title: T-367/19. sz. ügy: 2019. június 19-én benyújtott kereset — Camerin kontra Bizottság

text:
               12.8.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 270/36

      2019. június 19-én benyújtott kereset — Camerin kontra Bizottság
      (T-367/19. sz. ügy)
      (2019/C 270/38)
      Az eljárás nyelve: francia

         Felek

         Felperes: Laure Camerin (Bastia, Franciaország) (képviselő: M. Casado García-Hirschfeld ügyvéd)

         Alperes: Európai Bizottság

         Kérelmek

      A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:

                  —

                  nyilvánítsa a kerestet elfogadhatónak és megalapozottnak;

                  —

                  ebből következően a megtámadott határozatot részben semmisítse meg;

                  —

                  határozzon a PMO — átfogóan értékelendő — aktusainak és magatartásainak összességével okozott nem vagyoni kár megtérítéséről, amelyet a felperes méltányosan 50 000 euróban határoz meg;

                  —

                  az Európai Bizottságot kötelezze valamennyi költség viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek

      A Személyi Juttatásokat Kezelő és Kifizető Hivatal (a továbbiakban: PMO) egy belga bíróság végrehajtást elrendelő végzésének teljesítéséről szóló határozata elleni kereset alátámasztására — amennyiben a PMO fenntartja a jogot, hogy a felperest megillető nyugdíjból újból levonjon 3 839,60 eurót — a felperes négy jogalapra hivatkozik.

                  1.

                  Az első jogalap az Európai Unió Alapjogi Chartája 1. és 25. cikkének, az Európai Unió tisztviselőinek személyzeti szabályzata (a továbbiakban: személyzeti szabályzat) VIII. melléklete 6. cikkének megsértésén és értékelési hibán alapul. A felperes ebben a tekintetben úgy véli, hogy nincs olyan indokolás vagy jogi alap, amely igazolhatná a nyugdíja több mint kétharmad részének újbóli levonásáról szóló PMO határozatot.

                  2.

                  A második jogalap a jogszerűség és a jogbiztonság elvének megsértésén alapul. A felperes szerint a személyzeti szabályzat „lex specialis”, amely elsőbbséget élvez bármely más nemzeti jogszabállyal szemben: így a létminimum tárgyában vannak olyan lényeges személyzeti szabályzati rendelkezések, amelyek mind az általános európai munkajogtól, mind a nemzeti munkajogtól eltérnek.

                  3.

                  A harmadik jogalap a megfelelő ügyintézés elve és a gondoskodási kötelezettség megsértésén alapul, amennyiben a határozat egyáltalán nem tartalmaz indokolást azon tényekre vagy bizonyítékokra vonatkozóan, amelyek igazolhatnák a PMO határozatát, amely szerint fenntartja a jogot, hogy a felperest megillető nyugdíjból újból levonjon 3 839,60 eurót.

                  4.

                  A negyedik jogalap az egyenlőség és a hátrányos megkülönböztetés elvének megsértésére vonatkozik, többek között mivel a PMO értelmezése alapján a létminimum attól az országtól függne, amelyben a tisztviselő lakóhellyel rendelkezett.
                  A felperes kéri továbbá azon nem vagyoni kár megtérítését, amelyet a PMO által elkövetett szabálytalanságok miatt szenvedett el, és amelyek nem tették lehetővé számára a méltó életet.


title: T-590/17. sz. ügy: A Törvényszék 2019. június 6-i ítélete — EBB kontra Szíria („Választottbírósági kikötés — 80212. sz. »Water Supply Sweida Region« kölcsönszerződés — A szerződés nemteljesítése — Az előlegként kifizetett összegek visszatérítése — Késedelmi kamatok — Mulasztási eljárás”)

text:
               19.8.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 280/38

      A Törvényszék 2019. június 6-i ítélete — EBB kontra Szíria
      (T-590/17. sz. ügy) (1)

      („Választottbírósági kikötés - 80212. sz. »Water Supply Sweida Region« kölcsönszerződés - A szerződés nemteljesítése - Az előlegként kifizetett összegek visszatérítése - Késedelmi kamatok - Mulasztási eljárás”)
      (2019/C 280/53)
      Az eljárás nyelve: angol

         Felek

         Felperes: Európai Beruházási Bank (képviselők: kezdetben P. Chamberlain, T. Gilliams, F. Oxangoiti Briones és J. Shirran, később F. Oxangoiti Briones, J. Klein és J. Shirran meghatalmazottak, segítőik: D. Arts ügyvéd és T. Cusworth solicitor)

         Alperes: Szíriai Arab Köztársaság

         Az ügy tárgya

      Az EUMSZ 272. cikken alapuló kérelem a Szíriai Arab Köztársaság arra való kötelezése iránt, hogy fizesse vissza a 80212. sz. „Water Supply Sweida Region” kölcsönszerződés keretében esedékessé vált, késedelmi kamatokkal növelt összegeket.

         Az ítélet rendelkező része

                  1)

                     A Törvényszék kötelezi a Szíriai Arab Köztársaságot, hogy fizessen vissza az Európai Beruházási Bank (EBB) által képviselt Európai Unió részére 726 942,81 euró összeget.

                  2)

                     Az említett összeget a tőkeösszegek és a szerződéses kamatok után 3,5% éves kamatlábbal számított késedelmi kamat terheli 2017. augusztus 25-től a fizetés napjáig.

                  3)

                     A Törvényszék a keresetet az ezt meghaladó részében elutasítja.

                  4)

                     A Törvényszék a Szíriai Arab Köztársaságot kötelezi a költségek viselésére.

         (1)  HL C 369., 2017.10.30.


title: T-591/17. sz. ügy: A Törvényszék 2019. június 6-i ítélete — EBB kontra Szíria („Választottbírósági kikötés — 80310. sz. »Water Supply Deir Ez Zor Region« kölcsönszerződés — A szerződés nemteljesítése — Az előlegként kifizetett összegek visszatérítése — Késedelmi kamatok — Mulasztási eljárás”)

text:
               19.8.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 280/39

      A Törvényszék 2019. június 6-i ítélete — EBB kontra Szíria
      (T-591/17. sz. ügy) (1)

      („Választottbírósági kikötés - 80310. sz. »Water Supply Deir Ez Zor Region« kölcsönszerződés - A szerződés nemteljesítése - Az előlegként kifizetett összegek visszatérítése - Késedelmi kamatok - Mulasztási eljárás”)
      (2019/C 280/54)
      Az eljárás nyelve: angol

         Felek

         Felperes: Európai Beruházási Bank (képviselők: kezdetben P. Chamberlain, T. Gilliams, F. Oxangoiti Briones és J. Shirran, később F. Oxangoiti Briones, J. Klein és J. Shirran meghatalmazottak, segítőik: D. Arts ügyvéd és T. Cusworth solicitor)

         Alperes: Szíriai Arab Köztársaság

         Az ügy tárgya

      Az EUMSZ 272. cikken alapuló kérelem a Szíriai Arab Köztársaság arra való kötelezése iránt, hogy fizesse vissza a 80310. sz. „Water Supply Deir Ez Zor Region” kölcsönszerződés keretében esedékessé vált, késedelmi kamatokkal növelt összegeket.

         Az ítélet rendelkező része

                  1)

                     A Törvényszék kötelezi a Szíriai Arab Köztársaságot, hogy fizessen vissza az Európai Beruházási Bank (EBB) által képviselt Európai Unió részére 404 425,58 euró összeget.

                  2)

                     Az említett összeget a tőkeösszegek és a szerződéses kamatok után 3,5% éves kamatlábbal számított késedelmi kamat terheli 2017. augusztus 25-től a fizetés napjáig.

                  3)

                     A Törvényszék a keresetet az ezt meghaladó részében elutasítja.

                  4)

                     A Törvényszék a Szíriai Arab Köztársaságot kötelezi a költségek viselésére.

         (1)  HL C 369., 2017.10.30.


title: C-78/19. P. sz. ügy: A Törvényszék (kilencedik tanács) T-493/17. sz., WL kontra ERCEA ügyben 2018. november 29-én hozott ítélete ellen WL által 2019. január 31-én benyújtott fellebbezés

text:
               26.8.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 288/11

      A Törvényszék (kilencedik tanács) T-493/17. sz., WL kontra ERCEA ügyben 2018. november 29-én hozott ítélete ellen WL által 2019. január 31-én benyújtott fellebbezés
      (C-78/19. P. sz. ügy)
      (2019/C 288/14)
      Az eljárás nyelve: olasz

         Felek

         Fellebbező: WL (képviselő: F. Elia ügyvéd)

         A másik fél az eljárásban: Az Európai Kutatási Tanács Végrehajtó Ügynöksége (ERCEA)
      A Bíróság (hatodik tanács) 2019. július 11-i végzésével a fellebbezést mint részben nyilvánvalóan elfogadhatatlant és mint részben nyilvánvalóan megalapozatlant elutasította, és WL-t kötelezte saját költségeinek a viselésére.


title: C-121/19. P. sz. ügy: A Törvényszék (harmadik tanács) T-471/17. sz., Edison kontra EUIPO (EDISON) ügyben 2018. december 7-én hozott ítélete ellen az Edison SpA által 2019. február 15-én benyújtott fellebbezés

text:
               26.8.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 288/12

      A Törvényszék (harmadik tanács) T-471/17. sz., Edison kontra EUIPO (EDISON) ügyben 2018. december 7-én hozott ítélete ellen az Edison SpA által 2019. február 15-én benyújtott fellebbezés
      (C-121/19. P. sz. ügy)
      (2019/C 288/15)
      Az eljárás nyelve: olasz

         Felek

         Fellebbező: Edison SpA (képviselők: D. Martucci, F. Boscariol de Roberto ügyvédek)

         A másik fél az eljárásban: Az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala

         A fellebbező kérelmei

                  —

                  elsődlegesen helyezze hatályon kívül a megtámadott ítéletet, döntse el az ügyet érdemben és adjon helyt a keresetnek, megállapítva, hogy a „Villamos energia” a Nizzai Osztályozás nyolcadik kiadása szerinti 4. osztályba tartozik, következésképpen mondja ki, hogy a 3 315 991. sz. védjegy, amelynek az Edison S.p.A a jogosultja, többek között a „Villamos energiára” is vonatkozik;

                  —

                  másodlagosan helyezze hatályon kívül a megtámadott ítéletet, és utalja vissza az ügyet a Törvényszék elé;

                  —

                  minden esetben az EUIPO-t kötelezze a költségek viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek

                  1.

                  A Törvényszék tévedett, amikor azt állapította meg, hogy az, hogy a villamos energia szerepel az EUIPO által az európai uniós védjegyről szóló rendelet 28. cikkének (8) bekezdése szerinti nyilatkozatok benyújtásához kidolgozott Grey-listben (41., 46. és 54. pont), bizonyítja, hogy nem tartozik a Nizzai Osztályozás nyolcadik kiadása szerinti 4. osztály fejezetcímeinek általános és megszokott jelentése alá. A téves jogalkalmazás először is abból ered, hogy a felperes korlátozásra vonatkozó kérelmét 2015. június 15-én nyújtotta be, míg az EUIPO által hivatkozott dokumentumot a 2016. február 8-i 1/2016 közleményben adták ki. Másodszor, ugyancsak téves jogalkalmazást valósít meg az, hogy valamely kifejezés Grey-listben való feltüntetését bizonyítéknak tekintik, miközben az nem kötelező erejű értelmezések összessége.

                  2.

                  A Törvényszék tévesen állapította meg, hogy „illuminants” áruknak csak materiális áruk tekinthetők, amelyek maguktól spontán módon fényt állítanak elő. A téves jogalkalmazás abból ered, hogy éppen az illetékes hatóság és gazdasági szereplők osztályozzák az árukat világítóanyag funkciójuk alapján, a villamos energiát olyan áruként besorolva, amely fényt és hasznot termel, és egyáltalán nem veszik figyelembe az áru szűken fizikai értelemben vett anyagi jellegét.

                  3.

                  A Törvényszék tévesen alkalmazta a jogot, mivel amennyiben megállapítható, hogy a „fuel” magában foglalja a motor-tüzelőanyagokat is, nyilvánvaló, hogy a „fuel” kifejezést olyan tágan kell értelmezni, hogy olyan árukat is magában foglal, amelyek jellegüknél fogva nem égésük által eredményezik a motorok működtetését, köztük a villamos energiát is.

                  4.

                  A Törvényszék értelmezési hibát követett el, amikor azt állapította meg, hogy a villamos energia nem tartozik a „motor fuel” körébe, és teljes mértékben figyelmen kívül hagyta annak funkcionális jellemzőit.

                  5.

                  A Törvényszék nyilvánvalóan tévesen alkalmazta a jogot, amikor úgy vélte, hogy a felperes által benyújtott bizonyítékok nem elegendőek annak bizonyításához, hogy a villamos energia a 4. osztályba tartozik.

                  6.

                  Ezenfelül, a Törvényszék határozatát az EUIPO által benyújtott 1. dokumentumra is alapozta, megállapítva, hogy a dokumentum 2003 augusztusi, noha azon egyértelműen 2003 júniusi dátum szerepel.

                  7.

                  A Törvényszék mindössze a jogi helyzetet és indokolás nélküli határozatokat vett tekintetbe annak ellenére, hogy a felperes és az EUIPO által benyújtott bizonyítékokat elfogadta. Az a kijelentés, hogy a kereskedelemben vannak elektromos járművek, majd annak tagadása, hogy a gazdasági szereplők (vagyis maguk e járművek gyártói) üzemanyagnak, még ha alternatív üzemanyagnak is tekintik a villamos energiát, minden logikának ellentmond, és az EUIPO, valamint a Törvényszék határozatait megfosztja indokolásuktól.


title: C-304/19. sz. ügy: A Curtea de Apel Constanța (Románia) által 2019. április 12- én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — Ira Invest SRL kontra Agenția de Plăți și Intervenție pentru Agricultură — Centrul Județean Tulcea

text:
               26.8.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 288/15

      A Curtea de Apel Constanța (Románia) által 2019. április 12- én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — Ira Invest SRL kontra Agenția de Plăți și Intervenție pentru Agricultură — Centrul Județean Tulcea
      (C-304/19. sz. ügy)
      (2019/C 288/19)
      Az eljárás nyelve: román

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Curtea de Apel Constanța

         Az alapeljárás felei

         Felperes: Ira Invest SRL

         Alperes: Agenția de Plăți și Intervenție pentru Agricultură — Centrul Județean Tulcea

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdés

      Úgy kell-e értelmezni az 1307/2013/EU rendelet (1) 4. cikke (1) bekezdésének b), c), e) és f) pontját, 10. cikkét, 21. cikkének (1) bekezdését, valamint 32. cikkének (1)–(5) bekezdését, hogy azokkal ellentétes az olyan nemzeti szabályozás, amely az alapügyben szereplő körülmények között a mezőgazdasági termelőt azért zárja ki a támogatásra való jogosultságból, mert a szántóterületként használt, akvakultúrás létesítményekkel rendelkező földterületek nem minősülnek a rendelet 4. cikke értelmében vett „mezőgazdasági területnek”?

         (1)  A közös agrárpolitika keretébe tartozó támogatási rendszerek alapján a mezőgazdasági termelők részére nyújtott közvetlen kifizetésekre vonatkozó szabályok megállapításáról, valamint a 637/2008/EK és a 73/2009/EK tanácsi rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló, 2013. december 17 i 1307/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (HL 2013. L 347., 608. o.)


title: C-329/19. sz. ügy: A Tribunale di Milano (Olaszország) által 2019. április 23-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — Condominio di Milano kontra Eurothermo SpA

text:
               26.8.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 288/16

      A Tribunale di Milano (Olaszország) által 2019. április 23-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — Condominio di Milano kontra Eurothermo SpA
      (C-329/19. sz. ügy)
      (2019/C 288/21)
      Az eljárás nyelve: olasz

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Tribunale di Milano

         Az alapeljárás felei

         Felperes: Condominio di Milano

         Alperes: Eurothermo SpA

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdés

      Ellentétes-e a fogyasztó 93/13/EGK irányelvben (1) alkalmazott fogalmával fogyasztónak minősíteni az olyan (az olasz jogrend szerinti társasházhoz hasonló) személyt, amely nem tartozik a „természetes személy” vagy a „jogi személy” fogalmának hatálya alá, ha e személy olyan célból köt szerződést, amely kívül esik saját szakmája, üzleti tevékenysége vagy foglalkozása körén és az eladóhoz vagy szolgáltatóhoz képest kiszolgáltatott helyzetben van mind tárgyalási lehetőségei, mind pedig tájékozottsági szintje tekintetében?

         (1)  A fogyasztókkal kötött szerződésekben alkalmazott tisztességtelen feltételekről szóló, 1993. április 5-i 93/13/EGK tanácsi irányelv (HL 1993. L 95., 29. o.; magyar nyelvű különkiadás: 15. fejezet, 2. kötet, 288. o.)


title: C-334/19. sz. ügy: A Landesgericht Stuttgart (Németország) által 2019. április 24-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — Eurowings GmbH kontra GD, HE, IF

text:
               26.8.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 288/17

      A Landesgericht Stuttgart (Németország) által 2019. április 24-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — Eurowings GmbH kontra GD, HE, IF
      (C-334/19. sz. ügy)
      (2019/C 288/22)
      Az eljárás nyelve: német

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Landesgericht Stuttgart

         Az alapeljárás felei

         Felperes: Eurowings GmbH

         Alperesek: GD, HE, IF

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

      Úgy kell-e értelmezni a visszautasított beszállás és légijáratok törlése vagy hosszú késése [helyesen: jelentős késése] esetén az utasoknak nyújtandó kártalanítás és segítség közös szabályainak megállapításáról, és a 295/91/EGK rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló, 2004. február 11-i 261/2004/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet (1) rendelkezéseit, különösen az 5. cikk (3) bekezdését, hogy a légi személyzet jelentős részének betegszabadság miatti spontán távolléte („vad sztrájk”) azon légifuvarozónál, amely repülőgép személyzettel együtt történő bérbeadásáról szóló szerződés („wet lease”, teljes bérlet) keretében a repülőgépet személyzettel együtt bérbe adja a rendelet 2. cikkének b) pontja értelmében vett „üzemeltető légifuvarozó[nak]”, a légi járatért fennálló üzemeltetési felelősséget azonban nem viseli, azt eredményezi, hogy — [a 2018. április 17-i Krüsemann és társai ítéletnek (C-195/17, C-197/17–C-203/17, C-226/17, C-228/17, C-254/17, C-274/17, C-275/17, C-278/17–C-286/17 és C-290/17–292/17 (2))] megfelelően — az „üzemeltető légifuvarozó” sem hivatkozhat a rendelet 5. cikkének (3) bekezdése értelmében vett „rendkívüli körülmények[re]”?

         (1)  HL 2004. L 46., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 7. fejezet, 8. kötet, 10. o.

         (2)  EU:C:2018:258.


title: C-355/19. sz. ügy: A Curtea de Apel Pitești (Románia) által 2019. május 6-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — Asociația „Forumul Judecătorilor din România”, Asociația „Mișcarea pentru Apărarea Statutului Procurorilor”, OL kontra Parchetul de pe lângă Înalta Curte de Casație și Justiție — Procurorul General al României

text:
               26.8.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 288/18

      A Curtea de Apel Pitești (Románia) által 2019. május 6-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — Asociația „Forumul Judecătorilor din România”, Asociația „Mișcarea pentru Apărarea Statutului Procurorilor”, OL kontra Parchetul de pe lângă Înalta Curte de Casație și Justiție — Procurorul General al României
      (C-355/19. sz. ügy)
      (2019/C 288/23)
      Az eljárás nyelve: román

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Curtea de Apel Pitești

         Az alapeljárás felei

         Felperesek: Asociația „Forumul Judecătorilor din România”, Asociația „Mișcarea pentru Apărarea Statutului Procurorilor”, OL

         Alperes: Parchetul de pe lângă Înalta Curte de Casație și Justiție — Procurorul General al României

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1)

                  A 2006. december 13-i 2006/928/EK bizottsági határozattal (1) létrehozott együttműködési és ellenőrzési mechanizmust (CVM) valamely európai uniós intézmény EUMSZ 267. cikk értelmében vett jogi aktusának kell-e tekinteni, amely az Európai Unió Bírósága által értelmezhető?

                  2)

                  A Bolgár Köztársaságnak és Romániának az Európai Unióhoz való csatlakozásáról szóló, Románia által 2005. április 25-én Luxembourgban aláírt szerződés hatálya alá tartozik-e a 2006. december 13-i 2006/928/EK bizottsági határozattal létrehozott együttműködési és ellenőrzési mechanizmus (CVM) tartalma, jellege és időtartama? Az említett mechanizmus keretében készült jelentésekben megfogalmazott követelmények kötelező jellegűek-e Romániára nézve?

                  3)

                  Úgy kell-e értelmezni az Európai Unióról szóló szerződés 2. cikkét, hogy a tagállamok kötelesek tiszteletben tartani a jogállamiságnak a 2006. december 13-i 2006/928/EK bizottsági határozattal létrehozott együttműködési és ellenőrzési mechanizmus (CVM) keretében kidolgozott jelentésekben is előírt szempontjait abban az esetben, ha sürgőséggel felállítanak egy olyan, a bírák által elkövetett bűncselekmények kivizsgálását végző különleges ügyészségi szervezeti egységet, amely konkrét aggodalmat vált ki a korrupció elleni küzdelem tekintetében, és amelyet a bírák megfélemlítésére és a velük szembeni nyomásgyakorlásra szolgáló további eszközként lehet felhasználni?

                  4)

                  Úgy kell-e értelmezni az Európai Unióról szóló szerződés 19. cikke (1) bekezdésének második albekezdését, hogy a tagállamok kötelesek az ahhoz szükséges intézkedések meghozatalára, hogy az uniós jog által szabályozott ágazatokban a hatékony jogvédelmet biztosítsák, eltörölve a bírák által lefolytatandó büntetőeljárásokra gyakorolt politikai befolyás minden kockázatát abban az esetben, ha sürgőséggel felállítanak egy olyan, a bírák által elkövetett bűncselekmények kivizsgálását végző különleges ügyészségi szervezeti egységet, amely konkrét aggodalmat vált ki a korrupció elleni küzdelem tekintetében, és amelyet a bírák megfélemlítésére és a velük szembeni nyomásgyakorlásra szolgáló további eszközként lehet felhasználni?

         (1)  A Romániában felállítandó együttműködési, valamint az igazságügyi reform és a korrupció elleni küzdelem területén érvényes külön értékelési kritériumok teljesítése terén elért haladást ellenőrző mechanizmus létrehozásáról szóló, 2006. december 13-i 2006/928/EK bizottsági határozat (HL 2006. L 354., 56. o.).


title: C-357/19. sz. ügy: Az Înalta Curte de Casație și Justiție (Románia) által 2019. május 6-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — Parchetul de pe lângă Înalta Curte de Casație și Justiție — Direcția Națională Anticorupție, PM, RO, SP, TQ kontra QN, UR, VS, WT, Autoritatea Națională pentru Turism, Agenția Națională de Administrare Fiscală, SC Euro Box Promotion SRL

text:
               26.8.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 288/19

      Az Înalta Curte de Casație și Justiție (Románia) által 2019. május 6-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — Parchetul de pe lângă Înalta Curte de Casație și Justiție — Direcția Națională Anticorupție, PM, RO, SP, TQ kontra QN, UR, VS, WT, Autoritatea Națională pentru Turism, Agenția Națională de Administrare Fiscală, SC Euro Box Promotion SRL
      (C-357/19. sz. ügy)
      (2019/C 288/24)
      Az eljárás nyelve: román

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Înalta Curte de Casație și Justiție

         Az alapeljárás felei

         Felperesek: Parchetul de pe lângă Înalta Curte de Casație și Justiție — Direcția Națională Anticorupție, PM, RO, SP, TQ

         Alperesek: QN, UR, VS, WT, Autoritatea Națională pentru Turism, Agenția Națională de Administrare Fiscală, SC Euro Box Promotion SRL

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1)

                  Úgy kell-e értelmezni az Európai Unióról szóló szerződés 19. cikkének (1) bekezdését, az Európai Unió működéséről szóló szerződés 325. cikkének (1) bekezdését, az Európai Unióról szóló szerződés K.3. cikke alapján, az Európai Közösségek pénzügyi érdekeinek védelméről szóló egyezmény 1. cikke (1) bekezdésének a) és b) pontját és 2. cikkének (1) bekezdését, valamint a jogbiztonság elvét, hogy azokkal ellentétes, ha a bíróságok rendszerének részét nem képező valamely szerv, a Curtea Constituțională a României (alkotmánybíróság, Románia) dönt az ítélkező testületek összetételének jogszerűségéről, ezáltal megteremtve annak feltételeit, hogy helyt lehessen adni a meghozott jogerős ítéletekkel szemben meghatározott időtartamon belül előterjesztett rendkívüli kérelmeknek?

                  2)

                  Úgy kell-e értelmezni az Európai Unió Alapjogi Chartája 47. cikkének második bekezdését, hogy azzal ellentétes, ha a bíróságok rendszerének részét nem képező valamely szerv a belső jog értelmében kötelező erővel megállapítja, hogy nem független és nem pártatlan az olyan ítélkező testület, amelyben olyan, vezető beosztású bíró vesz részt, akit nem véletlenszerűen, hanem átlátható, a felek által ismert és nem vitatott, a szóban forgó testület előtti összes ügyre alkalmazandó szabály alapján neveztek ki?

                  3)

                  Úgy kell-e értelmezni az uniós jog elsőbbségét, hogy az lehetővé teszi, hogy a nemzeti bíróság mellőzze az alkotmánybíróság olyan határozatának az alkalmazását, amely határozatot az alkotmánybíróság alkotmányossági jogvitával kapcsolatos ügyben hozott, és amely a nemzeti jog értelmében kötelező erejű?


title: T-698/17. sz. ügy: A Törvényszék 2019. július 12-i ítélete — MAN Truck & Bus kontra EUIPO — Halla Holdings (MANDO) („Európai uniós védjegy — Felszólalási eljárás — A MANDO európai uniós szóvédjegy bejelentése — MAN korábbi nemzetközi és nemzeti ábrás védjegyek — Man korábbi nemzeti szóvédjegy — Viszonylagos kizáró ok — Összetéveszthetőség hiánya — A 207/2009/EK rendelet 8. cikke (1) bekezdésének b) pontja [jelenleg az (EU) 2017/1001 rendelet 8. cikke (1) bekezdésének b) pontja]”)

text:
               9.9.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 305/41

      A Törvényszék 2019. július 12-i ítélete — MAN Truck & Bus kontra EUIPO — Halla Holdings (MANDO)
      (T-698/17. sz. ügy) (1)

      („Európai uniós védjegy - Felszólalási eljárás - A MANDO európai uniós szóvédjegy bejelentése - MAN korábbi nemzetközi és nemzeti ábrás védjegyek - Man korábbi nemzeti szóvédjegy - Viszonylagos kizáró ok - Összetéveszthetőség hiánya - A 207/2009/EK rendelet 8. cikke (1) bekezdésének b) pontja [jelenleg az (EU) 2017/1001 rendelet 8. cikke (1) bekezdésének b) pontja]”)
      (2019/C 305/49)
      Az eljárás nyelve: angol

         Felek

         Felperes: MAN Truck & Bus (München, Németország) (képviselő: C. Röhl ügyvéd)

         Alperes: az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala (EUIPO) (képviselők kezdetben: J. Ivanauskas és D. Walicka, később J Ivanauskas és H. O'Neill meghatalmazottak)

         A másik fél az EUIPO fellebbezési tanácsa előtti eljárásban, beavatkozó fél a Törvényszék előtti eljárásban: Halla Holdings Corp. (Yongin-si, Dél-Korea) (képviselők: M.-R. Hirsch és C. de Haas ügyvédek)

         Az ügy tárgya

      Az EUIPO első fellebbezési tanácsának a Man Truck & Bus és a Halla Holdings közötti felszólalási eljárással kapcsolatban 2017. július 13-án hozott határozata (R 1919/2016-1. sz. ügy) ellen benyújtott kereset.

         Az ítélet rendelkező része

                  1)

                     A Törvényszék hatályon kívül helyezi az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala (EUIPO) első fellebbezési tanácsának 2017. július 13-án hozott határozatát (R 1919/2016-1. sz. ügy), amennyiben az a MANDO szóvédjegy és a MAN ábrás védjegy korábbi 863 418. sz. nemzetközi lajstromozása közötti összetéveszthetőség hiányát állapította meg.

                  2)

                     A Törvényszék a keresetet ezt meghaladó részében elutasítja.

                  3)

                     Mindegyik fél maga viseli saját költségeit.

         (1)  HL C 437., 2017.12.18.


title: C-382/19. P. sz. ügy: A Törvényszék (negyedik tanács) T-169/17. sz., Ralph Pethke kontra az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala (EUIPO) ügyben 2019. március 5-én hozott ítélete ellen Ralph Pethke által 2019. március 15-én benyújtott fellebbezés

text:
               7.10.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 337/2

      A Törvényszék (negyedik tanács) T-169/17. sz., Ralph Pethke kontra az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala (EUIPO) ügyben 2019. március 5-én hozott ítélete ellen Ralph Pethke által 2019. március 15-én benyújtott fellebbezés
      (C-382/19. P. sz. ügy)
      (2019/C 337/02)
      Az eljárás nyelve: német

         Felek

         Fellebbező: Ralph Pethke (képviselő: H. Tettenborn ügyvéd)

         Másik fél az eljárásban: az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala

         A fellebbező kérelmei

      A fellebbező azt kéri, hogy a Bíróság

                  —

                  helyezze hatályon kívül az Európai Unió Törvényszékének a T-169/17. sz. ügyben 2019. március 5-én hozott ítéletét;

                  —

                  semmisítse meg az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatalának (EUIPO) ügyvezető igazgatója által hozott PERS-AFFECT-16–134 újrabeosztó határozatot és rendelje el a jogellenes újrabeosztás által okozott vagyoni és nem vagyoni kár megtérítését;

                  —

                  másodlagosan helyezze hatályon kívül az ítéletet és az ügyet utalja vissza a Törvényszék elé.

         Jogalapok és fontosabb érvek

      A jelen fellebbezés a Törvényszék azon ítélete ellen irányul, amellyel az elutasította a felperes által az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatalának (EUIPO) ügyvezető igazgatója által hozott PERS-AFFECT-16–134 újrabeosztó határozattal szemben benyújtott keresetet.
      A fellebbező fellebbezését a következő három jogalapra alapítja:

                  1.

                  A tisztviselők személyzeti szabályzata (1) 7. cikkének és az Európai Unió Bírósága Alapokmánya 36. cikkének megsértése
                  A fellebbező a személyzeti szabályzat 7. cikkének a Törvényszék általi jogszerűtlen alkalmazását kifogásolja. Valamely főosztály egységvezetői álláshelyéről mindennemű, a felperes jogait védő értékelési és fegyelmi eljárás nélkül előmeneteli lehetőség nélküli tanácsosi beosztásba történő visszaminősítése nem jogszerű újrabeosztásnak, hanem jogellenes visszaminősítésnek minősül. A személyzeti szabályzat 2014. évi módosítása az egységvezetők AD 12 besorolási fokozaton túlmenő előléptetését közszolgálati jogosultsággá fejlesztette. A kinevezésre jogosult hatóság e jogosultságot rendes értékelési vagy fegyelmi eljárás nélkül egyoldalúan nem vonhatja el. 2014 óta a jogszabály alapján nem feltételezhető az osztályvezetői és az előmeneteli lehetőség nélküli tanácsosi besorolás közötti egyenértékűség.
                  A Törvényszék ezenkívül hivatkozik a személyzeti szabályzat 7. cikke szerinti újrabeosztásokkal és a beosztások egyenértékűségével kapcsolatos ítélkezési gyakorlatra, azonban abból helytelen következtetéseket von le.
                  Végül a Törvényszék jogi és eljárási hibát követett el azáltal, hogy nem határozott teljes mértékben a második jogalapról, azaz arról, hogy a felperest 2016. október 10-én jogellenesen minősítették vissza anélkül, hogy új beosztásba osztották volna be, amelyre csak 2016. október 17-én került sor. Itt éppen egy, a személyzeti szabályzat 7. cikke szerinti újrabesztásról van szó (az ítélet 49–106. pontja).

                  2.

                  A tények elferdítése
                  A Törvényszék olyan tényekre alapozta a megtámadott ítéletet, amelyek nem csak nem következtek az ügy irataiból, hanem az ítéletét olyan tényekkel támasztotta alá, amelyek az eljárási iratok között nem szerepeltek.
                  A jelen esetben a Törvényszék ezenkívül nyilvánvalóan nem értékelte a bizonyítékokat. A bizonyítékok értékelésénél a Törvényszéknek az alperes állításainak szavahihetőségét is mérlegelnie kellett volna.
                  Egyebekben a felperesnek a nyilvánvalóan jogellenes intézkedések jelentésére vonatkozó kötelezettségével kapcsolatos cselekményeinek a Törvényszék szerinti értékelése minden gyakorlati érvényesülésétől megfosztaná a személyzeti szabályzat 21a. cikk (1) bekezdését és a 22b. cikkét.

                  3.

                  A gondoskodási kötelezettség és a zaklatás vádjának, valamint az Európai Unió Bírósága Alapokmánya 36. cikkének jogellenes értékelése
                  A Törvényszék a hatályos jogszabályok megsértésére hivatkozva elutasította az ügyvezető igazgató 2016. október 10. és 2016. október 17. közötti intézkedéseivel kapcsolatos zaklatási vádakat. A gondoskodási kötelezettség megsértésére és a zaklatásra vonatkozó kifogás elválaszthatatlanul kapcsolódik a 2016. október 10. és 2016. október 17. között hozott jogellenes újrabeosztó és visszaminősítő határozathoz. A Törvényszék megállapításával ellentétben a személyzeti szabályzat 12a. cikkének (3) bekezdése szerinti zaklatás nem függ a „magatartások összességétől”. A Törvényszék ezenkívül nem határozott a gondoskodási kötelezettségnek a felperes újrabeosztásakor a szakmai teljesítményét illető rágalmazásban megnyilvánuló megsértésére vonatkozó kifogással kapcsolatban.

         (1)  A 2013. október 22-i 1023/2013/EU, Euratom európai parlamenti és tanácsi rendelettel (HL 2013. L 287., 15. o.) módosított, az Európai Közösségek tisztviselőinek személyzeti szabályzatáról, egyéb alkalmazottainak alkalmazási feltételeiről, valamint a Bizottság tisztviselőire ideiglenesen alkalmazandó különleges intézkedések bevezetéséről szóló, 1968. február 29-i 259/68/EGK, Euratom, ESZAK tanácsi rendelet (HL 1968. L. 56., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 1. fejezet, 2. kötet, 5. o.; helyesbítés: HL 2016. L 289., 21. o.).


title: C-446/19. sz. ügy: A Törvényszék (első tanács) T-492/17. sz., Stephan Fleig kontra Európai Külügyi Szolgálat ügyben 2019. április 2-án hozott ítélete ellen Stephan Fleig által 2019. június 12-én benyújtott fellebbezés

text:
               7.10.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 337/3

      A Törvényszék (első tanács) T-492/17. sz., Stephan Fleig kontra Európai Külügyi Szolgálat ügyben 2019. április 2-án hozott ítélete ellen Stephan Fleig által 2019. június 12-én benyújtott fellebbezés
      (C-446/19. sz. ügy)
      (2019/C 337/03)
      Az eljárás nyelve: német

         Felek

         Fellebbező: Stephan Fleig (képviselő: H. Tettenborn ügyvéd)

         A másik fél az eljárásban: Európai Külügyi Szolgálat (EKSZ)

         A fellebbező kérelmei

                  —

                  A Bíróság helyezze hatályon kívül az Európai Unió Törvényszékének (első tanács) a T-492/17. sz. ügyben 2019. április 2-án hozott ítéletét;

                  —

                  a Bíróság semmisítse meg az Európai Külügyi Szolgálat (EKSZ) „Emberi erőforrások” igazgatóságának igazgatója által, munkaszerződések megkötésére jogosult hatósági minőségében eljárva hozott azon 2016. szeptember 19-i határozatot, amelyben a fellebbező határozatlan idejű munkaszerződését 2017. június 19-i hatállyal megszüntette, és az EKSZ-t kötelezze a jogellenes megszüntetés miatt keletkezett nem vagyoni kár megtérítésére;

                  —

                  másodlagosan helyezze hatályon kívül az ítéletet, és az ügyet utalja vissza a Törvényszék elé;

                  —

                  mindkét eljárásban az EKSZ-t kötelezze a költségek viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek

      A fellebbező a fellebbezését a következő hat jogalapra alapítja:
      Először is a fellebbező azt kifogásolja, hogy megsértették az Alapjogi Charta 47. cikkének (2) bekezdése szerinti, tisztességes eljáráshoz való jogát, és a fegyveregyenlőség elvét. Kérelmével ellentétben a Törvényszék nem kötelezte az EKSZ-t arra, hogy releváns emaileket nyújtson be, ami nagymértékben korlátozta a védelemhez való jogát.
      Másodszor a fellebbező azzal érvel, hogy a Törvényszék tévesen alkalmazta a jogot a közigazgatás gondoskodási kötelezettsége alapelvének az alkalmazása során. A Törvényszék figyelmen kívül hagyta, hogy az EKSZ a magatartásával már a fellebbező munkaszerződésének a megszüntetése előtt hozzájárult a fellebbező pszichikai betegségének a romlásához, és ezáltal azon képességének a csökkenéséhez, hogy a kötelezettségének megfelelően járjon el.
      Harmadszor a fellebbező azt kifogásolja, hogy a Törvényszék tévesen alkalmazta a jogot, amikor abból indult ki, hogy nem kell vizsgálni, hogy a fellebbezőt az egészségi állapota korlátozta-e, és mennyiben abban, hogy a személyzeti szabályzatból eredő, a tartózkodási helyének közlésére vonatkozó kötelezettségének eleget tegyen. A Törvényszék továbbá tévesen alkalmazta a jogot, amikor saját szakvélemény vagy orvosi szakvélemény beszerzése nélkül figyelmen kívül hagyta a fellebbező által benyújtott orvosi állásfoglalást. Ezenkívül a Törvényszék tévesen alkalmazta a jogot annak figyelmen kívül hagyásával, hogy az EKSZ a fellebbező pszichikai betegségének hatásait annak hátrányára vette figyelembe.
      Negyedszer a fellebbező azt kifogásolja, hogy a Törvényszék tévesen alkalmazta a jogot, amikor azt állította, hogy a fellebbező megsértette a személyzeti szabályzat II. mellékletének 7. cikkéből és a lojális együttműködés alapelvéből eredő kötelezettségét azáltal, hogy „megtagadta, hogy a saját orvosát a rokkantságot elbíráló bizottságba jelölje”. Ezáltal a Törvényszék az ítéletét tévesen olyan körülményre alapozta, amelyet maga az EKSZ a határozata indokolásában a fellebbezőnek egyáltalán nem rótt fel.
      Ötödször a fellebbező azzal érvel, hogy a Törvényszék a fellebbező peren kívüli sikertelen kérelmei és panaszai sorából tévesen azt a következtetést vonta le, hogy az EKSZ kinevezésre jogosult hatósága felróhatta a fellebbezőnek a lojális együttműködés hiányát. A Törvényszék szemszögéből a személyzetnek a közigazgatás által elutasított bármely kérelmét végeredményben joggal való visszaélésnek kell tekinteni.
      Hatodszor a fellebbező azt kifogásolja, hogy a Törvényszék az ítéletének alapjául szolgáló számos olyan tényt elferdített, amelyek különösen azon kötelezettségével kapcsolatosak, hogy a közigazgatást tájékoztassa a tartózkodási helyéről.


title: C-495/19. sz. ügy: A Sąd Okręgowy w Poznaniu (Lengyelország) által 2019. június 26-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Kancelaria Medius SA, székhelye: Krakkó kontra RN

text:
               7.10.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 337/6

      A Sąd Okręgowy w Poznaniu (Lengyelország) által 2019. június 26-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Kancelaria Medius SA, székhelye: Krakkó kontra RN
      (C-495/19. sz. ügy)
      (2019/C 337/06)
      Az eljárás nyelve: lengyel

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Sąd Okręgowy w Poznaniu

         Az alapeljárás felei

         Felperes: Kancelaria Medius SA, székhelye: Krakkó

         Alperes: RN

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdés

      Úgy kell-e értelmezni a fogyasztókkal kötött szerződésekben alkalmazott tisztességtelen feltételekről szóló, 1993. április 5-i 93/13/EGK tanácsi irányelv (1) 7. cikkének (1) bekezdését, hogy azzal ellentétesek azok az eljárási rendelkezések, amelyek alapján a bíróság mulasztási ítéletet hozhat önmagában a felperes keresetében hivatkozott állítások alapján, és a bíróságnak ezeket az állításokat valósnak kell elfogadnia abban az esetben, ha az alperes – fogyasztó, akit a tárgyalás időpontjáról szabályszerűen értesítettek – az idézésre nem jelenik meg, és védekezést sem terjeszt elő?

         (1)  HL 1993. L 95., 29. o.; magyar nyelvű különkiadás 15. fejezet, 2. kötet, 288. o.


title: A Norges Høyesterett 2019. június 28-i, tanácsadói vélemény iránti kérelme az EFTA-Bírósághoz a Melissa Colleen Campbell kontra norvég kormány ügyben (E-4/19. sz. ügy)2019/C 351/12

text:
               17.10.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 351/15

      A Norges Høyesterett 2019. június 28-i, tanácsadói vélemény iránti kérelme az EFTA-Bírósághoz a Melissa Colleen Campbell kontra norvég kormány ügyben
      (E-4/19. sz. ügy)
      (2019/C 351/12)
      A Norges Høyesterett (Norvég Legfelsőbb Bíróság) 2019. június 28-i, a Bíróság Hivatalához 2019. június 28-án beérkezett levelében tanácsadói vélemény iránti kérelmet nyújtott be az EFTA-Bírósághoz a Melissa Colleen Campbell kontra norvég kormány ügyben, az alábbi kérdéseket illetően:

                  1.

                  Az Európai Unió Bírósága közelmúltbeli ítélkezési gyakorlatának fényében, amely szerint a nagytanács C-456/12. sz., O. és B. ügyben hozott 2014. március 12-i ítéletében fenntartotta véleményét a származékos tartózkodási joggal kapcsolatban, és a homogenitás elve alapján, a 2004/38/EK irányelv 7. cikke (1) bekezdésének b) pontja, összefüggésben annak 7. cikke (2) bekezdésével, analógia útján alkalmazandó-e arra az esetre, amikor egy EGT-állampolgár a családtagjával együtt visszatér a saját államába?

                  2.

                  Mit foglal magában az irányelvben szereplő „folyamatos” tartózkodás követelménye az EFTA-Bíróság E-28/15. sz., Jabbi ügyben 2016. július 26-án hozott ítéletének 80. pontjában foglaltak szerint? Különösen hasznos lenne, ha az EFTA-Bíróság állást foglalna az alábbiakkal kapcsolatban:

                              a)

                              megszakítható-e a tartózkodás, és amennyiben igen, milyen mértékben, és

                              b)

                              a tartózkodás esetleges megszakításának indoka – például munkával kapcsolatos okok – jelentőséggel bírhat-e annak értékelése szempontjából, hogy az irányelv értelmében folyamatos-e a tartózkodás.

                  3.

                  Mit jelent az a követelmény, hogy az EGT-állampolgár tartózkodása a fogadó államban „ottani családi életet lehetővé tévő tényleges tartózkodás volt”, amint azt többek között az EFTA-Bíróság E-28/15. sz., Jabbi ügyben 2016. július 26-án hozott ítéletének 80. pontja; az Európai Unió Bírósága C-456/12. sz., O. és B. ügyben 2014. március 12-én hozott ítéletének 56. és 57. pontjával összefüggésben értelmezett 51. pontja; valamint az utóbbi Bíróság C-673/16. sz., Coman-ügyben 2018. június 5-én hozott ítéletének 24. és 26. pontja is kifejti, valamint összefüggésben az irányelv 35. cikkében foglalt, a joggal való visszaélésről szóló rendelkezéssel?


title: C-230/19. P. sz. ügy: A Törvényszék (hetedik tanács) T-513/18. sz., Fryč kontra Bizottság ügyben 2019. január 15-én hozott végzése ellen Petr Fryč által 2019. március 14-én benyújtott fellebbezés

text:
               21.10.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 357/4

      A Törvényszék (hetedik tanács) T-513/18. sz., Fryč kontra Bizottság ügyben 2019. január 15-én hozott végzése ellen Petr Fryč által 2019. március 14-én benyújtott fellebbezés
      (C-230/19. P. sz. ügy)
      (2019/C 357/05)
      Az eljárás nyelve: cseh

         Felek

         Fellebbező: Petr Fryč (képviselő: Š. Oharková avocate)

         A másik fél az eljárásban: Európai Bizottság
      2019. szeptember 5-i végzésével a Bíróság (nyolcadik tanács) a fellebbezést egyértelműen megalapozatlannak nyilvánította.


title: C-433/19. sz. ügy: Az Oberster Gerichtshof (Ausztria) által 2019. június 6-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Ellmes Property Services Limited kontra SP

text:
               21.10.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 357/4

      Az Oberster Gerichtshof (Ausztria) által 2019. június 6-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Ellmes Property Services Limited kontra SP
      (C-433/19. sz. ügy)
      (2019/C 357/07)
      Az eljárás nyelve: német

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Oberster Gerichtshof

         Az alapeljárás felei

         Felperes: Ellmes Property Services Limited

         Alperes: SP

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1)

                  Úgy kell-e értelmezni a polgári és kereskedelmi ügyekben a joghatóságról, valamint a határozatok elismeréséről és végrehajtásáról szóló, 2012. december 12-i 1215/2012/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (1) (a továbbiakban: átdolgozott „Brüsszel I” rendelet) 24. cikke 1. pontjának első francia bekezdésében foglalt első esetet, hogy egy lakástulajdonos keresetének a tárgya dologi jog érvényesítése, ha egy másik lakástulajdonos számára meg kívánja tiltani, hogy lakóingatlanát, és különösen annak rendeltetését önhatalmúlag, a többi lakástulajdonos hozzájárulása nélkül megváltoztassa?

                  2)

                  Amennyiben az e kérdésre adott válasz nemleges:
                  Úgy kell-e értelmezni az átdolgozott „Brüsszel I” rendelet 7. cikke 1. pontjának a) alpontját, hogy az 1. pontban említett kereset tárgya szerződés, amelyet a dolog fekvésének helyén kell teljesíteni?

         (1)  HL 2012. L 351., 1. o.


title: C-442/19. sz. ügy: A Hoge Raad der Nederlanden (Hollandia) által 2019. június 12-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Stichting Brein tegen News-Service Europe BV

text:
               21.10.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 357/5

      A Hoge Raad der Nederlanden (Hollandia) által 2019. június 12-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Stichting Brein tegen News-Service Europe BV
      (C-442/19. sz. ügy)
      (2019/C 357/08)
      Az eljárás nyelve: holland

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Hoge Raad der Nederlanden

         Az alapeljárás felei

         Felperes: Stichting Brein

         Alperes: News-Service Europe BV

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1)

                  A jelen előzetes döntéshozatal iránti kérelem [1–7.] és [16.] pontjában ismertetett körülmények között az információs társadalomban a szerzői és szomszédos jogok egyes vonatkozásainak összehangolásáról szóló, 2001. május 22-i 2001/29/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL 2001. L 167., 10. o.; magyar nyelvű különkiadás 17. fejezet, 1. kötet, 230. o.; helyesbítések: HL 2008. L 314., 16. o.; HL 2014. L 10., 32. o.; a továbbiakban: 2001/29/EK irányelv) 3. cikkének (1) bekezdése értelmében vett nyilvánossághoz közvetítést valósít-e meg a Usenet-szolgáltatások nyújtására szolgáló platform üzemeltetője (mint amilyen az NSE is volt)?

                  2)

                  Az első kérdésre adandó igenlő válasz esetén (tehát ha nyilvánossághoz közvetítés valósul meg):
                  Kizárja-e a belső piacon az információs társadalommal összefüggő szolgáltatások, különösen az elektronikus kereskedelem egyes jogi vonatkozásairól szóló, 2000. június 8-i 2000/31/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL 2000. L 178., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 13. fejezet, 25. kötet, 399. o.; a továbbiakban: 2000/31/EK irányelv) 14. cikke (1) bekezdésének alkalmazását annak megállapítása, hogy a Usenet-szolgáltatások nyújtására szolgáló platform üzemeltetője a 2001/29/EK irányelv 3. cikkének (1) bekezdése értelmében vett nyilvánossághoz közvetítést valósít meg?

                  3)

                  Az első vagy második kérdésre adandó nemleges válasz esetén (tehát ha főszabály szerint hivatkozni lehet a 2000/31/EK irányelv 14. cikkének (1) bekezdése szerinti, felelősség alóli mentességre):
                  A 2000/31/EK irányelv 14. cikkének (1) bekezdésére való hivatkozást más módon kizáró tevőleges szerepet játszik-e a Usenet-szolgáltatások nyújtására szolgáló platformnak a jelen előzetes döntéshozatal iránti kérelem [1–7.] és [16.] pontjában foglaltak értelmében vett szolgáltatásokat nyújtó üzemeltetője?

                  4)

                  Eltiltható-e a Usenet-szolgáltatások nyújtására szolgáló platform nyilvánossághoz közvetítést megvalósító és a 2000/31/EK irányelv 14. cikkének (1) bekezdésére hivatkozni jogosult üzemeltetője a jogsértés folytatásától, illetve hozható-e vele szemben az említett irányelv 14. cikkének (3) bekezdése szerinti lehetőségeket meghaladó intézkedéseket elrendelő határozat, vagy ez ellentétes a 2000/31/EK 15. cikkének (1) bekezdésével?


title: C-479/19. sz. ügy: A Corte suprema di cassazione (Olaszország) által 2019. június 19-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – UBS Real Estate Kapitalanlagegesellschaft mbH kontra Agenzia delle Entrate

text:
               21.10.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 357/9

      A Corte suprema di cassazione (Olaszország) által 2019. június 19-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – UBS Real Estate Kapitalanlagegesellschaft mbH kontra Agenzia delle Entrate
      (C-479/19. sz. ügy)
      (2019/C 357/13)
      Az eljárás nyelve: olasz

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Corte suprema di cassazione

         Az alapeljárás felei

         Felperes: UBS Real Estate Kapitalanlagegesellschaft mbH

         Alperes: Agenzia delle Entrate

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdés

      Ellentétes-e a közösségi joggal – különösen a Szerződésnek a letelepedési szabadsággal és a tőke szabad mozgásával kapcsolatos, a Bíróság által értelmezett rendelkezéseivel – a decreto-legge n. 223/2006 (223/2006. sz. rendkívüli törvényerejű rendelet) 35. cikkének 10-ter. bekezdésében szereplőhöz hasonló nemzeti jogi rendelkezés alkalmazása (abban a részében, amelyben az az átírási és ingatlan-nyilvántartási bejegyzési illetékkedvezményt a zárt végű ingatlanbefektetési alapokra korlátozza)?


title: C-561/19. sz. ügy: A Consiglio di Stato (Olaszország) által 2019. július 23-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Consorzio Italian Management, Catania Multisevizi SpA kontra Rete Ferroviaria Italiana SpA

text:
               21.10.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 357/22

      A Consiglio di Stato (Olaszország) által 2019. július 23-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Consorzio Italian Management, Catania Multisevizi SpA kontra Rete Ferroviaria Italiana SpA
      (C-561/19. sz. ügy)
      (2019/C 357/27)
      Az eljárás nyelve: olasz

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Consiglio di Stato

         Az alapeljárás felei

         Felperesek: Consorzio Italian Management, Catania Multisevizi SpA

         Alperes: Rete Ferroviaria Italiana SpA

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1)

                  Köteles-e az olyan nemzeti bíróság, amelynek határozatai ellen nincs jogorvoslati lehetőség, az EUMSZ 267. cikk alapján az uniós jog értelmezésével kapcsolatos valamely kérdést előzetes döntéshozatal céljából főszabály szerint azokban az esetekben is előterjeszteni, amelyekben a szóban forgó kérdést az eljárásban részt vevő egyik fél az eljárás megindítását vagy a perbe bocsátkozását, illetve azt követően terjeszti elő, hogy a bíróság első alkalommal megkezdi az ügyben való tanácskozást, vagy azt követően is, hogy már egyszer terjesztettek előzetes döntéshozatal iránti kérelmet az Európai Unió Bírósága elé?

                  2)

                  A fentiek alapján összeegyeztethető-e az uniós joggal (különösen az EUMSZ 4. cikk (2) bekezdésével, az EUMSZ 9. cikkel, az EUMSZ 101. cikk (1) bekezdésének e) pontjával, az EUMSZ 106. cikkel, az EUMSZ 151. cikkel – és az abban említett, 1961. október 18-án Torinóban aláírt Európai szociális chartájával, valamint a munkavállalók alapvető szociális jogairól szóló 1989. évi közösségi chartával –, az EUMSZ 152. cikkel, az EUMSZ 153. cikkel, az EUMSZ 156. cikkel, az EUSZ 2. cikkel és az EUSZ 3. cikkel, valamint az Európai Unió Alapjogi Chartájának 28. cikkével) a 163/2006. sz. felhatalmazáson alapuló törvényerejű rendelet 163/2006 115., 206. és 217. cikkének a közigazgatási ítélkezési gyakorlatban szereplő olyan értelmezése, amely kizárja az árak felülvizsgálatát az úgynevezett különös ágazatokra vonatkozó szerződések esetében, elsősorban azok tekintetében, amelyek tárgya eltér a 17/2004 irányelvben (1) említettektől, de amely eszközként kapcsolódik az utóbbiakhoz?

                  3)

                  A fentiek alapján összeegyeztethető az uniós joggal (különösen az EU Alapjogi Chartájának 28. cikkével, az egyenlő bánásmód EUMSZ 26. cikkben és az EUMSZ 34. cikkben rögzített elvével, valamint a vállalkozás szabadságának az Európai Unió Alapjogi Chartájának 16. cikke által is elismert elvével) a 163/2006. sz. felhatalmazáson alapuló törvényerejű rendelet 115., 206. és 217. cikkének a közigazgatási ítélkezési gyakorlatban szereplő olyan értelmezése, amely kizárja az árak felülvizsgálatát az úgynevezett különös ágazatokra vonatkozó szerződések esetében, elsősorban azok tekintetében, amelyeknek tárgya eltér a 17/2004 irányelvben említettektől, de amely eszközként kapcsolódik az utóbbiakhoz?

         (1)  A vízügyi, energiaipari, közlekedési és postai ágazatban működő ajánlatkérők beszerzési eljárásainak összehangolásáról szóló, 2004. március 31-i 2004/17/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL 2004. L 134., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás: 6. fejezet, 7. kötet, 19. o.).


title: C-624/19. sz. ügy: A Watford Employment Tribunal (Egyesült Királyság) által 2019. augusztus 22-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – K és társai kontra Tesco Stores Ltd

text:
               21.10.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 357/27

      A Watford Employment Tribunal (Egyesült Királyság) által 2019. augusztus 22-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – K és társai kontra Tesco Stores Ltd
      (C-624/19. sz. ügy)
      (2019/C 357/33)
      Az eljárás nyelve: angol

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Watford Employment Tribunal

         Az alapeljárás felei

         Felperesek: K és társai

         Alperesek: Tesco Stores Ltd

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1.

                  Közvetlen hatállyal bír-e az Európai Unió működéséről szóló szerződés (EUMSZ) 157. cikke olyan keresetek esetében, amelyeket a felperesek azon az alapon terjesztenek elő, hogy velük összehasonlítható munkavállalókéval egyenlő értékű munkát végeznek?

                  2.

                  Amennyiben az első kérdésre nemleges választ kell adni, elkülönül-e az egyenlő érték kérdésétől a 157. cikkben szereplő egyetlen forrást felhasználó összehasonlíthatósági teszt, és amennyiben igen, közvetlen hatállyal bír-e ez a teszt?


title: T-603/17. sz. ügy: A Törvényszék 2019. szeptember 4-i ítélete – Litvánia kontra Bizottság („EMGA és EMVA – A finanszírozásból kizárt kiadások – 1698/2005/EK rendelet – »Leader« 4. fő irány – 65/2011/EU rendelet – Adminisztratív ellenőrzések – A költségek észszerű jellegének értékelését lehetővé tevő megfelelő rendszer kialakítására vonatkozó kötelezettség – Önkéntes munka formájában történő természetbeni hozzájárulás – Ingatlan rendelkezésre bocsátása formájában történő természetbeni hozzájárulás – Helyszíni ellenőrzések – A kifizetés iránti kérelmeket alátámasztó dokumentumok fennállása – A közbeszerzési szabályoknak megfelelően finanszírozott ügyletek végrehajtása”)

text:
               21.10.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 357/29

      A Törvényszék 2019. szeptember 4-i ítélete – Litvánia kontra Bizottság
      (T-603/17. sz. ügy) (1)

      („EMGA és EMVA - A finanszírozásból kizárt kiadások - 1698/2005/EK rendelet - »Leader« 4. fő irány - 65/2011/EU rendelet - Adminisztratív ellenőrzések - A költségek észszerű jellegének értékelését lehetővé tevő megfelelő rendszer kialakítására vonatkozó kötelezettség - Önkéntes munka formájában történő természetbeni hozzájárulás - Ingatlan rendelkezésre bocsátása formájában történő természetbeni hozzájárulás - Helyszíni ellenőrzések - A kifizetés iránti kérelmeket alátámasztó dokumentumok fennállása - A közbeszerzési szabályoknak megfelelően finanszírozott ügyletek végrehajtása”)
      (2019/C 357/35)
      Az eljárás nyelve: litván

         Felek

         Felperes: Litván Köztársaság (képviselők: kezdetben D. Kriaučiūnas, R. Krasuckaitė, R. Dzikovič és M. Palionis, később R. Krasuckaitė, R. Dzikovič, M. Palionis, I. Javičienė és T. Lozoraitis, végül pedig R. Dzikovič, M. Palionis, I. Javičienė és T. Lozoraitis meghatalmazottak)

         Alperes: Európai Bizottság (képviselők: J. Aquilina és J. Jokubauskaitė meghatalmazottak)

         A felperest támogató beavatkozó: Cseh Köztársaság (képviselők: M. Smolek, J. Pavliš és J. Vláčil meghatalmazottak)

         Az ügy tárgya

      Az Európai Mezőgazdasági Garanciaalap (EMGA) és az Európai Mezőgazdasági Vidékfejlesztési Alap (EMVA) terhére a tagállamok által kifizetett egyes kiadásoknak az európai uniós finanszírozásból való kizárásáról szóló, 2017. június 26-i (EU) 2017/1144 bizottság végrehajtási határozat megsemmisítése iránt az EUMSZ 263. cikk alapján benyújtott kérelem, amennyiben e határozat kizár a finanszírozásból a Litván Köztársaság részéről felmerült bizonyos kiadásokat.

         Az ítélet rendelkező része

                  1)

                     A Törvényszék a keresetet elutasítja.

                  2)

                     A Törvényszék a Litván Köztársaságot kötelezi a saját költségein felül az Európai Bizottság részéről felmerült költségek viselésére.

                  3)

                     A Cseh Köztársaság maga viseli saját költségeit.

         (1)  HL C 357., 2017.10.23.


title: T-576/19. sz. ügy: 2019. augusztus 19-én benyújtott kereset – DV és társai kontra Bizottság

text:
               21.10.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 357/39

      2019. augusztus 19-én benyújtott kereset – DV és társai kontra Bizottság
      (T-576/19. sz. ügy)
      (2019/C 357/48)
      Az eljárás nyelve: francia

         Felek

         Felperesek: DV és 10 másik felperes (képviselők: S. Orlandi és T. Martin ügyvédek)

         Alperes: Európai Bizottság

         Kérelmek

      A felperesek azt kérik, hogy a Törvényszék:

                  —

                  semmisítse meg a felperesek 2019. évi szabadsága napjai számának a megállapításáról szóló határozatokat;

                  —

                  a Bizottságot kötelezze a költségek viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek

      Keresetük alátámasztása érdekében a felperesek egyetlen, A személyzeti szabályzat X. mellékletének 6. cikke irányuló jogellenességi kifogásra alapított jogalapra hivatkoznak, amelyet ugyanazon indokokkal támasztanak alá, mint amelyeket a Törvényszék a 2018. december 4-i Carreras Sequeros és társai kontra Bizottság ítéletben (T-518/16, EU:T:2018:873) figyelembe vett. A felperesek szerint az alperes intézmény megtagadta ezen ítélet alkalmazását, holott annak joghatásait nem függesztették fel, ami a Törvényszék ítélete végrehajtásának jogellenes felfüggesztésével egyenértékű.


title: T-580/19. sz. ügy: 2019. augusztus 20-án benyújtott kereset – Borborudi kontra Tanács

text:
               21.10.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 357/40

      2019. augusztus 20-án benyújtott kereset – Borborudi kontra Tanács
      (T-580/19. sz. ügy)
      (2019/C 357/49)
      Az eljárás nyelve: angol

         Felek

         Felperes: Sayed Shamsuddin Borborudi (Teherán, Irán) (képviselő: L. Vidal ügyvéd)

         Alperes: az Európai Unió Tanácsa

         Kérelmek

      A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:

                  —

                  semmisítse meg az (EU) 2019/855 tanácsi végrehajtási rendeletnek megfelelően hozott, 2019. május 27-i tanácsi határozatot, amellyel továbbra is szerepeltették a felperest a 267/2012/EU rendelet IX. mellékletében;

                  —

                  a Tanácsot kötelezze a felperesnek a 267/2012/EU rendelet IX. mellékletéből való törlésére;

                  —

                  a Tanácsot kötelezze az összes költség viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek

      Keresete alátámasztása érdekében a felperes hat jogalapra hivatkozik.

                  1.

                  Az első jogalap azon alapul, hogy a Tanács nem tartotta tiszteletben a személyek és szervezetek szankcionálásával kapcsolatos bizonyítási terhet azzal, hogy felvette és továbbra is szerepeltette a felperest az Európai Unió szankciós listáin, mivel a megtámadott jogi aktusokat semmilyen törvényes indok nem támasztja alá.

                  2.

                  A második jogalap azon alapul, hogy a Tanács ténybeli hibát követett el, mivel S. S. Borborudi már nem dolgozik az Iráni Atomenergia Szervezetnek (a továbbiakban: AEOI), továbbá mivel az AEOI már nem az Egyesült Nemzetek által szankcionált szervezet és az AMAD tervet 2003-ban leállították.

                  3.

                  A harmadik jogalap azon alapul, hogy a Tanács tévesen alkalmazta a jogot, mivel nem minősítette mennyiségi vagy minőségi jelentőségűnek S. S. Borborudi által az iráni nukleáris programhoz nyújtott állítólagos támogatást.

                  4.

                  A negyedik jogalap azon alapul, hogy a Tanács megsértette a felperessel szemben elfogadott korlátozó intézkedés indokolásával kapcsolatos kötelezettségét, mivel nem közölte azokat a bizonyítékokat, amelyek igazolnák azt az indokot, amelynek alapján a felperest szankcionálták.

                  5.

                  Az ötödik jogalap azon alapul, hogy a Tanács megsértette az azzal kapcsolatos kötelezettségét, hogy közölje az indokolást alátámasztó dokumentumokat, jóllehet azokat a felperes kérte.

                  6.

                  A hatodik jogalap azon alapul, hogy a Tanács megsértette az arányosság elvét, amely az Európai Unió alapelveinek egyikét képezi, és azt tiszteletben kell tartani.


title: T-720/18. sz. ügy: A Törvényszék 2019. július 23-i végzése – AMVAC Netherlands kontra EFSA

text:
               21.10.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 357/44

      A Törvényszék 2019. július 23-i végzése – AMVAC Netherlands kontra EFSA
      (T-720/18. sz. ügy) (1)

      (2019/C 357/53)
      Az eljárás nyelve: angol
      A negyedik tanács elnöke elrendelte az ügy törlését.

         (1)  HL C 65., 2019.2.18.


title: T-59/19. sz. ügy: A Törvényszék 2019. szeptember 11-i végzése – Makhlouf kontra Tanács („Kártérítési kereset – Közös kül- és biztonságpolitika – Szíriával szemben hozott korlátozó intézkedések – Pénzeszközök befagyasztása – Hatáskör hiánya”)

text:
               25.11.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 399/65

      A Törvényszék 2019. szeptember 11-i végzése – Makhlouf kontra Tanács
      (T-59/19. sz. ügy) (1)

      („Kártérítési kereset - Közös kül- és biztonságpolitika - Szíriával szemben hozott korlátozó intézkedések - Pénzeszközök befagyasztása - Hatáskör hiánya”)
      (2019/C 399/81)
      Az eljárás nyelve: francia

         Felek

         Felperes: Ehab Makhlouf (Damaszkusz, Szíria) (képviselő: E. Ruchat ügyvéd)

         Alperes: az Európai Unió Tanácsa (képviselők: A. Jaume és V. Piessevaux meghatalmazottak)

         Az ügy tárgya

      Az EUMSZ 268. cikken alapuló és a felperest a Szíriával szembeni korlátozó intézkedésekről szóló 2013/255/KKBP határozat módosításáról szóló, 2018. május 28-i (KKBP) 2018/778 tanácsi határozat (HL 2018. L 131., 16. o.; helyesbítés: HL 2018. L 167., 36. o.) és későbbi végrehajtási jogi aktusai, valamint a Szíriával szembeni korlátozó intézkedésekről szóló 2013/255/KKBP határozat módosításáról szóló, 2019. május 17-i (KKBP) 2019/806 tanácsi határozat (HL 2019. L 132., 36. o.; helyesbítés: HL 2019. L 234., 31. o.) elfogadását követően állítólagosan ért kár megtérítése iránti kérelem, amennyiben e jogi aktusok a felperesre vonatkoznak.

         A végzés rendelkező része

                  1)

                     A Törvényszék a keresetet elutasítja.

                  2)

                     Ehab Makhlouf viseli saját költségeit, valamint az Európai Unió Tanácsa részéről felmerült költségeket.

         (1)  HL C 139., 2019.4.15.


title: C-274/18. sz. ügy: A Bíróság (harmadik tanács) 2019. október 3-i ítélete (az Arbeits- und Sozialgericht Wien [Ausztria] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Minoo Schuch-Ghannadan kontra Medizinische Universität Wien (Előzetes döntéshozatal – Szociálpolitika – A részmunkaidős foglalkoztatásról kötött keretmegállapodás – 4. szakasz – A hátrányos megkülönböztetés tilalmának elve – A foglalkoztatási feltételek tekintetében a részmunkaidőben foglalkoztatott munkavállalókkal szembeni kedvezőtlenebb bánásmód a teljes munkaidőben foglalkoztatott munkavállalókhoz képest – Tilalom – A határozott ideig tartó munkaviszonyok maximális időtartamát a teljes munkaidőben foglalkoztatott munkavállalókéhoz képest a részmunkaidőben foglalkoztatott munkavállalók esetében hosszabb időtartamban rögzítő nemzeti jogszabály – Az időarányosság elve – 2006/54/EK irányelv – A férfiak és nők közötti egyenlő bánásmód a foglalkoztatás és a munkavégzés területén – A 2. cikk (1) bekezdésének b) pontja – A nemen alapuló „közvetett hátrányos megkülönböztetés” fogalma – A 14. cikk (1) bekezdésének c) pontja – Alkalmazási és munkafeltételek – 19. cikk – Bizonyítási teher)

text:
               9.12.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 413/14

      A Bíróság (harmadik tanács) 2019. október 3-i ítélete (az Arbeits- und Sozialgericht Wien [Ausztria] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Minoo Schuch-Ghannadan kontra Medizinische Universität Wien
      (C-274/18. sz. ügy) (1)

      (Előzetes döntéshozatal - Szociálpolitika - A részmunkaidős foglalkoztatásról kötött keretmegállapodás - 4. szakasz - A hátrányos megkülönböztetés tilalmának elve - A foglalkoztatási feltételek tekintetében a részmunkaidőben foglalkoztatott munkavállalókkal szembeni kedvezőtlenebb bánásmód a teljes munkaidőben foglalkoztatott munkavállalókhoz képest - Tilalom - A határozott ideig tartó munkaviszonyok maximális időtartamát a teljes munkaidőben foglalkoztatott munkavállalókéhoz képest a részmunkaidőben foglalkoztatott munkavállalók esetében hosszabb időtartamban rögzítő nemzeti jogszabály - Az időarányosság elve - 2006/54/EK irányelv - A férfiak és nők közötti egyenlő bánásmód a foglalkoztatás és a munkavégzés területén - A 2. cikk (1) bekezdésének b) pontja - A nemen alapuló „közvetett hátrányos megkülönböztetés” fogalma - A 14. cikk (1) bekezdésének c) pontja - Alkalmazási és munkafeltételek - 19. cikk - Bizonyítási teher)
      (2019/C 413/15)
      Az eljárás nyelve: német

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Arbeits- und Sozialgericht Wien

         Az alapeljárás felei

         Felperes: Minoo Schuch-Ghannadan

         Alperes: Medizinische Universität Wien

         Rendelkező rész

                  1)

                  Az UNICE, a CEEP és az ESZSZ által a részmunkaidős foglalkoztatásról kötött keretmegállapodásról szóló, 1997. december 15-i 97/81/EK tanácsi irányelv mellékletében szereplő, a részmunkaidős foglalkoztatásról 1997. június 6-án kötött keretmegállapodás 4. szakaszának 1. pontját akként kell értelmezni, hogy azzal ellentétes az alapeljárásban szóban forgóhoz hasonló azon nemzeti szabályozás, amely a hatálya alá tartozó, határozott időre alkalmazott munkavállalók esetében a munkaviszonyok maximális időtartamát hosszabb időszakban rögzíti a részmunkaidőben foglalkoztatott munkavállalók számára, mint a velük összehasonlítható, teljes munkaidőben foglalkoztatott munkavállalók számára, kivéve ha ezt az eltérő bánásmódot objektív okok igazolják és ha az arányos az említett okokhoz képest, amit a kérdést előterjesztő bíróságnak kell vizsgálnia. A részmunkaidős foglalkoztatásról kötött keretmegállapodás 4. szakaszának 2. pontját akként kell értelmezni, hogy az időarányosság (pro rata temporis) e szakaszban említett elve nem vonatkozik egy ilyen szabályozásra.

                  2)

                  A férfiak és nők közötti esélyegyenlőség és egyenlő bánásmód elvének a foglalkoztatás és munkavégzés területén történő megvalósításáról szóló, 2006. július 5-i 2006/54/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv 2. cikke (1) bekezdésének b) pontját akként kell értelmezni, hogy azzal ellentétes az alapeljárásban szóban forgóhoz hasonló nemzeti szabályozás, amely a hatálya alá tartozó, határozott időre alkalmazott munkavállalók esetében a munkaviszonyok maximális időtartamát hosszabb időszakban rögzíti a részmunkaidőben foglalkoztatott munkavállalók számára, mint a velük összehasonlítható, teljes munkaidőben foglalkoztatott munkavállalók számára, ha bebizonyosodik, hogy ez a szabályozás a férfi munkavállalókhoz képest a női munkavállalók jelentősen magasabb arányát érinti negatívan, valamint ha az említett szabályozás nem igazolható objektív módon jogszerű céllal, illetve ha e cél megvalósításának eszközei nem megfelelőek és nem szükségesek. Ezen irányelv 19. cikkének (1) bekezdését akként kell értelmezni, hogy ez a rendelkezés nem követeli meg, hogy a valószínűsíthető hátrányos megkülönböztetés bizonyítása érdekében az állítása szerint ilyen megkülönböztetés révén sérelmet elszenvedő fél a szóban forgó nemzeti szabályozással érintett munkavállalókra vonatkozó pontos statisztikákat vagy pontos tényeket terjesszen elő, ha ez a fél nehezen fér hozzá ezekhez a statisztikákhoz vagy tényekhez, vagy azok nem állnak rendelkezésre.

         (1)  HL C 285., 2018.8.13


title: C-285/18. sz. ügy: A Bíróság (negyedik tanács) 2019. október 3-i ítélete (a Lietuvos Aukščiausiasis Teismas [Litvánia] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – a Kauno miesto savivaldybė, Kauno miesto savivaldybės administracija által indított eljárás (Előzetes döntéshozatal – Közbeszerzési szerződések – 2014/24/EU irányelv – A 12. cikk (1) bekezdése – Időbeli hatály – A tagállamoknak a szolgáltatásnyújtás módjának megválasztására vonatkozó szabadsága – Korlátok – Úgynevezett „in house” odaítélés tárgyát képező közbeszerzési szerződések – „In house” ügylet – Egy közbeszerzési szerződés és egy „in house” ügylet közötti átfedés)

text:
               9.12.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 413/15

      A Bíróság (negyedik tanács) 2019. október 3-i ítélete (a Lietuvos Aukščiausiasis Teismas [Litvánia] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – a Kauno miesto savivaldybė, Kauno miesto savivaldybės administracija által indított eljárás
      (C-285/18. sz. ügy) (1)

      (Előzetes döntéshozatal - Közbeszerzési szerződések - 2014/24/EU irányelv - A 12. cikk (1) bekezdése - Időbeli hatály - A tagállamoknak a szolgáltatásnyújtás módjának megválasztására vonatkozó szabadsága - Korlátok - Úgynevezett „in house” odaítélés tárgyát képező közbeszerzési szerződések - „In house” ügylet - Egy közbeszerzési szerződés és egy „in house” ügylet közötti átfedés)
      (2019/C 413/16)
      Az eljárás nyelve: litván

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Lietuvos Aukščiausiasis Teismas

         Az alapeljárás felei

         Felperesek: Kauno miesto savivaldybė, Kauno miesto savivaldybės administracija

         Az eljárásban részt vesz: UAB „Irgita”, UAB „Kauno švara”

         Rendelkező rész

                  1)

                  Az olyan helyzet, mint amely az alapügy tárgyát képezi, amelyben az ajánlatkérő olyan jogi személy részére ítélt oda egy közbeszerzési szerződést, amely felett a saját szervei felett gyakorolthoz hasonló irányítást gyakorol, olyan eljárás keretében, amelyet akkor indítottak meg, amikor az építési beruházásra, az árubeszerzésre és a szolgáltatásnyújtásra irányuló közbeszerzési szerződések odaítélési eljárásainak összehangolásáról szóló, 2004. március 31-i 2004/18/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv még hatályban volt, és amelynek alapján az említett irányelv hatályon kívül helyezését, azaz 2016. április 18-át követően kötöttek szerződést, a közbeszerzésről és a 2004/18 irányelv hatályon kívül helyezéséről szóló, 2014. február 26-i 2014/24/EU európai parlamenti és tanácsi irányelv hatálya alá tartozik, amennyiben az ajánlatkérő jogerősen döntött arról a kérdésről, hogy valamely közbeszerzési szerződés ezen időpontot követő odaítélése során fennáll-e az előzetes versenyeztetési kötelezettség.

                  2)

                  A 2014/24 irányelv 12. cikkének (1) bekezdését úgy kell értelmezni, hogy azzal nem ellentétes egy olyan nemzeti rendelkezés, amelynek értelmében valamely tagállam egy „in house” ügylet megkötését többek között attól a feltételtől teszi függővé, hogy közbeszerzési szerződés odaítélése nem teszi lehetővé a teljesített szolgáltatások minőségének, hozzáférhetőségének vagy folyamatosságának biztosítását, amennyiben a szolgáltatás nyújtásának valamely különös módja melletti döntést a közbeszerzési szerződés odaítélését megelőző szakaszban hozták meg, és az megfelel az egyenlő bánásmód, a hátrányos megkülönböztetés tilalma, a kölcsönös elismerés, az arányosság és az átláthatóság elvének.

                  3)

                  A 2014/24 irányelv 12. cikkének (1) bekezdését az átláthatóság elvére tekintettel úgy kell értelmezni, hogy azokat a feltételeket, amelyektől a tagállamok az „in house” ügyletek megkötését függővé teszik, konkrét és egyértelmű pozitív közbeszerzési jogi szabályok útján kell meghatározni, amelyeknek az önkényesség kockázatának elkerülése érdekében kellően hozzáférhetőnek és az alkalmazásuk szempontjából előre láthatónak kell lenniük, aminek a vizsgálata a jelen esetben a kérdést előterjesztő bíróság feladata.

                  4)

                  Egy olyan „in house” ügylet megkötése, amely teljesíti a 2014/24 irányelv 12. cikke (1) bekezdésének a)–c) pontjában kimondott feltételeket, önmagában nincs összhangban az uniós joggal.

         (1)  HL C 276., 2018.8.6.


title: C-302/18. sz. ügy: A Bíróság (harmadik tanács) 2019. október 3-i ítélete (a Raad voor Vreemdelingenbetwistingen [Belgium] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – X kontra Belgische Staat (Előzetes döntéshozatal – Bevándorlási politika – Harmadik országok huzamos tartózkodási engedéllyel rendelkező állampolgárainak jogállása – 2003/109/EK irányelv – A „huzamos tartózkodási engedéllyel rendelkező” jogállás megszerzésére vonatkozó feltételek – Az 5. cikk (1) bekezdésének a) pontja – Stabil, rendszeres és elégséges források)

text:
               9.12.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 413/16

      A Bíróság (harmadik tanács) 2019. október 3-i ítélete (a Raad voor Vreemdelingenbetwistingen [Belgium] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – X kontra Belgische Staat
      (C-302/18. sz. ügy) (1)

      (Előzetes döntéshozatal - Bevándorlási politika - Harmadik országok huzamos tartózkodási engedéllyel rendelkező állampolgárainak jogállása - 2003/109/EK irányelv - A „huzamos tartózkodási engedéllyel rendelkező” jogállás megszerzésére vonatkozó feltételek - Az 5. cikk (1) bekezdésének a) pontja - Stabil, rendszeres és elégséges források)
      (2019/C 413/17)
      Az eljárás nyelve: holland

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Raad voor Vreemdelingenbetwistingen

         Az alapeljárás felei

         Felperes: X

         Alperes: Belgische Staat

         Rendelkező rész

      A harmadik országok huzamos tartózkodási engedéllyel rendelkező állampolgárainak jogállásáról szóló, 2003. november 25-i 2003/109/EK tanácsi irányelv 5. cikke (1) bekezdésének a) pontját akként kell értelmezni, hogy a „források” e rendelkezésben szereplő fogalma nem kizárólag a „huzamos tartózkodási engedéllyel rendelkező” jogállás kérelmezőjének „saját forrásaira” vonatkozik, hanem azokat a forrásokat is magában foglalhatja, amelyeket harmadik személy bocsát e kérelmező rendelkezésére, feltéve hogy, az érintett kérelmező egyéni helyzetére tekintettel, e forrásokat stabilaknak, rendszereseknek és elégségeseknek lehet tekinteni.

         (1)  HL C 276., 2018.8.6


title: C-329/18. sz. ügy: A Bíróság (harmadik tanács) 2019. október 3-i ítélete (az Augstākā tiesa [Lettország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Valsts ieņēmumu dienests kontra „Altic” SIA (Előzetes döntéshozatal – Hozzáadottérték-adó (héa) – 2006/112/EK irányelv – Élelmiszer-beszerzés – Az előzetesen felszámított adó levonása – A levonás megtagadása – Esetlegesen fiktív értékesítő – Héacsalás – A beszerző rendelkezésére álló információkra vonatkozó követelmények – 178/2002/EK rendelet – Az élelmiszerek nyomon követhetőségére és az értékesítő azonosítására vonatkozó követelmények – 852/2004/EK rendelet és 882/2004/EK rendelet – Élelmiszer-vállalkozók nyilvántartásba vételére vonatkozó kötelezettség – A héalevonáshoz való jogra gyakorolt hatás)

text:
               9.12.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 413/16

      A Bíróság (harmadik tanács) 2019. október 3-i ítélete (az Augstākā tiesa [Lettország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Valsts ieņēmumu dienests kontra „Altic” SIA
      (C-329/18. sz. ügy) (1)

      (Előzetes döntéshozatal - Hozzáadottérték-adó (héa) - 2006/112/EK irányelv - Élelmiszer-beszerzés - Az előzetesen felszámított adó levonása - A levonás megtagadása - Esetlegesen fiktív értékesítő - Héacsalás - A beszerző rendelkezésére álló információkra vonatkozó követelmények - 178/2002/EK rendelet - Az élelmiszerek nyomon követhetőségére és az értékesítő azonosítására vonatkozó követelmények - 852/2004/EK rendelet és 882/2004/EK rendelet - Élelmiszer-vállalkozók nyilvántartásba vételére vonatkozó kötelezettség - A héalevonáshoz való jogra gyakorolt hatás)
      (2019/C 413/18)
      Az eljárás nyelve: lett

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Augstākā tiesa

         Az alapeljárás felei

         Felperes: Valsts ieņēmumu dienests

         Alperes:„Altic” SIA

         Rendelkező rész

                  1)

                  A 2010. július 13-i 2010/45/EU tanácsi irányelvvel módosított, a közös hozzáadottértékadó-rendszerről szóló, 2006. november 28-i 2006/112/EK tanácsi irányelv 168. cikkének a) pontját úgy kell értelmezni, hogy azzal ellentétes, ha az élelmiszerláncban részt vevő adóalanytól kizárólag azzal az indokkal – még ha az megfelelően bizonyítottnak tekinthető is, aminek a vizsgálata a kérdést előterjesztő bíróság feladata – tagadják meg az előzetesen felszámított hozzáadottérték-adó (héa) levonásához való jogot, hogy ezen adóalany nem tartotta tiszteletben az élelmiszerek nyomon követhetősége érdekében a beszállítói azonosítására vonatkozóan az élelmiszerjog általános elveiről és követelményeiről, az Európai Élelmiszerbiztonsági Hatóság létrehozásáról és az élelmiszerbiztonságra vonatkozó eljárások megállapításáról szóló, 2002. január 28-i 178/2002/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet 18. cikkének (2) bekezdéséből eredő kötelezettségeket. E kötelezettségek be nem tartása ugyanakkor azon szempontok egyikének minősülhet, amelyek együttesen és egybehangzóan utalhatnak arra, hogy e jogalanynak tudomása volt vagy tudomással kellett volna lennie arról, hogy héacsalást megvalósító ügyletben vesz részt, aminek a vizsgálata a kérdést előterjesztő bíróság feladata.

                  2)

                  A 2010/45 irányelvvel módosított 2006/112 tanácsi irányelv 168. cikkének a) pontját úgy kell értelmezni, hogy az élelmiszerláncban részt vevő adóalany által a beszállítóinak a hatáskörrel rendelkező hatóságoknál való, az élelmiszer-higiéniáról szóló, 2004. április 29-i 852/2004/EK európai parlamenti és a tanácsi rendelet 6. cikkének (2) bekezdésével és a takarmány- és élelmiszerjog, valamint az állategészségügyi és az állatok kíméletére vonatkozó szabályok követelményeinek történő megfelelés ellenőrzésének biztosítása céljából végrehajtott hatósági ellenőrzésekről szóló, 2004. április 29-i 882/2004/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet 31. cikkének (1) bekezdésével összhangban történő nyilvántartásba vételére irányuló ellenőrzés elmaradása nem releváns annak megállapítása szempontjából, hogy az adóalanynak tudomása volt-e vagy tudomással kellett volna-e lennie arról, hogy héacsalást megvalósító ügyletben vesz részt.

         (1)  HL C 276., 2018.8.6


title: C-378/18. sz. ügy: A Bíróság (nyolcadik tanács) 2019. október 3-i ítélete (a Bundesverwaltungsgericht [Németország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Landwirtschaftskammer Niedersachsen kontra Reinhard Westphal (Előzetes döntéshozatal – 2988/95/EK, Euratom rendelet – Az Európai Unió pénzügyi érdekeinek védelme – A 3. cikk (1) bekezdése – Elévülési idő – 3887/92/EGK rendelet és 2419/2001/EK rendelet – Az egyes közösségi támogatási intézkedésekre vonatkozóan létrehozott egységes igazgatási és ellenőrzési rendszer – Jogosulatlan kifizetések visszafizetése – Az enyhébb elévülési szabály alkalmazása)

text:
               9.12.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 413/17

      A Bíróság (nyolcadik tanács) 2019. október 3-i ítélete (a Bundesverwaltungsgericht [Németország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Landwirtschaftskammer Niedersachsen kontra Reinhard Westphal
      (C-378/18. sz. ügy) (1)

      (Előzetes döntéshozatal - 2988/95/EK, Euratom rendelet - Az Európai Unió pénzügyi érdekeinek védelme - A 3. cikk (1) bekezdése - Elévülési idő - 3887/92/EGK rendelet és 2419/2001/EK rendelet - Az egyes közösségi támogatási intézkedésekre vonatkozóan létrehozott egységes igazgatási és ellenőrzési rendszer - Jogosulatlan kifizetések visszafizetése - Az enyhébb elévülési szabály alkalmazása)
      (2019/C 413/19)
      Az eljárás nyelve: német

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Bundesverwaltungsgericht

         Az alapeljárás felei

         Felperes: Landwirtschaftskammer Niedersachsen

         Alperes: Reinhard Westphal

         Rendelkező rész

      A 2004. január 23-i 118/2004/EK bizottsági rendelettel módosított, a 3508/92/EGK tanácsi rendelettel az egyes közösségi támogatási intézkedésekre vonatkozóan létrehozott egységes igazgatási és ellenőrzési rendszer részletes alkalmazási szabályainak megállapításáról szóló, 2001. december 11-i 2419/2001/EK bizottsági rendelet 49. cikkének (6) bekezdését úgy kell értelmezni, hogy az e rendelet által előírt elévülési idő kezdő időpontját az Európai Közösségek pénzügyi érdekeinek védelméről szóló, 1995. december 18-i 2988/95/EK, Euratom tanácsi rendelet 3. cikke (1) bekezdésének megfelelően kell meghatározni, és az a folyamatos vagy ismételt szabálytalanságok esetén annak a napnak felel meg, amikor a szabálytalanság megszűnt.

         (1)  HL C 301., 2018.8.27


title: C-632/18. sz. ügy: A Bíróság (nyolcadik tanács) 2019. október 3-i ítélete (a Conseil d'État [Belgium] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Fonds du Logement de la Région de Bruxelles-Capitale SCRL kontra Institut des Comptes nationaux (ICN) (Előzetes döntéshozatal – Gazdaság- és monetáris politika – Az európai unióbeli nemzeti és regionális számlák európai rendszere – 549/2013/EU rendelet – Kormányzati szektor – Captive finanszírozó – Fogalom – Valamely kormányzat irányítása alatt álló, átlagos vagy alacsony jövedelmű háztartások részére jelzáloghiteleket kínáló társaság)

text:
               9.12.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 413/18

      A Bíróság (nyolcadik tanács) 2019. október 3-i ítélete (a Conseil d'État [Belgium] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Fonds du Logement de la Région de Bruxelles-Capitale SCRL kontra Institut des Comptes nationaux (ICN)
      (C-632/18. sz. ügy) (1)

      (Előzetes döntéshozatal - Gazdaság- és monetáris politika - Az európai unióbeli nemzeti és regionális számlák európai rendszere - 549/2013/EU rendelet - Kormányzati szektor - Captive finanszírozó - Fogalom - Valamely kormányzat irányítása alatt álló, átlagos vagy alacsony jövedelmű háztartások részére jelzáloghiteleket kínáló társaság)
      (2019/C 413/20)
      Az eljárás nyelve: francia

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Conseil d'État

         Az alapeljárás felei

         Felperes: Fonds du Logement de la Région de Bruxelles-Capitale SCRL

         Alperes: Institut des Comptes nationaux (ICN)

         Rendelkező rész

                  1)

                  Az Európai Unió-beli nemzeti és regionális számlák európai rendszeréről szóló, 2013. május 21-i 549/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet A. mellékletének rendelkezéseit úgy kell értelmezni, hogy annak megállapítása érdekében, hogy egy kormányzati irányítás alatt álló külön gazdasági egység az e rendelettel létrehozott, nemzeti számlák felülvizsgált európai rendszere értelmében a kormányzati szektorba tartozik-e, mivel egy captive finanszírozó jellemzőivel rendelkezik, meg kell vizsgálni a tevékenységének végzése során a gazdasági kockázatnak való kitettségére vonatkozó kritériumot.

                  2)

                  Az olyan gazdasági egység, mint amely az alapügyben szerepel, és amelynek valamely kormányzattal szembeni függetlenségét korlátozza a nemzeti szabályozás, amely értelmében e gazdasági egység nem bír teljes körű rendelkezési joggal az eszközeinek és kötelezettségeinek kezelése felett, mivel e kormányzat egyrészt ellenőrzést gyakorol az előbbi eszközei felett, másrészt pedig átvállalja az előbbi kötelezettségeihez kapcsolódó kockázatot, az 549/2013 rendelet A. mellékletének 2.21–2.23 pontja értelmében „captive finanszírozónak” minősíthető, feltéve hogy az e nemzeti jogszabályban előírt ellenőrzési intézkedések a nemzeti bíróság által akként értelmezhetők, hogy ezek következményeként az érintett gazdasági egység nem képes az említett kormányzattól függetlenül cselekedni, mivel e kormányzat ezen egység számára megszabja azokat a feltételeket, amelyek mellett e gazdasági egység eljárni köteles, anélkül hogy lehetősége lenne arra, hogy a saját kezdeményezésére azokat jelentős mértékben módosítsa.

         (1)  HL C 4., 2019.1.7.


title: 1/19. sz. vélemény: Az Európai Parlament által az EUMSZ 218. cikk (11) bekezdése alapján előterjesztett vélemény iránti kérelem

text:
               9.12.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 413/19

      Az Európai Parlament által az EUMSZ 218. cikk (11) bekezdése alapján előterjesztett vélemény iránti kérelem
      (1/19. sz. vélemény)
      (2019/C 413/21)
      Az eljárás nyelve: valamennyi hivatalos nyelv

         A kérelem előterjesztője

      Európai Parlament (képviselők: D. Warin, O. Hrstková Šolcová, A. Neergaard meghatalmazottak)

         A Bíróság elé terjesztett kérdések

                  —

                  Az EUMSZ 82. cikk (2) bekezdése és a 84. cikk megfelelő jogalapot képez-e az isztambuli egyezmény megkötéséről szóló tanácsi jogi aktus számára, vagy ennek a jogi aktusnak az EUMSZ 78. cikkének (2) bekezdésén, 82. cikkének (2) bekezdésén és 83. cikkének (1) bekezdésén kell alapulnia, továbbá a jogalap megválasztásának következményeképpen szükséges vagy lehetséges-e az egyezmény aláírására és megkötésére vonatkozó határozatok kettéválasztása?

                  —

                  Az isztambuli egyezménynek az Unió által, az EUMSZ 218. cikkének (6) bekezdésével összhangban történő megkötése összeegyeztethető-e a szerződésekkel valamennyi tagállam arra vonatkozó közös megállapodásának hiányában, hogy a nevezett egyezmény rendelkezéseit magukra nézve kötelező erejűnek ismerik el?


title: Efta-Bíróság a Bíróság Ítélete (2019. november 13.) az E-2/19. számú,

text:
               6.2.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 40/33

      EFTA-BÍRÓSÁG A BÍRÓSÁG ÍTÉLETE
      (2019. november 13.)
      az E-2/19. számú,
      D és E ügyben

         (A személyek szabad mozgása – Liechtensteinre vonatkozó ágazati kiigazítások – Tartózkodási jog – A családtagokra vonatkozó származékos tartózkodási jog – a 2004/38/EK irányelv)

      (2020/C 40/04)
      Az E-2/19. számú, D és E ügyben a Liechtensteini Hercegség Közigazgatási Bírósága (Verwaltungsgerichtshof des Fürstentums Liechtenstein) által az EFTA-államok közötti, a Felügyeleti Hatóság és Bíróság létrehozásáról szóló megállapodás 34. cikke alapján, az Unió polgárainak és családtagjaiknak a tagállamok területén történő szabad mozgáshoz és tartózkodáshoz való jogáról szóló, 2004. április 29-i, az EGT-megállapodáshoz hozzáigazított 2004/38/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv értelmezésével kapcsolatban a Bírósághoz benyújtott KÉRELEM ügyében a Páll Hreinsson elnökből és előadó-bíróból, Bernd Hammermann bíróból és Ola Mestad (ad hoc) bíróból álló Bíróság 2019. november 13-án ítéletet hozott, amelynek rendelkező része a következő:
      Az EGT-megállapodás V. és VIII. mellékletének, különösen III. pontjának ágazati kiigazításai nem fosztják meg az érvényes tartózkodási engedéllyel és liechtensteini lakóhellyel rendelkező EGT-állampolgár családtagját attól a jogtól, hogy a 2004/38/EK irányelv 7. cikke (1) bekezdésének d) pontja alapján Liechtensteinbe elkísérje az EGT-állampolgárt vagy hozzá csatlakozzon, még akkor sem, ha az EGT-állampolgár liechtensteini tartózkodási engedélyét nem az ágazati kiigazításokban előírt rendszer alapján adták meg.


title: C-167/17. sz. ügy: A Bíróság (első tanács) 2018. október 17-i ítélete (a Supreme Court [Írország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Volkmar Klohn kontra An Bord Pleanála (Előzetes döntéshozatal – Környezet – Egyes projektek környezetre gyakorolt hatásainak vizsgálata – Engedélyező határozattal szembeni jogorvoslathoz való jog – A nem mértéktelenül drága eljárás követelménye – Fogalom – Időbeli hatály – Közvetlen hatály – A költségeket számszerűsítő, jogerőssé vált nemzeti határozatra gyakorolt hatás)

text:
               17.12.2018

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 455/11

      A Bíróság (első tanács) 2018. október 17-i ítélete (a Supreme Court [Írország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Volkmar Klohn kontra An Bord Pleanála
      (C-167/17. sz. ügy) (1)

      ((Előzetes döntéshozatal - Környezet - Egyes projektek környezetre gyakorolt hatásainak vizsgálata - Engedélyező határozattal szembeni jogorvoslathoz való jog - A nem mértéktelenül drága eljárás követelménye - Fogalom - Időbeli hatály - Közvetlen hatály - A költségeket számszerűsítő, jogerőssé vált nemzeti határozatra gyakorolt hatás))
      (2018/C 455/17)
      Az eljárás nyelve: angol

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Supreme Court

         Az alapeljárás felei

         Felperes: Volkmar Klohn

         Alperes: An Bord Pleanála

         Az eljárásban részt vesz: Sligo County Council, Maloney and Matthews Animal Collections Ltd

         Rendelkező rész

                  1)

                  A 2003. május 26-i 2003/35/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvvel módosított, az egyes köz- és magánprojektek környezetre gyakorolt hatásainak vizsgálatáról szóló, 1985. június 27-i 85/337/EGK tanácsi irányelv 10a. cikkének ötödik bekezdését úgy kell értelmezni, hogy azon, e rendelkezésben szereplő követelménynek, miszerint bizonyos, a környezettel kapcsolatos bírósági eljárások nem lehetnek mértéktelenül drágák, nincs közvetlen hatálya. Ha valamely tagállam nem ültette át e cikket, e tagállam bíróságai – az említett cikk átültetésére előírt határidő leteltét követően – mindazonáltal kötelesek a belső jogot a lehető legteljesebb mértékben úgy értelmezni, hogy az eljárásból fakadó pénzügyi teher ne akadályozza a magánszemélyeket azon joguk gyakorlásában, hogy az e rendelkezés hatálya alá tartozó bírósági jogorvoslati eljárást indíthassanak vagy folytathassák azt.

                  2)

                  A 2003/35 irányelvvel módosított 85/337 irányelv 10a. cikkének ötödik bekezdését úgy kell értelmezni, hogy az összhangban álló értelmezés kötelezettsége fennáll valamely tagállam bíróságainak tekintetében, amikor azok a költségek megosztásáról határoznak olyan bírósági eljárásokban, amelyek folyamatban voltak abban az időpontban, amikor lejárt az ugyanezen 10a. cikk ötödik bekezdésben előírt azon követelmény átültetésére kitűzött határidő, miszerint bizonyos, a környezettel kapcsolatos bírósági eljárások nem lehetnek mértéktelenül drágák, figyelmen kívül hagyva azon időpontot, amikor ezek a költségek felmerültek az érintett eljárás során.

                  3)

                  A 2003/35 irányelvvel módosított 85/337 irányelv 10a. cikkének ötödik bekezdését úgy kell értelmezni, hogy egy, az alapügyben szereplőhöz hasonló jogvitában az összhangban történő értelmezés azon nemzeti bíróság feladata, amely a költségek összegéről határoz, amennyiben az nem ellentétes a költségek megosztására vonatkozó, jogerőssé vált határozathoz kapcsolódó jogerővel, aminek vizsgálata a kérdést előterjesztő bíróság feladata.

         (1)  HL C 178., 2017.6.6


title: C-627/18. sz. ügy: A Tribunal Administrativo e Fiscal de Coimbra (Portugália) által 2018. október 5-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Nelson Antunes da Cunha, Lda kontra Instituto de Financiamento da Agricultura e Pescas IP (IFAP)

text:
               17.12.2018

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 455/23

      A Tribunal Administrativo e Fiscal de Coimbra (Portugália) által 2018. október 5-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Nelson Antunes da Cunha, Lda kontra Instituto de Financiamento da Agricultura e Pescas IP (IFAP)
      (C-627/18. sz. ügy)
      (2018/C 455/33)
      Az eljárás nyelve: portugál

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Tribunal Administrativo e Fiscal de Coimbra

         Az alapeljárás felei

         Felperes: Nelson Antunes da Cunha, Lda

         Alperes: Instituto de Financiamento da Agricultura e Pescas IP (IFAP)

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1)

                  Az Európai Unió működéséről szóló szerződés 108. cikkének alkalmazására vonatkozó részletes szabályok megállapításáról szóló, 2015. július 13-i (EU) 2015/1589 tanácsi rendelet (1) 17. cikkének (1) bekezdésében a támogatások visszatéríttetésére vonatkozó jogosultság érvényesítésére előírt elévülési időt kizárólag az Európai Unió és a támogatások visszatéríttetését elrendelő határozat címzett tagállamának jogviszonyában kell-e alkalmazni, vagy az említett tagállam és a jogorvoslatot kérelmező fél mint a közös piaccal összeegyeztethetetlennek minősített támogatás kedvezményezettje közötti jogviszonyban is alkalmazni kell?

                  2)

                  Amennyiben megállapítást nyer, hogy az említett határidőt a támogatások visszatéríttetését elrendelő határozat címzett tagállama és a közös piaccal összeegyeztethetetlennek minősített támogatások kedvezményezettjei közötti jogviszonyokra is alkalmazni kell, úgy kell-e tekinteni, hogy e határidő kizárólag a visszatéríttetést elrendelő határozat elfogadására vonatkozó eljárásra vagy a határozat végrehajtására is vonatkozik?

                  3)

                  Amennyiben megállapítást nyer, hogy az említett határidőt alkalmazni kell a támogatások visszatéríttetését elrendelő határozat címzett tagállama és a közös piaccal összeegyeztethetetlennek minősített támogatások kedvezményezettjei közötti jogviszonyokra, ezt úgy kell-e értelmezni, hogy e határidőt a Bizottság vagy az érintett tagállam bármely, a jogellenes támogatással kapcsolatos aktusa akkor is megszakítja, ha erről nem tájékoztatták a visszatéríttetendő támogatás kedvezményezettjét?

                  4)

                  Ellentétes-e a 2015. július 13-i (EU) 2015/1589 tanácsi rendelet 16. cikkének (2) bekezdésével, valamint az uniós jog elveivel – konkrétan a tényleges érvényesülés elvével, és azon elvvel, miszerint az állami támogatások nem egyeztethetők össze az egységes piaccal – az, hogy a visszatéríttetendő támogatások után felszámítandó kamatok tekintetében a hivatkozott rendelet 17. cikkében előírtnál rövidebb időtartamú elévülési idő alkalmazandó, ahogy azt a polgári törvénykönyv 310. cikke (1) bekezdésének d) pontja meghatározza?

         (1)  HL 2015. L 248., 9. o.


title: C-629/18. sz. ügy: A Sofiyski gradski sad (Bulgária) által 2018. október 8-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – EN, FM, GL kontra Ryanair Designated Activity Company

text:
               17.12.2018

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 455/24

      A Sofiyski gradski sad (Bulgária) által 2018. október 8-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – EN, FM, GL kontra Ryanair Designated Activity Company
      (C-629/18. sz. ügy)
      (2018/C 455/34)
      Az eljárás nyelve: bolgár

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Sofiyski gradski sad

         Az alapeljárás felei

         Felperesek: EN, FM, GL

         Alperes: Ryanair Designated Activity Company

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

      Összeegyeztethető-e az 1215/2012/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (1) 25. cikkével, hogy a visszautasított beszállás és légi járatok törlése vagy hosszú késése [helyesen: jelentős késése] esetén az utasoknak nyújtandó kártalanítás és segítség közös szabályainak megállapításáról és a 295/91/EGK rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló, 2004. február 11-i 261/2004/EK európai parlamenti és tanácsi rendeleten (2) alapuló keresetekre vonatkozóan a jogvita keletkezését megelőzően létrejött megállapodással kötnek ki választott joghatósági okot?

         (1)  A polgári és kereskedelmi ügyekben a joghatóságról, valamint a határozatok elismeréséről és végrehajtásáról szóló, 2012. december 12-i 1215/2012/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (HL 2012. L 351., 1. o.)

         (2)  HL 2004. L 46., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 7. fejezet, 8. kötet, 10. o.