title: T-194/21. sz. ügy: A Törvényszék 2021. december 21-i ítélete – Fidia farmaceutici kontra EUIPO – Stelis Biopharma (HYALOSTEL ONE) („Európai uniós védjegy – Felszólalási eljárás – Egy ábrás megjelölés Európai Uniót megjelölő nemzetközi lajstromozása – HYALOSTEL ONE ábrás védjegy – A korábbi HYALISTIL európai uniós szóvédjegy és a korábbi HyalOne európai uniós ábrás védjegy – A korábbi HYALO nemzetközi szóvédjegy – Viszonylagos kizáró ok – Az (EU) 2017/1001 rendelet 8. cikke (1) bekezdésének b) pontja – Indokolási kötelezettség”)

text:
               2022.2.28.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 95/33

      A Törvényszék 2021. december 21-i ítélete – Fidia farmaceutici kontra EUIPO – Stelis Biopharma (HYALOSTEL ONE)
      (T-194/21. sz. ügy) (1)

      („Európai uniós védjegy - Felszólalási eljárás - Egy ábrás megjelölés Európai Uniót megjelölő nemzetközi lajstromozása - HYALOSTEL ONE ábrás védjegy - A korábbi HYALISTIL európai uniós szóvédjegy és a korábbi HyalOne európai uniós ábrás védjegy - A korábbi HYALO nemzetközi szóvédjegy - Viszonylagos kizáró ok - Az (EU) 2017/1001 rendelet 8. cikke (1) bekezdésének b) pontja - Indokolási kötelezettség”)
      (2022/C 95/45)
      Az eljárás nyelve: angol

         Felek

         Felperes: Fidia farmaceutici SpA (Abano Terme, Olaszország) (képviselők: R. Kunz-Hallstein és H. P. Kunz-Hallstein ügyvédek)

         Alperes: az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala (EUIPO) (képviselők: E. Sliwinska és V. Ruzek meghatalmazottak)

         A másik fél az EUIPO fellebbezési tanácsa előtti eljárásban: Stelis Biopharma Ltd (Karnataka, India)

         Az ügy tárgya

      Az EUIPO ötödik fellebbezési tanácsának a Fidia Farmaceutici és a Stelis Biopharma közötti felszólalási eljárással kapcsolatban 2021. január 27-én hozott határozata (R 831/2020-5. sz. ügy) ellen benyújtott kereset.

         Az ítélet rendelkező része

                  1)

                  A Törvényszék az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala (EUIPO) ötödik fellebbezési tanácsának 2021. január 27-i határozatát (R 831/2020-5. sz. ügy) hatályon kívül helyezi.

                  2)

                  Az EUIPO viseli, a saját költségein felül, a Fidia farmaceutici SpA részéről a jelen eljárással kapcsolatban felmerült költségeket.

         (1)  HL C 217., 2021.6.7.


title: T-195/21. sz. ügy: A Törvényszék 2021. december 21-i ítélete – Klymenko kontra Tanács („Közös kül- és biztonságpolitika – Az ukrajnai helyzetre tekintettel hozott korlátozó intézkedések – A pénzeszközök befagyasztása – Azon személyek, szervezetek és szervek jegyzéke, akikre, illetve amelyekre a pénzeszközök és gazdasági erőforrások befagyasztása alkalmazandó – A felperes nevének a jegyzéken való további szerepeltetése – A Tanács annak ellenőrzésére vonatkozó kötelezettsége, hogy a valamely harmadik állam hatóságának a határozatát a védelemhez való jog és a hatékony bírói jogvédelemhez való jog tiszteletben tartásával hozták”)

text:
               2022.2.28.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 95/34

      A Törvényszék 2021. december 21-i ítélete – Klymenko kontra Tanács
      (T-195/21. sz. ügy) (1)

      („Közös kül- és biztonságpolitika - Az ukrajnai helyzetre tekintettel hozott korlátozó intézkedések - A pénzeszközök befagyasztása - Azon személyek, szervezetek és szervek jegyzéke, akikre, illetve amelyekre a pénzeszközök és gazdasági erőforrások befagyasztása alkalmazandó - A felperes nevének a jegyzéken való további szerepeltetése - A Tanács annak ellenőrzésére vonatkozó kötelezettsége, hogy a valamely harmadik állam hatóságának a határozatát a védelemhez való jog és a hatékony bírói jogvédelemhez való jog tiszteletben tartásával hozták”)
      (2022/C 95/46)
      Az eljárás nyelve: francia

         Felek

         Felperes: Oleksandr Viktorovych Klymenko (Moszkva, Oroszország) (képviselő: M. Phelippeau ügyvéd)

         Alperes: az Európai Unió Tanácsa (képviselők: S. Lejeune és A. Vitro meghatalmazottak)

         Az ügy tárgya

      Az ukrajnai helyzetre tekintettel egyes személyekkel, szervezetekkel és szervekkel szembeni korlátozó intézkedések meghozataláról szóló 2014/119/KKBP határozat módosításáról szóló, 2021. március 4-i (KKBP) 2021/394 tanácsi határozat (HL 2021. L 77., 29. o.) és az ukrajnai helyzetre tekintettel egyes személyekkel, szervezetekkel és szervekkel szembeni korlátozó intézkedések meghozataláról szóló 208/2014/EU rendelet végrehajtásáról szóló, 2021. március 4-i (EU) 2021/391 tanácsi végrehajtási rendelet (HL 2021. L 77., 2. o.) megsemmisítése iránt az EUMSZ 263. cikk alapján benyújtott kérelem, amennyiben ezen aktusok továbbra is szerepeltetik a felperes nevét azon személyek, szervezetek és szervek jegyzékén, akikre, illetve amelyekre e korlátozó intézkedések alkalmazandók.

         Az ítélet rendelkező része

                  1)

                  A Törvényszék az ukrajnai helyzetre tekintettel egyes személyekkel, szervezetekkel és szervekkel szembeni korlátozó intézkedések meghozataláról szóló 2014/119/KKBP határozat módosításáról szóló, 2021. március 4-i (KKBP) 2021/394 tanácsi határozatot és az ukrajnai helyzetre tekintettel egyes személyekkel, szervezetekkel és szervekkel szembeni korlátozó intézkedések meghozataláról szóló 208/2014/EU rendelet végrehajtásáról szóló, 2021. március 4-i (EU) 2021/391 tanácsi végrehajtási rendeletet megsemmisíti, amennyiben ezen aktusok továbbra is szerepeltetik Oleksandr Viktorovych Klymenko nevét azon személyek, szervezetek és szervek jegyzékén, akikre, illetve amelyekre e korlátozó intézkedések alkalmazandók.

                  2)

                  A Törvényszék az Európai Unió Tanácsát kötelezi a költségek viselésére.

         (1)  HL C 206., 2021.5.31.


title: T-495/14. sz. ügy: A Törvényszék 2021. december 17-i végzése – Theodorakis és Theodoraki kontra Tanács („Szerződésen kívüli felelősség – Gazdaság- és monetáris politika – Ciprus stabilitását célzó támogatási program – Az eurócsoport Ciprusról szóló, 2013. március 16-i és 25-i nyilatkozata – Az eurócsoport elnökének Ciprusról szóló, 2013. március 21-i nyilatkozata – Az alperes téves megjelölése – Nyilvánvaló elfogadhatatlanság”)

text:
               2022.2.28.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 95/34

      A Törvényszék 2021. december 17-i végzése – Theodorakis és Theodoraki kontra Tanács
      (T-495/14. sz. ügy) (1)

      („Szerződésen kívüli felelősség - Gazdaság- és monetáris politika - Ciprus stabilitását célzó támogatási program - Az eurócsoport Ciprusról szóló, 2013. március 16-i és 25-i nyilatkozata - Az eurócsoport elnökének Ciprusról szóló, 2013. március 21-i nyilatkozata - Az alperes téves megjelölése - Nyilvánvaló elfogadhatatlanság”)
      (2022/C 95/47)
      Az eljárás nyelve: görög

         Felek

         Felperesek: Georgios Theodorakis (Haniá, Görögország), Maria Theodoraki (Haniá) (képviselő: V. Christianos ügyvéd)

         Alperes: az Európai Unió Tanácsa (képviselők: A. de Gregorio Merino, E. Chatziioakeimidou és E. Dumitriu-Segnana meghatalmazottak)

         Az alperest támogató beavatkozó fél: Európai Bizottság (képviselők: B. Smulders, J.-P. Keppenne, M. Konstantinidis és S. Delaude meghatalmazottak)

         Az ügy tárgya

      Az eurócsoport 2013. március 16-i és 25-i nyilatkozatai, valamint az eurócsoport elnökének 2013. március 21-i nyilatkozata miatt a felperesek által állítólagosan elszenvedett károk megtérítése iránt az EUMSZ 268. cikk alapján benyújtott kérelem.

         A végzés rendelkező része

                  1)

                  A Törvényszék a keresetet mint nyilvánvalóan elfogadhatatlant elutasítja.

                  2)

                  A Törvényszék Georgios Theodorakis-t és Maria Theodorakit kötelezi a saját költségeiknek, valamint az Európai Unió Tanácsa részéről felmerült költségeknek a viselésére.

                  3)

                  Az Európai Bizottság maga viseli saját költségeit.

         (1)  HL C 292., 2014.9.1.


title: T-496/14. sz. ügy: A Törvényszék 2021. december 17-i végzése – Berry Investments kontra Tanács („Szerződésen kívüli felelősség – Gazdaság- és monetáris politika – Ciprus stabilitását célzó támogatási program – Az eurócsoport Ciprusról szóló, 2013. március 16-i és 25-i nyilatkozata – Az eurócsoport elnökének Ciprusról szóló, 2013. március 21-i nyilatkozata – Az alperes téves megjelölése – Nyilvánvaló elfogadhatatlanság”)

text:
               2022.2.28.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 95/35

      A Törvényszék 2021. december 17-i végzése – Berry Investments kontra Tanács
      (T-496/14. sz. ügy) (1)

      („Szerződésen kívüli felelősség - Gazdaság- és monetáris politika - Ciprus stabilitását célzó támogatási program - Az eurócsoport Ciprusról szóló, 2013. március 16-i és 25-i nyilatkozata - Az eurócsoport elnökének Ciprusról szóló, 2013. március 21-i nyilatkozata - Az alperes téves megjelölése - Nyilvánvaló elfogadhatatlanság”)
      (2022/C 95/48)
      Az eljárás nyelve: görög

         Felek

         Felperes: Berry Investments (Monrovia, Libéria) (képviselő: V. Christianos ügyvéd)

         Alperes: az Európai Unió Tanácsa (képviselők: A. de Gregorio Merino, E. Chatziioakeimidou és E. Dumitriu-Segnana meghatalmazottak)

         Az alperest támogató beavatkozó fél: Európai Bizottság (képviselők: J.-P. Keppenne, M. Konstantinidis, B. Smulders és S. Delaude meghatalmazottak)

         Az ügy tárgya

      Az eurócsoport 2013. március 16-i és 25-i nyilatkozatai, valamint az eurócsoport elnökének 2013. március 21-i nyilatkozata miatt a felperes által állítólagosan elszenvedett károk megtérítése iránt az EUMSZ 268. cikk alapján benyújtott kérelem.

         A végzés rendelkező része

                  1)

                  A Törvényszék a keresetet mint nyilvánvalóan elfogadhatatlant elutasítja.

                  2)

                  A Törvényszék a Berry Investments, Inc.-et kötelezi a saját költségeinek, valamint az Európai Unió Tanácsa részéről felmerült költségeknek a viselésére.

                  3)

                  Az Európai Bizottság maga viseli saját költségeit.

         (1)  HL C 292., 2014.9.1.


title: T-355/19 INTP. sz. ügy: A Törvényszék 2021. november 30-i végzése – CE kontra Régiók Bizottsága („Eljárás – Ítélet értelmezése – Elfogadhatatlanság”)

text:
               2022.2.28.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 95/36

      A Törvényszék 2021. november 30-i végzése – CE kontra Régiók Bizottsága
      (T-355/19 INTP. sz. ügy) (1)

      („Eljárás - Ítélet értelmezése - Elfogadhatatlanság”)
      (2022/C 95/49)
      Az eljárás nyelve: francia

         Felek

         Felperes: CE (képviselő: M. Casado García-Hirschfeld ügyvéd)

         Alperes: Régiók Bizottsága (képviselők: M. Esparrago Arzadun és S. Bachotet meghatalmazottak, segítőjük: B. Wägenbaur ügyvéd)

         Az ügy tárgya

      A 2021. június 16-i CE kontra Régiók Bizottsága ítélet (T-355/19, EU:T:2021:369) értelmezése iránti kérelem.

         A végzés rendelkező része

                  1)

                  A Törvényszék az értelmezés iránti kérelmet mint elfogadhatatlant elutasítja.

                  2)

                  A Törvényszék CE-t kötelezi a költségek viselésére.

         (1)  HL C 255., 2019.7.29.


title: T-620/20. sz. ügy: A Törvényszék 2021. december 8-i végzése – Alessio és társai kontra EKB („Megsemmisítés iránti kereset – Gazdasági és monetáris unió – Bankunió – Hitelintézetek helyreállítása és szanálása – Korai beavatkozási intézkedések – Az EKB határozata a Banca Carige ügyvivői vagyonfelügyelet alá helyezéséről – Későbbi meghosszabbító határozatok – Keresetindítási határidő – Késedelem – Elfogadhatatlanság”)

text:
               2022.2.28.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 95/36

      A Törvényszék 2021. december 8-i végzése – Alessio és társai kontra EKB
      (T-620/20. sz. ügy) (1)

      („Megsemmisítés iránti kereset - Gazdasági és monetáris unió - Bankunió - Hitelintézetek helyreállítása és szanálása - Korai beavatkozási intézkedések - Az EKB határozata a Banca Carige ügyvivői vagyonfelügyelet alá helyezéséről - Későbbi meghosszabbító határozatok - Keresetindítási határidő - Késedelem - Elfogadhatatlanság”)
      (2022/C 95/50)
      Az eljárás nyelve: olasz

         Felek

         Felperesek: Roberto Alessio (Torino, Olaszország) és a végzés mellékletében megnevezett 56 további felperes (képviselők: M. Condinanzi, L. Boggio, M. Cataldo és A. Califano ügyvédek)

         Alperes: Európai Központi Bank (képviselők: C. Hernández Saseta és A. Pizzolla meghatalmazottak)

         Az ügy tárgya

      Az EUMSZ 263. cikkre alapított, egyrészt a Banca Carige SpA ügyvivői vagyonfelügyelet alá helyezéséről szóló, 2019. január 1-jei EKB-határozat, másrészt pedig az EKB-nak az ügyvivői vagyonfelügyelet meghosszabbításáról szóló 2019. március 29-i határozata, valamint a későbbi meghosszabbító határozatai megsemmisítésére irányuló kérelem.

         A végzés rendelkező része

                  1)

                  A Törvényszék a keresetet mint elfogadhatatlant elutasítja.

                  2)

                  Az Európai Bizottság beavatkozási kérelméről már nem szükséges határozni.

                  3)

                  A Törvényszék Roberto Alessiót és a mellékletben megnevezett többi felperest kötelezi saját költségeik, valamint az Európai Központi Bank (EKB) részéről felmerült költségek viselésére.

                  4)

                  A Bizottság maga viseli a beavatkozási kérelemmel kapcsolatos saját költségeit.

         (1)  HL C 390., 2020.11.16.


title: T-303/21. sz. ügy: A Törvényszék 2021. december 2-i végzése – FC kontra EASO („Megsemmisítés iránti kereset – Közszolgálat – Ideiglenes alkalmazottak – Fegyelmi eljárás – Felfüggesztés iránti kérelmek – A fegyelmi tanács előtti meghallgatásra való beidézés – A meghallgatás időpontjának elhalasztása – Sérelmet okozó aktus hiánya – Idő előtti kereset – Nyilvánvaló elfogadhatatlanság”)

text:
               2022.2.28.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 95/37

      A Törvényszék 2021. december 2-i végzése – FC kontra EASO
      (T-303/21. sz. ügy) (1)

      („Megsemmisítés iránti kereset - Közszolgálat - Ideiglenes alkalmazottak - Fegyelmi eljárás - Felfüggesztés iránti kérelmek - A fegyelmi tanács előtti meghallgatásra való beidézés - A meghallgatás időpontjának elhalasztása - Sérelmet okozó aktus hiánya - Idő előtti kereset - Nyilvánvaló elfogadhatatlanság”)
      (2022/C 95/51)
      Az eljárás nyelve: görög

         Felek

         Felperes: FC (képviselő: V. Christianos ügyvéd)

         Alperes: Európai Menekültügyi Támogatási Hivatal (képviselők: P. Eyckmans és M. Stamatopoulou meghatalmazottak, segítőik: T. Bontinck, A. Guillerme és L. Burguin ügyvédek)

         Az ügy tárgya

      AZ EUMSZ 270. cikk alapján benyújtott kereset az EASO fegyelmi tanácsa elnöke [bizalmas]–án hozott aktusának megsemmisítése iránt, amely a felperesnek a vele szemben indított fegyelmi eljárás keretében való meghallgatása időpontjául [bizalmas]-át jelölte meg.

         A végzés rendelkező része

                  1)

                  A Törvényszék a keresetet, mint nyilvánvalóan elfogadhatatlant, elutasítja.

                  2)

                  A Törvényszék FC-t kötelezi saját költségeinek, valamint az Európai Menekültügyi Támogatási Hivatal (EASO) részéről felmerült költségeknek a viselésére.

         (1)  HL C 289., 2021.7.19.


title: T-722/21 R. sz. ügy: A Törvényszék elnökének 2021. december 8-i végzése – D’Amato és társai kontra Parlament („Ideiglenes intézkedés – Parlamenti képviselők – A Parlament három munkavégzési helyén található épületeibe való bejutásnak az egészségügyi válsággal kapcsolatos feltételei – A végrehajtás felfüggesztése iránti kérelem – A sürgősség hiánya”)

text:
               2022.2.28.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 95/37

      A Törvényszék elnökének 2021. december 8-i végzése – D’Amato és társai kontra Parlament
      (T-722/21 R. sz. ügy)
      („Ideiglenes intézkedés - Parlamenti képviselők - A Parlament három munkavégzési helyén található épületeibe való bejutásnak az egészségügyi válsággal kapcsolatos feltételei - A végrehajtás felfüggesztése iránti kérelem - A sürgősség hiánya”)
      (2022/C 95/52)
      Az eljárás nyelve: francia

         Felek

         Felperesek: Rosa D’Amato (Tarento, Olaszország), Claude Gruffat (Mulsans, Franciaország), Damien Carême (Argenteuil, Franciaország), Benoît Biteau (Sablonceaux, Franciaország) (képviselők: P. de Bandt, M. Gherghinaru és L. Panepinto ügyvédek)

         Alperes: Európai Parlament (képviselők: S. Alves és A.-M. Dumbrăvan meghatalmazottak)

         Az ügy tárgya

      Az EUMSZ 278. és EUMSZ 279. cikk alapján benyújtott, az Európai Parlament Elnökségének 2021. október 27-i, az Európai Parlament három munkavégzési helyén található épületeibe való bejutásra vonatkozó, különleges egészségügyi és biztonsági szabályokra vonatkozó határozat végrehajtásának felfüggesztése iránti kérelem.

         A végzés rendelkező része

                  1)

                  A Törvényszék elnöke az ideiglenes intézkedés iránti kérelmet elutasítja.

                  2)

                  A Törvényszék elnöke a 2021. november 15-i D’Amato és társai kontra Parlament végzést (T-722/21 R) visszavonja.

                  3)

                  A Törvényszék elnöke a költségekről jelenleg nem határoz.


title: C-642/21. sz. ügy: A Tribunalul Bihor (Románia) által 2021. október 18-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – P. C. H. kontra Parchetul de pe lângă Tribunalul Bihor, Parchetul de pe lângă Curtea de Apel Oradea, Ministerul Public – Parchetul de pe lângă Înalta Curte de Casaţie şi Justitie

text:
               2022.2.28.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 95/9

      A Tribunalul Bihor (Románia) által 2021. október 18-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – P. C. H. kontra Parchetul de pe lângă Tribunalul Bihor, Parchetul de pe lângă Curtea de Apel Oradea, Ministerul Public – Parchetul de pe lângă Înalta Curte de Casaţie şi Justitie
      (C-642/21. sz. ügy)
      (2022/C 95/14)
      Az eljárás nyelve: román

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Tribunalul Bihor

         Az alapeljárás felei

         Felperes: P. C. H.

         Alperesek: Parchetul de pe lângă Tribunalul Bihor, Parchetul de pe lângă Curtea de Apel Oradea, Ministerul Public – Parchetul de pe lângă Înalta Curte de Casaţie şi Justitie

         Az eljárásban részt vesz: Consiliului Național pentru Combaterea Discriminării

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1)

                  Úgy kell-e értelmezni a foglalkoztatás és a munkavégzés során alkalmazott egyenlő bánásmód általános kereteinek létrehozásáról szóló, 2000. november 27-i 2000/78/EK tanácsi irányelv (1) 9. cikkének (1) bekezdésében szereplő rendelkezéseket, amelyek biztosítják, hogy a bírósági eljárás „minden olyan személy számára [hozzáférhető legyen], akik úgy érzik, hogy az egyenlő bánásmód elve alkalmazásának elmulasztása miatt őket sérelem érte”, valamint az Európai Unió Alapjogi Chartája 47. cikkének első bekezdésében szereplő rendelkezéseket, amelyek értelmében mindenkinek joga van „a hatékony jogorvoslathoz, [és] hogy ügyét tisztességesen tárgyalják”, hogy azokkal ellentétes a Legea dialogului social nr. 62/2011 (a szociális partnerek közötti párbeszédről szóló 62/2011. sz. román törvény) 211. cikkének c) pontjában szereplőhöz hasonló olyan nemzeti szabályozás, amely előírja, hogy a kártérítési kereset előterjesztésére rendelkezésre álló hároméves határidő „a kár bekövetkezésének napján” kezdődik függetlenül attól, hogy a felpereseknek tudomása volt-e a kár bekövetkezéséről (és annak mértékéről)?

                  2)

                  Úgy kell-e értelmezni a [2000/78] irányelv 2. cikke (1) és (2) bekezdésének rendelkezéseit, valamint 3. cikke (1) bekezdése c) pontjának utolsó fordulatát, hogy azokkal ellentétes a Legea-cadru nr. 330, din 5 noiembrie 2009, privind salarizarea unitară a personalului plătit din fonduri publice (a közpénzekből fizetett személyi állomány egységes díjazásáról szóló, 2009. november 5-i 330. sz. román kerettörvény) 1. cikkének (2) bekezdésében szereplő – az Înalta Curte de Casație și Justiție (legfőbb semmítő- és ítélőszék, Románia) által a törvényességi jogorvoslattal kapcsolatban meghozott 7/2019. sz. (a Monitorul Oficial al României [Románia hivatalos lapja] 2019. május 6-i 343. számában közzétett) ítéletben értelmezett – rendelkezéshez hasonló rendelkezés olyan körülmények között, amelyekben a felperesek jogszabály alapján nem kérhették a bírói karba való belépéskor történő besorolásuknak megfelelő illetmény emelését azt követően, hogy hatályba lépett a 330/2009. [sz.] törvény – olyan jogalkotási aktus, amely kifejezetten előírta, hogy a díjazás jelenleg és a jövőben is kizárólag az [említett] törvényben rögzített díjazásnak felel meg –, következésképpen a munkatársaikhoz képest többek között az életkoron alapuló hátrányos megkülönböztetés érte őket a díjazást illetően, ami valójában azt jelenti, hogy 2019. decemberben/2020. januárban kizárólag a 2010. január előtt hivatalba lépő idősebb bírák (akikre 2006 és 2009 között hozott olyan ítéletek vonatkoztak, amelyek rendelkező részét [az Înalta Curte de Casație și Justiție {legfőbb semmítő- és ítélőszék}] a 7/2009. sz. ítélete révén 2019-ben értelmezte) részesültek a 2010 és 2015 közötti időszakra vonatkozóan (a jelen eljárás tárgyát képező peres eljárás révén igényelthez hasonló) visszamenőleges díjazásban, noha az említett időszakban a felperesek is bírói feladatkört láttak el, és ugyanazt a munkát, azonos feltételekkel és azonos intézménynél végezték?

                  3)

                  Úgy kell-e értelmezni a [2000/78] irányelv rendelkezéseit, hogy azokkal kizárólag akkor ellentétes a hátrányos megkülönböztetés, ha az az említett irányelv 1. cikkében felsorolt szempontok valamelyikén alapul, vagy ellenkezőleg, e rendelkezésekkel – amelyek adott esetben kiegészülnek az uniós jog más rendelkezéseivel – általánosságban ellentétes az, ha valamely munkavállalót a díjazás tekintetében egy másik alkalmazottól eltérő bánásmódban részesítenek, amennyiben azonos munkáltató számára azonos időszakban és azonos feltételek mellett, ugyanazt a munkát végzi?

         (1)  HL 2000. L 303., 16. o.; magyar nyelvű különkiadás 5. fejezet, 4. kötet, 79. o.


title: C-643/21. sz. ügy: A Tribunalul Bihor (Románia) által 2021. október 18-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – F. O. L. kontra Tribunalul Cluj

text:
               2022.2.28.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 95/10

      A Tribunalul Bihor (Románia) által 2021. október 18-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – F. O. L. kontra Tribunalul Cluj
      (C-643/21. sz. ügy)
      (2022/C 95/15)
      Az eljárás nyelve: román

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Tribunalul Bihor

         Az alapeljárás felei

         Felperes: F. O. L.

         Alperes: Tribunalul Cluj

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1)

                  Úgy kell-e értelmezni a foglalkoztatás és a munkavégzés során alkalmazott egyenlő bánásmód általános kereteinek létrehozásáról szóló, 2000. november 27-i 2000/78/EK tanácsi irányelv (1) 9. cikkének (1) bekezdésében szereplő rendelkezéseket, amelyek biztosítják, hogy a bírósági eljárás „minden olyan személy számára [hozzáférhető legyen], akik úgy érzik, hogy az egyenlő bánásmód elve alkalmazásának elmulasztása miatt őket sérelem érte”, valamint az Európai Unió Alapjogi Chartája 47. cikkének első bekezdésében szereplő rendelkezéseket, amelyek értelmében mindenkinek joga van „a hatékony jogorvoslathoz, [és] hogy ügyét tisztességesen tárgyalják”, hogy azokkal ellentétes a Legea dialogului social nr. 62/2011 (a szociális partnerek közötti párbeszédről szóló 62/2011. sz. román törvény) 211. cikkének c) pontjában szereplőhöz hasonló olyan nemzeti szabályozás, amely előírja, hogy a kártérítési kereset előterjesztésére rendelkezésre álló hároméves határidő „a kár bekövetkezésének napján” kezdődik függetlenül attól, hogy a felpereseknek tudomása volt-e a kár bekövetkezéséről (és annak mértékéről)?

                  2)

                  Úgy kell-e értelmezni a [2000/78] irányelv 2. cikke (1) és (2) bekezdésének rendelkezéseit, valamint 3. cikke (1) bekezdése c) pontjának utolsó fordulatát, hogy azokkal ellentétes a Legea-cadru nr. 330, din 5 noiembrie 2009, privind salarizarea unitară a personalului plătit din fonduri publice (a közpénzekből fizetett személyi állomány egységes díjazásáról szóló, 2009. november 5-i 330. sz. román kerettörvény) 1. cikkének (2) bekezdésében szereplő – az Înalta Curte de Casație și Justiție (legfőbb semmítő- és ítélőszék, Románia) által a törvényességi jogorvoslattal kapcsolatban meghozott 7/2019. sz. (a Monitorul Oficial al României [Románia hivatalos lapja] 2019. május 6-i 343. számában közzétett) ítéletben értelmezett – rendelkezéshez hasonló rendelkezés olyan körülmények között, amelyekben a felperesek jogszabály alapján nem kérhették a bírói karba való belépéskor történő besorolásuknak megfelelő illetmény emelését azt követően, hogy hatályba lépett a 330/2009. [sz.] törvény – olyan jogalkotási aktus, amely kifejezetten előírta, hogy a díjazás jelenleg és a jövőben is kizárólag az [említett] törvényben rögzített díjazásnak felel meg –, következésképpen a munkatársaikhoz képest többek között az életkoron alapuló hátrányos megkülönböztetés érte őket a díjazást illetően, ami valójában azt jelenti, hogy 2019. decemberben/2020. januárban kizárólag a 2010. január előtt hivatalba lépő idősebb bírák (akikre 2006 és 2009 között hozott olyan ítéletek vonatkoztak, amelyek rendelkező részét [az Înalta Curte de Casație și Justiție {legfőbb semmítő- és ítélőszék}] a 7/2009. sz. ítélete révén 2019-ben értelmezte) részesültek a 2010 és 2015 közötti időszakra vonatkozóan (a jelen eljárás tárgyát képező peres eljárás révén igényelthez hasonló) visszamenőleges díjazásban, noha az említett időszakban a felperesek is bírói feladatkört láttak el, és ugyanazt a munkát, azonos feltételekkel és azonos intézménynél végezték?

                  3)

                  Úgy kell-e értelmezni a [2000/78] irányelv rendelkezéseit, hogy azokkal kizárólag akkor ellentétes a hátrányos megkülönböztetés, ha az az említett irányelv 1. cikkében felsorolt szempontok valamelyikén alapul, vagy ellenkezőleg, e rendelkezésekkel – amelyek adott esetben kiegészülnek az uniós jog más rendelkezéseivel – általánosságban ellentétes az, ha valamely munkavállalót a díjazás tekintetében egy másik alkalmazottól eltérő bánásmódban részesítenek, amennyiben azonos munkáltató számára azonos időszakban és azonos feltételek mellett, ugyanazt a munkát végzi?

         (1)  HL 2000. L 303., 16. o.; magyar nyelvű különkiadás 5. fejezet, 4. kötet, 79. o.


title: C-644/21. sz. ügy: A Tribunalul Bihor (Románia) által 2021. október 18-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – M. I. A., P. R.-M., V.-C.I-C, F. C. R., P (korábban T). Ş-B., D. R., P. E. E., F. I. kontra Tribunalul Cluj, Tribunalul Mureş, Tribunalul Hunedoara, Tribunalul Suceava, Tribunalul Galaţi

text:
               2022.2.28.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 95/11

      A Tribunalul Bihor (Románia) által 2021. október 18-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – M. I. A., P. R.-M., V.-C.I-C, F. C. R., P (korábban T). Ş-B., D. R., P. E. E., F. I. kontra Tribunalul Cluj, Tribunalul Mureş, Tribunalul Hunedoara, Tribunalul Suceava, Tribunalul Galaţi
      (C-644/21. sz. ügy)
      (2022/C 95/16)
      Az eljárás nyelve: román

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Tribunalul Bihor

         Az alapeljárás felei

         Felperesek: M. I. A., P. R.-M., V.-C.I-C, F. C. R., P (korábban T). Ş-B., D. R., P. E. E., F. I.

         Alperesek: Tribunalul Cluj, Tribunalul Mureş, Tribunalul Hunedoara, Tribunalul Suceava, Tribunalul Galaţi

         Az eljárásban részt vesz: Consiliului Național pentru Combaterea Discriminării

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1)

                  Úgy kell-e értelmezni a foglalkoztatás és a munkavégzés során alkalmazott egyenlő bánásmód általános kereteinek létrehozásáról szóló, 2000. november 27-i 2000/78/EK tanácsi irányelv (1) 9. cikkének (1) bekezdésében szereplő rendelkezéseket, amelyek biztosítják, hogy a bírósági eljárás „minden olyan személy számára [hozzáférhető legyen], akik úgy érzik, hogy az egyenlő bánásmód elve alkalmazásának elmulasztása miatt őket sérelem érte”, valamint az Európai Unió Alapjogi Chartája 47. cikkének első bekezdésében szereplő rendelkezéseket, amelyek értelmében mindenkinek joga van „a hatékony jogorvoslathoz, [és] hogy ügyét tisztességesen tárgyalják”, hogy azokkal ellentétes a Legea dialogului social nr. 62/2011 (a szociális partnerek közötti párbeszédről szóló 62/2011. sz. román törvény) 211. cikkének c) pontjában szereplőhöz hasonló olyan nemzeti szabályozás, amely előírja, hogy a kártérítési kereset előterjesztésére rendelkezésre álló hároméves határidő „a kár bekövetkezésének napján” kezdődik függetlenül attól, hogy a felpereseknek tudomása volt-e a kár bekövetkezéséről (és annak mértékéről)?

                  2)

                  Úgy kell-e értelmezni a [2000/78] irányelv 2. cikke (1) és (2) bekezdésének rendelkezéseit, valamint 3. cikke (1) bekezdése c) pontjának utolsó fordulatát, hogy azokkal ellentétes a Legea-cadru nr. 330, din 5 noiembrie 2009, privind salarizarea unitară a personalului plătit din fonduri publice (a közpénzekből fizetett személyi állomány egységes díjazásáról szóló, 2009. november 5-i 330. sz. román kerettörvény) 1. cikkének (2) bekezdésében szereplő – az Înalta Curte de Casație și Justiție (legfőbb semmítő- és ítélőszék, Románia) által a törvényességi jogorvoslattal kapcsolatban meghozott 7/2019. sz. (a Monitorul Oficial al României [Románia hivatalos lapja] 2019. május 6-i 343. számában közzétett) ítéletben értelmezett – rendelkezéshez hasonló rendelkezés olyan körülmények között, amelyekben a felperesek jogszabály alapján nem kérhették a bírói karba való belépéskor történő besorolásuknak megfelelő illetmény emelését azt követően, hogy hatályba lépett a 330/2009. [sz.] törvény – olyan jogalkotási aktus, amely kifejezetten előírta, hogy a díjazás jelenleg és a jövőben is kizárólag az [említett] törvényben rögzített díjazásnak felel meg –, következésképpen a munkatársaikhoz képest többek között az életkoron alapuló hátrányos megkülönböztetés érte őket a díjazást illetően, ami valójában azt jelenti, hogy 2019. decemberben/2020. januárban kizárólag a 2010. január előtt hivatalba lépő idősebb bírák (akikre 2006 és 2009 között hozott olyan ítéletek vonatkoztak, amelyek rendelkező részét [az Înalta Curte de Casație și Justiție {legfőbb semmítő- és ítélőszék}] a 7/2009. sz. ítélete révén 2019-ben értelmezte) részesültek a 2010 és 2015 közötti időszakra vonatkozóan (a jelen eljárás tárgyát képező peres eljárás révén igényelthez hasonló) visszamenőleges díjazásban, noha az említett időszakban a felperesek is bírói feladatkört láttak el, és ugyanazt a munkát, azonos feltételekkel és azonos intézménynél végezték?

                  3)

                  Úgy kell-e értelmezni a [2000/78] irányelv rendelkezéseit, hogy azokkal kizárólag akkor ellentétes a hátrányos megkülönböztetés, ha az az említett irányelv 1. cikkében felsorolt szempontok valamelyikén alapul, vagy ellenkezőleg, e rendelkezésekkel – amelyek adott esetben kiegészülnek az uniós jog más rendelkezéseivel – általánosságban ellentétes az, ha valamely munkavállalót a díjazás tekintetében egy másik alkalmazottól eltérő bánásmódban részesítenek, amennyiben azonos munkáltató számára azonos időszakban és azonos feltételek mellett, ugyanazt a munkát végzi?

         (1)  HL 2000. L 303., 16. o.; magyar nyelvű különkiadás 5. fejezet, 4. kötet, 79. o.


title: C-645/21. sz. ügy: A Tribunalul Bihor (Románia) által 2021. október 21-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – C. C. C., C. R. R., U. D. M. kontra Tribunalul Cluj, Tribunalul Satu Mare, Tribunalul Bucureşti, Tribunalul Bistriţa Năsăud, Tribunalul Maramureş, Tribunalul Sibiu

text:
               2022.2.28.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 95/12

      A Tribunalul Bihor (Románia) által 2021. október 21-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – C. C. C., C. R. R., U. D. M. kontra Tribunalul Cluj, Tribunalul Satu Mare, Tribunalul Bucureşti, Tribunalul Bistriţa Năsăud, Tribunalul Maramureş, Tribunalul Sibiu
      (C-645/21. sz. ügy)
      (2022/C 95/17)
      Az eljárás nyelve: román

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Tribunalul Bihor

         Az alapeljárás felei

         Felperesek: C. C. C., C. R. R., U. D. M.

         Alperesek: Tribunalul Cluj, Tribunalul Satu Mare, Tribunalul Bucureşti, Tribunalul Bistriţa Năsăud, Tribunalul Maramureş, Tribunalul Sibiu

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1)

                  Úgy kell-e értelmezni a foglalkoztatás és a munkavégzés során alkalmazott egyenlő bánásmód általános kereteinek létrehozásáról szóló, 2000. november 27-i 2000/78/EK tanácsi irányelv (1) 9. cikkének (1) bekezdésében szereplő rendelkezéseket, amelyek biztosítják, hogy a bírósági eljárás „minden olyan személy számára [hozzáférhető legyen], akik úgy érzik, hogy az egyenlő bánásmód elve alkalmazásának elmulasztása miatt őket sérelem érte”, valamint az Európai Unió Alapjogi Chartája 47. cikkének első bekezdésében szereplő rendelkezéseket, amelyek értelmében mindenkinek joga van „a hatékony jogorvoslathoz, [és] hogy ügyét tisztességesen tárgyalják”, hogy azokkal ellentétes a Legea dialogului social nr. 62/2011 (a szociális partnerek közötti párbeszédről szóló 62/2011. sz. román törvény) 211. cikkének c) pontjában szereplőhöz hasonló olyan nemzeti szabályozás, amely előírja, hogy a kártérítési kereset előterjesztésére rendelkezésre álló hároméves határidő „a kár bekövetkezésének napján” kezdődik függetlenül attól, hogy a felpereseknek tudomása volt-e a kár bekövetkezéséről (és annak mértékéről)?

                  2)

                  Úgy kell-e értelmezni a [2000/78] irányelv 2. cikke (1) és (2) bekezdésének rendelkezéseit, valamint 3. cikke (1) bekezdése c) pontjának utolsó fordulatát, hogy azokkal ellentétes a Legea-cadru nr. 330, din 5 noiembrie 2009, privind salarizarea unitară a personalului plătit din fonduri publice (a közpénzekből fizetett személyi állomány egységes díjazásáról szóló, 2009. november 5-i 330. sz. román kerettörvény) 1. cikkének (2) bekezdésében szereplő – az Înalta Curte de Casație și Justiție (legfőbb semmítő- és ítélőszék, Románia) által a törvényességi jogorvoslattal kapcsolatban meghozott 7/2019. sz. (a Monitorul Oficial al României [Románia hivatalos lapja] 2019. május 6-i 343. számában közzétett) ítéletben értelmezett – rendelkezéshez hasonló rendelkezés olyan körülmények között, amelyekben a felperesek jogszabály alapján nem kérhették a bírói karba való belépéskor történő besorolásuknak megfelelő illetmény emelését azt követően, hogy hatályba lépett a 330/2009. [sz.] törvény – olyan jogalkotási aktus, amely kifejezetten előírta, hogy a díjazás jelenleg és a jövőben is kizárólag az [említett] törvényben rögzített díjazásnak felel meg –, következésképpen a munkatársaikhoz képest többek között az életkoron alapuló hátrányos megkülönböztetés érte őket a díjazást illetően, ami valójában azt jelenti, hogy 2019. decemberben/2020. januárban kizárólag a 2010. január előtt hivatalba lépő idősebb bírák (akikre 2006 és 2009 között hozott olyan ítéletek vonatkoztak, amelyek rendelkező részét [az Înalta Curte de Casație și Justiție {legfőbb semmítő- és ítélőszék}] a 7/2009. sz. ítélete révén 2019-ben értelmezte) részesültek a 2010 és 2015 közötti időszakra vonatkozóan (a jelen eljárás tárgyát képező peres eljárás révén igényelthez hasonló) visszamenőleges díjazásban, noha az említett időszakban a felperesek is bírói feladatkört láttak el, és ugyanazt a munkát, azonos feltételekkel és azonos intézménynél végezték?

                  3)

                  Úgy kell-e értelmezni a [2000/78] irányelv rendelkezéseit, hogy azokkal kizárólag akkor ellentétes a hátrányos megkülönböztetés, ha az az említett irányelv 1. cikkében felsorolt szempontok valamelyikén alapul, vagy ellenkezőleg, e rendelkezésekkel – amelyek adott esetben kiegészülnek az uniós jog más rendelkezéseivel – általánosságban ellentétes az, ha valamely munkavállalót a díjazás tekintetében egy másik alkalmazottól eltérő bánásmódban részesítenek, amennyiben azonos munkáltató számára azonos időszakban és azonos feltételek mellett, ugyanazt a munkát végzi?

         (1)  HL 2000. L 303., 16. o.; magyar nyelvű különkiadás 5. fejezet, 4. kötet, 79. o.


title: C-667/21. sz. ügy: A Bundesarbeitsgericht (Németország) által 2021. november 8-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – ZQ kontra Medizinischer Dienst der Krankenversicherung Nordrhein, Körperschaft des öffentlichen Rechts

text:
               2022.2.28.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 95/13

      A Bundesarbeitsgericht (Németország) által 2021. november 8-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – ZQ kontra Medizinischer Dienst der Krankenversicherung Nordrhein, Körperschaft des öffentlichen Rechts
      (C-667/21. sz. ügy)
      (2022/C 95/18)
      Az eljárás nyelve: német

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Bundesarbeitsgericht

         Az alapeljárás felei

         Felperes: ZQ

         Alperes: Medizinischer Dienst der Krankenversicherung Nordrhein, Körperschaft des öffentlichen Rechts

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1)

                  Úgy kell-e értelmezni az (EU) 2016/679 rendelet (1) (a továbbiakban: általános adatvédelmi rendelet) 9. cikke (2) bekezdésének h) pontját, hogy az egészségbiztosítási pénztár egészségügyi szolgálata nem kezelheti saját munkavállalójának az e munkavállaló munkavégzési képessége felmérésének feltételét képező egészségügyi adatait?

                  2)

                  Ha a Bíróság nemleges választ ad az első kérdésre azzal a következménnyel, hogy az általános adatvédelmi rendelet 9. cikke (2) bekezdésének h) pontja alapján kivétel állhat fenn az egészségügyi adatok kezelésének az általános adatvédelmi rendelet 9. cikkének (1) bekezdésében előírt tilalma alól: a jelen ügyben szereplőhöz hasonló helyzetben az általános adatvédelmi rendelet 9. cikkének (3) bekezdésében foglalt követelményeken túlmenően további adatvédelmi előírásoknak is meg kell-e felelni, és adott esetben melyeknek?

                  3)

                  Ha a Bíróság nemleges választ ad az első kérdésre azzal a következménnyel, hogy az általános adatvédelmi rendelet 9. cikke (2) bekezdésének h) pontja alapján kivétel állhat fenn az egészségügyi adatok kezelésének az általános adatvédelmi rendelet 9. cikkének (1) bekezdésében előírt tilalma alól: a jelen ügyben szereplőhöz hasonló helyzetben legalább az általános adatvédelmi rendelet 6. cikkének (1) bekezdésében felsorolt feltételek egyikének is teljesülnie kell-e ahhoz, hogy az egészségügyi adatok kezelése megengedett, illetve jogszerű legyen?

                  4)

                  Különös, illetve általános megelőzési jelleggel bír-e az általános adatvédelmi rendelet 82. cikkének (1) bekezdése, és figyelembe kell-e venni ezt az adatkezelő, illetve adatfeldolgozó terhére a megtérítendő nem vagyoni kár mértékének az általános adatvédelmi rendelet 82. cikkének (1) bekezdése alapján történő megállapítása során?

                  5)

                  Jelentőséggel bír-e a megtérítendő nem vagyoni kár mértékének az általános adatvédelmi rendelet 82. cikkének (1) bekezdése alapján történő megállapítása során az adatkezelő, illetve adatfeldolgozó vétkességének mértéke? Figyelembe vehető-e különösen az adatkezelő, illetve adatfeldolgozó javára vétkességének hiánya vagy kis mértéke?

         (1)  A természetes személyeknek a személyes adatok kezelése tekintetében történő védelméről és az ilyen adatok szabad áramlásáról, valamint a 95/46/EK irányelv hatályon kívül helyezéséről szóló, 2016. április 27-i (EU) 2016/679 európai parlamenti és tanácsi rendelet (általános adatvédelmi rendelet) (HL 2016. L 119., 1. o.; helyesbítések: HL 2016. L 314., 72. o.; HL 2018. L 127., 2. o.; HL 2021. L 74., 35. o.)


title: C-723/21. sz. ügy: A Verwaltungsgericht Cottbus (Németország) által 2021. november 29-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Stadt Frankfurt (Oder) és FWA Frankfurter Wasser- und Abwassergesellschaft mbH kontra Landesamt für Bergbau, Geologie und Rohstoffe

text:
               2022.2.28.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 95/14

      A Verwaltungsgericht Cottbus (Németország) által 2021. november 29-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Stadt Frankfurt (Oder) és FWA Frankfurter Wasser- und Abwassergesellschaft mbH kontra Landesamt für Bergbau, Geologie und Rohstoffe
      (C-723/21. sz. ügy)
      (2022/C 95/19)
      Az eljárás nyelve: német

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Verwaltungsgericht Cottbus

         Az alapeljárás felei

         Felperesek: Stadt Frankfurt (Oder), FWA Frankfurter Wasser- und Abwassergesellschaft mbH

         Alperes: Landesamt für Bergbau, Geologie und Rohstoffe

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1)

                              a.

                              Úgy kell-e értelmezni a 2000/60/EK irányelv (1) 7. cikkének (3) bekezdését, hogy a valamely projekt által közvetlenül érintett nyilvánosság minden tagja jogosult bírósági eljárást indítani

                                          i.

                                          az ivóvíz előállítására használt víztestek minősége romlásának elkerülésére,

                                          ii.

                                          az ivóvíz előállításához szükséges vízkezelés mértékének csökkentésére

                                    vonatkozó kötelezettség megsértése miatt, a harmadik személyeknek a felszín alatti vizek károsításának tilalmával kapcsolatos védelme alapján (lásd: a Bíróság 2020. május 28-i„Ummeln” ítélete, C-535/18, (2) 132. és 133. pont; a Bíróság 2019. október 3-i„Burgenland” ítélete, C-197/18, (3) 40. és 42. pont)?

                              b.

                              Az a) kérdésre adott nemleges válasz esetén:
                              Legalábbis az olyan felperesek, akiket ivóvíz előállításával és vízkezeléssel bíztak meg, jogosultak-e a 2000/60 irányelv 7. cikkének (3) bekezdésében előírt tilalmak és követelmények megsértésére hivatkozni?

                  2)

                  A 2000/60 irányelv 7. cikkének (3) bekezdése – a 4. cikkhez hasonlóan – az ezen irányelv 7. cikke (3) bekezdésének második mondata értelmében vett védőövezeteken kívüli víztestek esetében is tartalmazza-e – a gazdálkodási tervekben és intézkedési programokban előírt hosszabb távú tervezésre vonatkozó feladat mellett – azt a kötelezettséget, hogy meg kell tagadni a károsítás tilalmába ütköző konkrét projektek engedélyezését (lásd: a Bíróság 2020. május 28-i„Ummeln” ítélete, C-535/18, 75. pont)?

                  3)

                  Abból kiindulva, hogy a 2000/60 irányelv 7. cikkének (3) bekezdése – a 4. cikkre vonatkozó V. melléklettel ellentétben – nem határoz meg saját referenciaértékeket a károsítás tilalmának vizsgálatára:

                              a.

                              Milyen feltételek mellett kell úgy tekinteni, hogy a víztest állapotának romlása és ennek következtében az ivóvíz előállításához szükséges vízkezelés mértékének növekedése következik be?

                              b.

                              A vízkezelés mértékének növekedésére és ezáltal a 2000/60 irányelv 7. cikkének (3) bekezdésében előírt károsítási tilalomra vonatkozó referenciapontnak tekinthetők-e az emberi fogyasztásra szánt víz minőségéről szóló, 1998. november 3-i 98/93/EK irányelv (4) I. mellékletében szereplő határértékek, amire a 2000/60 irányelv 7. cikke (2) bekezdésének második félmondata utal?

                              c.

                              A b) kérdésre adott igenlő válasz esetén:
                              Fennállhat-e a 2000/60 irányelv 7. cikkének (3) bekezdésében előírt károsítási tilalom megsértése, ha az egyetlen releváns érték esetében nem az I. melléklet A. vagy B. része szerinti határértékről, hanem az I. melléklet C. része szerinti úgynevezett indikátor paraméterről van szó?

                  4)

                  Mikor kell feltételezni a 2000/60 irányelv 7. cikkének (3) bekezdésében előírt ivóvízjogi károsítási tilalom megsértését (a 2000/60 irányelv 4. cikke szerinti károsítási tilalomra vonatkozó kritériumot érintően lásd: a Bíróság 2020. május 28-i„Ummeln” ítélete, C-535/18, 119. pont; korábban: a Bíróság 2015. július 1-jei„A Weser kimélyítése” ítélete, C-461/13, (5) 52. pont)?

                              a.

                              Bármilyen állapotromlás elégséges a jogsértés vélelmezéséhez,
                              vagy

                              b.

                              valószínűsíthetőnek kell lennie, hogy a szulfátra vonatkozó 250 mg/l indikátor paraméter nem teljesül,
                              vagy

                              c.

                              az 98/83 irányelv 8. cikkének (6) bekezdése értelmében vett javító intézkedéseknek kell fenyegetniük, amelyek növelik az ivóvíz előállításához szükséges vízkezelést érintő ráfordítások mértékét?

                  5)

                  Tartalmaz-e a 2000/60 irányelv 7. cikkének (3) bekezdése az anyagi vizsgálati kritérium mellett a hatósági engedélyezési eljárásra vonatkozó követelményeket is, vagyis az Európai Unió Bíróságának a 2000/60 irányelv 4. cikkére vonatkozó ítélkezési gyakorlata alkalmazható-e a vizsgálatnak a 2000/60 irányelv 7. cikkének (3) bekezdése szerinti terjedelmére (lásd: az Európai Unió Bíróságának 2020. május 28-i ítélete, C-535/18 – az előzetes döntéshozatalra előterjesztett második kérdés)?

                  6)

                  A projektgazdának a 2000/60 irányelv 7. cikke (3) bekezdése esetleges sérelmének szakértői vizsgálatát is el kell-e végeznie már akkor, amikor a projekt alkalmas a 2000/60 irányelv 7. cikkének (3) bekezdésében előírt követelmények megsértésére?

                  7)

                  E tekintetben is abból kell-e kiindulni, hogy a vizsgálatnak a vízjogi határozat meghozatalának időpontjában teljesítettnek kell lennie, és következésképpen a bírósági eljárás során utólagosan elvégzett vizsgálat nem orvosolhatja a vízjogi engedély jogellenességét (lásd: a Bíróság 2020. május 28-i„Ummeln” ítélete, C-535/18, 76., 80. és azt követő pontok)?

                  8)

                  Mellőzhetők-e a 2000/60 irányelv 7. cikkének (3) bekezdésében előírt követelmények és tilalmak az engedélyezés keretében végzett mérlegelés során a projekt által követett cél érdekében például akkor, ha a vízkezelést érintő ráfordítások mértéke csekély, vagy a projekt célja különösen fontos?

                  9)

                  Alkalmazható-e a 2000/60 irányelv 4. cikkének (7) bekezdése ezen irányelv 7. cikkének (3) bekezdésére?

                  10)

                  Milyen, a 2000/60 irányelv 4. cikkén túlmutató kötelezettségek vezethetők le ezen irányelv 7. cikkének (2) bekezdéséből azzal a következménnyel, hogy azokat figyelembe kell venni a projekt engedélyezési eljárása során?

         (1)  A vízpolitika terén a közösségi fellépés kereteinek meghatározásáról szóló, 2000. október 23-i 2000/60/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL 2000. L 327., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 15. fejezet, 5. kötet, 275. o.).

         (2)  ECLI:EU:C:2020:391.

         (3)  ECLI:EU:C:2019:824.

         (4)  Az emberi fogyasztásra szánt víz minőségéről szóló, 1998. november 3-i 98/83/EK tanácsi irányelv (HL L 330., 32. o.; magyar nyelvű különkiadás 15. fejezet, 4. kötet, 90.)

         (5)  ECLI:EU:C:2015:433


title: C-750/21. P. sz. ügy: A Törvényszék (kilencedik tanács) T-139/19. sz., Pilatus Bank kontra EKB ügyben 2021. szeptember 24-én hozott végzése ellen a Pilatus Bank plc által 2021. december 6-án benyújtott fellebbezés

text:
               2022.2.28.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 95/16

      A Törvényszék (kilencedik tanács) T-139/19. sz., Pilatus Bank kontra EKB ügyben 2021. szeptember 24-én hozott végzése ellen a Pilatus Bank plc által 2021. december 6-án benyújtott fellebbezés
      (C-750/21. P. sz. ügy)
      (2022/C 95/20)
      Az eljárás nyelve: angol

         Felek

         Fellebbező: Pilatus Bank plc (képviselő: O. Behrends ügyvéd)

         A másik fél az eljárásban: Európai Központi Bank (EKB)

         A fellebbező kérelmei

                  —

                  A Bíróság helyezze hatályon kívül a megtámadott végzést;

                  —

                  az EUMSZ 264. cikk alapján semmisítse meg az EKB 2018. december 21-i határozatát, amely közli a felperessel, hogy már nem rendelkezik hatáskörrel közvetlen prudenciális felügyeletének biztosítására és a vele szembeni intézkedések meghozatalára;

                  —

                  amennyiben a Bíróságnak nem áll módjában érdemben határozni, utalja vissza az ügyet a Törvényszék elé a megsemmisítés iránti keresetről való határozathozatal érdekében; és

                  —

                  az EKB-t kötelezze a fellebbező költségeinek, valamint a fellebbezési eljárás költségeinek a viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek

      Fellebbezésének alátámasztása érdekében a fellebbező két jogalapra hivatkozik.
      Az első, arra alapított jogalap, hogy a Törvényszék tévesen értelmezte az 1024/2013/EU (1) tanácsi rendelet rendelkezéseit, amikor azt feltételezte, hogy az EKB a fellebbező engedélyének elvesztése következményeként már nem rendelkezik hatáskörrel a fellebbezővel szemben.
      A második, arra alapított jogalap, hogy a Törvényszék nem válaszolt megfelelően a felperes azon jogalapjaira, amelyek nem az EKB hatáskörének állítólagos hiányára vonatkoznak.

         (1)  Az Európai Központi Banknak a hitelintézetek prudenciális felügyeletére vonatkozó politikákkal kapcsolatos külön feladatokkal történő megbízásáról szóló, 2013. október 15-i 1024/2013/EU tanácsi rendelet (HL 2013. L 287., 63. o.).


title: C-751/21. sz. ügy: A Landesgericht Salzburg (Ausztria) által 2021. december 7-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – PJ kontra Eurowings GmbH

text:
               2022.2.28.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 95/17

      A Landesgericht Salzburg (Ausztria) által 2021. december 7-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – PJ kontra Eurowings GmbH
      (C-751/21. sz. ügy)
      (2022/C 95/21)
      Az eljárás nyelve: német

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Landesgericht Salzburg

         Az alapeljárás felei

         Felperes: PJ

         Alperes: Eurowings GmbH

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1)

                  Akkor is fennáll-e az utasok jogairól szóló rendelet (1) 4. cikke és 2. cikkének j) pontja értelmében vett megtagadott szállítás/visszautasított beszállás, ha az utasoknak az érintett légi járatra történő beszállását nemcsak a beszállókapunál (indulási kapunál), hanem már az utasfelvételi pultnál visszautasítják, és ennélfogva az utasok egyáltalán nem jutnak el a beszállókapuhoz (indulási kapuhoz)?

                  2)

                  Elegendő-e az utasok jogairól szóló rendelet 3. cikke (2) bekezdésének a) pontja szerinti feltételek teljesüléséhez, hogy az utas (a beszállókártya szerint) 6 óra 20 perces indulási időpont, 5 óra 50 perces beszállás és 6 óra 5 perces kapuzárás esetén közvetlenül a repülőtérre 5 óra 14 perckor taxival történő megérkezést követően (tehát 5 óra 16 perc körül) jelentkezik az alperes utasfelvételi pultjánál? Különös tekintettel arra a körülményre is, hogy az alperes az indulás napján 3 óra 14 perckor arról tájékoztatta az utast, hogy a járat zsúfolt, és a kézipoggyászt fel kell adni az utasfelvételi pultnál. Figyelemmel továbbá az alperes azon tájékoztatására is, hogy a hamburgi utasfelvételi pult az indulás előtt 2 órával nyit, és az indulás előtt 40 perccel zár.

                  3)

                  Az utasok jogairól szóló rendelet 4. cikke és 2. cikkének j) pontja értelmében vett visszautasított beszállásnak/megtagadott szállításnak minősül-e az, ha a felperest és családját 5 óra 16 perckor egyenesen a hamburgi repülőtér zsúfolt poggyászfeladó automatáihoz irányítják az alperes utasfelvételi pultjától a poggyász feladása céljából, az automaták az alperes vagy a repülőtér alkalmazottainak segítsége ellenére sem működnek megfelelően, a felperest és családját ezt követően más poggyászfeladó automatákhoz küldik, amelyeknél megint meghiúsul a feladás, majd 5 óra 40 perckor működik egy automata, felismeri a poggyászt, 5 óra 41 perckor azonban visszautasítja a feladást, és a felperest ismét az alperes utasfelvételi pultjához irányítja, ahol aztán közlik vele, hogy lekéste a járatot?

                  4)

                  A felperes és így egyúttal az utastársai általi közrehatásnak minősül-e az, hogy a poggyász automatizált feladása során felmerült nehézségekre tekintettel egyszerűen követték az alkalmazottak és az automaták utasításait, és eközben nem vették észre, hogy letelt a feladásra rendelkezésre álló idő, és nincs idejük az indulási kapuhoz érni? Felróható-e a felperesnek és utastársainak, hogy nem gondoltak idejében arra, hogy a feladás során felmerült nehézségekre tekintettel kérjék, hogy a poggyászt később küldjék utánuk? Észszerűen elvárható lett volna-e a turistacsoporttól, hogy szétváljanak, és valakit, tehát például a felperest hátrahagyják a poggyásszal, hogy a többiek az indulási kapuhoz érjenek? Különös tekintettel arra a körülményre, hogy a felperes lányát térdműtétjét követően mankó, a felperes anyósát pedig kora és artrózisa korlátozta a mozgásban.

                  5)

                  Az első három kérdésre adandó nemleges válasz esetén: Úgy kell-e értelmezni az utasok jogairól szóló rendelet 2. cikkének j) pontját, hogy abban az esetben, amikor az utasok az indulás előtt körülbelül egy órával beállnak a poggyászfeladó automata utasfelvételi pultja előtti sorba, azonban a légitársaságnál felmerülő szervezési hiányosságok (például a nyitva lévő utasfelvételi pultok nem megfelelő száma, munkaerőhiány, az utasok hangosbemondó rendszeren keresztül történő tájékoztatásának hiánya) miatt és/vagy a repülőtér oldaláról felmerülő zavarok (a poggyászfeladó automaták meghibásodása) miatt csak olyan időpontban (az utasfelvételi pult zárásakor) kerülnek sorra az utasfelvételi pultnál, amikor az utasok ennélfogva már nem szállíthatók, az utasok jogairól szóló rendelet 2. cikkének j) pontja értelmében vett visszautasított beszállásról van szó?

         (1)  A visszautasított beszállás és légijáratok törlése vagy hosszú késése [helyesen: jelentős késése] esetén az utasoknak nyújtandó kártalanítás és segítség közös szabályainak megállapításáról, és a 295/91/EGK rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló, 2004. február 11-i 261/2004/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet (HL 2004. L 46., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 7. fejezet, 8. kötet, 10. o.; helyesbítés: HL 2019. L 119., 202. o.).


title: C-753/21. sz. ügy: A Cour de cassation (Franciaország) által 2021. december 8-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Instrubel NV kontra Montana Management Inc., BNP Paribas Securities Services

text:
               2022.2.28.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 95/18

      A Cour de cassation (Franciaország) által 2021. december 8-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Instrubel NV kontra Montana Management Inc., BNP Paribas Securities Services
      (C-753/21. sz. ügy)
      (2022/C 95/22)
      Az eljárás nyelve: francia

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Cour de cassation

         Az alapeljárás felei

         Felülvizsgálatot kérelmező fél: Instrubel NV

         Ellenérdekű felek: Montana Management Inc., BNP Paribas Securities Services

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1)

                  Úgy kell-e értelmezni a módosított 1210/2003/EK rendelet (1) 4. cikkének (2), (3) és (4) bekezdését, valamint 6. cikkét, hogy:

                              —

                              a befagyasztott pénzeszközök és gazdasági erőforrások az Iraki Fejlesztési Alap utódjaként létrehozott rendszer számára történő átutalásról szóló határozatig továbbra is a Száddám Husszein volt elnök rendszerével kapcsolatban álló, a pénzeszközök és gazdasági erőforrások befagyasztása által érintett természetes és jogi személyek, szervek vagy szervezetek tulajdonában maradnak?

                              —

                              vagy ezek a befagyasztott pénzeszközök a Száddám Husszein volt elnök rendszerével kapcsolatban álló, a pénzeszközök és gazdasági erőforrások befagyasztása által érintett természetes és jogi személyeknek, szerveknek vagy szervezeteknek a III. és IV. mellékletbe történő felvételéről szóló rendelet hatálybalépésétől kezdődően az Iraki Fejlesztési Alap utódjaként létrehozott rendszer tulajdonában állnak?

                  2)

                  Amennyiben az 1. kérdést úgy kell megválaszolni, hogy a pénzeszközök és gazdasági erőforrások az Iraki Fejlesztési Alap utódjaként létrehozott rendszer tulajdonában állnak, akkor úgy kell-e értelmezni a módosított 1210/2003/EK rendelet 4. cikkének (2), (3) és (4) bekezdését, valamint 6. cikkét, hogy azokkal ellentétes, ha a befagyasztott vagyonon az illetékes nemzeti hatóság előzetes engedélye nélkül a követelés vagyonból történő kielégítésére feljogosító hatással nem rendelkező olyan intézkedést foganatosítanak, mint a polgári végrehajtási eljárásról szóló francia törvénykönyv által előírt követelés biztosítása vagy zárlat? Vagy úgy kell-e értelmezni ezeket a rendelkezéseket, hogy azok csak a befagyasztott pénzeszközök felszabadításakor követelik meg e nemzeti hatóság engedélyét?

         (1)  Az Irakkal fennálló gazdasági és pénzügyi kapcsolatok egyes korlátozásairól és a 2465/96/EK rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló, 2003. július 7-i 1210/2003/EK tanácsi rendelet (HL 2003. L 169., 6. o.; magyar nyelvű különkiadás 10. fejezet, 3. kötet, 260. o.).


title: C-754/21. sz. ügy: A Cour de cassation (Franciaország) által 2021. december 8-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Montana Management Inc. kontra Heerema Zwijndrecht BV, BNP Paribas Securities Services

text:
               2022.2.28.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 95/19

      A Cour de cassation (Franciaország) által 2021. december 8-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Montana Management Inc. kontra Heerema Zwijndrecht BV, BNP Paribas Securities Services
      (C-754/21. sz. ügy)
      (2022/C 95/23)
      Az eljárás nyelve: francia

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Cour de cassation

         Az alapeljárás felei

         Felülvizsgálatot kérelmező fél: Montana Management Inc.

         Ellenérdekű felek: Heerema Zwijndrecht BV, BNP Paribas Securities Services

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1)

                  Úgy kell-e értelmezni a módosított 1210/2003/EK rendelet (1) 4. cikkének (2), (3) és (4) bekezdését, valamint 6. cikkét, hogy:

                              —

                              a befagyasztott pénzeszközök és gazdasági erőforrások az Iraki Fejlesztési Alap utódjaként létrehozott rendszer számára történő átutalásról szóló határozatig továbbra is a Száddám Husszein volt elnök rendszerével kapcsolatban álló, a pénzeszközök és gazdasági erőforrások befagyasztása által érintett természetes és jogi személyek, szervek vagy szervezetek tulajdonában maradnak?

                              —

                              vagy ezek a befagyasztott pénzeszközök a Száddám Husszein volt elnök rendszerével kapcsolatban álló, a pénzeszközök és gazdasági erőforrások befagyasztása által érintett természetes és jogi személyeknek, szerveknek vagy szervezeteknek a III. és IV. mellékletbe történő felvételéről szóló rendelet hatálybalépésétől kezdődően az Iraki Fejlesztési Alap utódjaként létrehozott rendszer tulajdonában állnak?

                  2)

                  Amennyiben az 1. kérdést úgy kell megválaszolni, hogy a pénzeszközök és gazdasági erőforrások az Iraki Fejlesztési Alap utódjaként létrehozott rendszer tulajdonában állnak, akkor úgy kell-e értelmezni a módosított 1210/2003/EK rendelet 4. és 6. cikkét, hogy a befagyasztott eszközök lefoglalásának végrehajtása az illetékes nemzeti hatóság előzetes engedélyétől függ? Vagy úgy kell-e értelmezni ezeket a rendelkezéseket, hogy azok csak a befagyasztott pénzeszközök felszabadításakor követelik meg e nemzeti hatóság engedélyét?

         (1)  Az Irakkal fennálló gazdasági és pénzügyi kapcsolatok egyes korlátozásairól és a 2465/96/EK rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló, 2003. július 7-i 1210/2003/EK tanácsi rendelet (HL 2003. L 169., 6. o.; magyar nyelvű különkiadás 10. fejezet, 3. kötet, 260. o.).


title: C-772/21. sz. ügy: A Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Litvánia) által 2021. december 14-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – „Brink’s Lithuania” UAB kontra Lietuvos bankas

text:
               2022.2.28.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 95/19

      A Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Litvánia) által 2021. december 14-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – „Brink’s Lithuania” UAB kontra Lietuvos bankas
      (C-772/21. sz. ügy)
      (2022/C 95/24)
      Az eljárás nyelve: litván

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas

         Az alapeljárás felei

         Felperes:„Brink’s Lithuania” UAB

         A másik fél a fellebbezési eljárásban: Lietuvos bankas

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1)

                  Úgy kell-e értelmezni az EKB/2010/14 határozat (1) 6. cikkének (2) bekezdését, hogy az euróbankjegyek automatikus forgalomképességi vizsgálatát végző pénzforgalmazóknak/pénzfeldolgozóknak be kell tartaniuk az e rendelkezésben említett minimum-előírásokat?

                  2)

                  Amennyiben az EKB/2010/14 határozat 6. cikke (2) bekezdésének megfelelően az abban említett minimum-előírásokat (a pénzforgalmazókra/pénzfeldolgozókra nem,) kizárólag a bankjegyvizsgálógép-gyártókra kell alkalmazni, úgy kell-e értelmezni az EKB/2010/14 határozat 3. cikkének (5) bekezdésével összefüggésben értelmezett 6. cikkének (2) bekezdését, hogy azzal ellentétes az olyan nemzeti rendelkezés, amelynek értelmében a pénzforgalmazókra/pénzfeldolgozókra vonatkozik az említett minimum-előírások betartására vonatkozó kötelezettség?

                  3)

                  Összeegyeztethetőek-e a jogbiztonság elvével és az EUMSZ 297. cikk (2) bekezdésével az euróbankjegyek bankjegyvizsgáló gép általi automatikus forgalomképességi vizsgálatára vonatkozó minimum-előírások, tekintettel arra, hogy azok közzé vannak téve az EKB honlapján, és azok kötelezőek-e a pénzforgalmazókra/pénzfeldolgozókra nézve, valamint hivatkozhatók-e velük kapcsolatban?

                  4)

                  Ellentétes-e a jogbiztonság elvével és az EUMSZ 297. cikk (2) bekezdésével, és ennélfogva érvénytelen-e az EKB/2010/14 határozat 6. cikkének (2) bekezdése annyiban, amennyiben akként rendelkezik, hogy az euróbankjegyek automatikus forgalomképességi vizsgálatára vonatkozó minimum-előírásokat közzéteszik az EKB honlapján és időnként módosítják azokat?

         (1)  Az eurobankjegyek valódiság- és forgalomképesség szerinti vizsgálatáról, illetve visszaforgatásáról szóló, 2010. szeptember 16-i EKB/2010/14 európai központi banki határozat (2010/597/EU) (HL 2010. L 267., 1. o.).


title: C-804/21. sz. ügy: A Korkein oikeus (Finnország) által 2021. december 20-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – C és CD

text:
               2022.2.28.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 95/20

      A Korkein oikeus (Finnország) által 2021. december 20-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – C és CD
      (C-804/21. sz. ügy)
      (2022/C 95/25)
      Az eljárás nyelve: finn

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Korkein oikeus

         Az alapeljárás felei

         Kérelmezők: C és CD

         Ellenérdekű fél: Syyttäjä

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1)

                  A 2002/584/IB kerethatározat (1) 23. cikkének (5) bekezdésével összefüggésben értelmezett 23. cikkének (3) bekezdése megköveteli-e, hogy ha a fogvatartott személyt határidőn belül nem adták át, a kerethatározat 6. cikkének (2) bekezdésében említett végrehajtó igazságügyi hatóság új átadási időpontról határozzon, és vizsgálja az elháríthatatlan akadály fennállását, valamint a fogva tartás feltételeit, vagy összhangban áll a kerethatározattal az az eljárás is, amelyben a bíróság ezeket az elemeket csak a felek kérelmére vizsgálja? Ha a határidő meghosszabbítása az igazságügyi hatóság közreműködését igényli, ezen közreműködés elmaradása szükségszerűen azt eredményezi-e, hogy a kerethatározatban előírt határidők lejártak, és így a fogvatartott személyt ugyanezen kerethatározat 23. cikkének (5) bekezdése alapján szabadon kell bocsátani?

                  2)

                  Úgy kell-e értelmezni a 2002/584/IB kerethatározat 23. cikkének (3) bekezdését, hogy az elháríthatatlan akadály fogalma magában foglalja az átadásnak a végrehajtó tagállam nemzeti jogszabályain alapuló olyan jogi akadályait is, mint a végrehajtás bírósági eljárás időtartamára elrendelt tilalma vagy a menedékkérő ahhoz való joga, hogy a végrehajtó államban tartózkodjon mindaddig, amíg a menedékjog iránti kérelméről döntést nem hoznak?

         (1)  Az európai elfogatóparancsról és a tagállamok közötti átadási eljárásokról szóló, 2002. június 13-i 2002/584/IB tanácsi kerethatározat (HL 2002. L 190., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 19. fejezet, 6. kötet, 34. o.).


title: T-209/15. sz. ügy: A Törvényszék 2021. december 21-i ítélete – Gmina Kosakowo kontra Bizottság („Állami támogatások – Repülőtéri infrastruktúrák – Gdynia és Kosakowo települések által a Gdynia-Kosakowo repülőtér javára nyújtott közfinanszírozás – A támogatást a belső piaccal összeegyeztethetetlennek nyilvánító és a visszatéríttetését elrendelő határozat – Előny – A piacgazdasági szereplő elve – A tagállamok közötti kereskedelem érintettsége – Versenytorzítás – Visszatéríttetés – Indokolási kötelezettség”)

text:
               2022.2.28.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 95/21

      A Törvényszék 2021. december 21-i ítélete – Gmina Kosakowo kontra Bizottság
      (T-209/15. sz. ügy) (1)

      („Állami támogatások - Repülőtéri infrastruktúrák - Gdynia és Kosakowo települések által a Gdynia-Kosakowo repülőtér javára nyújtott közfinanszírozás - A támogatást a belső piaccal összeegyeztethetetlennek nyilvánító és a visszatéríttetését elrendelő határozat - Előny - A piacgazdasági szereplő elve - A tagállamok közötti kereskedelem érintettsége - Versenytorzítás - Visszatéríttetés - Indokolási kötelezettség”)
      (2022/C 95/26)
      Az eljárás nyelve: lengyel

         Felek

         Felperes: Gmina Kosakowo (Lengyelország) (képviselő: M. Leśny ügyvéd)

         Alperes: Európai Bizottság (képviselők: S. Noë, K. Herrmann és A. Stobiecka-Kuik meghatalmazottak)

         Az ügy tárgya

      Az SA.35388 (2013/C) (korábbi 2013/NN és korábbi 2012/N) számú, Lengyelország által hozott intézkedésről – A Gdynia-Kosakowo repülőtér létrehozása – szóló, 2015. február 26-i (EU) 2015/1586 bizottsági határozat (HL 2015. L 250., 165. o.) megsemmisítése iránt az EUMSZ 263. cikk alapján benyújtott kérelem.

         Az ítélet rendelkező része

                  1)

                  A Törvényszék a keresetet elutasítja.

                  2)

                  A Gmina Kosakowo viseli a saját költségein túlmenően az Európai Bizottság részéről felmerült költségeket.

         (1)  HL C 205., 2015.6.22.


title: A G. Modiano Limited és a Standard Wool (UK) Limited által 2022. január 10-én az EFTA Felügyeleti Hatóság ellen benyújtott kereset (E-1/22. sz. ügy) 2022/C 103/11

text:
               2022.3.3.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 103/14

      A G. Modiano Limited és a Standard Wool (UK) Limited által 2022. január 10-én az EFTA Felügyeleti Hatóság ellen benyújtott kereset
      (E-1/22. sz. ügy)
      (2022/C 103/11)
      A G. Modiano Limited és a Standard Wool (UK) Limited (képviselő: Karl O. Wallevik ügyvéd, Advokatfirmaet Wallevik, Klostergaten 36, 5005 Bergen, Norvégia, és Charles Whiddington és Zanda Romata ügyvédek, Steptoe & Johnson L.L.P., 489 Avenue Louise, 1050 Brüsszel, Belgium) 2022. január 10-én keresetet nyújtott be az EFTA-Bíróságon az EFTA Felügyeleti Hatóság ellen.
      A G. Modiano Limited és a Standard Wool (UK) Limited a következőket kéri az EFTA-Bíróságtól:

                  1.

                  Nyilvánítsa a jelen fellebbezést elfogadhatónak és megalapozottnak.

                  2.

                  Nyilvánítsa az EFTA Felügyeleti Hatóság 84045. sz. ügyben hozott, 2021. november 9-i határozatát semmisnek.

                  3.

                  Állapítsa meg, hogy a támogatási program új támogatás, és hogy a gyűjtőállomások legalább 2002 óta jogellenes támogatásban részesülnek, és kérje az EFTA Felügyeleti Hatóságot, hogy számszerűsítse a jogellenes támogatás összegét.

                  4.

                  Kötelezze az EFTA Felügyeleti Hatóságot a G. Modiano Limited és a Standard Wool (UK) Limited költségeinek viselésére.

                  5.

                  Tegyen meg minden további szükséges intézkedést.

            Jogi és ténybeli háttér, valamint hivatkozott jogalapok:

                  —

                  A G. Modiano Limited Angliában és Walesben bejegyzett korlátolt felelősségű társaság. Fő tevékenysége a juhgyapjú behozatala, kivitele, feldolgozása és kereskedelme.

                  —

                  A Standard Wool (UK) Limited Angliában és Walesben bejegyzett korlátolt felelősségű társaság, amely nemzetközi szinten foglalkozik gyapjúfeldolgozással és -kereskedelemmel, különös tekintettel a korai szakaszban történő gyapjúfeldolgozásra és -kereskedelemre.

                  —

                  2019. szeptember 6-án a G. Modiano Limited és a Standard Wool (UK) Limited (a továbbiakban: a kérelmezők) panaszt nyújtottak be az EFTA Felügyeleti Hatósághoz a norvég gyapjútámogatási rendszerrel (a továbbiakban: a támogatási rendszer) kapcsolatban.

                  —

                  A jelen kereset a panaszt lezáró, 2021. november 9-i EFTA felügyeleti határozat (a továbbiakban: megtámadott határozat) megsemmisítése iránti kereset.

                  —

                  A kérelmezők a megtámadott határozat megsemmisítését kérik azon az alapon, hogy az EFTA Felügyeleti Hatóság:

                              —

                              tévesen alkalmazta a jogot és tévesen értékelte a tényeket, amikor arra a következtetésre jutott, hogy a támogatási program létező, nem pedig új támogatásnak minősül;

                              —

                              nem vette figyelembe a kérelmezők által a Hatósággal folytatott levelezés során benyújtott valamennyi releváns információt, és megsértette az EFTA-államok közötti, Felügyeleti Hatóság és Bíróság létrehozásáról szóló megállapodás 16. cikke szerinti indokolási kötelezettségét;

                              —

                              elmulasztotta megvizsgálni és értékelni, hogy a gyűjtőállomások milyen mértékben részesültek jogellenes támogatásban;

                              —

                              elmulasztotta a támogatási program versenyre gyakorolt káros hatásainak vizsgálatát és értékelését.


title: Az EFTA Felügyeleti Hatóság által 2022. január 28-án Izland ellen benyújtott kereset (E-3/22. sz. ügy) 2022/C 114/05

text:
               2022.3.10.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 114/6

      Az EFTA Felügyeleti Hatóság által 2022. január 28-án Izland ellen benyújtott kereset
      (E-3/22. sz. ügy)
      (2022/C 114/05)
      Az EFTA Felügyeleti Hatóság 2022. január 28-án keresetet nyújtott be az EFTA-Bíróságon Izland ellen. Az EFTA Felügyeleti Hatóságot (Avenue de Arts 19H, B-1000 Brüsszel, Belgium) meghatalmazotti minőségben Ingibjörg-Ólöf Vilhjálmsdóttir, Ewa Gromnicka, és Catherine Howdle képviseli.
      Az EFTA Felügyeleti Hatóság a következők megállapítására kéri az EFTA-Bíróságot:
      Azáltal, hogy

                  a)

                  az EGT-megállapodás I. mellékletében említett egyedi és ágazati kiigazításokkal az EGT-megállapodáshoz igazított és módosított, a nem emberi fogyasztásra szánt állati melléktermékekre és a belőlük származó termékekre vonatkozó egészségügyi szabályok megállapításáról és az 1774/2002/EK rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló, 2009. október 21-i 1069/2009/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet 12. cikke c) pontjával, 13. cikke c) pontjával és 14. cikke c) pontjával ellentétben nem akadályozta meg az elhullott állatok, a 3. kategóriába tartozó, vágóhídon keletkezett hulladékok, valamint a házi vágásból származó hulladékok engedélyezett izlandi hulladéklerakókban előzetes feldolgozás nélküli közvetlen ártalmatlanítását,
                  valamint

                  b)

                  az 1069/2009/EK rendelet 19. vagy 20. cikkében említett feltételek teljesítése nélkül az 1069/2009/EK rendelet 12., 13. és 14. cikkével ellentétben az elhullott állatok és a házi vágásból származó hulladékok (beleértve az 1. kategóriába tartozó, különleges fertőzési veszélyt jelentő anyagok) helyszíni elföldelését,

            Izland nem teljesítette az alábbiakra vonatkozó kötelezettségeit:

                  a)

                  az 1069/2009/EK rendelet 4. cikke (3) bekezdése értelmében hatósági ellenőrzési rendszer fenntartása annak ellenőrzése céljából, hogy az érintett üzemeltetők teljesítik-e az állati melléktermékek ártalmatlanítására az 1069/2009/EK rendeletben előírt követelményeket;

                  b)

                  az 1069/2009/EK rendelet 4. cikke (4) bekezdésének b) pontja értelmében a területén megfelelő rendszer működtetése, amely biztosítja, hogy az állati melléktermékeket az 1069/2009/EK rendelettel összhangban ártalmatlanítják; valamint

                  c)

                  a szükséges intézkedések megtétele annak ellenőrzése érdekében, hogy az érintett üzemeltetők megfelelnek-e az állati melléktermékek ártalmatlanítására vonatkozó kötelezettségeiknek az EGT-megállapodás I. mellékletében említett egyedi és ágazati kiigazításokkal az EGT-megállapodáshoz igazított és módosított, a nem emberi fogyasztásra szánt állati melléktermékekre és a belőlük származó termékekre vonatkozó egészségügyi szabályok megállapításáról szóló 1069/2009/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet végrehajtásáról, valamint a 97/78/EK tanácsi irányelvnek az egyes minták és tételek határon történő állat-egészségügyi ellenőrzése alóli, az irányelv szerinti mentesítése tekintetében történő végrehajtásáról szóló, 2011. február 25-i 142/2011/EU bizottsági rendelet 32. cikkének (1) bekezdése értelmében.

         Jogi és ténybeli háttér, valamint hivatkozott jogalapok:

                  —

                  A jelen kérelemmel az EFTA Felügyeleti Hatóság annak megállapítását kéri, hogy Izland megszegte az EGT-jog szerinti kötelezettségeit az állati melléktermékek, különösen az elhullott állatok, a vágóhídon keletkezett hulladékok, valamint a házi vágásból származó hulladékok ártalmatlanítására vonatkozóan.

                  —

                  Azon kötelezettségszegésekre, amelyek a kérelem tárgyát alkotják, az EFTA Felügyeleti Hatóság által 2013. szeptemberében végzett tényfeltáró látogatásán derült fény. Annak ellenére, hogy az izlandi hatóságok elismerték a hiányosságokat, 2018. júniusában újabb EFTA látogatásra került sor, és több mint kilenc évig kiterjedt levélváltás zajlott Izlandnak azon szándékát tekintve, hogy megfeleljen az előírásoknak, ezen kötelezettségszegések még mindig fennállnak.

                  —

                  Az EFTA Felügyeleti Hatóság annak megállapítását kéri, hogy azáltal, hogy nem akadályozta meg az elhullott állatok, a 3. kategóriába tartozó, vágóhídon keletkezett hulladékok, valamint a házi vágásból származó hulladékok engedélyezett hulladéklerakókban előzetes feldolgozás nélküli közvetlen ártalmatlanítását, valamint az elhullott állatok és a házi vágásból származó hulladékok (beleértve az 1. kategóriába tartozó, különleges fertőzési veszélyt jelentő anyagok) helyszíni elföldelését, az ilyen ártalmatlanításra vonatkozó jogszabályi feltételeknek való megfelelés hiányában, Izland nem teljesítette az 1069/2009/EK rendeletből és a 142/2011/EU bizottsági rendeletből eredő kötelezettségeit.


title: C-678/21. P. sz. ügy: A Törvényszék (kilencedik tanács) T-463/20. sz., Sony Interactive Entertainment Europe kontra EUIPO ügyben 2021. szeptember 1-jén hozott ítélete ellen a Sony Interactive Entertainment Europe Ltd által 2021. november 10-én benyújtott fellebbezés

text:
               2022.4.4.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 148/10

      A Törvényszék (kilencedik tanács) T-463/20. sz., Sony Interactive Entertainment Europe kontra EUIPO ügyben 2021. szeptember 1-jén hozott ítélete ellen a Sony Interactive Entertainment Europe Ltd által 2021. november 10-én benyújtott fellebbezés
      (C-678/21. P. sz. ügy)
      (2022/C 148/14)
      Az eljárás nyelve: angol

         Felek

         Fellebbező: Sony Interactive Entertainment Europe Ltd (képviselők: S. Malynicz BL, M. Maier Rechtsanwalt)

         A másik fél az eljárásban: az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala (EUIPO)
      A Bíróság (a fellebbezés megengedhetőségéről határozó tanács) 2022. február 24-i végzésében úgy határozott, hogy a fellebbezés nem megengedhető, és hogy a Sony Interactive Entertainment Europe Ltd maga viseli saját költségeit.


title: C-679/21. P. sz. ügy: A Törvényszék (harmadik tanács) T-561/20. sz., Sony Interactive Entertainment Europe kontra EUIPO ügyben 2021. szeptember 1-jén hozott ítélete ellen a Sony Interactive Entertainment Europe Ltd által 2021. november 10-én benyújtott fellebbezés

text:
               2022.4.4.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 148/10

      A Törvényszék (harmadik tanács) T-561/20. sz., Sony Interactive Entertainment Europe kontra EUIPO ügyben 2021. szeptember 1-jén hozott ítélete ellen a Sony Interactive Entertainment Europe Ltd által 2021. november 10-én benyújtott fellebbezés
      (C-679/21. P. sz. ügy)
      (2022/C 148/15)
      Az eljárás nyelve: angol

         Felek

         Fellebbező: Sony Interactive Entertainment Europe Ltd (képviselő: S. Malynicz BL)

         A másik fél az eljárásban: az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala (EUIPO)
      A Bíróság (a fellebbezés megengedhetőségéről határozó tanács) 2022. február 22-i végzésében úgy határozott, hogy a fellebbezés nem megengedhető, és hogy a Sony Interactive Entertainment Europe Ltd maga viseli saját költségeit.


title: C-777/21. sz. ügy: A Tribunale di Napoli (Olaszország) által 2021. december 15-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – VB kontra Comune di Portici

text:
               2022.4.4.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 148/11

      A Tribunale di Napoli (Olaszország) által 2021. december 15-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – VB kontra Comune di Portici
      (C-777/21. sz. ügy)
      (2022/C 148/16)
      Az eljárás nyelve: olasz

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Tribunale di Napoli

         Az alapeljárás felei

         Felperes: VB

         Alperes: Comune di Portici

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdés

      Ellentétes-e az Európai Unió működéséről szóló Szerződés 49. és 56. cikkével az az olasz szabályozás (a jelen esetben az 1992. évi 295. sz. felhatalmazáson alapuló törvényerejű rendelet 93. cikkének 1-bis és 7-bis bekezdése), amely megtiltja az Olaszországban több, mint 60 napja tartózkodási hellyel rendelkező önálló vállalkozónak, hogy ebben az államban egy másik tagállamban nyilvántartásba vett és általa e két tagállamban – a tartózkodási helye szerinti tagállamban és a nyilvántartásba vétel szerinti tagállamban – a hivatása gyakorlása érdekében (valamint a magánéletével kapcsolatos okokból) helyváltoztatásra és közlekedésre rendszeresen használt gépjárművel közlekedjen?


title: C-2/22. sz. ügy: A Landgericht Erfurt (Németország) által 2022. január 3-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – HK kontra Allianz Lebensversicherungs AG

text:
               2022.4.4.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 148/11

      A Landgericht Erfurt (Németország) által 2022. január 3-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – HK kontra Allianz Lebensversicherungs AG
      (C-2/22. sz. ügy)
      (2022/C 148/17)
      Az eljárás nyelve: német

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Landgericht Erfurt

         Az alapeljárás felei

         Felperes: HK

         Alperes: Allianz Lebensversicherungs AG

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1)

                  Ellentétes-e az uniós joggal, különösen – adott esetben az Európai Unió Alapjogi Chartájának 38. cikkével összefüggésben értelmezve – a harmadik életbiztosítási irányelv (1) 31. cikkével és a második életbiztosítási irányelv (2) 15. cikkének (1) bekezdésével az olyan nemzeti szabályozás, amely szerint a teljes körű fogyasztói tájékoztatást csak a fogyasztó kérelmét követően, mégpedig a biztosítási kötvénnyel együtt kell átadni („kötvénymodell”)?
                  Az e kérdésre adandó igenlő válasz esetén: Ez önmagában megalapozza-e a fogyasztó tiltakozási, azaz a biztosítási szerződés megkötése előtti állapot visszaállításához való jogát?
                  Kizárhatja-e az ilyen jogot a jogvesztési vagy joggal való visszaélésre vonatkozó kifogás, vagy léteznek-e egyéb, például időbeli korlátai a joggyakorlásnak?

                  2)

                  Azon biztosítónak, amely nem tájékoztatta vagy hibásan tájékoztatta a fogyasztót tiltakozási jogáról, tilos-e a fogyasztó ebből eredő jogaival, így különösen a tiltakozási joggal szemben jogvesztésre, joggal való visszaélésre vagy időmúlásra hivatkoznia?

                  3)

                  Azon biztosítónak, amely nem adta át vagy hiányosan adta át vagy hibásan adta át a fogyasztónak a fogyasztói tájékoztatást, tilos-e a fogyasztó ebből eredő jogaival, így különösen a tiltakozási joggal szemben jogvesztésre, joggal való visszaélésre vagy időmúlásra hivatkoznia?

         (1)  A közvetlen életbiztosítási tevékenységre vonatkozó törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezések összehangolásáról, valamint a 79/267/EGK irányelv és a 90/619/EGK irányelv módosításáról szóló, 1992. november 10-i 92/96/EGK tanácsi irányelv (harmadik életbiztosítási irányelv) [nem hivatalos fordítás] (HL 1992. L 360., 1. o.).

         (2)  A közvetlen életbiztosítási tevékenységekre vonatkozó törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezések összehangolásáról, a szolgáltatásnyújtás szabadságának tényleges gyakorlását elősegítő rendelkezések megállapításáról, valamint a 79/267/EGK irányelv módosításáról szóló, 1990. november 8-i 90/619/EGK tanácsi irányelv (második életbiztosítási irányelv) [nem hivatalos fordítás] (HL 1990. L 330., 50. o.).


title: C-8/22. sz. ügy: A Conseil d'État (Belgium) által 2022. január 5-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – XXX kontra Commissaire général aux réfugiés et aux apatrides

text:
               2022.4.4.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 148/12

      A Conseil d'État (Belgium) által 2022. január 5-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – XXX kontra Commissaire général aux réfugiés et aux apatrides
      (C-8/22. sz. ügy)
      (2022/C 148/18)
      Az eljárás nyelve: francia

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Conseil d'État

         Az alapeljárás felei

         Felülvizsgálati kérelmet előterjesztő fél: XXX

         Ellenérdekű fél: Commissaire général aux réfugiés et aux apatrides

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1)

                  A harmadik országbeli állampolgárok és hontalan személyek nemzetközi védelemre jogosultként való elismerésére, az egységes menekült- vagy kiegészítő védelmet biztosító jogállásra, valamint a nyújtott védelem tartalmára vonatkozó szabályokról szóló, 2011. december 13-i 2011/95/EU európai parlamenti és tanácsi irányelv (1) 14. cikke [(4) bekezdésének b) pontját] úgy kell-e értelmezni, hogy a társadalom számára jelentett veszélyt már pusztán az a tény is bizonyítja, hogy a menekült jogállású személyt különösen súlyos bűncselekmény miatt jogerősen elítélték, vagy úgy kell-e értelmezni, hogy a társadalom számára jelentett veszély fennállásának bizonyításához önmagában nem elegendő a különösen súlyos bűncselekmény miatti jogerős elítélés?

                  2)

                  Ha egy különösen súlyos bűncselekmény miatti jogerős elítélés önmagában nem elegendő a társadalom számára jelentett veszély fennállásának bizonyításához, úgy kell-e értelmezni a 2011/95/EU irányelv 14. cikke [(4) bekezdésének b) pontját], hogy a tagállamnak bizonyítania kell, hogy a felülvizsgálatot kérelmező az elítélése óta továbbra is veszélyt jelent a társadalomra? Bizonyítania kell-e a tagállamnak, hogy ez a veszély valódi és közvetlen, vagy elegendő az eshetőleges veszély fennállása? Úgy kell-e értelmezni a 2011/95/EU irányelv 14. cikke [(4) bekezdésének b) pontját], önmagában vagy az arányosság elvével összefüggésben, hogy az csak akkor teszi lehetővé a menekült jogállás visszavonását, ha e visszavonás arányos, és az e jogállás jogosultja által jelentett veszély kellően súlyos ahhoz, hogy e visszavonást igazolja?

                  3)

                  Ha a tagállamnak nem kell bizonyítania, hogy a felülvizsgálatot kérelmező az elítélése óta továbbra is veszélyt jelent a társadalomra, és hogy ez a veszély valódi, közvetlen és kellően súlyos ahhoz, hogy a menekült jogállás visszavonását igazolja, akkor úgy kell-e értelmezni a 2011/95/EU irányelv 14. cikke [(4) bekezdésének b) pontját], hogy annak értelmében a társadalom számára jelentett veszélyt főszabály szerint az a tény bizonyítja, hogy a menekült jogállás jogosultját különösen súlyos bűncselekmény miatt jogerősen elítélték, e jogosult azonban bizonyíthatja, hogy nem vagy már nem jelent ilyen veszélyt?

         (1)  HL 2011. L 337., 9. o.; helyesbítések: HL 2017. L 167., 58. o.; HL 2019. L 19., 20. o.


title: T-724/21. sz. ügy: 2021. november 11-én benyújtott kereset – IL és társai kontra Parlament

text:
               2022.4.4.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 148/29

      2021. november 11-én benyújtott kereset – IL és társai kontra Parlament
      (T-724/21. sz. ügy)
      (2022/C 148/40)
      Az eljárás nyelve: francia

         Felek

         Felperesek: ID és társai kontra Parlament (képviselők: P. de Bandt, M. Gherghinaru és L. Panepinto)

         Alperes: Európai Parlament

         Kérelmek

                  —

                  A felperesek azt kérik, hogy a Törvényszék:

                  —

                  rendelje el az Európai Parlament elnöksége által hozott, az Európai Parlament három munkavégzési helyének épületeibe való belépésre irányadó rendkívüli egészségügyi és biztonsági szabályokról szóló 2021. október 27-i határozat megsemmisítését;

                  —

                  az alperest kötelezze az összes költség viselésére, ideértve a megtámadott határozat végrehajtásának felfüggesztésére irányuló keresettel kapcsolatos költségeket.

         Jogalapok és fontosabb érvek

      Keresetük alátámasztása érdekében a felperesek három jogalapra hivatkoznak.

                  1.

                  Az első jogalap arra vonatkozik, hogy a megtámadott határozat nem rendelkezik érvényes jogi alappal, amely lehetővé tenné a felperesek egészségügyi adatainak kezelését. A felperesek vitatják, hogy a tisztviselők személyzeti szabályzata 1e. cikkének (2) bekezdése és az Európai Unió egyéb alkalmazottaira vonatkozó alkalmazási feltételek 10. cikkének (1) bekezdése, 80. cikkének (4) bekezdése, valamint 126. cikkének (2) bekezdése érvényes jogi alapot alkot a megtámadott határozat elfogadásához, és ennélfogva velük szemben a vitatott intézkedések meghozatalához. A felperesek továbbá azzal érvelnek, hogy az elnökségnek a megtámadotthoz hasonló határozata nem alapozhatja meg igen érzékeny személyes adatok kezelésével járó intézkedéseket, mivel az Európai Unió Alapjogi Chartájának (a továbbiakban: Charta) 8. cikkével összhangban az ilyen adatkezelés lényeges elemeit „törvényben” kell rögzíteni, ami nem áll fenn a Parlament elnökségének határozata esetén.

                  2.

                  A második jogalap a személyes adatok kezelésére vonatkozó általános elvek megsértésére vonatkozik. E jogalap két részre oszlik.

                              —

                              Az első rész az adatkezelés célhoz kötöttsége elvének és a jogszerűség elvének megsértésére vonatkozik. Ugyanis ahhoz, hogy a felperesek uniós digitális Covid-igazolványaiban szereplő személyes adatokat fel lehessen használni a Parlament épületeibe való belépésük engedélyezésére, jogszabály megköveteli, hogy azokat e célból gyűjtsék. A tesztekre, a felépülésre vagy az oltásra vonatkozó egészségügyi adatok annak érdekében való kezelését kifejezetten engedélyező jogi alap hiányában, hogy a munkavégzési helyre és a plenáris ülésekre való belépést ezen adatoktól tegyék függővé, semmi esetre sem a Parlament elnökségének hatáskörébe tartozik az ilyen adatgyűjtés engedélyezése, még kevésbé olyan jogi norma révén, amely a fogalom formális értelmében véve nem törvény.

                              —

                              A második rész a lojalitás elvének, az átláthatóság elvének és az adatminimalizálás elvének megsértésére vonatkozik, mivel a személyes adatok gyűjtésének időpontjában a felpereseket nem tájékoztatták arról, hogy ezen adatokat arra fogják felhasználni, hogy a munkavégzési helyükre való belépést engedélyezzék számukra vagy megtagadják tőlük.

                  3.

                  A harmadik jogalap arra vonatkozik, hogy a megtámadott határozat igazolás nélkül sérti a felperesek magánélethez és a személyes adatokhoz fűződő jogát, a testi épséghez való jogát, a szabadsághoz és biztonsághoz való jogát, valamint az egyenlőséghez való jogukat és a hátrányos megkülönböztetés tilalmát. E jogalap két részből áll.

                              —

                              Az első rész a felperesek testi épséghez való jogának, a szabadsághoz és biztonsághoz való jogának megsértésére, az egyenlőséghez való jog és a hátrányos megkülönböztetés tilalmának megsértésére, valamint a felperesek magánélethez és a személyes adatokhoz fűződő jogának megsértésére vonatkozik.

                              —

                              A második rész arra vonatkozik, hogy a megtámadott határozattal az első részben említett jogok és elvek tekintetében okozott sérelem ellentétes a Charta 52. cikkének (1) bekezdésében rögzített arányosság elvével, mivel a vitatott intézkedés a kitűzött célok eléréséhez képest nem szükséges, megfelelő és arányos.


title: C-12/22. sz. ügy: Az Okresný súd Prešov (Szlovákia) által 2022. január 6-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – UR kontra 365.bank a.s.

text:
               2022.4.4.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 148/13

      Az Okresný súd Prešov (Szlovákia) által 2022. január 6-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – UR kontra 365.bank a.s.
      (C-12/22. sz. ügy)
      (2022/C 148/19)
      Az eljárás nyelve: szlovák

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Okresný súd Prešov

         Az alapeljárás felei

         Felperes: UR

         Alperes: 365.bank a.s.

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1)

                  Megfelelnek-e a 2016. december 21-én kötött fogyasztói hitelmegállapodásban foglalt, a jelen végzésben említett adatok a hitel típusára vonatkozó, 2008/48/EK irányelv (1) 10. cikke (2) bekezdésének a) pontjában előírtak szerinti világos és egyértelmű meghatározásnak?

                  2)

                  Megfelelnek-e a 2016. december 21-én kötött fogyasztói hitelmegállapodásban foglalt, a jelen végzésben említett adatok a hitelmegállapodás időtartamára vonatkozó, a 2008/48/EK irányelv 10. cikke (2) bekezdésének c) pontjában előírtak szerinti világos és egyértelmű meghatározásnak?

                  3)

                  Megfelelnek-e a 2016. december 21-én kötött fogyasztói hitelmegállapodásban foglalt, a jelen végzésben említett adatok a hitel típusára vonatkozó, a 2008/48/EK irányelv 10. cikke (2) bekezdésének g) pontjában előírtak szerinti világos és egyértelmű meghatározásnak, és

                              —

                              a fogyasztói hitelmegállapodásnak tartalmaznia kell-e a THM kiszámításának matematikai képletét, az alapul vett változó elemekkel együtt, valamint magát a számítást,

                              —

                              elegendő-e, ha a fogyasztói hitelmegállapodás tartalmazza a THM kiszámításához szükséges változó elemeket, vagy ezeket a változó elemeket újra fel kell tüntetni, világosan megjelölve, hogy a THM kiszámításával kapcsolatos feltevésekről van szó?

                  4)

                  Úgy értelmezhető-e a 93/13/EGK irányelv, (2) hogy az előírja, hogy a nemzeti szabályozás vagy gyakorlat kötelezi a bíróságot arra, hogy a szerződési feltételt a szerződéses jogviszony megszűnését követően is tisztességtelennek minősítse, mint ahogyan ez a jelen ügyben történt?

                  5)

                  Ellentétes-e a 93/13/EGK tanácsi irányelv egészével, és különösen annak ötödik preambulumbekezdésével (mivel általában a fogyasztók nem ismerik azokat a jogszabályokat, amelyek saját országukon kívüli tagállamokban az áruk értékesítésére és szolgáltatások nyújtására vonatkozó szerződéseket szabályozzák; mivel ezen ismeretek hiánya visszatarthatja a fogyasztókat attól, hogy közvetlenül egy másik tagállamban szerezzenek be árukat és vegyenek igénybe szolgáltatásokat) az olyan bírói gyakorlat, amely a fogyasztói hitelmegállapodás valamely kötelező elemének állítólagos hiánya esetén azt feltételezi, hogy ez a körülmény már a hitelmegállapodás aláírásakor ismert volt a fogyasztó előtt, különösen akkor, ha a fogyasztó a további kapcsolódó hiteldokumentum (pl. általános fogyasztói hiteltájékoztató formanyomtatvány, kapott dokumentumok jegyzéke stb.) aláírásával külön megerősítette, hogy megismerte a hitelmegállapodást?

                  6)

                  Ellentétes-e a fogyasztóvédelem és a tényleges érvényesülés elvével, ha a nemzeti jog a szolgáltató által a fogyasztó rovására szerzett jogalap nélküli gazdagodás visszatérítése iránti követelés érvényesítésére szubjektív, egyben azonban objektív, semleges kritériumon (a jogalap nélküli gazdagodás bekövetkeztén) alapuló elévülési időt ír elő annak érdekében, hogy az elévülési idő kezdő időpontjának meghatározása ne kizárólag a fogyasztó mérlegelésére legyen bízva, és így a szolgáltatónak ne legyen tényleges lehetősége arra, hogy az elévülési kifogásra hivatkozva védekezzen?

                  7)

                  Összeegyeztethető-e a fogyasztóvédelem és a tényleges érvényesülés elvével, ha a szolgáltató által kötött fogyasztói hitelmegállapodásban szereplő bármely hiányosságot feltétlenül a szolgáltató szándékos magatartása következményének kell tekinteni?

                  8)

                  Úgy kell-e értelmezni az Európai Unió Bíróságának alább hivatkozott ítéleteiben említett tényleges érvényesülés elvét, hogy a hitel kamat- és díjmentes jellegének jogcímén szerzett jogalap nélküli gazdagodás elévülési ideje a hiba miatt csak attól az időponttól kezdődik, amikor a bíróság e hiba tárgyában határoz (például a hitel kamat- és díjmentes jellegének megállapításával)?

                  9)

                  Melyik időponttól kezdődik az elévülési idő a Bíróság alább hivatkozott ítéleteiben alkalmazott tényleges érvényesülés elve alapján?

         (1)  A fogyasztói hitelmegállapodásokról és a 87/102/EGK tanácsi irányelv hatályon kívül helyezéséről szóló, 2008. április 23-i 2008/48/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL 2008. L 133., 66. o.; helyesbítések: HL 2009. L 207., 14. o.; HL 2010. L 199., 40. o.; HL 2011. L 234., 46. o.).

         (2)  A fogyasztókkal kötött szerződésekben alkalmazott tisztességtelen feltételekről szóló, 1993. április 5-i 93/13/EGK tanácsi irányelv (HL 1993. L 95.; magyar nyelvű különkiadás 15. fejezet, 2. kötet, 288. o.).