárási irányelv) 31. cikke — figyelembe véve az Emberi Jogok Európai Egyezménye 6. és 13. cikkében foglaltakat — úgy, hogy a hatékony jogorvoslathoz való jog biztosítása úgy is megvalósítható egy tagállam részéről, ha menekültügyi eljárásban hozott határozatot a bíróság nem változtathatja meg, csak új eljárásra kötelezés mellett azt hatályon kívül helyezheti?

                  2)

                  Értelmezhető-e az Alapjogi Charta 47. cikke, illetve a Parlament és a Tanács 2013/32/EU irányelve (az úgynevezett eljárási irányelv) 31. cikke — figyelembe véve az Emberi Jogok Európai Egyezmény[e] 6. és 13. cikkében foglaltakat is — oly módon, hogy megfelelő az a tagállami szabályozás, amely minden egyedi körülménytől függetlenül, az ügy sajátosságaira és a bizonyítás esetleges nehézségeire tekintet nélkül a menekültügyi bírósági eljárásokra egységesen, mindössze 60 napos kötelező eljárási határidőt ír elő?

         (1)  A nemzetközi védelem megadására és visszavonására vonatkozó közös eljárásokról szóló, 2013. június 26-i 2013/32/EU európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL 2013, L 180., 60. o.)


title: C-73/19. sz. ügy: A Hof van beroep te Antwerpen (Belgium) által 2019. január 31-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — Belgische Staat, vertegenwoordigd door de Minister van Werk, Economie en Consumenten, belast met Buitenlandse handel, Belgische Staat, vertegenwoordigd door de Directeur-Generaal van de Algemene Directie Economische Inspectie, Directeur-Generaal van de Algemene Directie Economische Inspectie kontra Movic BV, Events Belgium BV, Leisure Tickets & Activities International BV

text:
               15.4.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 139/36

      A Hof van beroep te Antwerpen (Belgium) által 2019. január 31-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — Belgische Staat, vertegenwoordigd door de Minister van Werk, Economie en Consumenten, belast met Buitenlandse handel, Belgische Staat, vertegenwoordigd door de Directeur-Generaal van de Algemene Directie Economische Inspectie, Directeur-Generaal van de Algemene Directie Economische Inspectie kontra Movic BV, Events Belgium BV, Leisure Tickets & Activities International BV
      (C-73/19. sz. ügy)
      (2019/C 139/35)
      Az eljárás nyelve: holland

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Hof van beroep te Antwerpen

         Az alapeljárás felei

         Felperesek: Belgische Staat, vertegenwoordigd door de Minister van Werk, Economie en Consumenten, belast met Buitenlandse handel, Belgische Staat, vertegenwoordigd door de Directeur-Generaal van de Algemene Directie Economische Inspectie, Directeur-Generaal van de Algemene Directie Economische Inspectie

         Alperesek: Movic BV, Events Belgium BV, Leisure Tickets & Activities International BV

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

      A polgári és kereskedelmi ügyekben a joghatóságról, valamint a határozatok elismeréséről és végrehajtásáról szóló, 2012. december 12-i 1215/2012/EU rendelet (1) 1. cikkének (1) bekezdése értelmében vett polgári vagy kereskedelmi ügynek minősül-e az olyan jogvita, amelynek alapját egy olyan kereset képezi, amelyet a rendezvényekre szóló belépőjegyek viszonteladásáról szóló, 2013. július 30-i törvény 14. cikke és a WER XVII.7. cikke alapján a belga állam indított a fogyasztókkal szemben folytatott jogellenes piaci és/vagy kereskedelmi gyakorlatok megállapítása és abbahagyása iránt, mégpedig olyan társaságokkal szemben, amelyek Hollandiából, weboldalakon keresztül belgiumi rendezvényekre szóló jegyek viszonteladásával főként belga ügyfeleket céloznak meg, és az említett rendelet hatálya alá tartozhat-e ezért az ilyen jogvitában hozott bírósági határozat?

         (1)  A polgári és kereskedelmi ügyekben a joghatóságról, valamint a határozatok elismeréséről és végrehajtásáról szóló, 2012. december 12-i 1215/2012/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (HL 2012. L 351., 1. o.).


title: C-176/19. P. sz. ügy: A Törvényszék (kibővített kilencedik tanács) T-691/14. sz., Servier és társai kontra Bizottság ügyben 2018. december 12-én hozott ítélete ellen az Európai Bizottság által 2019. február 22-én benyújtott fellebbezés

text:
               15.4.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 139/37

      A Törvényszék (kibővített kilencedik tanács) T-691/14. sz., Servier és társai kontra Bizottság ügyben 2018. december 12-én hozott ítélete ellen az Európai Bizottság által 2019. február 22-én benyújtott fellebbezés
      (C-176/19. P. sz. ügy)
      (2019/C 139/36)
      Az eljárás nyelve: francia

         Felek

         Fellebbező: Európai Bizottság (képviselők: B. Mongin, F. Castilla Contreras, J. Norris és C. Vollrath meghatalmazottak)

         A többi fél az eljárásban: Servier SAS, Servier Laboratories Ltd, Les Laboratoires Servier SA, European Federation of Pharmaceutical Industries and Associations (EFPIA)

         A fellebbező kérelmei

      A fellebbező azt kéri, hogy a Bíróság:

                  —

                  helyezze hatályon kívül az ítélet 1), 2) és 3) pontját, amelyek megsemmisítik i. az EUMSZ 101. és EUMSZ 102. cikk alkalmazására vonatkozó eljárásban (AT.39612 — Perindopril [Servier] ügy) 2014. július 9-én hozott C(2014) 4955 final bizottsági határozat 4. cikkét annyiban, amennyiben az megállapítja, hogy a Servier részt vett a Servier által a Krka társasággal kötött megállapodásokban, ii. a határozat 7. cikke (4) bekezdésének b) pontját, amely megállapítja a Servier-vel szemben e megállapodások megkötése miatt kiszabott bírságot, iii. a határozat 6. cikkét, amely megállapítja, hogy a Servier megsértette az EUMSZ 102. cikket, és iv. a határozat 7. cikkének (6) bekezdését, amely megállapítja a Servier-vel szemben e jogsértés miatt kiszabott bírság összegét;

                  —

                  helyezze hatályon kívül az ítéletet annyiban, amennyiben az megállapítja a keresetlevél A 286. és A 287. mellékletének, valamint a válasz C 29. mellékletének elfogadhatóságát (az ítélet 1461., 1462. és 1463. pontja);

                  —

                  érdemben döntsön a Servier által benyújtott, a határozat megsemmisítése iránti keresetlevélről, és utasítsa el a Servier által előterjesztett, a határozat 4. cikkének, 7. cikke (4) bekezdése b) pontjának, 6. cikkének, valamint 7. cikke (6) bekezdésének megsemmisítése iránti kérelmet, és a Bizottság kérelmének megfelelően állapítsa meg a Törvényszékhez benyújtott keresetlevél A 286. és A 287. mellékletének, valamint a Törvényszékhez benyújtott válasz C 29. mellékletének elfogadhatatlanságát (az ítélet 1461–1463. pontja);

                  —

                  kötelezze a Servier-t a jelen fellebbezés összes költségének viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek

      Fellebbezésének alátámasztására a Bizottság először is egy sor, az EUMSZ 101. cikk megsértésével kapcsolatos jogalapot hoz fel (az ítélet rendelkező része 1) és 3) pontjának hatályon kívül helyezése annyiban, amennyiben azok megsemmisítik a határozat 4. cikkét és 7. cikke (4) bekezdésének b) pontját, amely rendelkezések megállapítják, hogy a Servier és társai és a Krka társaság között kötött három megállapodás az EUMSZ 101. cikkbe ütköző egységes jogsértésnek minősül, és a Servier-t bírság megfizetésére kötelezik).
      A részleges hatályon kívül helyezésre irányuló első jogalap azon alapul, hogy a Törvényszék tévesen alkalmazta a jogot, amikor megállapította, hogy a Krka a szóban forgó megállapodások megkötésének időpontjában nem jelentett versenynyomást a Servier számára.
      A második jogalap azon alapul, hogy a Törvényszék tévesen alkalmazta a jogot, amikor a licenciamegállapodás tartalmát és célkitűzéseit úgy elemezte, hogy azok arra ösztönözték a Krkát, hogy elfogadja az egyezség korlátozásait.
      A harmadik jogalap azon alapul, hogy a Törvényszék az EUMSZ 101. cikk (1) bekezdése értelmében vett, cél általi versenykorlátozás fogalmának alkalmazásakor tévesen alkalmazta a jogot.
      A negyedik jogalap azon alapul, hogy a Törvényszék az EUMSZ 101. cikk alkalmazásakor a felek szándékának elemzése során tévesen alkalmazta a jogot.
      Az ötödik jogalap azon alapul, hogy a Törvényszék tévesen alkalmazta a jogot, amikor figyelembe vette a licencia azon piacokra gyakorolt, a versenyt elősegítő hatásait, amely piacokra nem terjed ki az EUMSZ 101. cikk (1) bekezdésébe ütköző, a határozatban meghatározott jogsértés hatálya.
      A hatodik jogalap azon alapul, hogy a Törvényszék az átruházási megállapodás tárgyának elemzésekor tévesen alkalmazta a jogot.
      A hetedik jogalap azon alapul, hogy a Törvényszék az EUMSZ 101. cikk (1) bekezdése értelmében vett, hatás általi versenykorlátozás fogalmának alkalmazásakor tévesen alkalmazta a jogot.
      Egyébiránt a Bizottság másodszor egy sor, az EUMSZ 102. cikk megsértésével kapcsolatos jogalapot hoz fel (az ítélet rendelkező része 2) és 3) pontjának hatályon kívül helyezése annyiban, amennyiben azok megsemmisítik a határozat 6. cikkét és 7. cikkének (6) bekezdését, amely rendelkezések megállapítják, hogy a Servier megsértette az EUMSZ 102. cikket, és a Servier-vel szemben bírságot szabnak ki).
      A hatályon kívül helyezésre irányuló nyolcadik jogalap azon alapul, hogy a Törvényszék tévesen alkalmazta a jogot, amikor azt elemezte, hogy a végtermékek piacának meghatározásakor figyelembe vehető-e az ár kritériuma.
      A kilencedik jogalap azon alapul, hogy a Törvényszék tévesen alkalmazta a jogot, amikor azt elemezte, hogy a végtermékek piacának meghatározásakor figyelembe vehető-e a terápiás helyettesíthetőség.
      A tizedik jogalap bizonyos mellékletek elfogadhatatlanságán alapul.
      A tizenegyedik jogalap azon alapul, hogy a Törvényszék a technológiai piac elemzésekor tévesen alkalmazta a jogot.


title: C-201/19. P. sz. ügy: A Törvényszék (kibővített kilencedik tanács) T-691/14. sz., Servier és társai kontra Bizottság ügyben 2018. december 12-én hozott ítélete ellen a Servier SAS, a Servier Laboratories Ltd és a Les Laboratoires Servier SA által 2019. február 28-án benyújtott fellebbezés

text:
               15.4.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 139/39

      A Törvényszék (kibővített kilencedik tanács) T-691/14. sz., Servier és társai kontra Bizottság ügyben 2018. december 12-én hozott ítélete ellen a Servier SAS, a Servier Laboratories Ltd és a Les Laboratoires Servier SA által 2019. február 28-án benyújtott fellebbezés
      (C-201/19. P. sz. ügy)
      (2019/C 139/37)
      Az eljárás nyelve: francia

         Felek

         Fellebbezők: Servier SAS, Servier Laboratories Ltd, Les Laboratoires Servier SA (képviselők: M. Utges Manley solicitor, A. Robert advocate, J. Killick, J. Jourdan, T. Reymond és O. de Juvigny ügyvédek)

         A többi fél az eljárásban: Európai Bizottság, European Federation of Pharmaceutical Industries and Associations (EFPIA)

         A fellebbezők kérelmei

      Elsődlegesen a fellebbezők azt kérik, hogy a Bíróság az EUMSZ 101. cikkbe ütköző jogsértés fennállását vitató 1–5. jogalapra tekintettel:

                  —

                  helyezze hatályon kívül a Törvényszék T-691/14. sz., Servier kontra Bizottság ügyben 2018. december 12-én hozott ítélete rendelkező részének 4), 5) és 6) pontját;

                  —

                  semmisítse meg a 2014. július 9-én hozott C(2014) 4955 final bizottsági határozat (AT.39612 — Perindopril [Servier] ügy) 1. cikkének b) pontját, 2. cikkének b) pontját, 3. cikkének b) pontját és 5. cikkének b) pontját, és következésképpen a 7. cikke (1) bekezdésének b) pontját, 7. cikke (2) bekezdésének b) pontját, 7. cikke (3) bekezdésének b) pontját és 7. cikke (5) bekezdésének b) pontját, illetve ennek hiányában utalja vissza az ügyet a Törvényszék elé, hogy ez utóbbi határozzon az érintett megállapodások hatásairól;

            Másodlagosan a 6. jogalapra tekintettel:

                  —

                  helyezze hatályon kívül az ítélet rendelkező részének 4) és 5) pontját annyiban, amennyiben az helybenhagyja a határozatnak a Niche és a Matrix megállapodások vonatkozásában elkülönülő jogsértések fennállására és halmozott bírságok kiszabására vonatkozó megállapításait; következésképpen semmisítse meg a határozat 1. cikkének b) pontját, 2. cikkének b) pontját, 7. cikke (1) bekezdésének b) pontját és 7. cikke (2) bekezdésének b) pontját;

            Másodlagosan:

                  —

                  az elvet és az összes bírság összegét vitató 7.1 és 7.2 jogalapra tekintettel helyezze hatályon kívül az ítélet rendelkező részének 4) és 5) pontját, és semmisítse meg a határozat 7. cikke (1) bekezdésének b) pontját, 7. cikke (2) bekezdésének b) pontját, 7. cikke (3) bekezdésének b) pontját és 7. cikke (5) bekezdésének b) pontját;

                  —

                  az állítólagos jogsértés időtartamára, valamint a Servier és a Lupin közötti megállapodás miatt kiszabott bírság kiszámítására vonatkozó 5.4 jogalapra tekintettel helyezze hatályon kívül az ítélet rendelkező részének 5) pontját, és semmisítse meg a határozat 5. cikkének b) pontját és 7. cikke (5) bekezdésének b) pontját, következésképpen korlátlan felülvizsgálati jogkörében eljárva állapítsa meg a bírságot.

            Mindenesetre:

                  —

                  kötelezze az Európai Bizottság a költségek viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek

      Az összes szankcionált megállapodás tekintetében közös első jogalap keretében a Servier azt állítja, hogy az ítéletet téves jogalkalmazás jellemzi, mivel a cél általi jogsértés fogalmát túlzottan kiterjesztő és az ítélkezési gyakorlatnak nem megfelelő koncepción alapul. Az ítélet figyelmen kívül hagyja a tapasztalat és a nyilvánvaló korlátozás hiányát, és olyan mechanikus vizsgálaton alapul, amely elvonatkoztat a szóban forgó egyezségek hátterétől és ambivalens hatásaitól.
      A szintén átfogó második jogalap keretében a Servier úgy véli, hogy az ítélet tévesen alkalmazza a potenciális verseny fogalmára vonatkozó ítélkezési gyakorlatot, és a bizonyítási teher indokolatlan megfordításán alapul.
      A harmadik jogalap azon alapul, hogy az ugyanazon a napon a Matrixszal és forgalmazójával, a Niche-sel kötött megállapodások nem versenyellenes célúak. A Servier szerint a Törvényszék tévesen alkalmazta a jogot, amikor e vállalkozásokat potenciális versenytársaknak minősítette, és úgy tekintette, hogy a kifizetések károsak, és az egyezségnek nem szükségszerű velejárói.
      Negyedik jogalapjában a Servier a Tevával kötött megállapodással kapcsolatos téves jogalkalmazásra hivatkozik, amely megállapodás a jogi és gazdasági összefüggéseire, ambivalens hatásaira és a felek egymást kiegészítő jellegére tekintettel — mivel a Teva a Servier-vel ellentétben az Egyesült Királyságban generikus forgalmazó — szintén nem versenyellenes célú.
      Az ötödik jogalap a Lupinnel kötött megállapodással kapcsolatos téves jogalkalmazáson alapul. A Törvényszéknek meg kellett volna vizsgálnia a megállapodás hatásait, mivel annak hatálya a versenynek kedvező, de legalábbis ambivalens. Másodlagosan hibás a jogsértés időtartamának megállapítása, tehát a bírság kiszámítása is.
      Másodlagosan a Servier a hatodik jogalap keretében kifejti, hogy a Törvényszéknek a határozatot meg kellett volna semmisítenie, mivel az a Matrixszal kötött megállapodást a Niche-sel aláírt megállapodáson felül szankcionálja, noha nem volt szó elkülönülő jogsértésekről.
      Harmadlagosan a hetedik jogalap azon kérelemmel kapcsolatos, hogy a Bíróság helyezze hatályon kívül az ítéletet annyiban, amennyiben az a bírság meghatározásának módját helybenhagyta.