title: C-572/19. P. sz. ügy: A Bíróság (ötödik tanács) 2021. március 10-i ítélete – European Road Transport Telematics Implementation Coordination Organisation – Intelligent Transport Systems & Services Europe (Ertico – ITS Europe) kontra Európai Bizottság (Fellebbezés – Állami támogatások – A kutatási, technológiafejlesztési és demonstrációs tevékenységekre vonatkozó hetedik keretprogram – 2003/361/EK ajánlás – Az Európai Bizottság adatellenőrző bizottságának a mikro-, kis- és középvállalkozásokként (kkv) való minősítésről szóló határozata – 2012/838/EU, Euratom határozat – Melléklet – 1.2.6 és 1.2.7. szakasz – Felülvizsgálat iránti kérelem – 58/2003/EK rendelet – 22. cikk – Közigazgatási jogorvoslati kérelem hiánya – A felülvizsgálat iránti kérelem és közigazgatási jogorvoslati kérelem közötti kapcsolat – A kkv jogállásnak a 2003/361 ajánlásban előírt kritériumnak való formális megfelelés ellenére történő megtagadása – Jogbiztonság – Jogos bizalom – Azon hátrányok, amelyekkel a kkv k rendszeresen szembesülnek – Hiány)

text:
               2021.5.10.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 182/9

      A Bíróság (ötödik tanács) 2021. március 10-i ítélete – European Road Transport Telematics Implementation Coordination Organisation – Intelligent Transport Systems & Services Europe (Ertico – ITS Europe) kontra Európai Bizottság
      (C-572/19. P. sz. ügy) (1)

      (Fellebbezés - Állami támogatások - A kutatási, technológiafejlesztési és demonstrációs tevékenységekre vonatkozó hetedik keretprogram - 2003/361/EK ajánlás - Az Európai Bizottság adatellenőrző bizottságának a mikro-, kis- és középvállalkozásokként (kkv) való minősítésről szóló határozata - 2012/838/EU, Euratom határozat - Melléklet - 1.2.6 és 1.2.7. szakasz - Felülvizsgálat iránti kérelem - 58/2003/EK rendelet - 22. cikk - Közigazgatási jogorvoslati kérelem hiánya - A felülvizsgálat iránti kérelem és közigazgatási jogorvoslati kérelem közötti kapcsolat - A kkv jogállásnak a 2003/361 ajánlásban előírt kritériumnak való formális megfelelés ellenére történő megtagadása - Jogbiztonság - Jogos bizalom - Azon hátrányok, amelyekkel a kkv k rendszeresen szembesülnek - Hiány)
      (2021/C 182/12)
      Az eljárás nyelve: angol

         Felek

         Fellebbező: European Road Transport Telematics Implementation Coordination Organisation – Intelligent Transport Systems & Services Europe (Ertico – ITS Europe) (képviselők: M. Wellinger és K. T'Syen ügyvédek)

         A másik fél az eljárásban: Európai Bizottság (képviselők: R. Lyal és A. Kyratsou meghatalmazottak)

         A felperest támogató beavatkozó: Cseh Köztársaság (képviselők: M. Smolek, J. Vláčil, O. Serdula és J. Očková meghatalmazottak)

         Rendelkező rész

                  1)

                  A Bíróság a fellebbezést elutasítja.

                  2)

                  A Bíróság a European Road Transport Telematics Implementation Coordination Organisation – Intelligent Transport Systems & Services Europe-ot (Ertico – ITS Europe) kötelezi a saját költségein felül az Európai Bizottság részéről felmerült költségek viselésére.

                  3)

                  A Cseh Köztársaság maga viseli saját költségeit.

         (1)  HL C 312., 2019.9.16


title: C-578/19. sz. ügy: A Bíróság (harmadik tanács) 2021. március 18-i ítélete (a Supreme Court of the United Kingdom [Egyesült Királyság] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – X kontra Kuoni Travel Ltd (Előzetes döntéshozatal – 90/314/ irányelv – Az 5. cikk (2) bekezdésének harmadik francia bekezdése – Utazási csomagok – Utazásszervező és fogyasztó között létrejött utazási csomagra vonatkozó szerződés – Az utazásszervező felelőssége a szerződésből eredő kötelezettségek más szolgáltatók általi megfelelő teljesítéséért – A szolgáltató munkavállalójának cselekményeiből eredő kár – Felelősség alóli mentesülés – Az utazásszervező vagy a szolgáltató által előre nem látható vagy nem megelőzhető esemény – A „szolgáltató” fogalma)

text:
               2021.5.10.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 182/10

      A Bíróság (harmadik tanács) 2021. március 18-i ítélete (a Supreme Court of the United Kingdom [Egyesült Királyság] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – X kontra Kuoni Travel Ltd
      (C-578/19. sz. ügy) (1)

      (Előzetes döntéshozatal - 90/314/ irányelv - Az 5. cikk (2) bekezdésének harmadik francia bekezdése - Utazási csomagok - Utazásszervező és fogyasztó között létrejött utazási csomagra vonatkozó szerződés - Az utazásszervező felelőssége a szerződésből eredő kötelezettségek más szolgáltatók általi megfelelő teljesítéséért - A szolgáltató munkavállalójának cselekményeiből eredő kár - Felelősség alóli mentesülés - Az utazásszervező vagy a szolgáltató által előre nem látható vagy nem megelőzhető esemény - A „szolgáltató” fogalma)
      (2021/C 182/13)
      Az eljárás nyelve: angol

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Supreme Court of the United Kingdom

         Az alapeljárás felei

         Felperes: X

         Alperes: Kuoni Travel Ltd

         Az eljárásban részt vesz: ABTA Ltd

         Rendelkező rész

      A szervezett utazási formákról szóló, 1990. június 13–i 90/314/EGK tanácsi irányelv 5. cikke (2) bekezdésének harmadik francia bekezdését, amennyiben az az utazási csomag szervezőjének az ilyen utazásra vonatkozó – e szervező és egy fogyasztó között kötött, ezen irányelv által szabályozott – szerződésből eredő kötelezettségek megfelelő teljesítése alóli mentesülési okot ír elő, úgy kell értelmezni, hogy e kötelezettségek nemteljesítése vagy nem megfelelő teljesítése esetén, amely nemteljesítés vagy nem megfelelő teljesítés az említett szerződést teljesítő szolgáltató munkavállalójának cselekményeiből ered,

                  —

                  e munkavállaló e rendelkezés alkalmazásában nem tekinthető szolgáltatónak, és

                  —

                  az említett rendelkezés alapján a szervező nem mentesülhet az ilyen nemteljesítésből vagy nem megfelelő teljesítésből eredő felelőssége alól.

         (1)  HL C 328., 2019.9.30.


title: C-580/19. sz. ügy: A Bíróság (nagytanács) 2021. március 9-i ítélete (a Verwaltungsgericht Darmstadt [Németország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – RJ kontra Stadt Offenbach am Main (Előzetes döntéshozatal – A munkavállalók biztonságának és egészségének védelme – Munkaidő szervezés – 2003/88/EK irányelv – 2. cikk – A „munkaidő” fogalma – Készenléti rendszerben teljesített rendelkezésre állási időszak – Hivatásos tűzoltók – 89/391/EGK irányelv – 5. és 6. cikk – Pszichoszociális kockázatok – Megelőzési kötelezettség)

text:
               2021.5.10.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 182/11

      A Bíróság (nagytanács) 2021. március 9-i ítélete (a Verwaltungsgericht Darmstadt [Németország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – RJ kontra Stadt Offenbach am Main
      (C-580/19. sz. ügy) (1)

      (Előzetes döntéshozatal - A munkavállalók biztonságának és egészségének védelme - Munkaidő szervezés - 2003/88/EK irányelv - 2. cikk - A „munkaidő” fogalma - Készenléti rendszerben teljesített rendelkezésre állási időszak - Hivatásos tűzoltók - 89/391/EGK irányelv - 5. és 6. cikk - Pszichoszociális kockázatok - Megelőzési kötelezettség)
      (2021/C 182/14)
      Az eljárás nyelve: német

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Verwaltungsgericht Darmstadt

         Az alapeljárás felei

         Felperes: RJ

         Alperes: Stadt Offenbach am Main

         Rendelkező rész

      A munkaidő szervezés egyes szempontjairól szóló, 2003. november 4-i 2003/88/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv 2. cikkének 1. pontját úgy kell értelmezni, hogy az a készenléti rendszerben teljesített rendelkezésre állási időszak, amelynek során a munkavállalónak képesnek kell lennie arra, hogy védőruhájában és a munkáltató által rendelkezésére bocsátott szolgálati gépjárművel, a közúti közlekedésről szóló szabályozástól való eltérést biztosító jogok és az e gépjárműhöz kapcsolódó elsőbbségi jogok gyakorlásával 20 percen belül elérje városának határát, csak akkor minősül teljes egészében az ezen rendelkezés értelmében vett „munkaidőnek”, ha az adott ügy összes körülményének – többek között az ilyen határidő következményeinek és adott esetben a bevetések ezen időszak alatti átlagos gyakoriságának – általános mérlegeléséből az következik, hogy az ezen munkavállalóra az említett időszak során háruló kötöttségek jellegükből adódóan objektív és igen jelentős módon korlátozzák e munkavállaló azon lehetőségét, hogy ugyanezen időszak során szabadon ossza be azt az időt, amely alatt nem hívják fel munkavégzésre, és hogy ezen idő során magánügyeivel foglalkozzon.

         (1)  HL C 372., 2019.11.4


title: C-585/19. sz. ügy: A Bíróság (ötödik tanács) 2021. március 17-i ítélete (a Tribunalul Bucureşti [Románia] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Academia de Studii Economice din Bucureşti kontra Organismul Intermediar pentru Programul Operaţional Capital Uman – Ministerul Educaţiei Naţionale („Előzetes döntéshozatal – Szociálpolitika – A munkavállalók biztonságának és egészségének védelme – Munkaidő-szervezés – 2003/88/EK irányelv – 2. cikk – A »munkaidő« fogalma – 3. cikk – Minimális napi pihenőidő – Ugyanazon munkáltatóval több munkaszerződést kötő munkavállalók – Munkavállalónként történő alkalmazás”)

text:
               2021.5.10.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 182/11

      A Bíróság (ötödik tanács) 2021. március 17-i ítélete (a Tribunalul Bucureşti [Románia] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Academia de Studii Economice din Bucureşti kontra Organismul Intermediar pentru Programul Operaţional Capital Uman – Ministerul Educaţiei Naţionale
      (C-585/19. sz. ügy) (1)

      („Előzetes döntéshozatal - Szociálpolitika - A munkavállalók biztonságának és egészségének védelme - Munkaidő-szervezés - 2003/88/EK irányelv - 2. cikk - A »munkaidő« fogalma - 3. cikk - Minimális napi pihenőidő - Ugyanazon munkáltatóval több munkaszerződést kötő munkavállalók - Munkavállalónként történő alkalmazás”)
      (2021/C 182/15)
      Az eljárás nyelve: román

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Tribunalul Bucureşti

         Az alapeljárás felei

         Felperes: Academia de Studii Economice din Bucureşti

         Alperes: Organismul Intermediar pentru Programul Operaţional Capital Uman – Ministerul Educaţiei Naţionale

         Rendelkező rész

      A munkaidő szervezés egyes szempontjairól szóló, 2003. november 4-i 2003/88/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv 2. cikkének 1. pontját és 3. cikkét úgy kell értelmezni, hogy ha egy munkavállaló ugyanazon munkáltatóval több munkaszerződést kötött, az e 3. cikkben előírt minimális napi pihenőidő e szerződések összességére alkalmazandó, nem pedig külön-külön minden egyes említett szerződésre.

         (1)  HL C 406., 2019.12.2


title: C-596/19. P. sz. ügy: A Bíróság (nagytanács) 2021. március 16-i ítélete – Európai Bizottság kontra Magyarország, Lengyel Köztársaság (Fellebbezés – Az EUMSZ 107. cikk (1) bekezdése – Állami támogatások – A reklámozáshoz kapcsolódó árbevételre kivetett magyar adó – A referencia rendszer meghatározásának szempontjai – Az adókulcsok progresszivitása – Az elhatárolt veszteségek részleges levonhatóságára vonatkozó átmeneti rendelkezés – Szelektív jellegű előny fennállása – Bizonyítási teher)

text:
               2021.5.10.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 182/12

      A Bíróság (nagytanács) 2021. március 16-i ítélete – Európai Bizottság kontra Magyarország, Lengyel Köztársaság
      (C-596/19. P. sz. ügy) (1)

      (Fellebbezés - Az EUMSZ 107. cikk (1) bekezdése - Állami támogatások - A reklámozáshoz kapcsolódó árbevételre kivetett magyar adó - A referencia rendszer meghatározásának szempontjai - Az adókulcsok progresszivitása - Az elhatárolt veszteségek részleges levonhatóságára vonatkozó átmeneti rendelkezés - Szelektív jellegű előny fennállása - Bizonyítási teher)
      (2021/C 182/16)
      Az eljárás nyelve: magyar

         Felek

         Fellebbező: Európai Bizottság (képviselők: Bottka V., P.-J. Loewenthal és K. Herrmann meghatalmazottak)

         A többi fél az eljárásban: Magyarország (képviselők: Fehér M. Z. és Koós G meghatalmazottak), Lengyel Köztársaság (képviselő: B. Majczyna meghatalmazott)

         Rendelkező rész

                  1)

                  A Bíróság a fellebbezést elutasítja.

                  2)

                  A Bíróság az Európai Bizottságot kötelezi a költségek viselésére, ideértve a Lengyel Köztársaság részéről felmerült költségeket.

         (1)  HL C 348., 2019.10.14


title: C-652/19. sz. ügy: A Bíróság (második tanács) 2021. március 17-i ítélete (a Tribunale di Milano [Olaszország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – KO kontra Consulmarketing SpA, felszámolás alatt (Előzetes döntéshozatal – Szociálpolitika – 1999/70/EK irányelv – Az ESZSZ, az UNICE és a CEEP által a határozott ideig tartó munkaviszonyról kötött keretmegállapodás – 4. szakasz – A hátrányos megkülönböztetés tilalmának elve – A határozott időre alkalmazott munkavállalók eltérő bánásmódját igazoló objektív okok – 98/59/EK irányelv – Csoportos létszámcsökkentés – A jogellenes csoportos létszámcsökkentést elszenvedett munkavállaló számára biztosítandó védelemre vonatkozó nemzeti szabályozás – Kevésbé előnyös védelmi rendszer alkalmazása a hatálybalépése előtt kötött, és ezen időpontot követően határozatlan időre szóló szerződéssé átalakított, határozott időre szóló szerződések tekintetében)

text:
               2021.5.10.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 182/13

      A Bíróság (második tanács) 2021. március 17-i ítélete (a Tribunale di Milano [Olaszország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – KO kontra Consulmarketing SpA, felszámolás alatt
      (C-652/19. sz. ügy) (1)

      (Előzetes döntéshozatal - Szociálpolitika - 1999/70/EK irányelv - Az ESZSZ, az UNICE és a CEEP által a határozott ideig tartó munkaviszonyról kötött keretmegállapodás - 4. szakasz - A hátrányos megkülönböztetés tilalmának elve - A határozott időre alkalmazott munkavállalók eltérő bánásmódját igazoló objektív okok - 98/59/EK irányelv - Csoportos létszámcsökkentés - A jogellenes csoportos létszámcsökkentést elszenvedett munkavállaló számára biztosítandó védelemre vonatkozó nemzeti szabályozás - Kevésbé előnyös védelmi rendszer alkalmazása a hatálybalépése előtt kötött, és ezen időpontot követően határozatlan időre szóló szerződéssé átalakított, határozott időre szóló szerződések tekintetében)
      (2021/C 182/17)
      Az eljárás nyelve: olasz

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Tribunale di Milano

         Az alapeljárás felei

         Felperes: KO

         Alperes: Consulmarketing SpA, felszámolás alatt

         Az eljárásban részt vesz: Filcams CGIL, Confederazione Generale Italiana del Lavoro (CGIL)

         Rendelkező rész

                  1)

                  Az olyan nemzeti szabályozás, amely a csoportos létszámcsökkentés által érintett munkavállalók kiválasztási szempontjainak megsértése miatt jogellenes csoportos létszámcsökkentés esetére a határozatlan időre alkalmazott munkavállalók vonatkozásában párhuzamosan két különböző védelmi rendszer alkalmazását írja elő ugyanazon létszámcsökkentés keretében, nem tartozik a csoportos létszámcsökkentésre vonatkozó tagállami jogszabályok közelítéséről szóló, 1998. július 20 i 98/59/EK tanácsi irányelv hatálya alá, és ennélfogva nem vizsgálható az Európai Unió Alapjogi Chartájában biztosított alapvető jogokra, és különösen annak 20. és 30. cikkére tekintettel.

                  2)

                  Az ESZSZ, az UNICE és a CEEP által a határozott ideig tartó munkaviszonyról kötött keretmegállapodásról szóló, 1999. június 28 i 1999/70/EK tanácsi irányelv mellékletét képező, a határozott ideig tartó munkaviszonyról szóló, 1999. március 18 án megkötött keretmegállapodás 4. szakaszát úgy kell értelmezni, hogy azzal nem ellentétes az olyan nemzeti szabályozás, amely jogellenes csoportos létszámcsökkentés esetén a határozatlan időre alkalmazott munkavállalók új védelmi rendszerét kiterjeszti azokra a munkavállalókra, akiknek az e szabályozás hatálybalépését megelőzően kötött, határozott időre szóló szerződését ezen időpontot követően határozatlan idejű szerződéssé alakították át.

         (1)  HL C 399., 2019.11.25


title: C-708/19. sz. ügy: A Bíróság (nyolcadik tanács) 2021. március 10-i ítélete (a Finanzgericht Düsseldorf [Németország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Von Aschenbach & Voss GmbH kontra Hauptzollamt Duisburg (Előzetes döntéshozatal – Végleges dömpingellenes vám – Kínából származó alumíniumfóliák – Kismértékben módosított alumíniumfóliák – (EU) 2017/271 végrehajtási rendelet – Elfogadhatóság – Az alapeljárás felperese által benyújtott megsemmisítés iránti kereset hiánya – Megsemmisítés iránti kereset benyújtásához való jog)

text:
               2021.5.10.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 182/13

      A Bíróság (nyolcadik tanács) 2021. március 10-i ítélete (a Finanzgericht Düsseldorf [Németország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Von Aschenbach & Voss GmbH kontra Hauptzollamt Duisburg
      (C-708/19. sz. ügy) (1)

      (Előzetes döntéshozatal - Végleges dömpingellenes vám - Kínából származó alumíniumfóliák - Kismértékben módosított alumíniumfóliák - (EU) 2017/271 végrehajtási rendelet - Elfogadhatóság - Az alapeljárás felperese által benyújtott megsemmisítés iránti kereset hiánya - Megsemmisítés iránti kereset benyújtásához való jog)
      (2021/C 182/18)
      Az eljárás nyelve: német

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Finanzgericht Düsseldorf

         Az alapeljárás felei

         Felperes: Von Aschenbach & Voss GmbH

         Alperes: Hauptzollamt Duisburg

         Rendelkező rész

      A Finanzgericht Düsseldorf (düsseldorfi adóügyi bíróság, Németország) 2019. augusztus 21-i határozatával előterjesztett előzetes döntéshozatal iránti kérelem elfogadhatatlan.

         (1)  HL C 413., 2019.12.9.


title: C-739/19. sz. ügy: A Bíróság (első tanács) 2021. március 10-i ítélete (a Supreme Court [Írország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – VK kontra An Bord Pleanála (Előzetes döntéshozatal – Ügyvédi szolgáltatásnyújtás szabadsága – 77/249/EGK irányelv – 5. cikk – A nemzeti bírósági eljárásban az ügyfelet képviselő, szolgáltatást nyújtó ügyvédnek („visiting lawyer”) az eljáró bíróság előtt eljárásra jogosult ügyvéddel történő együttműködési kötelezettsége – Korlátok)

text:
               2021.5.10.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 182/14

      A Bíróság (első tanács) 2021. március 10-i ítélete (a Supreme Court [Írország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – VK kontra An Bord Pleanála
      (C-739/19. sz. ügy) (1)

      (Előzetes döntéshozatal - Ügyvédi szolgáltatásnyújtás szabadsága - 77/249/EGK irányelv - 5. cikk - A nemzeti bírósági eljárásban az ügyfelet képviselő, szolgáltatást nyújtó ügyvédnek („visiting lawyer”) az eljáró bíróság előtt eljárásra jogosult ügyvéddel történő együttműködési kötelezettsége - Korlátok)
      (2021/C 182/19)
      Az eljárás nyelve: angol

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Supreme Court

         Az alapeljárás felei

         Felperes: VK

         Alperes: An Bord Pleanála

         Az eljárásban részt vesz: The General Council of the Bar of Ireland, The Law Society of Ireland and the Attorney General

         Rendelkező rész

      Az ügyvédi szolgáltatásnyújtás szabadsága tényleges gyakorlásának elősegítéséről szóló, 1977. március 22–i 77/249/EGK tanácsi irányelv 5. cikkét úgy kell értelmezni, hogy:

                  —

                  a megfelelő igazságszolgáltatásra irányuló célkitűzésre tekintettel önmagában nem ellentétes az, hogy egy ügyfélképviseleti szolgáltatást nyújtó ügyvédnek együtt kell működnie az eljáró bíróság előtt eljárni jogosult ügyvéddel, aki – amennyiben szükséges – e bíróság előtt felelős az ügyvédekkel szemben olyan szakmai etikai és eljárási kötelezettségeket előíró rendszer keretében, mint amilyen kötelezettség a valamennyi jogi – jogalkotási vagy ítélkezési gyakorlattal kapcsolatos – tényező eljáró bíróság elé terjesztése az eljárás megfelelő lefolytatása céljából, amely kötelezettség alól a jogalany mentesül, ha úgy dönt, hogy jogi képviseletét maga látja el;

                  —

                  a megfelelő igazságszolgáltatásra irányuló célkitűzésre tekintettel nem aránytalan a szolgáltatást nyújtó ügyvéd azon kötelezettsége, hogy az eljáró bíróság előtt eljárni jogosult ügyvéddel egy olyan rendszerben működjön együtt, amelyben ezen ügyvédek meg tudják határozni feladataikat, mivel az eljáró bíróság előtt eljárni jogosult ügyvédnek főszabály szerint csak segítséget kell nyújtania a szolgáltatást nyújtó ügyvéd számára annak érdekében, hogy lehetővé tegye az ügyfél ez utóbbi ügyvéd általi megfelelő képviseletének biztosítását és az ezen ügyvéd bírósággal szemben fennálló kötelezettségei megfelelő teljesítését;

                  —

                  az eljáró bíróság előtt eljárni jogosult ügyvéddel való együttműködés általános kötelezettsége, amely nem teszi lehetővé a szolgáltató ügyvéd tapasztalatának figyelembevételét, meghaladja az igazságszolgáltatás megfelelő működésére irányuló célkitűzés eléréséhez szükséges mértéket.

         (1)  HL C 413., 2019.12.9.


title: C-802/19. sz. ügy: A Bíróság (hetedik tanács) 2021. március 11-i ítélete (a Bundesfinanzhof [Németország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Firma Z kontra Finanzamt Y (Előzetes döntéshozatal – Adózás – Hozzáadottérték adó (héa) – 2006/112/EK irányelv – A 90. cikk (1) bekezdése – Az adóalap csökkentése – Az 1996. október 24-i Elida Gibbs ítéletben (C-317/94, EU:C:1996:400) meghatározott elvek – Gyógyszerek értékesítése – Árengedmény biztosítása – Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdés hipotetikus jellege – Az előzetes döntéshozatal iránti kérelem elfogadhatatlansága)

text:
               2021.5.10.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 182/15

      A Bíróság (hetedik tanács) 2021. március 11-i ítélete (a Bundesfinanzhof [Németország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Firma Z kontra Finanzamt Y
      (C-802/19. sz. ügy) (1)

      (Előzetes döntéshozatal - Adózás - Hozzáadottérték adó (héa) - 2006/112/EK irányelv - A 90. cikk (1) bekezdése - Az adóalap csökkentése - Az 1996. október 24-i Elida Gibbs ítéletben (C-317/94, EU:C:1996:400) meghatározott elvek - Gyógyszerek értékesítése - Árengedmény biztosítása - Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdés hipotetikus jellege - Az előzetes döntéshozatal iránti kérelem elfogadhatatlansága)
      (2021/C 182/20)
      Az eljárás nyelve: német

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Bundesfinanzhof

         Az alapeljárás felei

         Felperes: Firma Z

         Alperes: Finanzamt Y

         Rendelkező rész

      A közös hozzáadottértékadó-rendszerről szóló, 2006. november 28 i 2006/112/EK tanácsi irányelv 90. cikkének (1) bekezdését úgy kell értelmezni, hogy a valamely tagállamban székhellyel rendelkező gyógyszertár nem csökkentheti adóalapját, amennyiben e tagállamban hozzáadottértékadó-mentes Közösségen belüli termékértékesítéseként gyógyszer-értékesítéseket teljesít más tagállamban letelepedett kötelező egészségbiztosítási pénztár részére, és az annak keretében biztosítottak számára árengedményt nyújt.

         (1)  HL C 45., 2020.2.10


title: C-812/19. sz. ügy: A Bíróság (hetedik tanács) 2021. március 11-i ítélete (a Högsta förvaltningsdomstolen [Svédország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Danske Bank A/S, Danmark, Sverige Filial kontra Skatteverket (Előzetes döntéshozatal – Adózás – Hozzáadottérték adó (héa) – 2006/112/EK irányelv – 9. cikk – Adóalany – Fogalom – 11. cikk – Héacsoport – Valamely társaság két eltérő tagállamban lévő elsődleges telephelye és fióktelepe – Olyan héacsoporthoz tartozó elsődleges telephely, amelynek a fióktelep nem tagja – A fióktelep számára szolgáltatásokat nyújtó és az e szolgáltatások költségeit rá terhelő elsődleges telephely)

text:
               2021.5.10.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 182/15

      A Bíróság (hetedik tanács) 2021. március 11-i ítélete (a Högsta förvaltningsdomstolen [Svédország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Danske Bank A/S, Danmark, Sverige Filial kontra Skatteverket
      (C-812/19. sz. ügy) (1)

      (Előzetes döntéshozatal - Adózás - Hozzáadottérték adó (héa) - 2006/112/EK irányelv - 9. cikk - Adóalany - Fogalom - 11. cikk - Héacsoport - Valamely társaság két eltérő tagállamban lévő elsődleges telephelye és fióktelepe - Olyan héacsoporthoz tartozó elsődleges telephely, amelynek a fióktelep nem tagja - A fióktelep számára szolgáltatásokat nyújtó és az e szolgáltatások költségeit rá terhelő elsődleges telephely)
      (2021/C 182/21)
      Az eljárás nyelve: svéd

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Högsta förvaltningsdomstolen

         Az alapeljárás felei

         Felperes: Danske Bank A/S, Danmark, Sverige Filial

         Alperes: Skatteverket

         Rendelkező rész

      A közös hozzáadottértékadó-rendszerről szóló, 2006. november 28-i 2006/112/EK tanácsi irányelv 9. cikkének (1) bekezdését és 11. cikkét úgy kell értelmezni, hogy a hozzáadottérték-adó (héa) szempontjából a valamely tagállamban található és az e 11. cikk alapján létrehozott héacsoporthoz tartozó társaság elsődleges telephelyét és e társaság más tagállamban letelepedett fióktelepét külön adóalanynak kell tekinteni abban az esetben, ha ezen elsődleges telephely olyan szolgáltatásokat nyújt az említett fióktelepnek, amelyek költségeit e fióktelepre hárítja.

         (1)  HL C 19, 2020.1.20.


title: C-941/19. sz. ügy: A Bíróság (kilencedik tanács) 2021. március 10-i ítélete (a Krajský soud v Ostravě [Cseh Köztársaság] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Samohýl group a.s. kontra Generální ředitelství cel (Előzetes döntéshozatal – Közös Vámtarifa – Tarifális besorolás – Kombinált Nómenklatúra – 3004 és 3808 vámtarifaszám – Értelmezés – 455/2007/EK rendelet – Spot on oldat macskák számára, a bolhák és a kullancsok okozta fertőzések ellen – Terápiás és betegséget megelőző hatás)

text:
               2021.5.10.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 182/17

      A Bíróság (kilencedik tanács) 2021. március 10-i ítélete (a Krajský soud v Ostravě [Cseh Köztársaság] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Samohýl group a.s. kontra Generální ředitelství cel
      (C-941/19. sz. ügy) (1)

      (Előzetes döntéshozatal - Közös Vámtarifa - Tarifális besorolás - Kombinált Nómenklatúra - 3004 és 3808 vámtarifaszám - Értelmezés - 455/2007/EK rendelet - Spot on oldat macskák számára, a bolhák és a kullancsok okozta fertőzések ellen - Terápiás és betegséget megelőző hatás)
      (2021/C 182/24)
      Az eljárás nyelve: cseh

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Krajský soud v Ostravě

         Az alapeljárás felei

         Felperes: Samohýl group a.s.

         Alperes: Generální ředitelství cel

         Rendelkező rész

      A vám- és statisztikai nómenklatúráról, valamint a Közös Vámtarifáról szóló, 1987. július 23 i 2658/87/EGK tanácsi rendelet I. mellékletében szereplő, a 2014. október 16 i 1101/2014/EK bizottsági végrehajtási rendeletből eredő változat szerinti Kombinált Nómenklatúrát úgy kell értelmezni, hogy egy olyan terméket, amely macskáknak szánt olyan oldatból áll, amelyet helyileg a bőrre csepegtetve (spot on) kell alkalmazni (0,5 ml es) cseppentő segítségével, és amely hatóanyagként fipronilt (50 mg cseppentőnként), valamint különböző segédanyagokat, mint például butil hidroxi anizol E320 at, butil hidroxitoluol E321 et, benzil alkoholt és dietilén glikol monoetil étert tartalmaz, – a rendelkezésére álló ténybeli elemeknek a kérdést előterjesztő bíróság által elvégzendő vizsgálatától függően – mint „rovarölő” a 3808 vámtarifaszám alá tartozik

         (1)  HL C 68., 2020.3.2


title: C-48/20. sz. ügy: A Bíróság (hatodik tanács) 2021. március 18-i ítélete (a Naczelny Sąd Administracyjny [Lengyelország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – UAB „P.” kontra Dyrektor Izby Skarbowej w B. (Előzetes döntéshozatal – Adózás – A közös hozzáadottérték-adó (héa) rendszere – 2006/112/EK irányelv – 203. cikk – Jogalap nélkül felszámított adó – A számla kiállítójának jóhiszeműsége – Az adóbevétel kiesés veszélye – A tagállamok azon kötelezettsége, hogy lehetővé tegyék a jogalap nélkül felszámított adó helyesbítését – Az adósemlegesség és az arányosság elve)

text:
               2021.5.10.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 182/19

      A Bíróság (hatodik tanács) 2021. március 18-i ítélete (a Naczelny Sąd Administracyjny [Lengyelország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – UAB „P.” kontra Dyrektor Izby Skarbowej w B.
      (C-48/20. sz. ügy) (1)

      (Előzetes döntéshozatal - Adózás - A közös hozzáadottérték-adó (héa) rendszere - 2006/112/EK irányelv - 203. cikk - Jogalap nélkül felszámított adó - A számla kiállítójának jóhiszeműsége - Az adóbevétel kiesés veszélye - A tagállamok azon kötelezettsége, hogy lehetővé tegyék a jogalap nélkül felszámított adó helyesbítését - Az adósemlegesség és az arányosság elve)
      (2021/C 182/26)
      Az eljárás nyelve: lengyel

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Naczelny Sąd Administracyjny

         Az alapeljárás felei

         Felperes: UAB „P.”

         Alperes: Dyrektor Izby Skarbowej w B.

         Rendelkező rész

      A közös hozzáadottértékadó-rendszerről szóló, 2006. november 28-i 2006/112/EK tanácsi irányelv 203. cikkét, valamint az arányosság és a hozzáadottérték-adó (héa) semlegességének az elvét úgy kell értelmezni, hogy azokkal ellentétes az olyan nemzeti szabályozás, amely nem teszi lehetővé a jóhiszemű adóalany számára, hogy az adóellenőrzési eljárás megindítását követően a héát jogalap nélkül feltüntető számlákat helyesbítse, jóllehet e számlák címzettje jogosult lett volna ezen adó visszatérítésére, ha az e számlák tárgyát képező ügyleteket megfelelően vallották volna be.

         (1)  HL C 191., 2020.6.8


title: C-112/20. sz. ügy: A Bíróság (tizedik tanács) 2021. március 11-i ítélete (a Conseil d'État [Belgium] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – M. A. kontra État belge (Előzetes döntéshozatal – 2008/115/EK irányelv – 5. cikk – Kiutasítási határozat – Kiskorú, európai uniós polgár gyermek apja – A gyermek mindenek felett álló érdekének a kiutasítási határozat meghozatala során történő figyelembevétele)

text:
               2021.5.10.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 182/20

      A Bíróság (tizedik tanács) 2021. március 11-i ítélete (a Conseil d'État [Belgium] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – M. A. kontra État belge
      (C-112/20. sz. ügy) (1)

      (Előzetes döntéshozatal - 2008/115/EK irányelv - 5. cikk - Kiutasítási határozat - Kiskorú, európai uniós polgár gyermek apja - A gyermek mindenek felett álló érdekének a kiutasítási határozat meghozatala során történő figyelembevétele)
      (2021/C 182/28)
      Az eljárás nyelve: francia

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Conseil d'État

         Az alapeljárás felei

         Felperes: M. A.

         Alperes: État belge

         Rendelkező rész

      A harmadik országok illegálisan [helyesen: jogellenesen] tartózkodó állampolgárainak visszatérésével kapcsolatban a tagállamokban használt közös normákról és eljárásokról szóló, 2008. december 16 i 2008/115/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv 5. cikkét az Európai Unió Alapjogi Chartájának 24. cikkével összefüggésben úgy kell értelmezni, hogy a tagállamok abban az esetben is kötelesek a beutazási tilalmat is elrendelő kiutasítási határozat meghozatala előtt megfelelően figyelembe venni a gyermek mindenek felett álló érdekét, ha a határozat címzettje nem a kiskorú, hanem a kiskorú apja.

         (1)  HL C 161., 2020.5.11


title: C-648/20. PPU. sz. ügy: A Bíróság (első tanács) 2021. március 10-i ítélete (a Westminster Magistrates’ Court [Egyesült Királyság] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – PI ellen kibocsátott európai elfogatóparancs végrehajtása (Előzetes döntéshozatal – Sürgősségi előzetes döntéshozatali eljárás – Büntetőügyekben folytatott igazságügyi együttműködés – Európai elfogatóparancs – 2002/584/IB kerethatározat – A 8. cikk (1) bekezdésének c) pontja – Valamely tagállam ügyészsége által büntetőeljárás lefolytatása céljából kibocsátott olyan európai elfogatóparancs, amely az ugyanezen hatóság által elrendelt, szabadságelvonással járó intézkedésen alapul – A keresett személy átadása előtti bírósági felülvizsgálat hiánya – Következmények – Hatékony bírói jogvédelem – Az Európai Unió Alapjogi Chartájának 47. cikke)

text:
               2021.5.10.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 182/21

      A Bíróság (első tanács) 2021. március 10-i ítélete (a Westminster Magistrates’ Court [Egyesült Királyság] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – PI ellen kibocsátott európai elfogatóparancs végrehajtása
      (C-648/20. PPU. sz. ügy) (1)

      (Előzetes döntéshozatal - Sürgősségi előzetes döntéshozatali eljárás - Büntetőügyekben folytatott igazságügyi együttműködés - Európai elfogatóparancs - 2002/584/IB kerethatározat - A 8. cikk (1) bekezdésének c) pontja - Valamely tagállam ügyészsége által büntetőeljárás lefolytatása céljából kibocsátott olyan európai elfogatóparancs, amely az ugyanezen hatóság által elrendelt, szabadságelvonással járó intézkedésen alapul - A keresett személy átadása előtti bírósági felülvizsgálat hiánya - Következmények - Hatékony bírói jogvédelem - Az Európai Unió Alapjogi Chartájának 47. cikke)
      (2021/C 182/29)
      Az eljárás nyelve: angol

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Westminster Magistrates’ Court

         Az alapeljárás résztvevője

      PI

         Rendelkező rész

      A 2009. február 26-i 2009/299/IB tanácsi kerethatározattal módosított, az európai elfogatóparancsról és a tagállamok közötti átadási eljárásokról szóló, 2002. június 13-i 2002/584/IB tanácsi kerethatározat 8. cikke (1) bekezdésének c) pontját – az Európai Unió Alapjogi Chartájának 47. cikkével és a Bíróság ítélkezési gyakorlatával összefüggésben – akként kell értelmezni, hogy a büntetőeljárás lefolytatása céljából kibocsátott európai elfogatóparanccsal érintett személyt megillető hatékony bírói jogvédelem részét képező követelmények nem teljesülnek, ha mind az európai elfogatóparancsot, mind az annak alapjául szolgáló bírósági határozatot olyan ügyészség bocsátotta ki, amely az e kerethatározat 6. cikkének (1) bekezdése értelmében vett „kibocsátó igazságügyi hatóságnak” minősül, ám ezen elfogatóparancs és e határozat a keresett személy végrehajtó tagállam általi átadása előtt nem képezheti bírósági felülvizsgálat tárgyát a kibocsátó tagállamban.

         (1)  HL C 62., 2021.2.22


title: C-755/19. sz. ügy: A Bíróság (hatodik tanács) 2021. február 11-i végzése (a Conseil d’État [Belgium] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – T. H. C. kontra Commissaire général aux réfugiés et aux apatrides (Előzetes döntéshozatal – A Bíróság eljárási szabályzatának 99. cikke – Menekültpolitika – A nemzetközi védelem megadására és visszavonására vonatkozó közös eljárások – 2013/32 EU irányelv – 46. cikk – Az Európai Unió Alapjogi Chartája – 47. cikk – Hatékony jogorvoslathoz való jog – Nemzetközi védelem iránti ismételt kérelmet elfogadhatatlanság miatt elutasító határozat elleni jogorvoslati kérelem – Jogorvoslati határidő – Őrizetbe vétel)

text:
               2021.5.10.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 182/22

      A Bíróság (hatodik tanács) 2021. február 11-i végzése (a Conseil d’État [Belgium] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – T. H. C. kontra Commissaire général aux réfugiés et aux apatrides
      (C-755/19. sz. ügy) (1)

      (Előzetes döntéshozatal - A Bíróság eljárási szabályzatának 99. cikke - Menekültpolitika - A nemzetközi védelem megadására és visszavonására vonatkozó közös eljárások - 2013/32 EU irányelv - 46. cikk - Az Európai Unió Alapjogi Chartája - 47. cikk - Hatékony jogorvoslathoz való jog - Nemzetközi védelem iránti ismételt kérelmet elfogadhatatlanság miatt elutasító határozat elleni jogorvoslati kérelem - Jogorvoslati határidő - Őrizetbe vétel)
      (2021/C 182/31)
      Az eljárás nyelve: francia

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Conseil d’État

         Az alapeljárás felei

         Felperes: T. H. C.

         Alperes: Commissaire général aux réfugiés et aux apatrides

         Rendelkező rész

      A nemzetközi védelem megadására és visszavonására vonatkozó közös eljárásokról szóló, 2013. június 26-i 2013/32/EU európai parlamenti és tanácsi irányelv 46. cikkét az Európai Unió Alapjogi Chartájának 47. cikkével összefüggésben úgy kell értelmezni, hogy azzal nem ellentétes az a nemzeti szabályozás, amely a nemzetközi védelem iránti ismételt kérelem elfogadhatatlanságát megállapító határozat elleni jogorvoslati kérelem előterjesztésére vonatkozóan a munkaszüneti napokat és a szabadnapokat is magában foglaló ötnapos jogvesztő határidőt ír elő, ha az érintett kérelmezőt őrizetben tartják, feltéve egyrészről, hogy tiszteletben tartják az egyenértékűség elvét, másrészről pedig, hogy az uniós jog által a nemzetközi védelmet kérelmezők vonatkozásában előírt eljárási garanciákhoz való tényleges hozzáférés az őrizetben tartott kérelmezők számára biztosított e határidőn belül.
      A kérdést előterjesztő bíróságnak kell vizsgálnia, hogy az alapügy tárgyát képező nemzeti szabályozás megfelel-e ezeknek a követelményeknek.

         (1)  HL C 423., 2019.12.16.


title: C-378/20. sz. ügy: A Bíróság (nyolcadik tanács) 2021. február 25-i végzése (a Landesverwaltungsgericht Oberösterreich [Ausztria] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Stadtapotheke E kontra Bezirkshauptmannschaft Linz-Land (Előzetes döntéshozatal – Az Európai Unió Alapjogi Chartája – 47. cikk – Pártatlan bírósághoz való jog – Új gyógyszertárra vonatkozó koncesszió megadására irányuló kérelem – A gyógyszerész-kamara szakértői véleményének beszerzésére irányuló kötelezettség – A foglalkozás megválasztásának szabadsága és a munkavállaláshoz való jog – A vállalkozás szabadsága – A tulajdonhoz való jog – Új gyógyszertár létesítésének a feltételei – Arányosságé – Az uniós jog végrehajtásának hiánya – A Bíróság eljárási szabályzata 53. cikkének (2) bekezdése és 94. cikke – A Bíróság hatáskörének nyilvánvaló hiánya)

text:
               2021.5.10.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 182/24

      A Bíróság (nyolcadik tanács) 2021. február 25-i végzése (a Landesverwaltungsgericht Oberösterreich [Ausztria] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Stadtapotheke E kontra Bezirkshauptmannschaft Linz-Land
      (C-378/20. sz. ügy) (1)

      (Előzetes döntéshozatal - Az Európai Unió Alapjogi Chartája - 47. cikk - Pártatlan bírósághoz való jog - Új gyógyszertárra vonatkozó koncesszió megadására irányuló kérelem - A gyógyszerész-kamara szakértői véleményének beszerzésére irányuló kötelezettség - A foglalkozás megválasztásának szabadsága és a munkavállaláshoz való jog - A vállalkozás szabadsága - A tulajdonhoz való jog - Új gyógyszertár létesítésének a feltételei - Arányosságé - Az uniós jog végrehajtásának hiánya - A Bíróság eljárási szabályzata 53. cikkének (2) bekezdése és 94. cikke - A Bíróság hatáskörének nyilvánvaló hiánya)
      (2021/C 182/33)
      Az eljárás nyelve: német

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Landesverwaltungsgericht Oberösterreich

         Az alapeljárás felei

         Felperes: Stadtapotheke E

         Alperes: Bezirkshauptmannschaft Linz-Land

         Az eljárásban részt vesz: AW

         Rendelkező rész

      Az Európai Unió Bírósága nyilvánvalóan nem rendelkezik hatáskörrel a Landesverwaltungsgericht Oberösterreich (felső-ausztriai regionális közigazgatási bíróság, Ausztria) 2020. augusztus 10-i határozatával előterjesztett kérdések megválaszolására.

         (1)  HL C 443., 2020.12.21.


title: C-639/20. P. sz. ügy: A Törvényszék (kilencedik tanács) T-796/16. sz., CEDC International kontra EUIPO – Underberg ügyben 2020. szeptember 23-án hozott ítélete ellen a CEDC International sp. z.o.o. által 2020. november 26-án benyújtott fellebbezés

text:
               2021.5.10.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 182/24

      A Törvényszék (kilencedik tanács) T-796/16. sz., CEDC International kontra EUIPO – Underberg ügyben 2020. szeptember 23-án hozott ítélete ellen a CEDC International sp. z.o.o. által 2020. november 26-án benyújtott fellebbezés
      (C-639/20. P. sz. ügy)
      (2021/C 182/34)
      Az eljárás nyelve: angol

         Felek

         Fellebbező: CEDC International sp. z.o.o. (képviselő: M. Fijałkowski radca prawny)

         A többi fél az eljárásban: az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala (EUIPO), Underberg AG
      A Bíróság (a fellebbezés megengedhetőségéről határozó tanács) 2021. március 23-i végzésében úgy határozott, hogy a fellebbezés nem megengedhető, és hogy a CEDC International sp. z o.o. maga viseli saját költségeit.


title: C-697/20. sz. ügy: A Naczelny Sąd Administracyjny (Lengyelország) által 2020. december 21-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – W. G. kontra Dyrektor Izby Skarbowej w L.

text:
               2021.5.10.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 182/25

      A Naczelny Sąd Administracyjny (Lengyelország) által 2020. december 21-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – W. G. kontra Dyrektor Izby Skarbowej w L.
      (C-697/20. sz. ügy)
      (2021/C 182/35)
      Az eljárás nyelve: lengyel

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Naczelny Sąd Administracyjny

         Az alapeljárás felei

         Felperes: W. G.

         Alperes: Dyrektor Izby Skarbowej w L.

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1)

                  Úgy kell-e értelmezni a közös hozzáadottértékadó-rendszerről szóló, 2006. november 28-i 2006/112/EK tanácsi irányelv (1) rendelkezéseit, hogy azokkal ellentétes az ustawa z dnia 11 marca 2004 r. o podatku od towarów i usług (a termékekre és szolgáltatásokra vonatkozó adóról szóló, 2004. március 11-i törvény, Dz. U. 2011. 177. szám, 1054. tétel és módosításai) 15. cikkének 4. és 5. bekezdése alapján kialakított azon nemzeti gyakorlat, amely kizárja a mezőgazdasági tevékenységet mezőgazdasági üzem keretében, házastársi közös vagyonukat képező vagyontárgyak hasznosításával végző házastársak külön héaalanyként való kezelését?

                  2)

                  Az első kérdésre adott válasz szempontjából van-e jelentősége annak, hogy a nemzeti gyakorlatnak megfelelően ha az egyik házastárs a tevékenység általános héaszabályozás alapján történő adóztatását választja, a másik házastárs elveszíti a térítési átalányban részesülő mezőgazdasági termelő jogállását?

                  3)

                  Az első kérdésre adott válasz szempontjából van-e jelentősége annak, hogy egyértelműen meg lehet különböztetni azokat a vagyontárgyakat, amelyeket a gazdasági tevékenység céljára az egyes házastársak önállóan és egymástól függetlenül használnak?

         (1)  HL 2006. L 347., 1. o.; helyesbítések: HL 2007. L 335., 60. o.; HL 2015. L 323., 31. o.


title: C-698/20. sz. ügy: A Sąd Najwyższy (Lengyelország) által 2020. december 21-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Gmina Wieliszew kontra Syndyk masy upadłości Spółdzielczego Banku Rzemiosła i Rolnictwa w Wołominie w upadłości likwidacyjnej

text:
               2021.5.10.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 182/25

      A Sąd Najwyższy (Lengyelország) által 2020. december 21-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Gmina Wieliszew kontra Syndyk masy upadłości Spółdzielczego Banku Rzemiosła i Rolnictwa w Wołominie w upadłości likwidacyjnej
      (C-698/20. sz. ügy)
      (2021/C 182/36)
      Az eljárás nyelve: lengyel

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Sąd Najwyższy

         Az alapeljárás felei

         Felperes: Gmina Wieliszew

         Alperes: Syndyk masy upadłości Spółdzielczego Banku Rzemiosła i Rolnictwa w Wołominie w upadłości likwidacyjnej

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdés

      Úgy kell-e értelmezni az Európai Regionális Fejlesztési Alapra, az Európai Szociális Alapra és a Kohéziós Alapra vonatkozó általános rendelkezések megállapításáról és az 1260/1999/EK rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló, 2006. július 11-i 1083/2006/EK tanácsi rendeletet (1) – különösen a 2. cikkének 5. pontját, 3., 4. cikkét, az 57. cikkének (1) bekezdését, 70. és 80. cikkét –, továbbá jelenleg a Európai Regionális Fejlesztési Alapra, az Európai Szociális Alapra, a Kohéziós Alapra, az Európai Mezőgazdasági Vidékfejlesztési Alapra és az Európai Tengerügyi és Halászati Alapra vonatkozó közös rendelkezések megállapításáról, az Európai Regionális Fejlesztési Alapra, az Európai Szociális Alapra és a Kohéziós Alapra és az Európai Tengerügyi és Halászati Alapra vonatkozó általános rendelkezések megállapításáról és az 1083/2006/EK tanácsi rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló, 2013. december 17-i 1303/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendeletet (2) – különösen a 2. cikkének 15. pontját, a 37. cikk (1) bekezdését, a 66. cikkét, a 67. cikkének (1) bekezdését, a 74. cikkének (1) bekezdését és a 89. cikkének (1) bekezdését –, hogy azokkal ellentétes az olyan nemzeti szabályozás, amely az Európai Unió költségvetéséből származó pénzeszközökből részesülő jogalany számára megakadályozza, hogy bírósági úton eredményesen érvényesíthesse e pénzeszközöknek a fizetésképtelenségi eljárás alá vont vagyontól való elkülönítésére irányuló igényét, ha e pénzeszközöket olyan banknál vezetett bankszámlára fizették be, amelynek később megállapították a fizetésképtelenségét, illetve az olyan nemzeti szabályozás, amely nem különíti el e pénzeszközöket a fizetésképtelen bank fizetésképtelenségi eljárás alá vont vagyonától?

         (1)  HL 2006. L 210., 25. o.; helyesbítések: HL 2006. L 239., 248. o.; HL 2007. L 145., 38. o.; HL 2007. L 164., 36. o.; HL 2008. L 301., 40. o.

         (2)  HL 2013. L 347., 320. o.; helyesbítések: HL 2016. L 200., 140. o.; HL 2017. L 20., 4. o.; HL 2019. L 30., 121. o.; HL 2019. L 30., 122. o.


title: C-715/20. sz. ügy: A Sąd Rejonowy dla Krakowa – Nowej Huty w Krakowie (Lengyelország) által 2020. december 18-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – KL kontra X sp. z o.o.

text:
               2021.5.10.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 182/26

      A Sąd Rejonowy dla Krakowa – Nowej Huty w Krakowie (Lengyelország) által 2020. december 18-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – KL kontra X sp. z o.o.
      (C-715/20. sz. ügy)
      (2021/C 182/37)
      Az eljárás nyelve: lengyel

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Sąd Rejonowy dla Krakowa – Nowej Huty w Krakowie

         Az alapeljárás felei

         Felperes: KL

         Alperes: X sp. z o.o.

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1)

                  Úgy kell-e értelmezni az ESZSZ, az UNICE és a CEEP által a határozott ideig tartó munkaviszonyról kötött keretmegállapodásról szóló, 1999. június 28-i 1999/70/EK tanácsi irányelv (1) 1. cikkét, valamint e keretmegállapodás 1. és 4. szakaszát, hogy azokkal ellentétes az olyan nemzeti jogi szabályozás, amely szerint a munkáltató csak a határozatlan időre kötött munkaszerződések tekintetében köteles írásban indokolni a munkaszerződés felmondására vonatkozó döntését – következésképpen bírósági felülvizsgálatot ír elő a határozatlan időre kötött munkaszerződések felmondása indokainak megalapozottsága tekintetében – ugyanakkor a határozott időre kötött munkaszerződések tekintetében nem ír elő ilyen kötelezettséget (azaz a felmondás indokainak közlését) a munkáltató számára (következésképpen a bírósági felülvizsgálat kizárólag a felmondásnak a szerződések felmondására vonatkozó rendelkezésekkel való összeegyeztethetőségének kérdésére terjed ki)?

                  2)

                  Hivatkozhatnak-e a felek a fentiekben említett keretmegállapodás 4. szakaszára és a hátrányos megkülönböztetés tilalmára vonatkozó általános uniós jogelvre (az Európai Unió Alapjogi Chartájának 21. cikke) abban a jogvitában, amelyben mindkét fél magánszemély, következésképpen a fentiekben említett szabályok rendelkeznek-e horizontális hatállyal?

         (1)  HL 1999. L 175., 43. o.; magyar nyelvű különkiadás 5. fejezet, 3. kötet, 368. o.


title: C-722/20. P. sz. ügy: A Törvényszék (hatodik tanács) T-805/19. sz., Ultrasun AG kontra az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala (EUIPO) ügyben 2020. október 20-án hozott ítélete ellen az Ultrasun AG által 2020. december 31-én benyújtott fellebbezés

text:
               2021.5.10.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 182/27

      A Törvényszék (hatodik tanács) T-805/19. sz., Ultrasun AG kontra az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala (EUIPO) ügyben 2020. október 20-án hozott ítélete ellen az Ultrasun AG által 2020. december 31-én benyújtott fellebbezés
      (C-722/20. P. sz. ügy)
      (2021/C 182/38)
      Az eljárás nyelve: német

         Felek

         Fellebbező: Ultrasun AG (képviselők: A. Mühlendahl, H. Hartwig Rechtsanwälte)

         A másik fél az eljárásban: az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala (EUIPO)
      A Bíróság (a fellebbezés megengedhetőségéről határozó tanács) 2021. március 25-i végzésében úgy határozott, hogy a fellebbezés nem megengedhető, és hogy a fellebbező maga viseli saját költségeit.


title: C-28/21. sz. ügy: A Sąd Okręgowy w Łodzi (Lengyelország) által 2021. január 15-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – TM kontra EJ

text:
               2021.5.10.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 182/27

      A Sąd Okręgowy w Łodzi (Lengyelország) által 2021. január 15-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – TM kontra EJ
      (C-28/21. sz. ügy)
      (2021/C 182/39)
      Az eljárás nyelve: lengyel

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Sąd Okręgowy w Łodzi

         Az alapeljárás felei

         Felperes: TM

         Alperes: EJ

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdés

      Úgy kell-e értelmezni a gépjármű-felelősségbiztosításról és a biztosítási kötelezettség ellenőrzéséről szóló, 2009. szeptember 16-i 2009/103/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (1) 3. cikkében foglalt „minden tagállam időben megteszi a szükséges intézkedéseket” fordulatot, hogy a tagállami jogszabályokban biztosítani kell, hogy a biztosító gépjármű-felelősségbiztosítás alapján fennálló felelőssége a biztosítással fedezett károk teljes mértékére kiterjedjen, köztük a káresemény olyan következményeire is, mint a károsult elmaradt haszna?

         (1)  HL 2009. L 263., 11. o.


title: C-44/21. sz. ügy: A Landgericht München (Németország) által 2021. január 28-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Phoenix Contact GmbH & Co. KG kontra HARTING Deutschland GmbH & Co. KG und Harting Electric GmbH & Co. KG

text:
               2021.5.10.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 182/27

      A Landgericht München (Németország) által 2021. január 28-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Phoenix Contact GmbH & Co. KG kontra HARTING Deutschland GmbH & Co. KG und Harting Electric GmbH & Co. KG
      (C-44/21. sz. ügy)
      (2021/C 182/40)
      Az eljárás nyelve: német

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Landgericht München

         Az alapeljárás felei

         Felperes: Phoenix Contact GmbH & Co. KG

         Alperes: HARTING Deutschland GmbH & Co. KG, Harting Electric GmbH & Co. KG

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdés

      Összeegyeztethető-e a 2004/48/EK irányelv (1) 9. cikkének (1) bekezdésével az, hogy az ideiglenes intézkedés elrendelésére irányuló eljárásban a végső fokon eljáró Oberlandesgerichtek (regionális felsőbíróságok, Németország) főszabály szerint megtagadják a szabadalombitorlás miatti ideiglenes intézkedések elrendelését, ha a vitatott szabadalom tekintetében nem folytattak le elsőfokú felszólalási vagy megsemmisítési eljárást?

         (1)  A szellemi tulajdonjogok érvényesítéséről szóló, 2004. április 29-i 2004/48/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL 2004. L 157., 45. o.; magyar nyelvű különkiadás 17. fejezet, 2. kötet, 32. o.).


title: C-76/21. sz. ügy: A Verwaltungsgericht Berlin (Németország) által 2021. február 8-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Wacker Chemie AG kontra Bundesrepublik Deutschland, képviseli: Umweltbundesamt

text:
               2021.5.10.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 182/28

      A Verwaltungsgericht Berlin (Németország) által 2021. február 8-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Wacker Chemie AG kontra Bundesrepublik Deutschland, képviseli: Umweltbundesamt
      (C-76/21. sz. ügy)
      (2021/C 182/42)
      Az eljárás nyelve: német

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Verwaltungsgericht Berlin

         Az alapeljárás felei

         Felperes: Wacker Chemie AG

         Alperes: Bundesrepublik Deutschland, képviseli: Umweltbundesamt

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1)

                  Úgy kell-e értelmezni a kapacitásbővítésnek az Európai Bizottság ETS-hez kapcsolódó állami támogatásokra vonatkozó iránymutatásában (1) meghatározott fogalmát, miszerint a létesítmény reáltőke-befektetés (vagy fokozatos reáltőke-befektetések egész sora) következtében a változást megelőző kezdeti installált kapacitásához képest legalább 10 %-kal nagyobb kapacitáson üzemeltethető, hogy az

                              a.

                              a reáltőke-befektetés és a műszakilag és jogilag lehetséges maximális kapacitás bővítése közötti okozati összefüggéstől, vagy

                              b.

                              a 2011. április 27-i 2011/278/EU határozat (2) 3. cikkének i) és l) pontjával összefüggésben a megváltozott működés kezdetét követő első hat hónapos időszak két legnagyobb havi volumenének átlagával való összehasonlítástól függ?

                  2)

                  Az 1. b. kérdésre adott igenlő válasz esetén: Úgy kell-e értelmezni a 2011/278 határozat 3. cikkének i) pontját, hogy az nem a műszakilag és jogilag lehetséges maximális kapacitás bővítésének terjedelmétől függ, hanem kizárólag a 2011/278 határozat 3. cikkének l) pontja szerinti átlagértéktől, függetlenül attól, hogy ez a végrehajtott fizikai módosításból vagy a nagyobb teljesítményből következik-e, és ha igen, milyen mértékben?

                  3)

                  A 2011/278 határozat 7. cikkének (3) bekezdésével összhangban kell-e értelmezni az ETS-iránymutatás I. melléklete szerinti installált kezdeti kapacitás fogalmát?

                  4)

                  Úgy kell-e értelmezni az Európai Bizottságnak a bejelentett állami támogatási programmal kapcsolatban kifogást nem tartalmazó határozatát,

                              a.

                              hogy az a nemzeti szabályozás és az állami támogatásokra vonatkozó iránymutatás teljes körű összeegyeztethetőségét a nemzeti támogatási programban hivatkozott egyéb nemzeti jogi rendelkezések tekintetében is megállapítja vagy,

                              b.

                              hogy a nemzeti támogatási programot és az egyéb nemzeti jogot a maga részéről úgy kell értelmezni, hogy azoknak végső soron összhangban kell állniuk az állami támogatásokra vonatkozó iránymutatással?

                  5)

                  A 4. a. kérdésre adott igenlő válasz esetén: Az irányadó állami támogatásokra vonatkozó iránymutatásnak való megfelelésre tekintettel a tagállami bíróságok számára kötelező erővel bír-e az Európai Bizottságnak a bejelentett állami támogatási programmal kapcsolatban kifogást nem tartalmazó határozata?

                  6)

                  Kötelező erővel bír-e a tagállamok számára az engedélyezett támogatási program értelmezése és alkalmazása kapcsán az Európai Bizottság állami támogatásokra vonatkozó iránymutatása azáltal, hogy a Bizottság a bejelentett állami támogatási programmal szemben kifogást nem tartalmazó határozatában ezen iránymutatásra hivatkozik és a bejelentett állami támogatás megengedhetőségét ez alapján vizsgálja?

                  7)

                  Az ETS-iránymutatás 5. pontjának értelmezése szempontjából, amely szerint az állami támogatásoknak a környezetvédelem megvalósítani kívánt szintjéhez szükséges minimumra kell korlátozódnia, jelentőséggel bír-e a 2003/87/EK irányelvnek (3) a 2018/410/EU irányelvvel módosított 10a. cikkének (6) bekezdése, amely szerint a tagállamok pénzügyi intézkedéseket hoznak a közvetett CO2-költségek kompenzálására.

         (1)  A Bizottság közleménye – Iránymutatás az üvegházhatású gázok kibocsátási egységei 2012 utáni kereskedelmi rendszerének kontextusában hozott egyes állami támogatási intézkedésekhez (HL 2012 C 158., 4. o.).

         (2)  A kibocsátási egységekre vonatkozó harmonizált ingyenes kiosztás uniós szintű átmeneti szabályainak a 2003/87/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv 10a. cikke értelmében történő meghatározásáról szóló, 2011. április 27-i 2011/278/EU bizottsági határozat (HL 2011 L 130., 1. o.).

         (3)  Az üvegházhatást okozó gázok kibocsátási egységei Közösségen belüli kereskedelmi rendszerének létrehozásáról és a 96/61/EK tanácsi irányelv módosításáról szóló, 2003. október 13-i 2003/87/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL 2003 L 275., 32. o.).


title: C-83/21. sz. ügy: A Consiglio di Stato (Olaszország) által 2021. február 9-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Airbnb Ireland UC, Airbnb Payments UK Ltd kontra Agenzia delle Entrate

text:
               2021.5.10.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 182/30

      A Consiglio di Stato (Olaszország) által 2021. február 9-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Airbnb Ireland UC, Airbnb Payments UK Ltd kontra Agenzia delle Entrate
      (C-83/21. sz. ügy)
      (2021/C 182/44)
      Az eljárás nyelve: olasz

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Consiglio di Stato

         Az alapeljárás felei

         Felperesek: Airbnb Ireland UC, Airbnb Payments UK Ltd

         Alperes: Agenzia delle Entrate

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1.

                  Hogyan kell értelmezni az információs társadalommal összefüggő szolgáltatásra vonatkozó „műszaki szabálynak” és az információs társadalommal összefüggő „szolgáltatásokra vonatkozó szabálynak” az (EU) 2015/1535 irányelv (1) szerinti fogalmát, és konkrétan e kifejezéseket úgy kell-e értelmezni, hogy azok magukban foglalják azokat az adóintézkedéseket is, amelyek nem közvetlenül az információs társadalommal összefüggő valamely sajátos szolgáltatás szabályozására irányulnak, de mindenesetre olyanok, amelyek a tagállamon belüli tényleges szolgáltatásnyújtáshoz igazodnak, különösen azáltal, hogy az ingatlanközvetítési szolgáltatásokat nyújtó valamennyi jogalanyt – beleértve tehát az online szolgáltatásokat nyújtó külföldi illetőségű gazdasági szereplőket is – a bérbeadók által megfizetendő adók hatékony beszedéséhez kapcsolódó olyan kiegészítő kötelezettségek teljesítésére kötelezik, mint például:

                              a)

                              a közvetítő tevékenység eredményeként megkötött rövidtávú lakásbérleti szerződésekkel kapcsolatos adatok gyűjtése, majd azoknak a tagállamok adóhatóságai részére való továbbítása;

                              b)

                              a bérlők által a bérbeadók részére megfizetett összegeknek az államkincstár részére befizetendő részének levonása, majd annak az adóhatóság részére történő befizetése?

                  2.

                              a)

                              Ellentétes-e a szolgáltatásnyújtás szabadságának az EUMSZ 56. cikkben foglalt elvével, valamint – amennyiben a jelen ügyben alkalmazandóknak tekinthetők – a 2006/123/EK (2) és a 2000/31/EK irányelvből (3) levezethető hasonló elvekkel az olyan nemzeti intézkedés, amely az Olaszországban működő ingatlanközvetítők részére – beleértve tehát az online szolgáltatásokat nyújtó, külföldi illetőségű gazdasági szereplőket is – előírja az ő közreműködésük révén megkötött, rövidtávú lakásbérleti szerződésekre vonatkozó adatok gyűjtésének, majd azoknak az adóhatóság részére történő továbbításának kötelezettségét a szolgáltatás igénybevevői által megfizetendő közvetlen adók beszedésére irányuló célból?

                              b)

                              Ellentétes-e a szolgáltatásnyújtás szabadságának az EUMSZ 56. cikkben foglalt elvével, valamint – amennyiben a jelen ügyben alkalmazandóknak tekinthetők – a 2006/123/EK és a 2000/31/EK irányelvből levezethető hasonló elvekkel az olyan nemzeti intézkedés, amely az Olaszországban működő azon ingatlanközvetítők részére – beleértve tehát az online szolgáltatásokat nyújtó, külföldi illetőségű gazdasági szereplőket is –, akik a közreműködésük révén megkötött rövidtávú lakásbérleti szerződésekből eredő fizetési kötelezettség teljesítésének szakaszában működnek közre, előírja, hogy e kifizetések után vonják le az adót, majd azt fizessék be az államkincstár részére, a szolgáltatás igénybevevői által megfizetendő közvetlen adók beszedésére irányuló célból?

                              c)

                              Az előző kérdésekre adandó igenlő válasz esetén: korlátozhatják-e mégis a[z uniós] joggal összhangban a szolgáltatásnyújtás szabadságának az EUMSZ 56. cikkben foglalt elvét, valamint – amennyiben a jelen ügyben alkalmazandóknak tekinthetők – a 2006/123/EK és a 2000/31/EK irányelvből levezethető hasonló elveket a fenti a) és b) pontban leírtakhoz hasonló nemzeti intézkedések, arra figyelemmel, hogy a szolgáltatás igénybevevői által megfizetendő közvetlen adók behajtása egyébként nem lenne hatékony?

                              d)

                              Korlátozhatja-e mégis [az uniós] joggal összhangban a szolgáltatásnyújtás szabadságának az EUMSZ 56. cikkben foglalt elvét, valamint – amennyiben a jelen ügyben alkalmazandóknak tekinthetők – a 2006/123/EK és a 2000/31/EK irányelvből eredő hasonló elveket az olyan nemzeti intézkedés, amely a nem Olaszországban letelepedett ingatlanközvetítőket arra kötelezi, hogy olyan adóügyi képviselőt jelöljenek ki, aki a fenti b) pontban meghatározott nemzeti intézkedéseket a nevükben és javukra teljesíteni köteles, figyelemmel arra, hogy a szolgáltatás igénybevevői által megfizetendő közvetlen adók behajtása egyébként nem lenne hatékony?

                  3.

                  Úgy kell-e értelmezni az EUMSZ 267. cikk harmadik bekezdését, hogy a valamely fél által az (elsődleges vagy másodlagos) [uniós] jog értelmezésére vonatkozóan felvetett, pontos szöveggel megjelölt kérdés esetén az eljáró bíróságnak továbbra is lehetősége van arra, hogy e kérdést önállóan megfogalmazza, és így saját mérlegelése alapján, legjobb tudomása és meggyőződése szerint meghatározza az [uniós] jogi hivatkozásokat, az azokkal esetlegesen ellentétes nemzeti jogi rendelkezéseket és a kérdés szövegét a jogvita tárgyának keretei között, vagy köteles átvenni a kérelmező fél által megfogalmazott kérdést?

         (1)  A műszaki szabályokkal és az információs társadalom szolgáltatásaira vonatkozó szabályokkal kapcsolatos információszolgáltatási eljárás megállapításáról szóló, 2015. szeptember 9-i (EU) 2015/1535 európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL 2015. L 241., 1. o.).

         (2)  A belső piaci szolgáltatásokról szóló, 2006. december 12-i 2006/123/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL 2006. L 376., 36. o., helyesbítés: HL 2014. L 287., 33. o.).

         (3)  A belső piacon az információs társadalommal összefüggő szolgáltatások, különösen az elektronikus kereskedelem, egyes jogi vonatkozásairól szóló, 2000. június 8-i 2000/31/EK európai parlamenti és a tanácsi irányelv (Elektronikus kereskedelemről szóló irányelv) (HL 2000. L 178., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 13. fejezet, 25. kötet, 399. o.).


title: C-99/21. P. sz. ügy: A Törvényszék (harmadik tanács) T-486/18. sz., Danske Slagtermestre kontra Európai Bizottság ügyben 2020. december 1-jén hozott végzése ellen a Danske Slagtermestre által 2021. február 17-én benyújtott fellebbezés

text:
               2021.5.10.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 182/32

      A Törvényszék (harmadik tanács) T-486/18. sz., Danske Slagtermestre kontra Európai Bizottság ügyben 2020. december 1-jén hozott végzése ellen a Danske Slagtermestre által 2021. február 17-én benyújtott fellebbezés
      (C-99/21. P. sz. ügy)
      (2021/C 182/46)
      Az eljárás nyelve: dán

         Felek

         Fellebbező: Danske Slagtermestre (képviselő: H. Sønderby Christensen advokat)

         A többi fél az eljárásban: Európai Bizottság, Dán Királyság

         A fellebbező kérelmei

      A fellebbező azt kéri, hogy a Bíróság:

                  —

                  helyezze hatályon kívül a Törvényszék által a T-486/18. sz. ügyben 2020. december 1-jén hozott végzést.

         Jogalapok és fontosabb érvek

                  —

                  Első fellebbezési jogalap: a Törvényszék tévesen alkalmazza a közvetlen érintettség követelményét. E jogalap alátámasztása érdekében a fellebbező azt állítja, hogy a közvetlen érintettség fennállásához elegendő az, hogy a Danske Slagtermestre kifejtette azon indokokat, amelyek alapján a lépcsőzetes rendszer alkalmas arra, hogy a tagjait hátrányos versenyhelyzetbe hozza (lásd a C-622/16. P–C-624/16. P. sz. ügyben hozott ítélet 47. és 50. pontját). (1) A Törvényszék ezért tévedett, amikor a megtámadott végzés 103. pontjában akként foglalt állást, hogy a Danske Slagtermestrének bizonyítania kell, hogy mely konkrét tagjait érték hátrányok, továbbá hogy a lépcsőzetes rendszer pontosan milyen módon érinti hátrányosan a versenyhelyzetüket.

                  —

                  Második fellebbezési jogalap: a Törvényszék figyelmen kívül hagyja, hogy a személyes érintettséggel kapcsolatos követelmény nem vonatkozik azokra az esetekre, amelyek az EUMSZ 263. cikk negyedik bekezdése harmadik fordulatának hatálya alá tartoznak. A fellebbező ezért azt állítja, hogy a Törvényszék végzése tévedésen alapul, amennyiben e végzés a közvetlen érintettségnek a 103. pontban történő vizsgálata során a személyes érintettséggel kapcsolatos 71–77. pontban kifejtett megfontolásokra utal vissza. A Törvényszék mind a 63. pontban – amely a szakasz elején szerepel –, mind pedig a 82. pontban – amely a szakasz végén szerepel – kifejezetten kimondja, hogy a 71–77. pont kizárólag a személyes érintettség kritériumaira vonatkozik.

                  —

                  Harmadik fellebbezési jogalap: a Törvényszék figyelmen kívül hagyja, hogy a Bíróság által a C-622/16. P–C-624/16. P. sz. ügyben alkalmazott kritériumok megerősítik, hogy a jelen ügyben teljesül a közvetlen érintettség követelménye. A fellebbező így azt állítja, hogy a Danske Slagtermestre megfelelően kifejtette a következőket: (i) a tevékenységek hasonlók, (ii) a tagjai ugyanazon a termék- és szolgáltatási piacon működnek, mint a támogatásban részesülő társaság, és (iii) a tagjai ugyanazon a földrajzi piacon működnek, mint a támogatásban részesülő társaság. A jelen ügyben a tagjainak tevékenységei nem csupán hasonlóak, hanem azonosak a támogatás kedvezményezettjének tevékenységével.

                  —

                  Negyedik fellebbezési jogalap: a Törvényszék a 103. pontban tévesen használja a „bizonyította” szót, mivel e szó lényegesen erősebb kifejezésnek minősül, mint a „megmagyarázta” vagy a „kifejtette”. Ezzel összefüggésben a fellebbező azt állítja, hogy nem arról van szó, hogy a Danske Slagtermestre nem magyarázta volna meg azokat az indokokat, amelyek alapján a tagjai olyan versenynek vannak kitéve, amely a lépcsőzetes rendszer folytán torzult. Már teljesül az a követelmény, amely szerint a kedvezményezett mentesül olyan költségek alól, amelyeket a napi szintű üzletvezetése vagy a rendes tevékenységei keretében rendes körülmények között viselnie kellett volna. Ez következik a Bíróság ítélkezési gyakorlatából (lásd többek között: C-172/03. sz. Heiser ügy, 55. pont). (2)

                  —

                  Ötödik fellebbezési jogalap: a Törvényszék mindenesetre tévesen állapítja meg az ügy tényállását, ezáltal pedig a 71–77. pontban tévesen alkalmazza a jogot. A fellebbező először is azt állítja, hogy a Törvényszék téved, amikor a Danske Slagtermestre által szolgáltatott bizonyos információk tekintetében annak ellenére is fenntartásokat fogalmaz meg, hogy ezeket az információkat nem vitatja sem a Bizottság, sem a dán kormány, másodszor pedig, hogy a Törvényszék tévedett, amikor figyelmen kívül hagyott számos olyan fontos részletet, amelyeket a Danske Slagtermestre a keresetlevelében, a válaszbeadványában és azok mellékleteiben több alkalommal is kifejtett.

         (1)  A Bíróság 2018. november 6-i Scuola Elementare Maria Montessori kontra Bizottság, Bizottság kontra Scuola Elementare Maria Montessori és Bizottság kontra Ferracci ítélete (C-622/16 P-C-624/16 P, EU:C:2018:873).

         (2)  A Bíróság 2005. március 3-i ítélete (C-172/03, EU:C:2005:130).


title: C-106/21. sz. ügy: A Landgericht Köln (Németország) által 2021. február 22-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Deutsche Lufthansa AG kontra BC

text:
               2021.5.10.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 182/33

      A Landgericht Köln (Németország) által 2021. február 22-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Deutsche Lufthansa AG kontra BC
      (C-106/21. sz. ügy)
      (2021/C 182/47)
      Az eljárás nyelve: német

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Landgericht Köln

         Az alapeljárás felei

         Felperes: Deutsche Lufthansa AG

         Alperes: BC

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdés

      A légifuvarozó saját munkavállalóinak szakszervezeti felhíváson alapuló sztrájkja esetében a 261/2004/EK rendelet (1) 5. cikkének (3) bekezdése értelmében vett rendkívüli körülményről van-e szó?

         (1)  A visszautasított beszállás és légi járatok törlése vagy hosszú késése [helyesen: jelentős késése] esetén az utasoknak nyújtandó kártalanítás és segítség közös szabályainak megállapításáról, és a 295/91/EGK rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló, 2004. február 11-i 261/2004/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet (HL 2004. L 46., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 7. fejezet, 8. kötet, 10. o.).


title: C-107/21. sz. ügy: A Landgericht Köln (Németország) által 2021. február 22-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Deutsche Lufthansa AG kontra ZR

text:
               2021.5.10.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 182/34

      A Landgericht Köln (Németország) által 2021. február 22-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Deutsche Lufthansa AG kontra ZR
      (C-107/21. sz. ügy)
      (2021/C 182/48)
      Az eljárás nyelve: német

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Landgericht Köln

         Az alapeljárás felei

         Felperes: Deutsche Lufthansa AG

         Alperes: ZR

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdés

      A légifuvarozó saját munkavállalóinak szakszervezeti felhíváson alapuló sztrájkja esetében a 261/2004/EK rendelet (1) 5. cikkének (3) bekezdése értelmében vett rendkívüli körülményről van-e szó?

         (1)  A visszautasított beszállás és légi járatok törlése vagy hosszú késése [helyesen: jelentős késése] esetén az utasoknak nyújtandó kártalanítás és segítség közös szabályainak megállapításáról, és a 295/91/EGK rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló, 2004. február 11-i 261/2004/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet (HL 2004. L 46., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 7. fejezet, 8. kötet, 10. o.).


title: C-110/21. P. sz. ügy: A Törvényszék (nyolcadik tanács) T-660/19. sz., Universität Bremen kontra Kutatási Végrehajtó Ügynökség ügyben 2020. december 16-án hozott végzése ellen az Universität Bremen által 2021. február 23-án benyújtott fellebbezés

text:
               2021.5.10.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 182/34

      A Törvényszék (nyolcadik tanács) T-660/19. sz., Universität Bremen kontra Kutatási Végrehajtó Ügynökség ügyben 2020. december 16-án hozott végzése ellen az Universität Bremen által 2021. február 23-án benyújtott fellebbezés
      (C-110/21. P. sz. ügy)
      (2021/C 182/49)
      Az eljárás nyelve: német

         Felek

         Fellebbező: Universität Bremen (képviselő: C. Schmid egyetemi tanár)

         A másik fél az eljárásban: Kutatási Végrehajtó Ügynökség

         A fellebbező kérelmei

      A fellebbező kéri, hogy a Bíróság:

                  1.

                  helyezze hatályon kívül az Európai Unió Törvényszékének (nyolcadik tanács) a T-660/19. sz., Universität Bremen kontra Kutatási Végrehajtó Ügynökség ügyben 2020. december 16-án hozott végzését;

                  2.

                  utalja vissza az ügyet a Törvényszék – lehetőség szerint egy másik tanács – elé érdemben történő határozathozatal céljából;

                  3.

                  állapítsa meg, hogy az Universität Bremennek Christoph Schmid egyetemi tanár által a T-660/19. sz. ügyben történő képviselete az Európai Unió Bírósága alapokmánya 19. cikkének hetedik bekezdése alapján érvényes;

                  4.

                  másodlagosan, amennyiben megtagadják az említett egyetemi tanár általi érvényes képviseletet, állapítsa meg, hogy az Universität Bremen jogosult arra, hogy a T-660/19. sz. ügyben folytatott eljárást a jelenlegi formájában olyan ügyvéd folytassa tovább a Törvényszék előtt, aki megfelel az alapokmány 19. cikkének (3) és (4) bekezdésében meghatározott feltételeknek;

                  5.

                  a költségekről a Törvényszék határozzon azzal, hogy az alperes – a Törvényszék határozatától függetlenül – viseli az eddigi eljárás és a fellebbezési eljárás költségeit, vagy másodlagosan, mindegyik fél maga viseli az eddigi eljárásban felmerült saját költségeit; rendelje el, hogy mindkét esetben haladéktalanul térítsék vissza a felperes által a Törvényszék előtti eljárásban az alperesnek fizetett ügyvédi munkadíjat.

         Jogalapok és fontosabb érvek

      A fellebbező azt állítja, hogy a megtámadott végzés tévesen utasítja el mint nyilvánvalóan elfogadhatatlant a Kutatási Végrehajtó Ügynökség 2019. július 16-i Ares (2019) 4590599 határozatának a megsemmisítése iránti keresetét azon az alapon, hogy Christoph Schmid egyetemi tanár a Törvényszék eljárási szabályzatának 126. cikke értelmében nem rendelkezett érvényes képviselettel. A Törvényszék e végzése téves jogalkalmazáson alapul. Először is, a Törvényszék figyelmen kívül hagyja azt a tényt, hogy azok az egyetemi tanárok, akik a tagállam joga szerint bíróság előtt eljárhatnak, az Európai Unió Bírósága alapokmánya 19. cikke hetedik bekezdésének szövege és rendszere alapján kiváltságos helyzetben vannak, és nem kell megfelelniük az Európai Unió Bírósága alapokmánya 19. cikkének harmadik és negyedik bekezdésében előírt önálló ügyvédfogalom feltételeinek. Másodszor és másodlagosan, az Európai Unió Alapjogi Chartájának 47. cikkében és az EJEE 6. cikkének (1) bekezdésében foglalt, meghallgatáshoz való alapvető joggal, valamint az arányosság elvével összhangban a Törvényszéknek mindenesetre jeleznie kellett volna az elfogadhatósággal kapcsolatos problémákat; alternatív megoldásként az ilyen hivatkozást legalább a Törvényszék honlapján, például a „Ellenőrző lista: Keresetlevél” alatt fel kellett volna tüntetni.


title: C-116/21. P. sz. ügy: A Törvényszék (hetedik tanács) T-243/18. sz., VW kontra Bizottság ügyben 2020. december 16-án hozott ítélete ellen az Európai Bizottság által 2021. február 25-én benyújtott fellebbezés

text:
               2021.5.10.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 182/35

      A Törvényszék (hetedik tanács) T-243/18. sz., VW kontra Bizottság ügyben 2020. december 16-án hozott ítélete ellen az Európai Bizottság által 2021. február 25-én benyújtott fellebbezés
      (C-116/21. P. sz. ügy)
      (2021/C 182/50)
      Az eljárás nyelve: francia

         Felek

         Fellebbező: Európai Bizottság (képviselők: B. Schima, B. Mongin, G. Gattinara meghatalmazottak)

         A többi fél az eljárásban: Európai Parlament, az Európai Unió Tanácsa

         A fellebbező kérelmei

                  —

                  A Bíróság helyezze hatályon kívül a 2020. december 16-i T-243/18. sz., VW kontra Bizottság ügyben hozott ítéletet;

                  —

                  utasítsa el az elsőfokú keresetet;

                  —

                  a fellebbezési eljárásban ellenérdekű felet kötelezze az elsőfokú eljárás költségeinek viselésére;

                  —

                  a fellebbezési eljárásban ellenérdekű felet kötelezze a fellebbezési eljárás költségeinek viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek

      Az első jogalap a jogalkotó valamely választása jogszerűségének értékelési szempontjait érintő téves jogalkalmazásra és az indoklási kötelezettség megsértésére vonatkozik (a megtámadott ítélet 46–49. és 58. pontja). A Bizottság azt állítja, hogy:

                  —

                  A Törvényszék eltért azon elvtől, amely szerint valamely uniós jogi aktus jogszerűségének az alapvető jogokra tekintettel történő értékelése nem alapulhat olyan állításokon, amelyek ezen aktus egy konkrét esetben megvalósult következményeire vonatkoznak;

                  —

                  a személyzeti szabályzat valamely rendelkezésének jogellenessége nem alapulhat a jogalkotó választásának „észszerűtlen” jellegén;

                  —

                  a Törvényszék nem vette figyelembe az összehasonlítandó két helyzet összes jellemzőjét, megsértve a HK kontra Bizottság ítéletben (C-460/18 P) lefektetett elveket.

            A második jogalap a hátrányos megkülönböztetés elvének értelmezését érintő téves jogalkalmazásra vonatkozik, mivel a Törvényszék összehasonlíthatónak ítélte a tisztviselők személyzeti szabályzata VIII. mellékletének 18. cikkében és 20. cikkében szereplő helyzeteket (a megtámadott ítélet 50–61. pontja). A Bizottság azzal érvel, hogy:

                  —

                  a házasságkötés időpontja nem az egyedüli szempont, amely megkülönbözteti egymástól a személyzeti szabályzat VIII. mellékletének 18. és 20. cikkében szereplő helyzeteket. A megkülönböztetés egy sor más tényezőn alapul, amelyek figyelembevételét a Törvényszék megtagadta;

                  —

                  a Törvényszéknek figyelembe kellett volna vennie a szóban forgó két rendelkezésben a házasságkötés minimális időtartamának célját, ami egyértelművé tette volna azok eltéréseit;

                  —

                  az életkoron alapuló hátrányos megkülönböztetés nem nyert bizonyítást.

            A harmadik jogalap az Alapjogi Charta 52. cikkének első bekezdését érintő téves jogalkalmazásra és az indokolási kötelezettség többszöri megsértésére vonatkozik (a megtámadott ítélet 65–80. és 81–88. pontja).

                  —

                  a jogalap első része a tisztviselők személyzeti szabályzata VIII. mellékletének 18–20. cikkében előírt túlélő hozzátartozói nyugdíjról való határozathozatal elmulasztására vonatkozik;

                  —

                  a jogalap második része a csalások megelőzése célkitűzésének értelmezését érintő téves jogalkalmazásra és az indokolási kötelezettség megsértésére vonatkozik (a megtámadott ítélet 65–80. pontja);

                  —

                  a jogalap harmadik része az uniós nyugdíjrendszer pénzügyi egyensúlyának megőrzésére irányuló célkitűzés értelmezését érintő téves jogalkalmazásra vonatkozik (a megtámadott ítélet 81–88. pontja).


title: C-117/21. sz. ügy: Törvényszék (hetedik tanács) T-315/19. sz., BT kontra Bizottság ügyben 2020. december 16-án hozott ítélete ellen az Európai Bizottság által 2021. február 25-én benyújtott fellebbezés

text:
               2021.5.10.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 182/36

      Törvényszék (hetedik tanács) T-315/19. sz., BT kontra Bizottság ügyben 2020. december 16-án hozott ítélete ellen az Európai Bizottság által 2021. február 25-én benyújtott fellebbezés
      (C-117/21. sz. ügy)
      (2021/C 182/51)
      Az eljárás nyelve: francia

         Felek

         Fellebbező: Európai Bizottság (képviselők: B. Schima, B. Mongin, G. Gattinara meghatalmazottak)

         A többi fél az eljárásban: BT, Európai Parlament, az Európai Unió Tanácsa, Association internationale des anciens de l’Union européenne (AIACE Internationale)

         A fellebbező kérelmei

                  —

                  A Bíróság helyezze hatályon kívül a 2020. december 16-i BT kontra Bizottság ítéletet (T-315/19);

                  —

                  utasítsa el az elsőfokú keresetet;

                  —

                  a fellebbezési eljárásban ellenérdekű felet kötelezze az elsőfokú eljárás költségeinek viselésére;

                  —

                  a fellebbezési eljárásban ellenérdekű felet kötelezze a fellebbezési eljárás költségeinek viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek

      Az első jogalap a jogalkotó valamely választása jogszerűségének értékelési szempontjait érintő téves jogalkalmazásra és az indoklási kötelezettség megsértésére vonatkozik (a megtámadott ítélet 42., 49. és 57. pontja). A Bizottság azt állítja, hogy:

                  —

                  A Törvényszék eltért azon elvtől, amely szerint valamely uniós jogi aktus jogszerűségének az alapvető jogokra tekintettel történő értékelése nem alapulhat olyan állításokon, amelyek ezen aktus egy konkrét esetben megvalósult következményeire vonatkoznak;

                  —

                  a személyzeti szabályzat valamely rendelkezésének jogellenessége nem alapulhat a jogalkotó választásának „észszerűtlen” jellegén;

                  —

                  a Törvényszék nem vette figyelembe az összehasonlítandó két helyzet összes jellemzőjét, megsértve a HK kontra Bizottság ítéletben (C-460/18 P) lefektetett elveket.

            A második jogalap a hátrányos megkülönböztetés elvének értelmezését érintő téves jogalkalmazásra vonatkozik, mivel a Törvényszék összehasonlíthatónak ítélte a tisztviselők személyzeti szabályzata VIII. mellékletének 18. cikkében és 20. cikkében szereplő helyzeteket (a megtámadott ítélet 51–63. pontja). A Bizottság azzal érvel, hogy:

                  —

                  a házasságkötés időpontja nem az egyedüli szempont, amely megkülönbözteti egymástól a személyzeti szabályzat VIII. mellékletének 18. és 20. cikkében szereplő helyzeteket. A megkülönböztetés egy sor más tényezőn alapul, amelyek figyelembevételét a Törvényszék megtagadta;

                  —

                  a Törvényszéknek figyelembe kellett volna vennie a szóban forgó két rendelkezésben a házasságkötés minimális időtartamának célját, ami egyértelművé tette volna azok eltéréseit;

                  —

                  az életkoron alapuló hátrányos megkülönböztetés nem nyert bizonyítást.

            A harmadik jogalap az Alapjogi Charta 52. cikkének első bekezdését érintő téves jogalkalmazásra és az indokolási kötelezettség többszöri megsértésére vonatkozik (a megtámadott ítélet 66–93. pontja).

                  —

                  a jogalap első része az Alapjogi Charta 52. cikke első bekezdésének értelmezését érintő téves jogalkalmazásra vonatkozik, amely abban áll, hogy a Törvényszék megtagadta a tisztviselő halálának a túlélő házastársra nézve járó következmények közötti, aszerint történő különbségtételt, hogy a házasságot a szolgálat fennállása alatt vagy azt követően kötötték (a megtámadott ítélet 66–84. pontja);

                  —

                  a jogalap második része a csalások megelőzése célkitűzésének értelmezését érintő téves jogalkalmazásra és az indokolási kötelezettség megsértésére vonatkozik (a megtámadott ítélet 90–105. pontja);

                  —

                  a jogalap harmadik része az uniós nyugdíjrendszer pénzügyi egyensúlyának megőrzésére irányuló célkitűzés értelmezését érintő téves jogalkalmazásra vonatkozik (a megtámadott ítélet 85–93. pontja).


title: C-118/21. P sz. ügy: A Törvényszék (hetedik tanács) T-442/17. RENV. sz., RN kontra Bizottság ügyben 2020. december 16-án hozott ítélete ellen az Európai Bizottság által 2021. február 25-én benyújtott fellebbezés

text:
               2021.5.10.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 182/37

      A Törvényszék (hetedik tanács) T-442/17. RENV. sz., RN kontra Bizottság ügyben 2020. december 16-án hozott ítélete ellen az Európai Bizottság által 2021. február 25-én benyújtott fellebbezés
      (C-118/21. P sz. ügy)
      (2021/C 182/52)
      Az eljárás nyelve: francia

         Felek

         Fellebbező: Európai Bizottság (képviselők: B. Schima, B. Mongin, G. Gattinara meghatalmazottak)

         A többi fél az eljárásban: RN, Európai Parlament

         A fellebbező kérelmei

                  —

                  A Bíróság helyezze hatályon kívül a 2020. december 16-i RN kontra Bizottság ítéletet (T-442/17 RENV);

                  —

                  utasítsa el az elsőfokú keresetet;

                  —

                  a fellebbezési eljárásban ellenérdekű felet kötelezze az elsőfokú eljárás költségeinek viselésére;

                  —

                  a fellebbezési eljárásban ellenérdekű felet kötelezze a fellebbezési eljárás költségeinek viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek

      Az első jogalap a Törvényszék általi téves jogalkalmazásra vonatkozik, mivel túlterjeszkedett az elé visszautalt jogvitának a fellebbviteli bíróság által meghatározott tárgyán (a megtámadott ítélet 41–46. pontja). A Bizottság azt állítja, hogy:

                  —

                  a visszautalás terjedelme nincs a visszautalást követően eljáró bíróság értékelésére bízva;

                  —

                  a fellebbviteli bíróság megállapította, hogy a tisztviselők személyzeti szabályzata VIII. mellékletének 18. és 20. cikke eltérő helyzetekre vonatkoznak. E helyzeteket eltérően kezelték, e bíróság tehát hallgatólagosan, de szükségszerűen negatívan nyilatkozott az egyenlő bánásmód elvének megsértéséről;

                  —

                  a Törvényszék visszautalást követően hozott ítélete ellentmond a fellebbezési eljárásban hozott ítéletnek abban az egyébként véglegesen elbírált kérdésben, hogy megvalósult-e hátrányos megkülönböztetés.

            A második jogalap a jogalkotó valamely választása jogszerűségének értékelési szempontjait érintő téves jogalkalmazásra és az indoklási kötelezettség megsértésére vonatkozik (a megtámadott ítélet 68–71. és 79. pontja). A Bizottság szerint:

                  —

                  A Törvényszék eltért azon elvtől, amely szerint valamely uniós jogi aktus jogszerűségének az alapvető jogokra tekintettel történő értékelése nem alapulhat olyan állításokon, amelyek ezen aktus egy konkrét esetben megvalósult következményeire vonatkoznak;

                  —

                  a tisztviselők személyzeti szabályzata valamely rendelkezésének jogellenessége nem alapulhat a jogalkotó választásának „észszerűtlen” jellegén;

                  —

                  a Törvényszék nem vette figyelembe az összehasonlítandó két helyzet összes jellemzőjét, megsértve a HK kontra Bizottság ítéletben (C-460/18 P) lefektetett elveket.

            A harmadik jogalap a hátrányos megkülönböztetés elvének értelmezését érintő téves jogalkalmazásra vonatkozik, mivel a Törvényszék összehasonlíthatónak ítélte a tisztviselők személyzeti szabályzata VIII. mellékletének 18. cikkében és 20. cikkében szereplő helyzeteket (a megtámadott ítélet 72–85. pontja). A Bizottság azzal érvel, hogy:

                  —

                  a házasságkötés időpontja nem az egyedüli szempont, amely megkülönbözteti egymástól a személyzeti szabályzat VIII. mellékletének 18. és 20. cikkében szereplő helyzeteket. A megkülönböztetés egy sor más tényezőn alapul, amelyek figyelembevételét a Törvényszék megtagadta;

                  —

                  a Törvényszéknek figyelembe kellett volna vennie a szóban forgó két rendelkezésben a házasságkötés minimális időtartamának célját, ami egyértelművé tette volna azok eltéréseit;

                  —

                  az életkoron alapuló hátrányos megkülönböztetés nem nyert bizonyítást.

            A negyedik jogalap az Alapjogi Charta 52. cikkének első bekezdését érintő téves jogalkalmazásra és az indokolási kötelezettség többszöri megsértésére vonatkozik (a megtámadott ítélet 87–88. és 90–113. pontja).

                  —

                  a jogalap első része az Alapjogi Charta 52. cikke első bekezdésének értelmezését érintő téves jogalkalmazásra vonatkozik, amely abban áll, hogy a Törvényszék megtagadta a tisztviselő halálának a túlélő házastársra nézve járó következmények közötti, aszerint történő különbségtételt, hogy a házasságot a szolgálat fennállása alatt vagy azt követően kötötték (a megtámadott ítélet 87–88. pontja);

                  —

                  a jogalap második része a csalások megelőzése célkitűzésének értelmezését érintő téves jogalkalmazásra és az indokolási kötelezettség megsértésére vonatkozik (a megtámadott ítélet 90–105. pontja);

                  —

                  a harmadik rész az uniós nyugdíjrendszer pénzügyi egyensúlyának megőrzésére irányuló célkitűzés értelmezését érintő téves jogalkalmazásra vonatkozik (a megtámadott ítélet 106–113. pontja).


title: C-120/21. sz. ügy: A Bundesarbeitsgericht (Németország) által 2021. február 26-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – LB kontra TO

text:
               2021.5.10.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 182/39

      A Bundesarbeitsgericht (Németország) által 2021. február 26-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – LB kontra TO
      (C-120/21. sz. ügy)
      (2021/C 182/53)
      Az eljárás nyelve: német

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Bundesarbeitsgericht

         Az alapeljárás felei

         Felülvizsgálati kérelmet előterjesztő fél: LB

         A felülvizsgálati eljárásban ellenérdekű fél: TO

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdés

      Ellentétes-e a munkaidő-szervezés egyes szempontjairól szóló, 2003. november 4-i 2003/88/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (1) 7. cikkével, valamint az Európai Unió Alapjogi Chartája 31. cikkének (2) bekezdésével az olyan nemzeti szabályozás alkalmazása, mint a BGB 195. § -ával összefüggésben értelmezett 194. § -ának (1) bekezdése, amelynek értelmében a fizetett éves szabadsághoz való jogra hároméves általános elévülési idő vonatkozik, és ezen elévülési idő a BGB 199. § -ának (1) bekezdésében megjelölt feltételek mellett a szabadság esedékessége évének végével kezdődik, ha a munkáltató a megfelelő felhívás és tájékoztatás elmulasztásával nem tette ténylegesen lehetővé a munkavállaló számára, hogy a szabadsághoz való jogát gyakorolja?

         (1)  HL 2003. L 299., 9. o.; magyar nyelvű különkiadás 5. fejezet, 4. kötet, 381. o.; helyesbítés: HL 2020. L 92., 22. o.


title: C-122/21. sz. ügy: A Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Litvánia) által 2021. február 26-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Get Fresh Cosmetics Limited kontra Valstybinė vartotojų teisių apsaugos tarnyba

text:
               2021.5.10.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 182/39

      A Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Litvánia) által 2021. február 26-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Get Fresh Cosmetics Limited kontra Valstybinė vartotojų teisių apsaugos tarnyba
      (C-122/21. sz. ügy)
      (2021/C 182/54)
      Az eljárás nyelve: litván

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas

         Az alapeljárás felei

         Felperes: Get Fresh Cosmetics Limited

         Alperes: Valstybinė vartotojų teisių apsaugos tarnyba

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1)

                  Úgy kell-e értelmezni a másnak látszó, és ezáltal a fogyasztók egészségét vagy biztonságát veszélyeztető termékekre vonatkozó tagállami jogszabályok közelítéséről szóló, 1987. június 25-i 87/357/EGK tanácsi irányelv (1) 1. cikkének (2) bekezdését, hogy az úgy határozza meg az e cikk (1) bekezdése alá tartozó termékeket, hogy azokat, bár nem élelmiszerek, formájuk, illatuk, színük, megjelenésük, csomagolásuk, címkézésük, kiterjedésük vagy méretük alapján a fogyasztók, különösen a gyermekek, összetéveszthetik élelmiszerekkel, és ezért azokat szájukba veszik, szopogatják vagy lenyelik, ami veszéllyel járhat, mivel objektív és alátámasztott adatok bizonyítják, hogy ez többek között fulladást, mérgezést vagy az emésztőtraktus átfúródását, illetve elzáródását okozza?

                  2)

                  Az első kérdésre adott igenlő válasz esetén a tagállam illetékes felügyeleti hatóságára hárul-e a bizonyítási teher?

         (1)  HL 1987. L 192., 49. o.; magyar nyelvű különkiadás 13. fejezet, 8. kötet, 283. o.