title: Az Elsőfokú Bíróság (nyolcadik tanács) 2008. szeptember 10-i ítélete. # Boston Scientific Ltd kontra Belső Piaci Harmonizációs Hivatal (védjegyek és formatervezési minták) (OHIM). # Közösségi védjegy - Felszólalási eljárás - A "CAPIO" közösségi szóvédjegy bejelentése - "CAPIOX" korábbi nemzeti szóvédjegy - Viszonylagos kizáró ok - A védjegy tényleges használata - 40/94/EK rendelet 43. cikkének (1) és (2) bekezdése - Összetéveszthetőség - 40/94/EK rendelet 8. cikke (1) bekezdésének b) pontja. # T-325/06. sz. ügy

text:
      Az Elsőfokú Bíróság (nyolcadik tanács) 2008. szeptember 10‑i ítélete – Boston Scientific kontra OHIM – Terumo (CAPIO)
      (T‑325/06. sz. ügy)
      „Közösségi védjegy – Felszólalási eljárás – A „CAPIO” közösségi szóvédjegy bejelentése – „CAPIOX” korábbi nemzeti szóvédjegy – Viszonylagos kizáró ok – A védjegy tényleges használata – 40/94/EK rendelet 43. cikkének (1) és (2) bekezdése – Összetéveszthetőség – 40/94/EK rendelet 8. cikke (1) bekezdésének b) pontja”
      1.                     Közösségi védjegy – Harmadik személyek észrevételei és felszólalás – A felszólalás vizsgálata (40/94 tanácsi rendelet, 43. cikk,
            (2) és (3) bekezdés) (vö. 28–34. pont)
      2.                     Közösségi védjegy – A közösségi védjegy meghatározása és megszerzése – Viszonylagos kizáró okok – Azonos vagy hasonló termékek,
            illetve szolgáltatások vonatkozásában lajstromozott azonos vagy hasonló korábbi védjegy jogosultja általi felszólalás – A
            korábbi védjeggyel való összetéveszthetőség (40/94 tanácsi rendelet, 8. cikk, (1) bekezdés, b) pont) (vö. 99–102. pont)
      Tárgy

               Az OHIM második fellebbezési tanácsának 2006. szeptember 14‑i (R 61/2006‑2. sz. ügy), a Terumo Kabushiki Kaisha és a Boston
                  Scientific Ltd közötti felszólalási eljárásra vonatkozó határozatával szemben benyújtott kereset.

            Az ügy adatai

               A közösségi védjegy bejelentője:

               Boston Scientific Ltd

               Az érintett közösségi védjegy:

               A CAPIO szóvédjegy a 10. osztályba tartozó áruk tekintetében – 2 554 434. sz. védjegybejelentés.

               A hivatkozott védjegy vagy megjelölés jogosultja:

               Terumo Kabushiki Kaisha

               A hivatkozott védjegy vagy megjelölés:

               A CAPIOX nemzeti szóvédjegy a 10. osztályba tartozó áruk tekintetében.

               A felszólalási osztály határozata:

               A felszólalási osztály a felszólalást teljes egészében elutasította.

               A fellebbezési tanács határozata:

               A fellebbezési tanács a felszólalási osztály határozatát hatályon kívül helyezte.

      Rendelkező rész
      1)         Az Elsőfokú Bíróság a keresetet elutasítja.
      2)         Az Elsőfokú Bíróság a Boston Scientific Ltd‑t kötelezi a költségek viselésére.


A KÖZSZOLGÁLATI TÖRVÉNYSZÉK ÍTÉLETE (első tanács) 2010. június 29.#Jacques Pierre Roumimper kontra Európai Rendőrségi Hivatal (Europol).#Közszolgálat – Az Europol személyi állománya – Szerződés meghosszabbításának elmaradása – Határozatlan időre szóló szerződés – Az Europol személyzeti szabályzatának 6. cikke – A védelemhez való jog tiszteletben tartásának elve.#F‑41/09. sz. ügy.


title: A Bíróság (negyedik tanács) 2012. március 15-i ítélete. # Európai Bizottság kontra Ciprusi Köztársaság. # Tagállami kötelezettségszegés - 92/43/EGK irányelv - A 4. cikk (1) bekezdése és a 12. cikk (1) bekezdése - A Paralimni-tó közösségi jelentőségű természeti területének az előírt határidőn belül történő felvételének elmaradása - A Natrix natrix cypriaca (ciprusi vízisikló) védelmének rendszere. # C-340/10. sz. ügy

text:
         A BÍRÓSÁG ÍTÉLETE (negyedik tanács)
      2012. március 15. (
            *1
         )
      „Tagállami kötelezettségszegés — 92/43/EGK irányelv — A 4. cikk (1) bekezdése és a 12. cikk (1) bekezdése — A Paralimni-tó közösségi jelentőségű természeti területének az előírt határidőn belül történő felvételének elmaradása — A Natrix natrix cypriaca (ciprusi vízisikló) védelmének rendszere”
      A C-340/10. sz. ügyben,
      az EUMSZ 258. cikk alapján kötelezettségszegés megállapítása iránt a Bírósághoz 2010. július 7-én
      az Európai Bizottság (képviselik: G. Zavvos és D. Recchia, meghatalmazotti minőségben, kézbesítési cím: Luxembourg)
      felperesnek
      a Ciprusi Köztársaság (képviselik: K. Lykourgos és M. Chatzigeorgiou, meghatalmazotti minőségben)
      alperes ellen
      benyújtott keresete tárgyában,
      A BÍRÓSÁG (negyedik tanács),
      tagjai: J.-C. Bonichot tanácselnök, A. Prechal, K. Schiemann, L. Bay Larsen (előadó) és C. Toader bírák,
      főtanácsnok: J. Kokott,
      hivatalvezető: A. Calot Escobar,
      tekintettel az írásbeli szakaszra,
      tekintettel a főtanácsnok meghallgatását követően hozott határozatra, miszerint az ügy elbírálására a főtanácsnok indítványa nélkül kerül sor,
      meghozta a következő

         Ítéletet

               1

               Keresetlevelében az Európai Bizottság annak megállapítását kéri a Bíróságtól, hogy a Ciprusi Köztársaság,

                        —

                        mivel a Paralimni-tó területét nem vette fel a javasolt közösségi jelentőségű természeti területek nemzeti jegyzékébe,

                        —

                        mivel megtűrte a Paralimni-tó ökológiai jellemzőit súlyosan veszélyeztető tevékenységeket, és mivel nem fogadta el az e tó és a Xylatios-gát vonatkozásában ökológiai jelentőséggel rendelkező Natrix natrix cypriaca (ciprusi vízisikló) populációjának megőrzéséhez szükséges védelmi intézkedéseket, és

                        —

                        mivel nem fogadta el az e faj szigorú védelmi rendszerének létrehozásához és alkalmazásához szükséges intézkedéseket,

                  nem teljesítette a 2006. november 20-i 2006/105/EK tanácsi irányelvvel (HL L 363., 368. o., helyesbítés: HL L 80., 2007.3.21., 15. o.) módosított, a természetes élőhelyek, valamint a vadon élő állatok és növények védelméről szóló, 1992. május 21-i 92/43/EGK tanácsi irányelv (HL L 206., 7. o.; magyar nyelvű különkiadás 15. fejezet, 2. kötet, 102. o., a továbbiakban: élőhelyirányelv) 4. cikkének (1) bekezdéséből, a C-117/03. sz., Dragaggi és társai ügyben 2005. január 13-án hozott ítélettel (EBHT 2005., I-167. o.) és a C-244/05. sz., Bund Naturschutz in Bayern és társai ügyben 2006. szeptember 14-én hozott ítélettel (EBHT 2006., I-8445. o.) értelmezett élőhelyirányelvből, valamint ezen irányelv 12. cikkének (1) bekezdéséből eredő kötelezettségeit.

         Jogi háttér

               2

               Az élőhelyirányelv 3. cikke (1) bekezdésének első albekezdése szerint „[a] különleges természetmegőrzési területek egységes európai ökológiai hálózatát Natura 2000 néven hozzák létre. Az I. mellékletben felsorolt természetes élőhelytípusokat magában foglaló, továbbá a II. mellékletben felsorolt fajok élőhelyéül szolgáló természeti területekből álló hálózat célja, hogy biztosítsa az érintett természetes élőhelytípusok, valamint az érintett fajok élőhelyeinek kedvező védettségi állapotának fenntartását vagy adott esetben helyreállítását természetes kiterjedésükön, illetve elterjedési területükön belül”.

               3

               Az élőhelyirányelv 4. cikkének (1) és (2) bekezdése így rendelkezik:
               „(1)   A III. mellékletben (1. szakasz) meghatározott követelmények és a vonatkozó tudományos ismeretek alapján minden egyes tagállam benyújtja a megfelelő természeti területek javasolt jegyzékét, amelyben feltüntetik, hogy az I. mellékletben felsorolt természetes élőhelytípusok, illetve a II. mellékletben felsorolt őshonos fajok közül melyek fordulnak elő az egyes természeti területeken. E területek nagy területen elterjedt állatfajok esetében a faj természetes elterjedési területén belül olyan területi egységnek felelnek meg, amelynek fizikai vagy biológiai tényezői nélkülözhetetlenek a faj létezéséhez és szaporodásához. Nagy területen elterjedt, vízben élő fajok esetében csak olyan egyértelműen körülhatárolt területi egység javasolható, amelynek fizikai vagy biológiai tényezői nélkülözhetetlenek a faj létezéséhez és szaporodásához. [...]
               Az irányelvről szóló értesítést követő három éven belül a jegyzéket megküldik a Bizottságnak az egyes természeti területekre vonatkozó tájékoztatással együtt. [...]
               (2)   A III. mellékletben (2. szakasz) meghatározott követelmények alapján [...], a Bizottság – a tagállamokkal egyetértésben – az általuk készített jegyzékek felhasználásával összeállítja a közösségi jelentőségű természeti területek jegyzékének tervezetét, amely megállapítja, hogy mely természeti terület foglal magában egy vagy több elsődleges fontosságú természetes élőhelytípust, vagy mely szolgál veszélyeztetett faj élőhelyeként.
               [...]
               A Bizottság a 21. cikkben megállapított eljárással összhangban hagyja jóvá a közösségi jelentőségű természeti területek jegyzékét, amely megállapítja, hogy mely természeti terület foglal magában egy vagy több elsődleges fontosságú természetes élőhelytípust, vagy mely szolgál veszélyeztetett faj élőhelyeként.”

               4

               Ezen irányelv 5. cikke ekként rendelkezik:
               „(1)   Kivételes esetekben, amennyiben a Bizottság úgy találja, hogy a 4. cikk (1) bekezdésében említett nemzeti jegyzékből kimaradt egy olyan elsődleges fontosságú természetes élőhelytípust magában foglaló, illetve veszélyeztetett faj élőhelyéül szolgáló természeti terület, amelyet a Bizottság a vonatkozó megbízható tudományos adatok alapján elengedhetetlennek tart az érintett elsődleges fontosságú természetes élőhelytípus, illetve veszélyeztetett faj fennmaradása szempontjából, kétoldalú konzultációs eljárás kezdődik az érintett tagállam és a Bizottság között, amelynek során összehasonlítják a felek által felhasznált tudományos adatokat.
               (2)   Amennyiben legfeljebb hat havi konzultációt követően a vita megoldatlan marad, a Bizottság javaslatot terjeszt a Tanács elé a természeti területnek közösségi jelentőségű természeti területté nyilvánítására.
               (3)   A Tanács az előterjesztést követő három hónapon belül egyhangúlag hozza meg határozatát.
               (4)   A konzultáció és a Tanács határozathozatalának időtartama alatt az érintett természeti terület tekintetében a 6. cikk (2) bekezdését kell alkalmazni.”

               5

               Az élőhelyirányelv 12. cikkének (1) bekezdése így szól:
               „A tagállamok megteszik a szükséges intézkedéseket a IV. melléklet a) pontjában felsorolt állatfajok természetes elterjedési területükön való szigorú védelmének érdekében, megtiltva az alábbiakat:

                        a)

                        e fajok vadon befogott példányainak szándékos befogásának vagy megölésének bármely formája;

                        b)

                        e fajok szándékos zavarása, különösen párzás, utódnevelés, áttelelés és vándorlás idején;

                        c)

                        vadon élő állatok tojásainak szándékos elpusztítása vagy begyűjtése;

                        d)

                        párzási, költő- vagy pihenőhelyek károsítása vagy elpusztítása.”

               6

               A ciprusi vízisikló az élőhelyirányelv II. mellékletében, és IV. mellékletének a) pontjában szereplő veszélyeztetett faj.

         A jogvita alapját képező tényállás és a pert megelőző eljárás

               7

               2006. május 16-án a ciprusi környezetvédelmi és ökológiai szervezetek szövetsége a ciprusi vízisikló védelmének elégtelenségére vonatkozó panaszt terjesztett a Bizottság elé. A panasz szerint a Ciprusi Köztársaság helytelenül járt el azáltal, hogy elmulasztotta többek között felvenni a Paralimni-tó területét a jkjtt.-k nemzeti jegyzékébe.

               8

               A Bizottság a rendelkezésére álló információk alapján 2007. március 23-án felszólító levelet intézett a Ciprusi Köztársasághoz, amelyben felhívta az utóbbi figyelmét arra, hogy e faj védelme elégtelen, mivel a Paralimni-tó területe nem szerepel a javasolt közösségi jelentőségű természeti területek nemzeti jegyzékén, és az említett terület, valamint a Xylatios-gát nem áll védelem alatt.

               9

               A Ciprusi Köztársaság a 2007. május 18-i levelében válaszolt a felszólító levélre, közölve, hogy a hatáskörrel rendelkező hatóság tárgyalást folytat az érintett felekkel annak érdekében, hogy a 2007-es év vége előtt közösen elfogadott javaslatot tegyenek a Paralimni-tó területének a javasolt közösségi jelentőségű természeti területek nemzeti jegyzékébe való felvételére. Ez a tagállam felsorolta az e terület és a Xylatios-gát védelmének megerősítése érdekében tett egyes intézkedéseket is. Végül azt állította, hogy a felszólító levél időelőtti és jogellenes, mivel a Bizottságnak az élőhelyirányelv 5. cikke szerinti eljárást kellett volna követnie, nem pedig az EUMSZ 258. cikkben meghatározott kötelezettségszegési eljárást.

               10

               2008. június 6-i levelében a Bizottság indokolással ellátott véleményt adott, amelyben megállapította, hogy a Ciprusi Köztársaság – mivel nem fogadta el az élőhelyirányelvnek való megfeleléshez szükséges törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezéseket – nem teljesítette az ezen irányelvből eredő kötelezettségeit. Következésképpen a Bizottság felszólította a Ciprusi Köztársaságot, hogy tegye meg az ahhoz szükséges intézkedéseket, hogy ezen indokolással ellátott véleményben foglaltaknak a vélemény kézhezvételétől számított két hónapon belül megfeleljen.

               11

               Az említett indokolással ellátott véleményre a Ciprusi Köztársaság a 2008. november 21-i levelében válaszolt, megjelölve a ciprusi vízisikló védelme érdekében tett intézkedéseket, és hangsúlyozva a Paralimni-tó területének a javasolt közösségi jelentőségű természeti területek nemzeti jegyzékébe való felvétele érdekében megtett lépéseket.

               12

               A Bizottság a 2009. december 18-i levelében többek között hivatkozott a Paralimni-tó területének északi részén folyó ingatlanfejlesztésekre vonatkozó panaszokra.

               13

               A Ciprusi Köztársaság a 2009. december 23-i levelében arról tájékoztatta a Bizottságot, hogy az említett területet 2009. november 24-én hivatalosan felvették a javasolt közösségi jelentőségű természeti területek nemzeti jegyzékébe. Ez a tagállam azonban a Paralimni-tó északi végét nem vette fel erre a jegyzékre.

               14

               Ezt követően a Ciprusi Köztársaság cáfolta a Bizottság által hivatkozott, az említett tó északi részén folyó ingatlanfejlesztésekre vonatkozó panaszokat.

         A keresetről

         A Paralimni-tó területének a javasolt közösségi jelentőségű természeti területek nemzeti jegyzékébe való felvételének hiányáról

      A felek érvei

               15

               A Bizottság úgy véli, hogy a Ciprusi Köztársaság – mivel az indokolással ellátott véleményben megjelölt határidő lejárta előtt nem vette fel a Paralimni-tó területét a javasolt közösségi jelentőségű természeti területek nemzeti jegyzékébe – nem teljesítette az élőhelyirányelv 4. cikkének (1) bekezdéséből eredő kötelezettségeit.

               16

               Az élőhelyirányelv 5. cikkének (1) bekezdését illetően – amelynek alkalmazását a Ciprusi Köztársaság a pert megelőző eljárás során azért kérte, mivel a Bizottság megállapította, hogy a javasolt közösségi jelentőségű természeti területek nemzeti jegyzékéről hiányzik a ciprusi vízisikló túléléséhez nélkülözhetetlennek tűnő terület – a Bizottság úgy érvel, hogy e rendelkezés alkalmazásának előfeltétele a közötte és az érintett tagállam között fennálló tudományos nézeteltérés, amiről a jelen esetben nincs szó. A jelen esetben a két fél részéről felhasznált információk megegyeznek egymással, és azokat nem vonták kétségbe. A Ciprusi Köztársaság a 2008. augusztus 12-i és november 21-i levelében kötelezettséget vállalt arra, hogy a Paralimni-tó területét felveszi a javasolt közösségi jelentőségű természeti területek nemzeti jegyzékébe. Következésképpen nem merül fel a tudományos nézeteltérésnek és az adatok összehasonlításának a kérdése.

               17

               A Bizottság másodlagosan azt állítja, hogy komoly jelzések utalnak arra, hogy a terület határai, amelyeket végül a javasolt közösségi jelentőségű természeti terület kijelölésével összefüggésben közöltek vele – tekintettel arra, hogy azok nem foglalják magukban fontos, a Paralimni-tó északi végén elhelyezkedő, a 2009-es év folyamán beépíthető területté átminősített területet –, nem megfelelőek a ciprusi vízisikló védelméhez, ebből következően a jogsértés továbbra is fennáll.

               18

               A Ciprusi Köztársaság emlékeztet arra, hogy soha nem vitatta, hogy a Paralimni-tó területét javasolt közösségi jelentőségű természeti területnek kell minősíteni. Mindazonáltal azt állítja hogy a jelenleg javasolt közösségi jelentőségű természeti területként kijelölt terület elegendő a szóban forgó faj védelméhez. Állítása szerint ez a faj csak a javasolt közösségi jelentőségű természeti terület déli és keleti részein található meg. Végeredményben az osztrák szakértő által készített tanulmány – amelyre a Bizottság hivatkozik – nem tartalmaz egyértelmű jelzést arra vonatkozóan, hogy a szakértő a javasolt közösségi jelentőségű természeti terület milyen körülhatárolását ítéli szükségesnek a ciprusi vízisikló megfelelő védelméhez.

               19

               Mivel a Ciprusi Köztársaság tudományos adatokkal alátámasztva úgy érvel, hogy a javasolt közösségi jelentőségű természeti terület körülhatárolása elegendő a ciprusi vízisiklónak és annak élőhelyének védelméhez – amit a Bizottság kétségbe von –, a tudományos adatok értékelésére vonatkozóan tudományos nézeteltérés áll fenn. Ez a nézeteltérés indokolttá tette volna az élőhelyirányelv 5. cikke szerinti kétoldalú konzultációs eljárás lefolytatását.

         A Bíróság álláspontja

               20

               A kereset tárgyát illetően emlékeztetni kell arra, hogy a Bíróság az eljárási szabályzata 92. cikkének (2) bekezdése alapján bármikor hivatalból vizsgálhatja, hogy a kereset eljárásgátló okok fennállása miatt elfogadhatatlan-e.

               21

               Az állandó ítélkezési gyakorlat szerint a pert megelőző eljárásnak az a célja, hogy alkalmat biztosítson az érintett tagállam számára egyrészt az uniós jogból eredő kötelezettségei teljesítésére, másrészt pedig a Bizottság által megfogalmazott kifogások ellen védekezésül felhozott jogalapjai hatékony érvényesítésére. Az EUMSZ 258. cikk alapján benyújtott kereset tárgyát az e rendelkezésben előírt, pert megelőző eljárás során kell meghatározni. Ezért a kereset csak a pert megelőző eljárásban megjelölt kifogásokon alapulhat (lásd többek között a C-152/98. sz., Bizottság kontra Hollandia ügyben 2001. május 10-én hozott ítélet [EBHT 2001., I-3463. o.] 23. pontját).

               22

               A jelen esetben rá kell mutatni, hogy nem tűnik ki az iratokból, hogy a pert megelőző eljárás szakaszában – akár a felszólító levél, akár az indokolással ellátott vélemény szakaszában – a felek részéről felmerült volna a Paralimni-tó területe körülhatárolásának kérdése, és az sem, hogy a Bizottság előterjesztett volna bármilyen, kifejezetten e terület északi részére vonatkozó érvet. Azon tényt illetően, hogy a Paralimni-tó területe nem szerepel a javasolt közösségi jelentőségű természeti területek nemzeti jegyzékén, a Bizottság annak megkövetelésére szorítkozott, hogy ezt a területet – amelyet általánosságban és annak körülhatárolásra vonatkozó utalás nélkül határozott meg – vegyék fel a javasolt közösségi jelentőségű természeti területek nemzeti jegyzékébe, és a Ciprusi Köztársaság kötelezettséget is vállalt a területnek ezen jegyzékre való felvételére, amit végeredményben az indokolással ellátott vélemény kibocsátása után több mint tizenhét hónappal meg is tett.

               23

               Mivel a pert megelőző eljárás egyáltalán nem irányult a Paralimni-tó területének körülhatárolására, és így különösen arra a kérdésre, hogy a körülhatárolt területbe bele kell-e foglalni a terület északi részét, a keresetnek az utóbbi kérdésre vonatkozó része elfogadhatatlan.

               24

               Az arra vonatkozó kifogást illetően, hogy a Paralimni-tó területét nem vették fel a javasolt közösségi jelentőségű természeti területek nemzeti jegyzékébe, a Bíróság rámutat arra, hogy általánosságban az soha nem volt vitatott, hogy a területet fel kellett volna venni erre a jegyzékre.

               25

               Következésképpen, először is meg kell állapítani, hogy az élőhelyirányelv 5. cikkének alkalmazási feltételei e két kifogás egyikénél sem teljesültek.

               26

               Másodszor, az arra vonatkozó kifogást illetően, hogy a Paralimni-tó területét nem vették fel a javasolt közösségi jelentőségű természeti területek nemzeti jegyzékébe, nem vitatott, hogy azt az indokolással ellátott véleményben megjelölt határidő lejárta előtt még nem vették fel az említett jegyzékre.

               27

               Márpedig, mivel a kötelezettségszegés megtörténtét a tagállamban az indokolással ellátott véleményben meghatározott határidő lejártakor fennálló helyzet alapján kell megítélni, és a későbbi változásokat a Bíróság nem veheti figyelembe (lásd többek között a C-183/05. sz., Bizottság kontra Írország ügyben 2007. január 11-én hozott ítélet [EBHT 2007., I-137. o.] 17. pontját és a C-164/09. sz., Bizottság kontra Olaszország ügyben 2010. november 11-én hozott ítélet 19. pontját), meg kell állapítani, hogy az említett kifogás vonatkozásában a Bizottság keresete megalapozott.

         Azon tevékenységek eltűréséről, amelyek károsítják és elpusztítják az érintett faj élőhelyét

      Az elfogadhatóságról
      – A felek érvei

               28

               A Ciprusi Köztársaság úgy érvel, hogy sem a felszólító levél, sem az indokolással ellátott vélemény nem hivatkozik a lőtér működésére és a kotrási munkálatokra. Ebből következően e tagállam szerint a Bizottság kiterjesztette a jogvita tárgyát, mivel a keresetében akként hivatkozott a lőtérre és a kotrási munkálatokra, hogy azok károsítják és elpusztítják az érintett faj élőhelyét.

               29

               A Ciprusi Köztársaság azt állítja, hogy mivel nem volt lehetősége észrevételeket megfogalmazni ezen érvek megválaszolása érdekében, a Bíróság azokat nem veheti figyelembe a Bizottság kifogásainak vizsgálata során. A jogvita tárgya ugyanis csak akkor terjedhet ki az indokolással ellátott vélemény után bekövetkezett tényekre, ha ezek a tények ugyanolyan jellegűek, mint a véleményben említett tények, és ugyanazt a magatartást valósítják meg, amiről nincs szó a jelen esetben.

               30

               A „tó északi részénél” folyó ingatlanfejlesztéseket illetően az indokolással ellátott vélemény nem határozta meg pontosabban azokat az érveket, amelyekre átfogóbban hivatkozott a felszólító levélben. Így konkrétan a kérdéses helyen folyó ingatlanfejlesztésekről először a Bizottság 2009. december 18-i levele tesz említést. A „tó északi része” sem a felszólító levélben, sem az indokolással ellátott véleményben nem lett megemlítve.

               31

               Következésképpen a Ciprusi Köztársaság úgy véli, hogy a Bizottságnak a Paralimni-tó északi részénél működő lőtérre, a kotrási munkálatokra és az ingatlanfejlesztésekre vonatkozó érveit el kell utasítani mint elfogadhatatlanokat.

               32

               A Bizottság megjegyzi, hogy mind a felszólító levélben, mind az indokolással ellátott véleményben kifogásolta a Ciprusi Köztársaság magatartását, amely tagállam eltűri az említett tó ökológiai jellemzőit súlyosan veszélyeztető tevékenységeket, továbbá kifogásolta azt a tényt is, hogy ez a tagállam az uniós jogot megsértve nem fogadott el a ciprusi vízisikló populációjának megőrzéséhez szükséges védelmi intézkedéseket. Ennek keretében és e kifogásának alátámasztására a Bizottság konkrétan megemlíti a túlzott vízkivételt, az ingatlanfejlesztéseket és a motokrossz-versenyeket.

               33

               Még annak feltételezése esetén is, hogy a lőtér üzemeltetése és a kotrási munkálatok az indokolással ellátott véleménynél későbbi tényeknek minősülnek, a Bizottság rámutat arra, hogy a jogvita tárgya kiterjedhet az e vélemény után bekövetkezett tényekre is, ha ezek a tények ugyanolyan jellegűek, mint az említett véleményben említett tények, és ugyanazt a magatartást valósítják meg. Márpedig a szóban forgó tények ugyanolyan jellegűek, mint az indokolással ellátott véleményben említett tények, és ugyanazt a magatartást valósítják meg.

               34

               Az ingatlanfejlesztésekre vonatkozó érvek állítólagos pontatlan megfogalmazását illetően a Bizottság rámutat arra, hogy annak általános fogalmát a következőképpen határozta meg: ingatlanfejlesztés „a tó mellett, de annak határain belül is”. Ez a meghatározás nyilvánvalóan magában foglalja a tó északi részét is, tekintettel arra, hogy ez a rész a tó „határain belül” helyezkedik el. Mindenesetre a Bizottságnak egyáltalán nem volt valódi lehetősége arra, hogy a felszólító levélbe vagy az indokolással ellátott véleménybe belefoglalja a tó északi részét érintő új ingatlanfejlesztés problémáját, mivel a Ciprusi Köztársaság ezt a területet csak 2009 márciusában foglalta a településfejlesztési tervbe, azaz jóval az indokolással ellátott véleményre adandó válasz határidejének lejártát követően.

         – A Bíróság álláspontja

               35

               A kotrási munkálatokat illetően meg kell állapítani, hogy az szerepel azon tények között, amelyeket a Bizottság a felszólító levelében és indokolással ellátott véleményében felrótt a Ciprusi Köztársaságnak.

               36

               Ebből következően a kotrási munkálatok tűrésére vonatkozó érv elfogadható.

               37

               A lőtér működését illetően hangsúlyozni kell – amint azt maga a Bizottság is elismeri –, hogy azt a pert megelőző eljárásban nem említették meg. Márpedig jóllehet tény, hogy a kötelezettségszegés megállapítása iránti kereset keretében még az indokolással ellátott vélemény után bekövetkezett tényeket is figyelembe lehet venni, ha ezek a tények ugyanolyan jellegűek, mint az említett véleményben említett tények, és ugyanazt a magatartást valósítják meg (lásd ebben az értelemben a 42/82. sz., Bizottság kontra Franciaország ügyben 1983. március 22-én hozott ítélet [EBHT 1983., 1013. o.] 20. pontját és a 113/86. sz., Bizottság kontra Olaszország ügyben 1988. február 4-én hozott ítélet [EBHT 1988., 607. o.] 11. pontját), a lőtér működése esetében nem ez a helyzet, amennyiben azt a vízkivétellel, az ingatlanfejlesztéssel, a kotrási munkálatokkal vagy a motokrossz-versenyek szervezésével hasonlítjuk össze.

               38

               Következésképen a lőtér működésére alapított érv nem fogadható el.

               39

               Meg kell állapítani, hogy úgyszintén elfogadhatatlan a Paralimni-tó északi részénél folyó ingatlanfejlesztésre és annak erre a területre gyakorolt hatására vonatkozó érv, tekintettel a jelen ítélet 23. pontjában kifejtettekre, és arra, hogy a Bizottság erre az érvre mindenesetre sem a felszólító levelében sem az indokolással ellátott véleményében nem hivatkozott.

         Az ügy érdeméről
      – A felek érvei

               40

               A Bizottság úgy véli, hogy a Bíróság ítélkezési gyakorlata – amely elismeri a javasolt közösségi jelentőségű természeti területek védelmének és az élőhelyirányelv célkitűzései megóvásának szükségességét, különösen ami az egységes európai ökológiai hálózat létrehozását illeti – a javasolt közösségi jelentőségű természeti területek jegyzékén való szerepléshez szükséges ökológiai szempontoknak eleget tevő területekre is alkalmazandó.

               41

               A Bizottság rámutat arra, hogy a Ciprusi Köztársaság eltűri a túlzott és jogellenes vízkivételt, amely többek között az érintett faj élőhelyének elpusztítását, illetve ezen élőhely reprezentatív tulajdonságainak eltűnését okozza. Ráadásul a szóban forgó területen folyó ingatlanfejlesztés csökkenti ezen élőhely területét, és ezáltal rendkívül káros hatással van a terület és az érintett faj védelmére. Ezenkívül a motokrossz-versenyek szervezése – annak folyamatos zavaró hatása miatt – különösen ártalmas a ciprusi vízisiklóra, és veszélyforrásnak minősül, mivel az állatok sérülését vagy akár halálát is okozhatja.

               42

               A Ciprusi Köztársaság kijelenti, hogy a ciprusi vízisikló élőhelyén történő vízkivételt már megszüntette, következésképpen már nem indokoltak azok az aggodalmak, amelyek e faj élőhelyén a vízszint csökkenésére, és ezen élőhelynek a vízkivétel miatti elpusztítására vonatkoznak. A „tó melletti” lakóházépítések vonatkozásában az alperes tagállam hangsúlyozza, hogy a szóban forgó javasolt közösségi jelentőségű természeti területen belül semmilyen építkezés nem folyik, és e terület közvetlen közelében folyó lakóházépítések nem csökkentik a ciprusi vízisikló élőhelyét, és a Bizottság állításával ellentétben nem járnak káros következményekkel. A motokrossz pálya üzemeltetése tekintetében a Ciprusi Köztársaság megjegyzi, hogy azt már nem üzemeltetik, és magát a pályát is elbontották.

         – A Bíróság álláspontja

               43

               Emlékeztetni kell arra, hogy az élőhelyirányelv értelmében a Bizottság számára megküldött nemzeti jegyzékekben szereplő, javasolt közösségi jelentőségű területek – és különösen az elsődleges fontosságú élőhelyeket magukban foglaló vagy elsődleges fontosságú fajok élőhelyéül szolgáló területek – vonatkozásában a tagállamoknak az ezen irányelvben meghatározott védelem célkitűzésének megfelelő, az e területek nemzeti szintű ökológiai érdekének védelmére alkalmas intézkedéseket kell hozniuk (lásd a fent hivatkozott Dragaggi és társai ügyben hozott ítélet 30. pontját).

               44

               A Bizottságnak megküldött, az élőhelyirányelv 4. cikkének (1) bekezdése szerinti nemzeti jegyzékben szereplő természeti területek esetében alkalmazandó megfelelő védelmi rendszer megtiltja a tagállamok számára, hogy olyan beavatkozásokat engedélyezzenek, amelyek komolyan veszélyeztethetik e természeti területek ökológiai jellemzőit. Ez különösen igaz akkor, ha a beavatkozás jelentős mértékben csökkentheti a természeti terület nagyságát, vagy a területen élő veszélyeztetett fajok eltűnéséhez vezethet, vagy – végezetül – az említett terület elpusztítását, vagy a reprezentatív jellemzői megszüntetését eredményezi (lásd a fent hivatkozott Bund Naturschutz in Bayern és társai ügyben hozott ítélet 46. és 47. pontját).

               45

               Ha ugyanis ez nem így lenne, torzulhatna az európai uniós szintű döntéshozatali eljárás, amely nemcsak a területeknek a tagállamok által bejelentettnek megfelelő épségén alapul, hanem figyelembe veszi a tagállamok által javasolt különböző természeti területek ökológiai szempontból történő összehasonlítását is, és a Bizottság a szóban forgó területen nem lenne képes ellátni feladatát, azaz többek között a közösségi jelentőségű természeti területek jegyzékének jóváhagyását a különleges természetvédelmi területek egységes európai ökológiai hálózatának létrehozása céljából (lásd a fent hivatkozott Bund Naturschutz in Bayern és társai ügyben hozott ítélet 41. és 42. pontját).

               46

               A fenti megállapítások mindenesetre értelemszerűen vonatkoznak azokra a természeti területekre is, amelyek esetében az érintett tagállam nem vitatja, hogy azok megfelelnek az élőhelyirányelv 4. cikke (1) bekezdésében meghatározott ökológiai szempontoknak, és amelyeknek ebből következően szerepelniük kellett volna a javasolt közösségi jelentőségű természeti területek Bizottság számára megküldött nemzeti jegyzékében.

               47

               Az élőhelyirányelv és annak célkitűzései értelmében nem lehet elfogadni, hogy a jelen ügyben szóban forgóhoz hasonló természeti terület – amely esetében az érintett tagállam nem vitatja az említett jegyzékre való felvétel szükségességét – ne részesüljön semmilyen védelemben.

               48

               A Bizottság által a Ciprusi Köztársaságnak felrótt magatartást illetően – amely a Bizottság állítása szerint a Paralimni-tó területén a ciprusi vízisikló élőhelyének elpusztítását okozza, és amely ugyanezen a területen veszélybe sodorja e faj populációjának fennmaradását – nem vitatott, hogy a szóban forgó területen a motokrossz-versenyek szervezése, amelyet az alperes tagállam állítása szerint az indokolással ellátott véleményben megjelölt határidő lejárta után megszüntetett, olyan jellegű magatartásnak minősül, amely komolyan veszélyeztetheti e természeti terület ökológiai jellemzőit.

               49

               Ennélfogva a kifogás ebben a tekintetben megalapozott.

               50

               Az iratokból az tűnik ki, hogy a szóban forgó területen a túlzott vízkivételt az indokolással ellátott véleményben megjelölt két hónapos határidő lejártakor még nem szüntették meg. Márpedig a jelen esetben úgy tűnik, hogy az ilyen típusú művelet, különösen a száraz években, súlyosan hátrányosan hathat a ciprusi vízisikló élőhelyére és e faj védelmére.

               51

               Ebből következően a kifogásnak ebben a tekintetben is helyt kell adni.

               52

               A szóban forgó javasolt közösségi jelentőségű természeti terület északi részén kívül folyó ingatlanfejlesztések vonatkozásában – amelyek az érintett faj élőhelye területének csökkenését okozták, és amelyeket a Bizottság felrótt a Ciprusi Köztársaságnak – ez a tagállam elismeri, hogy a javasolt közösségi jelentőségű természeti terület körül folyt ilyen ingatlanfejlesztés, azon belül azonban nem, továbbá vitatja a Bizottság állítása szerinti káros hatásokat.

               53

               E tekintetben emlékeztetni kell arra, hogy az állandó ítélkezési gyakorlatnak megfelelően a kötelezettségszegés megállapítása iránti eljárásban a Bizottságot terheli annak bizonyítása, hogy a felrótt kötelezettségszegés fennáll, és a Bizottság feladata az e kötelezettségszegés fennállásának vizsgálatához szükséges bizonyítékoknak a Bíróság előtti bemutatása, de a Bizottság semmiféle vélelemre nem alapíthatja keresetét (lásd különösen a fent hivatkozott Bizottság kontra Írország ügyben hozott ítélet 39. pontját és a C-90/10. sz., Bizottság kontra Spanyolország ügyben 2011. szeptember 22-én hozott ítélet 25. pontját).

               54

               Márpedig, mivel arra vonatkozóan egyáltalán nincs bizonyíték, hogy az említett ingatlanfejlesztés a javasolt közösségi jelentőségű természeti terület érintett részén milyen hatással lehet a ciprusi vízisikló élőhelyének területére, ezt az érvet – éppúgy mint az azzal összefüggő, kotrási munkálatokra vonatkozó érvet – semmi esetre sem lehet megalapozottnak tekinteni.

               55

               Következésképpen – a jelen ítélet 54. pontjában tett megállapítások sérelme nélkül – helyt kell adni a Paralimni-tó területét illetően az érintett faj élőhelyét károsító és azt elpusztító tevékenységek eltűrése miatt az élőhelyirányelv megsértésére alapított kifogásnak.

         A ciprusi vízisikló szigorú védelmi rendszere létrehozásának és alkalmazásának hiányáról

      A felek érvei

               56

               A Bizottság úgy véli, hogy a Ciprusi Köztársaság – mivel eltűrte a fent említett tevékenységeket, így különösen: a túlzott vízkivételt, valamint a motokrossz-versenyek szervezését, és nem alkalmazott védelmi intézkedéseket – nem teljesítette az élőhelyirányelv 12. cikkének (1) bekezdéséből eredő kötelezettségeit. Ugyanis az említett tevékenységek következtében a ciprusi vízisikló élőhelyének területe és e faj populációja csökkent a Paralimni-tó területén.

               57

               A Bizottság szerint az említett területen az építési munkák az említett faj élőhelyét károsító földmunkák és földelhordás miatt súlyos következményekkel járnak. A Paralimni-tó északi részének felparcellázása az élőhelyirányelv 12. cikke (1) bekezdésének a) és b) pontját is sérti.

               58

               A Ciprusi Köztársaság azt állítja, hogy a versenypálya jogellenes működésének kivételével megtette a ciprusi vízisikló szigorú védelmi rendszerének alkalmazásához szükséges intézkedéseket, erre tekintettel nem sértette meg az élőhelyirányelv 12. cikkének (1) bekezdéséből eredő kötelezettségeit.

         A Bíróság álláspontja

               59

               Emlékeztetni kell arra, hogy az élőhelyirányelv 12. cikkének (1) bekezdése arra kötelezi a tagállamokat, hogy tegyék meg a szükséges intézkedéseket az ugyanezen irányelv IV. mellékletének a) pontjában felsorolt állatfajok természetes elterjedési területükön való szigorú védelmének érdekében, megtiltva e fajok természetben élő példányai szándékos befogásának vagy megölésének bármely formáját, az említett fajok szándékos zavarását, különösen párzás, utódnevelés, áttelelés és vándorlás idején, a vadon élő állatok tojásainak szándékos elpusztítását vagy begyűjtését, valamint a párzási, költő- vagy pihenőhelyek károsítását vagy elpusztítását.

               60

               E rendelkezés átültetése nemcsak teljes jogszabályi keret létrehozását követeli meg a tagállamoktól, hanem az erre vonatkozó konkrét és különleges védelmi intézkedések megtételét is (a fent hivatkozott Bizottság kontra Írország ügyben hozott ítélet 29. pontja).

               61

               Hasonlóképpen, a szigorú védelmi rendszer összefüggő és összehangolt, megelőző jellegű intézkedések meghozatalát is feltételezi (a C-518/04. sz., Bizottság kontra Görögország ügyben 2006. március 16-án hozott ítélet 16. pontja és a fent hivatkozott Bizottság kontra Írország ügyben hozott ítélet 30. pontja).

               62

               Ennek a szigorú védelmi rendszernek tehát az élőhelyirányelv IV. mellékletének a) pontjában felsorolt állatfajok esetében lehetővé kell tennie a következő tevékenységek tényleges kizárását: e fajok természetben élő példányai szándékos befogásának vagy megölésének bármely formája, az említett fajok szándékos zavarása, különösen párzás, utódnevelés, áttelelés és vándorlás idején, a vadon élő állatok tojásainak szándékos elpusztítása vagy begyűjtése, valamint az említett fajok párzási, költő- vagy pihenőhelyeinek károsítása vagy elpusztítása (lásd ebben az értelemben a C-383/09. sz., Bizottság kontra Franciaország ügyben 2011. június 9-én hozott ítéletet [EBHT 2011., I-4869. o.]).

               63

               Az alperes tagállam a jelen esetben elismeri, hogy a motokrossz-versenyek szervezésének eltűrésével megsértette az élőhelyirányelv 12. cikkének (1) bekezdését.

               64

               A túlzott vízkivételt illetően – tekintettel a jelen ítélet 50. pontjára és arra a tényre, hogy a ciprusi vízisikló jelenléte a Paralimni-tó területén köztudomású volt – meg kell állapítani, hogy az mindenesetre az élőhelyirányelv 12. cikke (1) bekezdésének értelmében vett szándékos zavarásnak minősül.

               65

               A Paralimni-tó területén folyó ingatlanfejlesztésekkel összefüggésben a ciprusi vízisiklóra kiható káros következményekre alapított érvet illetően meg kell állapítani, hogy az iratokhoz csatolt bizonyítékokból az tűnik ki, hogy a Paralimni-tó területén vagy annak közelében, így különösen a terület északi részén vagy annak közelében az ingatlanfejlesztések és a folyamatban lévő építkezések, továbbá azokhoz kapcsolódó kotrási munkálatok a terület teljes ökoszisztémájában zavaró hatással lehetnek erre a védett fajra.

               66

               E körülmények között megállapítható, hogy a Ciprusi Köztársaság nem hozta létre azt a szigorú védelmi rendszert, amely lehetővé tenné a jelen ítélet 62. pontjában felidézett összes tevékenység tényleges kizárását.

               67

               Következésképpen az élőhelyirányelv 12. cikke (1) bekezdésének megsértésére alapított kifogás megalapozott.

               68

               Az előző megfontolások összességére tekintettel – a jelen ítélet 55. pontjában szereplő megállapítások sérelme nélkül – helyt kell adni a Bizottság keresetének.

               69

               Következésképpen meg kell állapítani, hogy a Ciprusi Köztársaság:

                        —

                        mivel a Paralimni-tó területét nem vette fel a javasolt közösségi jelentőségű természeti területek nemzeti jegyzékébe,

                        —

                        mivel megtűrte a Paralimni-tó ökológiai jellemzőit súlyosan veszélyeztető tevékenységeket, és mivel nem fogadta el az e tó és a Xylatios-gát vonatkozásában ökológiai jelentőséggel rendelkező Natrix natrix cypriaca (ciprusi vízisikló) populációjának megőrzéséhez szükséges védelmi intézkedéseket, és

                        —

                        mivel nem fogadta el az e faj szigorú védelmi rendszerének létrehozásához és alkalmazásához szükséges intézkedéseket,

                  nem teljesítette az élőhelyirányelv 4. cikkének (1) bekezdéséből, az élőhelyirányelvből, valamint ezen irányelv 12. cikkének (1) bekezdéséből eredő kötelezettségeit.

         A költségekről

               70

               Az eljárási szabályzat 69. cikkének 2. §-a alapján a Bíróság a pervesztes felet kötelezi a költségek viselésére, ha a pernyertes fél ezt kérte. A Ciprusi Köztársaságot, mivel az általa felhozott jogalapok többsége tekintetében pervesztes lett, a Bizottság kérelmének megfelelően kötelezni kell a költségek viselésére.

               A fenti indokok alapján a Bíróság (negyedik tanács) a következőképpen határozott:

                           1)

                           A Ciprusi Köztársaság,

                                 —

                                    mivel a Paralimni-tó területét nem vette fel a javasolt közösségi jelentőségű természeti területek nemzeti jegyzékébe,

                                 —

                                    mivel megtűrte a Paralimni-tó ökológiai jellemzőit súlyosan veszélyeztető tevékenységeket, és mivel nem fogadta el az e tó és a Xylatios-gát vonatkozásában ökológiai jelentőséggel rendelkező Natrix natrix cypriaca (ciprusi vízisikló) populációjának megőrzéséhez szükséges védelmi intézkedéseket, és

                                 —

                                    mivel nem fogadta el az e faj szigorú védelmi rendszerének létrehozásához és alkalmazásához szükséges intézkedéseket,

                                 —

                                    nem teljesítette a 2006. november 20-i 2006/105/EK tanácsi irányelvvel módosított, a természetes élőhelyek, valamint a vadon élő állatok és növények védelméről szóló, 1992. május 21-i 92/43/EGK tanácsi irányelv 4. cikkének (1) bekezdéséből, e módosított 92/43 irányelvből, illetve ugyanezen módosított 92/43 irányelv 12. cikkének (1) bekezdéséből eredő kötelezettségeit.

                           2)

                           A Bíróság a Ciprusi Köztársaságot kötelezi a költségek viselésére.

                     Aláírások

            (
            *1
         )	Az eljárás nyelve: görög.


A Bíróság (ötödik tanács) november 18.-i ítélete: 1999. # Teckal Srl kontra Comune di Viano és Azienda Gas-Acqua Consorziale (AGAC) di Reggio Emilia. # Előzetes döntéshozatal iránti kérelem: Tribunale amministrativo regionale per l'Emilia-Romagna - Olaszország. # 92/50/EGK és 93/36/EGK irányelvek. # C-107/98. sz. ügy


title: A Közszolgálati Törvényszék (harmadik tanács) 2007. március 29-i ítélete. # Michael Cwik kontra az Európai Közösségek Bizottsága. # Tisztviselők - Megsemmisítés iránti kereset. # F-31/05. sz. ügy

text:
      A KÖZSZOLGÁLATI TÖRVÉNYSZÉK ÍTÉLETE
      (harmadik tanács)
      2007. március 29.
      F‑31/05. sz. ügy
      Michael Cwik
      kontra
      az Európai Közösségek Bizottsága
      „Tisztviselők – Értékelés – Szakmai előmeneteli jelentés – 2003. évi értékelési időszak – Megsemmisítés iránti kereset – Jogellenességi kifogás – Nyilvánvaló értékelési hiba”
      Tárgy: Az EK 236. és az EA 152. cikk alapján benyújtott kereset, amelyben M. Cwik egyrészt a 2003. január 1‑jétől december 31‑ig
         terjedő időszakra vonatkozó szakmai előmeneteli jelentésének, és amennyiben szükséges a fent említett jelentés elleni panaszát
         elutasító 2005. január 24‑i határozat megsemmisítését, másrészt a Bizottságnak 1 euró jelképes kártérítés megfizetésére való
         kötelezését kéri.

      Határozat: A Közszolgálati Törvényszék a keresetet elutasítja. A felek maguk viselik saját költségeiket.

      Összefoglaló
      1.      Tisztviselők – Értékelés – Szakmai előmeneteli jelentés
      (Személyzeti szabályzat, 43. cikk)
      2.      Tisztviselők – Értékelés – Szakmai előmeneteli jelentés
      (Személyzeti szabályzat, 43. cikk)
      3.      Tisztviselők – Lelki zaklatás – Fogalom
      1.      A szakmai előmeneteli jelentések elkészítésénél, amikor az értékelők a tisztviselők konkrét értékelését végzik, a célátlag
         léte nem tekinthető az értékelők értékelési szabadsága korlátozásának.

      Elsősorban ez az átlag ugyanis nem korlátozza az értékelőt abban, hogy árnyalja az egyes tisztviselők egyéni teljesítményének
         értékelését, annak függvényében, ahogyan a tisztviselő teljesítménye az átlagtól felfelé vagy lefelé eltér.

      Másodsorban az értékelők a célátlag tiszteletben tartása érdekében nem kötelesek az ezen átlag feletti értékeléseket az átlag
         alatti értékelésekkel kiegyenlíteni. A célátlag rendszere ugyanis azt az általánosan tapasztalt tényleges helyzetet veszi
         tekintetbe, hogy az értékelt tisztviselők az érdemeknek a célátlag által képviselt átlagos szintje körül egyenletesen oszlanak
         el. Ezen túlmenően a személyzeti szabályzat 45. cikkének a Bizottság által elfogadott általános végrehajtási rendelkezéseivel
         létrehozott rendszere lehetővé teszi az értékelők számára a célátlagtól való eltérést, amikor valamely szolgálat különleges
         helyzete eltér az általános helyzettől. Amint ugyanis ezen általános végrehajtási rendelkezések 4. cikkének (3) bekezdéséből
         kitűnik, a célátlag egy ponttal történő túllépése semmilyen következménnyel nem jár. Ezenkívül ezen általános végrehajtási
         rendelkezések 4. cikkének (4) és (5) bekezdéséből következik, hogy a több mint egy ponttal való túllépés esetén az érintett
         főigazgatóság, amennyiben a túllépést helytállóan igazolja, az eltérés iránti kérelmeket vizsgáló vegyes csoporthoz fordulhat,
         amely a pontlevonás teljes vagy részleges csökkentéséről határozhat.

      Természetesen az nem vitatott, hogy a célátlag bizonyos kényszerrel terheli az értékelési rendszert azáltal, hogy korlátozást
         jelent az értékelők számára az egyes személyek absztrakt – a velük összehasonlítható többi tisztviselő érdemeitől elkülönülő –
         értékelésére vonatkozó lehetőséget illetően. Mindazonáltal ez a kényszer, amelyet a Bizottság személyzeti igazgatási politikájában
         a tisztviselők reprezentatív értékelésének elérése céljából vezettek be, nem ellentétes a személyzeti szabályzat 43. cikkének
         rendelkezéseivel. A 0‑tól 20‑ig terjedő skálán a jelzett 14–es célátlag ugyanis elkerülhetővé teszi az átlagos értékelés túlzott
         megemelkedésének kockázatát, amelynek hatására csökkenne az értékelők által ténylegesen adott pontok közti különbség, és ami
         miatt az értékelés azon szerepe kerülne veszélybe, hogy a lehető legmegbízhatóbban tükrözze az értékelt tisztviselők érdemeit,
         és lehetővé tegye azok hatékony összehasonlítását. Ezenfelül a célátlag meghatározása csökkentheti annak veszélyét is, hogy
         a Bizottság különböző főigazgatóságai olyan eltérő értékelési átlagokat alkalmazzanak, amelyeket az értékelt tisztviselők
         érdemeire vonatkozó objektív megfontolások nem indokolnak.

      (lásd a 45–49. pontot)
      Hivatkozás:
      az Elsőfokú Bíróság T‑51/04. sz., Leite Mateus kontra Bizottság ügyben 2005. október 18‑án hozott ítéletének (az EBHT‑ban
         nem tették közzé) 56. pontja; T‑43/04. sz., Fardoom és Reinard kontra Bizottság ügyben 2005. október 25. hozott ítéletének
         (EBHT‑KSZ 2005., I‑A‑329. és II‑1465. o.) 51., 54 és 55. pontja; T‑311/04. sz., Buendía Sierra kontra Bizottság ügyben 2006.
         október 19‑én hozott ítéletének (EBHT 2006., II‑4137. o.) 183. pontja.

      2.      A szakmai előmeneteli jelentések elkészítésekor az ilyen jelentésben szereplő szöveges megjegyzések szerepe a pontokban kifejezett
         értékelések indokolása. E szöveges megjegyzések szolgálnak az értékelés alapjául, amely e megjegyzések számszerű átiratát
         képezi, és lehetővé teszi a tisztviselő számára a kapott osztályzat megértését. Következésképpen az ilyen jelentésben a szöveges
         megjegyzéseknek az odaítélt pontszámokkal koherenseknek kell lenniük. Tekintettel az általuk értékelendő személyek munkájának
         értékelése során az értékelők rendelkezésére álló széles mérlegelési jogkörre, az értékelő jelentésben az összhang esetleges
         hiánya csak akkor indokolhatja a jelentés megsemmisítését, ha ezen összhang hiánya nyilvánvaló.

      (lásd a 62. pontot)
      Hivatkozás:
      az Elsőfokú Bíróság T‑173/04. sz., Carius kontra Bizottság ügyben 2006. október 25‑én hozott ítéletének (EBHT‑KSZ 2006., I‑A‑2‑243.
         és II‑A‑2‑1269. o.) 106. pontja.

      3.      Annak a tisztviselőnek, aki lelki zaklatás áldozatának tartja magát, függetlenül attól, hogy szubjektíven miként éli meg az
         általa állított eseményeket, elő kell adnia tények olyan összességét, amely lehetővé teszi annak bizonyítását, hogy objektíven
         a lejáratására vagy munkafeltételei romlásának szándékos előidézésére irányuló magatartásnak volt kitéve.

      E tekintetben, olyan tisztviselőről lévén szó, aki azt állítja, hogy a szakmai előmeneteli jelentése az őt állítólag számos
         éve érő lelki zaklatás újabb megnyilvánulása, a feletteseivel való ismétlődő konfliktus, amelyekről az érdekelt említést tett,
         és amelyek többek között a korábbi értékelő jelentéseire, előléptetésének hosszú ideje tartó elmaradására, valamint szakmai
         elszigetelődésére vonatkoztak, nem alkalmasak annak bizonyítására, hogy a vitatott szakmai előmeneteli jelentést az ő lelki
         zaklatásának céljából készítették.

      (lásd a 94. és 95. pontot)
      Hivatkozás:
      az Elsőfokú Bíróság T‑7/98., T‑208/98. és T‑109/99. sz., De Nicola kontra EBB egyesített ügyekben 2001. február 23‑án hozott
         ítéletének (EBHT‑KSZ 2001., I‑A‑49. és II‑185. o.) 286. pontja; T‑136/03. sz., Schochaert kontra Tanács ügyben 2004. július
         8‑án hozott ítéletének (EBHT‑KSZ 2004., I‑A‑215. és II‑957. o.) 41. pontja; T‑144/03. sz., Schmit kontra Bizottság ügyben
         2005. május 4‑én hozott ítéletének (EBHT‑KSZ 2005., I‑A‑101. és II‑465. o.) 64. pontja.


title: A Bíróság ítélete (hetedik tanács), 2015. szeptember 3.#Colena AG kontra Karnevalservice Bastian GmbH.#A Landgericht Krefeld (Németország) által benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem.#Előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Jogszabályok közelítése – Kozmetikai termékek – Fogyasztóvédelem – 1223/2009/EK rendelet – Hatály – Dioptria nélküli, színes és mintás kontaktlencsék – Olyan jelzés a csomagoláson, amely szerint a szóban forgó termék kozmetikai termék – Fogyasztóvédelem.#C-321/14. sz. ügy.

text:
               Felek
               Az ítélet indoklása
               Rendelkező rész

            Felek
            A C‑321/14. sz. ügyben,
            az EUMSZ 267. cikk alapján benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem tárgyában, amelyet a Landgericht Krefeld (Németország) a Bírósághoz 2014. július 4‑én és augusztus 11‑én érkezett 2014. június 4‑i és augusztus 4‑i határozatával terjesztett elő az előtte
            a Colena AG
            és
            a Karnevalservice Bastian GmbH
            között folyamatban lévő eljárásban,
            A BÍRÓSÁG (hetedik tanács)
            tagjai: J.‑C. Bonichot tanácselnök, A. Arabadjiev és C. Lycourgos (előadó) bírák,
            főtanácsnok: N. Jääskinen,
            hivatalvezető: A. Calot Escobar,
            tekintettel az írásbeli szakaszra,
            figyelembe véve a következők által előterjesztett észrevételeket:
            – A Karnevalservice Bastian GmbH képviseletében C. Ballke Rechtsanwalt,
            – a cseh kormány képviseletében M. Smolek és S. Šindelková, meghatalmazotti minőségben,
            – a francia kormány képviseletében F. Gloaguen és D. Colas, meghatalmazotti minőségben,
            – az Európai Bizottság képviseletében G. Wilms és P. Mihaylova, meghatalmazotti minőségben,
            tekintettel a főtanácsnok meghallgatását követően hozott határozatra, miszerint az ügy elbírálására a főtanácsnok indítványa nélkül kerül sor,
            meghozta a következő
            Ítéletet

            Az ítélet indoklása
            1. Az előzetes döntéshozatal iránti kérelem a kozmetikai termékekről szóló, 2009. november 30‑i 1223/2009/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet (HL L 342., 59. o.; helyesbítés HL L 318, 34. o.) értelmezésére vonatkozik.
            2. Ezt a kérelmet a Colena AG (a továbbiakban: Colena) és a Karnevalservice Bastian GmbH (a továbbiakban: Karnevalservice) között, dioptria nélküli, színes és mintás kontaktlencséknek (a továbbiakban: a szóban forgó kontaktlencsék) az utóbbi által történő forgalmazása tárgyában indult jogvita keretében terjesztették elő.
            Az uniós jog
            3. Az 1223/2009 rendelet (6) preambulumbekezdése így szól:
            „E rendelet kizárólag kozmetikai termékekre vonatkozik, és nem vonatkozik gyógyszeripari termékekre, orvostechnikai eszközökre és biocid termékekre. Az elhatárolás különösen a kozmetikai termékek részletes fogalommeghatározásából adódik, amely leírja a kozmetikai termékek alkalmazási körét, valamint felhasználási céljait”.
            4. E rendelet (7) preambulumbekezdése értelmében:
            „Valamely termék kozmetikai termékként történő besorolásának vizsgálatát eseti alapon, a termék valamennyi tulajdonságát figyelembe véve kell végezni [...]”
            5. A rendelet „Hatály és célkitűzés” című 1. cikkében ez áll:
            „E rendelet meghatározza forgalmazott [helyesen: a valamennyi forgalmazott] kozmetikai termékre vonatkozó szabályokat, ezzel biztosítva a belső piac működését és az emberi egészség magas szintű védelmét.”
            6. Ugyanezen rendelet „Fogalommeghatározások” című 2. cikkének (1) bekezdése így rendelkezik:
            „E rendelet alkalmazásában:
            a) »kozmetikai termék«: minden olyan anyag vagy keverék, amely azt a célt szolgálja, hogy az emberi test különböző külső részeivel (hámréteg, haj és testszőrzet, körmök, ajkak és külső nemi szervek) vagy a fogakkal és a szájüreg nyálkahártyájával érintkezésbe kerüljön, kizárólag vagy elsősorban azok tisztítása, illatosítása, kinézetük megváltoztatása, védelme, megfelelő állapotban tartása céljából, vagy a testszag megszüntetése érdekében;
            b) »anyag«: olyan természetes állapotban előforduló vagy gyártási folyamatból származó kémiai elem és vegyületei, amely az anyag stabilitásának megőrzéséhez szükséges adalékanyagot és az alkalmazott folyamatból származó szennyező anyagot is tartalmazhat, de nem tartalmaz olyan oldószert, amely az anyag stabilitásának befolyásolása vagy összetételének megváltoztatása nélkül elkülöníthető;
            c) »keverék«: kettő vagy több anyagot tartalmazó keverék vagy oldat;
            [...]”
            7. Az 1223/2009 rendelet 19. cikkének (1) bekezdése a „Címkézés” cím alatt lényegében azt írja elő, hogy a kozmetikai termékek csak akkor forgalmazhatók, ha azok tárolóedényén és csomagolásán letörölhetetlen, könnyen olvasható és jól látható formában szerepel egy sor információ, köztük a felelős személy neve vagy bejegyzett cégneve és címe, a csomagolás idején fennálló névleges tartalom, az az időpont, ameddig a kozmetikai termék megfelelő feltételek mellett tárolva megfelel eredeti rendeletetésének, a felhasználásra vonatkozó különleges óvintézkedések, a gyártási tételszám vagy a kozmetikai termék azonosító száma, valamint az összetevők felsorolása.
            Az alapeljárás és az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések
            8. A Karnevalservice a szóban forgó kontaktlencséket forgalmazza Németországban. E termékek forgalmazásának célja nem valamilyen látáskárosodás orvoslása, sokkal inkább használójuk megjelenésének megváltoztatása, például ünnepi események alkalmával. A szóban forgó kontaktlencsék csomagolásán az alábbi jelzés szerepel: „a kozmetikai termékekről szóló irányelv hatálya alá tartozó kozmetikai optikai segédeszköz”.
            9. 2013. október 24‑én a Colena a Landgericht Krefeld (krefeldi területi bíróság) előtt ideiglenes intézkedés iránti kérelmet nyújtott be, amellyel azt kérte, hogy a bíróság tiltsa el a Karnevalservice‑t a szóban forgó kontaktlencsék forgalmazásától, amennyiben azok csomagolásán nem szerepelnek egyes, az 1223/2009 rendelet 19. cikkének (1) bekezdésében előírt információk. 2013. október 29‑i és 2013. december 11‑i határozatával a bíróság e kérelmet elutasította, mivel úgy ítélte meg, hogy a szóban forgó kontaktlencsék nem minősíthetők az e rendelet értelmében vett „kozmetikai termékeknek”, következésképpen ez a rendelet a tekintetükben nem alkalmazható.
            10. A Colena e határozattal szemben fellebbezést nyújtott be az Oberlandesgericht Düsseldorf (düsseldorfi tartományi legfelsőbb bíróság) előtt. E bíróság 2014. január 9‑i határozatával megváltoztatta a Landgericht Krefeld határozatát, és helyt adott az ideiglenes intézkedés iránti kérelemnek, mivel úgy ítélte meg, hogy noha a szóban forgó kontaktlencsék nem minősíthetők az 1223/2009 rendelet értelmében vett „kozmetikai termékeknek”, azokat mindazonáltal e rendelet hatálya alá tartozónak kell tekinteni, mivel csomagolásukon „a kozmetikai termékekről szóló irányelv hatálya alá tartozó kozmetikai optikai segédeszköz” jelzést tüntették fel, és ez a szokásosan tájékozott, figyelmes és körültekintő átlagos fogyasztóban azt a képzetet kelti, hogy valójában az e rendelet értelmében vett kozmetikai termékről van szó.
            11. 2014. január 30‑án a Karnevalservice megtámadta e határozatot a kérdést előterjesztő bíróság előtt, amelynek az Oberlandesgericht Düsseldorf által megállapított ideiglenes intézkedések megalapozottsága tárgyában kell állást foglalnia.
            12. Az előzetes döntéshozatal iránti kérelemben a kérdést előterjesztő bíróság úgy véli, hogy az arra a kérdésre adott választ, hogy valamely terméknek, amely nem kozmetikai termék az 1223/2009 rendelet értelmében, mindazonáltal teljesítenie kell‑e e rendelet követelményeit, amennyiben csomagolásán olyan jelzés szerepel, amely szerint a „kozmetikai termékekről szóló irányelv” hatálya alá tartozó kozmetikai termékről van szó, döntő jelentőséggel bír az előtte folyamatban lévő jogvitában. Az Oberlandesgericht Düsseldorf fellebbezés tárgyában hozott határozata, amely megváltoztatta a kérdést előterjesztő bíróság ellentétes értelmű határozatát, továbbá a Landgericht Essen (esseni területi bíróság) egymásnak ellentmondó határozatainak ténye a nemzeti ítélkezési gyakorlatnak a 1223/2009 rendelet hatálya tekintetében fennálló bizonytalanságait mutatja.
            13. Ezenfelül a kérdést előterjesztő bíróság rámutat, hogy Németországban egymásnak ellentmondó bírósági határozatok születtek abban a kérdésben, hogy az alapügy tárgyát képezőkhöz hasonló kontaktlencsék az 1223/2009 rendelet hatálya alá tartoznak‑e, vagy sem. A kérdést előterjesztő bíróság úgy véli, hogy az e kérdésre adott válasz lényegi fontosságú az előtte folyamatban lévő ügyben meghozandó határozat szempontjából.
            14. E körülmények között a Landesgericht Krefeld úgy határozott, hogy felfüggeszti az eljárást, és a következő kérdéseket terjeszti a Bíróság elé előzetes döntéshozatalra:
            „1) Az 1223/2009 rendeletet úgy kell‑e értelmezni, hogy az e rendelet hatálya alá nem tartozó terméknek kizárólag azért kell megfelelnie a kozmetikai termékekről szóló uniós rendelet előírásainak, mert a gyűjtőcsomagoláson az van feltüntetve, hogy a kozmetikai termékekről szóló uniós irányelv hatálya alá tartozó »kozmetikai optikai segédeszközről« van szó?
            2) Az 1223/2009 rendeletet úgy kell‑e értelmezni, hogy az úgynevezett »dioptria nélküli mintás kontaktlencsék« a kozmetikai termékekről szóló uniós rendelet hatálya alá tartoznak?”
            Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdésekről
            15. Kérdéseivel, amelyeket együtt célszerű vizsgálni, a kérdést előterjesztő bíróság lényegében arra keres választ, hogy az 1223/2009 rendeletet akként kell‑e értelmezni, hogy a szóban forgó kontaktlencsék e rendelet hatálya alá tartoznak akár azért, mert teljesítik az ehhez előírt feltételeket, akár – ennek hiányában – azért, mert csomagolásukon szerepel az „A kozmetikai termékekről szóló irányelv hatálya alá tartozó kozmetikai optikai segédeszköz” jelzés.
            16. Annak meghatározásához, hogy valamely termék az 1223/2009 rendelet hatálya alá tartozik‑e, e rendelet 1. cikkére kell utalni, amelyben az áll, hogy e rendelet meghatározza „a valamennyi forgalmazott kozmetikai termékre” vonatkozó szabályokat. E cikket kiegészíti a „kozmetikai termék” fogalmának az említett rendelet 2. cikke (1) bekezdésének a) pontjában szereplő meghatározása.
            17. E két rendelkezés egymással összefüggő értelmezéséből az következik, hogy az 1223/2009 rendeletet minden olyan termékre alkalmazni kell – és kizárólag az olyan termékekre kell alkalmazni –, amelyek megfelelnek az e rendelet 2. cikke (1) bekezdésének a) pontjában szereplő fogalommeghatározásnak. Az említett 1. cikk ugyanis, annak pontosításával, hogy az említett rendelet célja a valamennyi kozmetikai termék tekintetében alkalmazandó szabályozási keret létrehozása, az említett rendelet hatályát kizárólag e termékekre korlátozza, majd ezt az elhatárolást pontosítja a „kozmetikai termékek” említett 2. cikkben foglalt részletes fogalommeghatározása.
            18. Ezt a következtetést megerősíti az 1223/2009 rendelet (6) preambulumbekezdése, amely – noha közelebbről egyrészt a kozmetikai termékek, másrészt a „gyógyszeripari termékek, orvostechnikai eszközök és biocid termékek” közötti különbségtételre vonatkozik – pontosítja, hogy e rendelet „kizárólag kozmetikai termékekre vonatkozik”.
            19. Következésképpen azt kell megvizsgálni, hogy a szóban forgó kontaktlencsék teljesítik‑e a „kozmetikai termék” fogalma 1223/2009 rendelet 2. cikke (1) bekezdésének a) pontjában foglalt meghatározásában megjelölt valamennyi feltételt. Amint az e rendelkezésből következik, az említett fogalommeghatározás három kumulatív feltételen alapul: először is a szóban forgó termék természete (anyag vagy keverék), másodszor az emberi test azon része, amellyel e termék rendeltetése szerint érintkezésbe lép, harmadszor pedig az említett termék alkalmazásának célja.
            20. Ami a szóban forgó termék természetére vonatkozó első feltételt illeti, meg kell állapítani, hogy az 1223/2009 rendelet 2. cikke (1) bekezdésének b) pontja úgy határozza meg az „anyag” fogalmát, mint „olyan természetes állapotban előforduló vagy gyártási folyamatból származó kémiai elem és vegyületei, amely az anyag stabilitásának megőrzéséhez szükséges adalékanyagot és az alkalmazott folyamatból származó szennyező anyagot is tartalmazhat, de nem tartalmaz olyan oldószert, amely az anyag stabilitásának befolyásolása vagy összetételének megváltoztatása nélkül elkülöníthető”. E rendelet 2. cikke (1) bekezdésének c) pontja pedig úgy rendelkezik, hogy a „keverék” két vagy több anyagot tartalmazó keverék vagy oldat. Márpedig a szóban forgó kontaktlencsék objektív jellemzőire tekintettel, amelyek alapján e termékek „tárgyaknak” minősíthetők, e kontaktlencsék nem tekinthetők az e rendelkezés értelmében vett „anyagnak” vagy „keveréknek”.
            21. Ami a második feltételt illeti, az 1223/2009 rendelet 2. cikke (1) bekezdésének a) pontja a „kozmetikai termék” fogalommeghatározásában felsorolja a test azon részeit, amelyekkel e termék rendeltetése szerint érintkezésbe kerül. Ez a felsorolás kimerítő jellegű, amire egyértelműen utal e rendelkezés részletes és pontos megfogalmazása, valamint az, hogy az uniós jogalkotó eltekintett attól, hogy a szövegbe bármiféle olyan kifejezést – „mint”, „például”, „különösen”, „stb” – illesszen, amely az említett felsorolás tisztán példálózó jellegét tanúsítaná. Márpedig a szóban forgó kontaktlencséket a szem szaruhártyájára kell helyezni, amelyet e kimerítő felsorolás egyáltalán nem említ, és amely nem szerepel az 1223/2009 rendelet más rendelkezésében sem. Következésképpen a szóban forgó kontaktlencsék nem teljesítik e második feltételt.
            22. Ami a harmadik, a termék használatának céljára vonatkozó feltételt illeti, meg kell állapítani, hogy mivel a szóban forgó kontaktlencse rendeltetése a szaruhártya külsejének megváltoztatása, amelyre ráhelyezik, rendeltetése nem kizárólag vagy főként az 1223/2009 rendelet 2. cikke (1) bekezdésének a) pontjában felsorolt valamely testrész tisztítása, illatosítása, kinézete megváltoztatása, védelme, megfelelő állapotban tartása, sem pedig a testszag megszüntetése. Tehát ez a feltétel nem teljesülhet.
            23. Következésképpen egy olyan értékelésből, amely – az 1223/2009 rendelet (7) preambulumbekezdésének megfelelően – a szóban forgó kontaktlencsék valamennyi tulajdonságát figyelembe veszi, az következik, hogy e termékek nem teljesítik azon három kumulatív feltétel egyikét sem, amelyeknek a „kozmetikai termék” e rendelet 2. cikke (1) bekezdésének a) pontjában szereplő fogalommeghatározása értelmében meg kellene felelniük. Meg kell állapítani tehát, hogy a szóban forgó kontaktlencséket e fogalommeghatározás értelmében nem lehet „kozmetikai termékeknek” minősíteni, ennélfogva nem tartozhatnak az említett rendelet hatálya alá.
            24. Ezt e megállapítást nem teheti kétségessé az a tény, hogy a szóban forgó kontaktlencsék csomagolásán szereplő jelzés szerint „a kozmetikai termékekről szóló irányelv hatálya alá tartozó kozmetikai optikai segédeszközről” van szó.
            25. Ugyanis, ellenétben az uniós jogalkotó más termékeket, különösen a gyógyszeripari termékeket illető választásával, az 1223/2009 rendelet 2. cikke (1) bekezdésének a) pontjában foglalt fogalommeghatározásban nem szerepel a „kozmetikai termékek” „bemutatáson” alapuló kategóriája, amely lehetővé tenné, hogy valamely terméket jogi szempontból „kozmetikai terméknek” lehessen minősíteni pusztán az alapján, hogy azt csomagolásán ilyen termékként jelölik meg.
            26. Ez az értékelés ugyanakkor nem érinti azoknak a szabályoknak az alkalmazását, amelyek adott esetben lehetővé teszik az illetékes hatóságok számára annak vizsgálatát, hogy a szóban forgó kontaktlencsék csomagolásán feltüntetett jelzés, amely szerint „a kozmetikai termékekről szóló irányelv hatálya alá tartozó kozmetikai optikai segédeszközről” van szó, nem minősül‑e megtévesztő kereskedelmi gyakorlatnak.
            27. A fenti megfontolások összességének fényében az előterjesztett kérdésekre azt a választ kell adni, hogy az 1223/2009 rendeletet akként kell értelmezni, hogy a szóban forgó kontaktlencsék nem tartoznak e rendelet hatálya alá annak ellenére sem, hogy csomagolásukon szerepel az „A kozmetikai termékekről szóló irányelv hatálya alá tartozó kozmetikai optikai segédeszköz” jelzés.
            A költségekről
            28. Mivel ez az eljárás az alapeljárásban részt vevő felek számára a kérdést előterjesztő bíróság előtt folyamatban lévő eljárás egy szakaszát képezi, ez a bíróság dönt a költségekről. Az észrevételeknek a Bíróság elé terjesztésével kapcsolatban felmerült költségek, az említett felek költségeinek kivételével, nem téríthetők meg.

            Rendelkező rész
            A fenti indokok alapján a Bíróság (hetedik tanács) a következőképpen határozott:
            A kozmetikai termékekről szóló, 2009. november 30‑i 1223/2009/EK európai parlamenti és tanácsi rendeletet akként kell értelmezni, hogy a dioptria nélküli, színes és mintás kontaktlencsék nem tartoznak e rendelet hatálya alá annak ellenére sem, hogy csomagolásukon szerepel az „A kozmetikai termékekről szóló irányelv hatálya alá tartozó kozmetikai optikai segédeszköz” jelzés.


Az Elsőfokú Bíróság (harmadik tanács) április 1.-i ítélete: 2004. # N kontra az Európai Közösségek Bizottsága. # Tisztviselők. # T-198/02. sz. ügy


A Törvényszék (hatodik tanács) 2013. április 12-i ítélete. # Performing Right Society Ltd kontra Európai Bizottság. # Verseny - Kartellek - Zeneművek interneten, műholdon keresztül történő nyilvános előadásával, illetve kábelen történő továbbközvetítésével kapcsolatos szerzői jogok - Az EK 81. cikk megsértését megállapító határozat - A földrajzi piac felosztása - A nemzeti közös jogkezelő társaságok közötti kétoldalú megállapodások - Több országra érvényes multirepertoár engedélyek kiadását kizáró összehangolt magatartás - Bizonyítás - Az ártatlanság vélelme. # T-421/08. sz. ügy


A Bíróság 1982. április 1-i ítélete. # Gerrit Holdijk és társai. # Előzetes döntéshozatal iránti kérelmek: Kantongerecht Apeldoorn - Hollandia. # Azonos hatású intézkedések. # 141-143/81. sz. egyesített ügyek


A Bíróság (ötödik tanács) 1994. szeptember 15-i ítélete. # Wolfgang Brenner és Peter Noller kontra Dean Witter Reynolds Inc. # Előzetes döntéshozatal iránti kérelem: Bundesgerichtshof - Németország. # Brüsszeli Egyezmény - 13. és 14. cikkek. # C-318/93. sz. ügy