title: C-373/18. sz. ügy: A Bíróság (első tanács) 2019. január 31-i végzése (a Tribunal Administrativo e Fiscal de Penafiel [Portugália] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) — Prosa — Produtos e Serviços Agrícolas kontra AutoridadeTributária e Aduaneira (Előzetes döntéshozatal — A Bíróság eljárási szabályzatának 99. cikke — Tőkefelhalmozást terhelő közvetett adók — 69/335/EGK irányelv — 4. és 7. cikk — Tőketársaság létrehozása — 1984. július 1 -jén hatályban lévő bélyegilleték — E bélyegilleték ezt követő megszüntetése, majd újbóli bevezetése)

text:
               20.5.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 172/4

      A Bíróság (első tanács) 2019. január 31-i végzése (a Tribunal Administrativo e Fiscal de Penafiel [Portugália] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) — Prosa — Produtos e Serviços Agrícolas kontra Autoridade Tributária e Aduaneira
      (C-373/18. sz. ügy) (1)

      (Előzetes döntéshozatal - A Bíróság eljárási szabályzatának 99. cikke - Tőkefelhalmozást terhelő közvetett adók - 69/335/EGK irányelv - 4. és 7. cikk - Tőketársaság létrehozása - 1984. július 1 -jén hatályban lévő bélyegilleték - E bélyegilleték ezt követő megszüntetése, majd újbóli bevezetése)
      (2019/C 172/04)
      Az eljárás nyelve: portugál

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Tribunal Administrativo e Fiscal de Penafiel

         Az alapeljárás felei

         Felperes: Prosa — Produtos e Serviços Agrícolas

         Alperes: Autoridade Tributária e Aduaneira

         Rendelkező rész

      Az 1985. június 10-i 85/303/EGK tanácsi irányelvvel módosított, a tőkeemelést [helyesen: tőkefelhalmozást] terhelő közvetett adókról szóló, 1969. július 17-i 69/335/EGK tanácsi irányelv 4. cikke (1) bekezdésének a) pontját és 7. cikkének (1) bekezdését úgy kell értelmezni, hogy azokkal ellentétes az olyan nemzeti szabályozás, amellyel valamely tagállam az említett első rendelkezés hatálya alá tartozó, tőketársaság létrehozására irányuló — 1984. július 1-jén bélyegilleték-köteles, ezt követően azonban illetékmentes — ügyletek vonatkozásában az említett illetéket újból bevezeti.

         (1)  HL C 294., 2018.8.20.


title: C-489/18. sz. ügy: A Bíróság (hetedik tanács) 2019. január 15-i végzése (a Budapest Környéki Közigazgatási és MunkaügyiBíróság [Magyarország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) — Farmland Kft. kontra Földművelésügyi Miniszter (Előzetes döntéshozatal — A Bíróság eljárási szabályzata 53. cikkének (2) bekezdése — Mezőgazdaság — Közvetlen támogatási rendszerek — Egységes támogatási rendszer — Egyszerűsített területalapú támogatás iránti kérelem — Szempontok — Mezőgazdasági terület jogszerű használója)

text:
               20.5.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 172/5

      A Bíróság (hetedik tanács) 2019. január 15-i végzése (a Budapest Környéki Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság [Magyarország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) — Farmland Kft. kontra Földművelésügyi Miniszter
      (C-489/18. sz. ügy) (1)

      (Előzetes döntéshozatal - A Bíróság eljárási szabályzata 53. cikkének (2) bekezdése - Mezőgazdaság - Közvetlen támogatási rendszerek - Egységes támogatási rendszer - Egyszerűsített területalapú támogatás iránti kérelem - Szempontok - Mezőgazdasági terület jogszerű használója)
      (2019/C 172/05)
      Az eljárás nyelve: magyar

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Budapest Környéki Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

         Az alapeljárás felei

         Felperes: Farmland Kft.

         Alperes: Földművelésügyi Miniszter

         Rendelkező rész

      A Budapest Környéki Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Magyarország) által a 2018. július 17-i határozattal előterjesztett előzetes döntéshozatal iránti kérelem nyilvánvalóan elfogadhatatlan.

         (1)  HL C 381., 2018.10.22.


title: C-689/18. sz. ügy: A Bíróság (hatodik tanács) 2019. március 7-i végzése (Dioikitiko Protodikeio Patron [Görögország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) — XT kontra Elliniko Dimosio (Előzetes döntéshozatal — A Bíróság eljárási szabályzatának 99. cikke — Belső adók — A hátrányosanmegkülönböztető adóztatás tilalma — Luxustermékek adója — Gépjárművek — Az adóztatás helye szerinti tagállamban történő forgalomba helyezés időpontjától függő adómentesség — A más tagállamban történő első forgalomba helyezés időpontjának figyelmen kívül hagyása”)

text:
               20.5.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 172/5

      A Bíróság (hatodik tanács) 2019. március 7-i végzése (Dioikitiko Protodikeio Patron [Görögország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) — XT kontra Elliniko Dimosio
      (C-689/18. sz. ügy) (1)

      (Előzetes döntéshozatal - A Bíróság eljárási szabályzatának 99. cikke - Belső adók - A hátrányosan megkülönböztető adóztatás tilalma - Luxustermékek adója - Gépjárművek - Az adóztatás helye szerinti tagállamban történő forgalomba helyezés időpontjától függő adómentesség - A más tagállamban történő első forgalomba helyezés időpontjának figyelmen kívül hagyása”)
      (2019/C 172/06)
      Az eljárás nyelve: görög

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Dioikitiko Protodikeio Patron

         Az alapeljárás felei

         Felperes: XT

         Alperes: Elliniko Dimosio

         Rendelkező rész

      Az EUMSZ 110. cikket úgy kell értelmezni, hogy azzal ellentétes az alapügyben szereplőhöz hasonló olyan nemzeti szabályozás, amelynek értelmében az olyan, nagy hengerűrtartalmú magánhasználatú gépjármű tulajdonosa, amely az e tagállamban történő első forgalomba helyezése időpontjától számítva több mint tíz éves, oly módon mentesül a luxustermékeket terhelő adó alól, hogy nem kerül figyelembevételre azt esetlegesen egy másik tagállamban történt korábbi forgalomba helyezés.

         (1)  HL C 25., 2019.1.21.


title: C-8/19. PPU. sz. ügy: A Bíróság (első tanács) 2019. február 12-i végzése (a Spetsializiran nakazatelen sad [Bulgária] előzetesdöntéshozatal iránti kérelme) — RH elleni büntetőeljárás (Előzetes döntéshozatal — Sürgősségi előzetes döntéshozatali eljárás — Büntetőügyekben folytatott igazságügyi együttműködés — (EU) 2016/343 irányelv — 4. cikk — A bűnösségre történő nyilvános utalások — Az előzetes letartóztatást elrendelő határozat — Jogorvoslati lehetőségek — E határozat törvényességének felülvizsgálatára irányuló eljárás — Az ártatlanság vélelmének tiszteletben tartása — EUMSZ 267. cikk — Az Európai UnióAlapjogi Chartája 47. cikkének második bekezdése — Az észszerű időn belül történő meghallgatáshoz való jog — Olyan nemzeti szabályozás, amely korlátozza a nemzeti bíróságok azon lehetőségét, hogy a Bíróság elé előzetes döntéshozatal iránti kérelmet terjesszenek, illetve kötelezi őket arra, hogy az e kérelemre adandó válasz megvárása nélkül határozzanak — E szabályozás megsértése esetén alkalmazandó fegyelmi szankciók)

text:
               20.5.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 172/6

      A Bíróság (első tanács) 2019. február 12-i végzése (a Spetsializiran nakazatelen sad [Bulgária] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) — RH elleni büntetőeljárás
      (C-8/19. PPU. sz. ügy) (1)

      (Előzetes döntéshozatal - Sürgősségi előzetes döntéshozatali eljárás - Büntetőügyekben folytatott igazságügyi együttműködés - (EU) 2016/343 irányelv - 4. cikk - A bűnösségre történő nyilvános utalások - Az előzetes letartóztatást elrendelő határozat - Jogorvoslati lehetőségek - E határozat törvényességének felülvizsgálatára irányuló eljárás - Az ártatlanság vélelmének tiszteletben tartása - EUMSZ 267. cikk - Az Európai Unió Alapjogi Chartája 47. cikkének második bekezdése - Az észszerű időn belül történő meghallgatáshoz való jog - Olyan nemzeti szabályozás, amely korlátozza a nemzeti bíróságok azon lehetőségét, hogy a Bíróság elé előzetes döntéshozatal iránti kérelmet terjesszenek, illetve kötelezi őket arra, hogy az e kérelemre adandó válasz megvárása nélkül határozzanak - E szabályozás megsértése esetén alkalmazandó fegyelmi szankciók)
      (2019/C 172/07)
      Az eljárás nyelve: bolgár

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Spetsializiran nakazatelen sad

         Az alap-büntetőeljárás résztvevője

      RH

         Rendelkező rész

                  1)

                  Az EUMSZ 267. cikket és az Európai Unió Alapjogi Chartája 47. cikkének második bekezdését úgy kell értelmezni, hogy azokkal ellentétes az ítélkezési gyakorlat által értelmezett azon nemzeti szabályozás, amely azzal a következménnyel jár, hogy a nemzeti bíróságnak az előzetes letartóztatást elrendelő határozat törvényességéről anélkül kell határozatot hoznia, hogy előzetes döntéshozatal iránti kérelmet terjeszthetne a Bíróság elé, vagy az arra adandó választ megvárhatná.

                  2)

                  A büntetőeljárás során az ártatlanság vélelme egyes vonatkozásainak és a tárgyaláson való jelenlét jogának megerősítéséről szóló, 2016. március 9-i (EU) 2016/343 európai parlamenti és tanácsi irányelv (16) preambulumbekezdésével együttesen értelmezett 4. és 6. cikkét úgy kell értelmezni, hogy az ártatlanság vélelméből fakadó követelményekkel nem ellentétes, hogy amikor az illetékes bíróság az előzetes letartóztatás törvényességéről való határozathozatal céljából azon gyanú megalapozottságát vizsgálja, amely szerint a gyanúsított vagy a vád alá helyezett személy elkövette a terhére rótt bűncselekményt, akkor az elé terjesztett terhelő és mentő bizonyítékokat mérlegeli, és határozatát nem csupán az elfogadott bizonyítékok feltüntetésével indokolja, hanem az érintett személy védője által felhozott kifogásokra is választ adva, amennyiben e határozat a fogva tartott személyre nem bűnösként utal.

         (1)  HL C 93., 2019.3.11.


title: C-755/18. P. sz. ügy: A Törvényszék (kibővített kilencedik tanács) T-458/17. sz., Shindler és társai kontra Tanács ügyben 2018. november 26-án hozott ítélete ellen Harry Shindler és társai által 2018. november 30-án benyújtottfellebbezés

text:
               20.5.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 172/7

      A Törvényszék (kibővített kilencedik tanács) T-458/17. sz., Shindler és társai kontra Tanács ügyben 2018. november 26-án hozott ítélete ellen Harry Shindler és társai által 2018. november 30-án benyújtott fellebbezés
      (C-755/18. P. sz. ügy)
      (2019/C 172/08)
      Az eljárás nyelve: francia

         Felek

         Fellebbezők: Harry Shindler és társai (képviselő: J. Fouchet ügyvéd)

         A másik fél az eljárásban: az Európai Unió Tanácsa
      2019. március 19-i végzésével a Bíróság (negyedik tanács) a fellebbezést elutasította.


title: C-88/19. sz. ügy: A Judecătoria Zărnești (Románia) által 2019. február 7-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — Asociația „Alianța pentru combaterea abuzurilor” kontra TM, UN, Asociația DMPA

text:
               20.5.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 172/7

      A Judecătoria Zărnești (Románia) által 2019. február 7-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — Asociația „Alianța pentru combaterea abuzurilor” kontra TM, UN, Asociația DMPA
      (C-88/19. sz. ügy)
      (2019/C 172/09)
      Az eljárás nyelve: román

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Judecătoria Zărnești

         Az alapeljárás felei

         Felperes: Asociația „Alianța pentru combaterea abuzurilor”

         Alperesek: TM, UN, Asociația DMPA

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdés

      Úgy kell-e értelmezni a 92/43/EGK irányelv (1) 16. cikkét, hogy az azokban az esetekben is előírja a tagállamok részére a 12., 13., 14. cikkben, valamint a 15. cikk a) és b) pontjában foglalt rendelkezésektől való eltérés megállapítását, amikor a veszélyeztetett fajokhoz tartozó állatok elhagyják természetes élőhelyüket, és annak közvetlen közelében vagy teljes egészében azon kívül tartózkodnak?

         (1)  A természetes élőhelyek, valamint a vadon élő állatok és növények védelméről szóló, 1992. május 21- i 92/43/EGK tanácsi irányelv (HL 1992. L 206., 7. o.; magyar nyelvű különkiadás 15. fejezet, 2. kötet 102. o.).


title: C-96/19. sz. ügy: A Landesverwaltungsgericht Niederösterreich (Ausztria) által 2019. február 8-án benyújtott előzetesdöntéshozatal iránti kérelem — VO kontra Bezirkshauptmannschaft Tulln

text:
               20.5.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 172/8

      A Landesverwaltungsgericht Niederösterreich (Ausztria) által 2019. február 8-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — VO kontra Bezirkshauptmannschaft Tulln
      (C-96/19. sz. ügy)
      (2019/C 172/10)
      Az eljárás nyelve: német

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Landesverwaltungsgericht Niederösterreich

         Az alapeljárás felei

         Felperes: VO

         Alperes: Bezirkshauptmannschaft Tulln

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1.

                  Úgy kell-e értelmezni a 165/2014/EU rendeletet (1), különösen annak 34. cikke (3) bekezdésének utolsó mondatát és 36. cikkének (2) bekezdését, hogy azzal ellentétes az olyan nemzeti szabályozás, amely megköveteli, hogy a 165/2014/EU rendelet 2. cikke (2) bekezdésének h) pontja szerinti digitális menetíró készülékkel felszerelt gépjárművek vezetői egyes olyan munkanapoknak a járművezetői kártyáról (a rendelet 2. cikke (2) bekezdésének f) pontja) való hiányzása esetén, amelyekre vonatkozóan adatrögzítő lapokat sem tartanak a járműben, e napokra vonatkozóan — a Bizottság által a 2006/22/EK irányelv (2) 11. cikkének (3) bekezdése szerint készített formanyomtatvány minimális követelményeinek eleget tevő — megfelelő munkáltatói igazolásokat tartsanak a járműben, és ellenőrzések esetén átadják ezeket?

                  2.

                  Az első kérdésre adandó nemleges válasz esetén:
                  Érvénytelen-e — teljes egészében vagy részben — a Bizottság által a 2009/959/EU határozatával (3) megállapított nyomtatvány?

         (1)  A közúti közlekedésben használt menetíró készülékekről, a közúti közlekedésben használt menetíró készülékekről szóló 3821/85/EGK tanácsi rendelet hatályon kívül helyezéséről és a közúti szállításra vonatkozó egyes szociális jogszabályok összehangolásáról szóló 561/2006/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet módosításáról szóló 2014. február 4-i 165/2014/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (HL 2014. L 60., 1. o.).

         (2)  A közúti szállításra vonatkozó egyes szociális jogszabályokkal kapcsolatos 3820/85/EGK és a 3821/85/EGK tanácsi rendelet végrehajtásának minimumfeltételeiről és a 88/599/EGK tanácsi irányelv hatályon kívül helyezéséről szóló 2006. március 15-i 2006/22/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL 2006. L 102., 35. o.).

         (3)  A közúti szállításra vonatkozó egyes szociális jogszabályokkal kapcsolatos formanyomtatványról szóló módosításáról szóló 2009. december 14-i 2007/230/EK bizottsági határozat (HL 2009. L 330, 80. o.)


title: C-101/19. sz. ügy: A Bundesverwaltungsgericht (Németország) által 2019. február 11-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — Deutsche Homöopathie-Union (DHU) Arzneimittel GmbH & Co. KG kontra Németországi Szövetségi Köztársaság

text:
               20.5.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 172/9

      A Bundesverwaltungsgericht (Németország) által 2019. február 11-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — Deutsche Homöopathie-Union (DHU) Arzneimittel GmbH & Co. KG kontra Németországi Szövetségi Köztársaság
      (C-101/19. sz. ügy)
      (2019/C 172/11)
      Az eljárás nyelve: német

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Bundesverwaltungsgericht

         Az alapeljárás felei

         Felperes: Deutsche Homöopathie-Union (DHU) Arzneimittel GmbH & Co. KG

         Alperes: Németországi Szövetségi Köztársaság

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1)

                  A 2001/83/EK irányelv (1) 69. cikke a 14. cikk (1) bekezdésében említett gyógyszerek betegtájékoztatójának megengedett tartalmára vonatkozóan kimerítő felsorolást ír elő, vagy a 2001/83/EK irányelv 62. cikke értelmében vett egyéb információk is feltüntethetők?

                  2)

                  A 2001/83/EK irányelv 62. cikke értelmében vett, a betegek szempontjából hasznos információnak minősülhetnek a 2001/83/EK irányelv 14. cikkének (1) bekezdésében említett gyógyszerek adagolására vonatkozó információk?

         (1)  A 2012. október 25-i 2012/26/EU európai parlamenti és tanácsi irányelvvel (HL 2012. L 299., 1. o.) módosított, az emberi felhasználásra szánt gyógyszerek közösségi kódexéről szóló, 2001. november 6-i 2001/83/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL 2001. L 311., 67. o.; magyar nyelvű különkiadás 13. fejezet, 27. kötet 69. o.).


title: C-102/19. sz. ügy: A Bundesverwaltungsgericht (Németország) által 2019. február 11-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — Deutsche Homöopathie-Union (DHU) Arzneimittel GmbH & Co. KG kontra Németországi Szövetségi Köztársaság

text:
               20.5.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 172/10

      A Bundesverwaltungsgericht (Németország) által 2019. február 11-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — Deutsche Homöopathie-Union (DHU) Arzneimittel GmbH & Co. KG kontra Németországi Szövetségi Köztársaság
      (C-102/19. sz. ügy)
      (2019/C 172/12)
      Az eljárás nyelve: német

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Bundesverwaltungsgericht

         Az alapeljárás felei

         Felperes: Deutsche Homöopathie-Union (DHU) Arzneimittel GmbH & Co. KG

         Alperes: Németországi Szövetségi Köztársaság

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1)

                  A 2001/83/EK irányelv (1) 69. cikke a 14. cikk (1) bekezdésében említett gyógyszerek betegtájékoztatójának megengedett tartalmára vonatkozóan kimerítő felsorolást ír elő, vagy a 2001/83/EK irányelv 62. cikke értelmében vett egyéb információk is feltüntethetők?

                  2)

                  A 2001/83/EK irányelv 62. cikke értelmében vett, a betegek szempontjából hasznos információnak minősülhetnek a 2001/83/EK irányelv 14. cikkének (1) bekezdésében említett gyógyszerek adagolására vonatkozó információk?

         (1)  A 2012. október 25-i 2012/26/EU európai parlamenti és tanácsi irányelvvel (HL 2012. L 299., 1. o.) módosított, az emberi felhasználásra szánt gyógyszerek közösségi kódexéről szóló, 2001. november 6-i 2001/83/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL 2001. L 311., 67. o.; magyar nyelvű különkiadás 13. fejezet, 27. kötet 69. o.).


title: C-118/19. sz. ügy: A Landesgericht Salzburg (Ausztria) által 2019. február 15-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kér lem — ZS kontra PVA Landesstelle Salzburg

text:
               20.5.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 172/12

      A Landesgericht Salzburg (Ausztria) által 2019. február 15-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kér lem — ZS kontra PVA Landesstelle Salzburg
      (C-118/19. sz. ügy)
      (2019/C 172/15)
      Az eljárás nyelve: német

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Landesgericht Salzburg

         Az alapeljárás felei

         Felperes: ZS

         Alperes: PVA Landesstelle Salzburg
      A Bíróság elnöke 2019. március 22-i végzésével elrendelte az ügynek a Bíróság nyilvántartásából való törlését.


title: C-134/19. sz. ügy: A Törvényszék (második tanács) T-552/15. sz., Bank Refah Kargaran kontra Tanács ügyben 2018. december 10-én hozott ítélete ellen a Bank Refah Kargaran által 2019. február 18-án benyújtottfellebbezés

text:
               20.5.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 172/12

      A Törvényszék (második tanács) T-552/15. sz., Bank Refah Kargaran kontra Tanács ügyben 2018. december 10-én hozott ítélete ellen a Bank Refah Kargaran által 2019. február 18-án benyújtott fellebbezés
      (C-134/19. sz. ügy)
      (2019/C 172/16)
      Az eljárás nyelve: francia

         Felek

         Fellebbező: Bank Refah Kargaran (képviselő: J.–M. Thouvenin ügyvéd)

         A többi fél az eljárásban: az Európai Unió Tanácsa, Európai Bizottság

         A fellebbező kérelmei

                  —

                  a Bíróság részben helyezze hatályon kívül az Európai Unió Törvényszékének (második tanács) a T-552/15. sz. ügyben 2018. december 10-én hozott ítéletét;

                  —

                  a Bíróság adjon helyt a fellebbező által az Európai Unió Törvényszéke elé terjesztett kereseti kérelmeknek, nevezetesen rendelje el a fellebbező 68 651 319 euró összegű vagyoni kárának, és 52 547 415 euró összegű nem vagyoni kárának megtérítését;

                  —

                  másodlagosan, a Bíróság az ügyet utalja vissza a Törvényszék elé;

                  —

                  a Bíróság mindkét esetben az Európai Unió Tanácsát kötelezze mindkét eljárás költségeinek megtérítésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek

      A fellebbezése alátámasztására a fellebbező hét jogalapra hivatkozik.

                  1.

                  Az első jogalap téves jogalkalmazáson alapul.
                  A Törvényszék tévesen alkalmazta a jogot, amikor abból indult ki, hogy a megsemmisített határozat indokolásának elégtelensége nem minősül az európai uniós jogszabály kellően súlyos megsértésének.

                  2.

                  A második jogalap téves jogalkalmazáson alapul.
                  A Törvényszék tévesen alkalmazta a jogot, mivel azt mondta ki, hogy az a tény, hogy a fellebbező, akivel szemben az Európai Unió Tanácsa jogellenes szankciót fogadott el, keresetet terjesztett elő, amely alapján a szankciót megsemmisítették, szükségtelenné teszi a hatékony bírói jogvédelemhez való jog kellően súlyos megsértésére történő hivatkozást.

                  3.

                  A harmadik jogalap téves jogalkalmazáson alapul.
                  A Törvényszék tévesen alkalmazta a jogot, amikor a fellebbező válaszában részletesebben kifejtett jogalapot anélkül utasította el, hogy az ítélkezési gyakorlatban megfogalmazott követelmények szerint megvizsgálta volna, hogy e jogalapnak a válaszban való kifejtése a keresettel indított jogvitának a bírósági eljárás során történő szokásos alakulásából következik-e.

                  4.

                  A negyedik és az ötödik jogalap téves jogalkalmazáson alapul.
                  A Törvényszék tévesen alkalmazta a jogot mivel tévesen értelmezte a T-24/11. sz. ügyben hozott ítéletet (1), és abból indult ki, hogy az európai uniós jog kellően súlyos, az Unió felelősségét megalapozó megsértését nem bizonyítja annak megállapítása, hogy a Tanács megsértette azon kötelezettségét, hogy a pénzeszközök befagyasztására vonatkozó intézkedésekkel kapcsolatban elfogadott indokot illetően ismertesse a fellebbezővel a vele szemben felhozott bizonyítékokat.

                  5.

                  A hatodik jogalap a kereset elferdítésén alapul.
                  A Törvényszék elferdítette a keresetet, mivel a fellebbező érvének elfogadhatatlanság miatti elutasítása érdekében abból indult ki, hogy a fellebbező a kereseti szakaszban nem hivatkozott arra az állítólagos jogellenességre, hogy a fellebbező nevének a korlátozó intézkedésekkel érintett személyek jegyzékeibe való felvételének indoka nem felel meg a Tanács által alkalmazott kritériumnak.

                  6.

                  A hatodik jogalap a kereset elferdítésén alapul.
                  A Törvényszék elferdítette a keresetet azzal, hogy a fellebbező által hivatkozott jogellenességi jogalapokat kizárólag az indokolási kötelezettség megsértésére egyszerűsítette.

         (1)  2013. szeptember 6-i Bank Refah Kargaran kontra Tanács ítélet (T-24/11, EU:T:2013:403).


title: C-135/19. sz. ügy: Az Oberster Gerichtshof (Ausztria) által 2019. február 20-án benyújtott előzetes döntéshozatal irántikérelem — Pensonsversicherungsanstalt kontra CW

text:
               20.5.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 172/14

      Az Oberster Gerichtshof (Ausztria) által 2019. február 20-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — Pensonsversicherungsanstalt kontra CW
      (C-135/19. sz. ügy)
      (2019/C 172/17)
      Az eljárás nyelve: német

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Oberster Gerichtshof

         Az alapeljárás felei

         Felperes: Pensonsversicherungsanstalt

         Alperes: CW

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1.

                  A szociális biztonsági rendszerek koordinálásáról szóló, 2004. április 29-i 883/2004/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet (1) rendelkezései alapján az osztrák rehabilitációs támogatást

                              —

                              a rendelet 3. cikke (1) bekezdésének a) pontja szerinti betegségi ellátásnak vagy

                              —

                              a rendelet 3. cikke (1) bekezdésének c) pontja szerinti rokkantsági ellátásnak vagy

                              —

                              a rendelet 3. cikke (1) bekezdésének h) pontja szerinti munkanélküli ellátásnak kell-e minősíteni?

                  2.

                  Az elsődleges jogra tekintettel úgy kell-e értelmezni a 883/2004/EK irányelvet, hogy egykori lakóhely szerinti államként és foglalkoztatás helye szerinti államként valamely tagállam köteles egy másik tagállamban lakóhellyel rendelkező személynek olyan ellátásokat nyújtani, mint az osztrák rehabilitációs támogatás, ha e személy az egészség- és nyugdíjbiztosítási ágakban a biztosítási idejének nagy részét munkavállalóként e másik tagállamban szerezte meg (miután lakóhelyét évekkel korábban e másik tagállamba helyezte át), és azóta nem részesült ellátásban az egykori lakóhelye és foglalkoztatási helye szerinti állam egészség- és nyugdíjbiztosítási rendszerében?

         (1)  HL 2004. L 166., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás: 5. fejezet, 5. kötet, 72. o.


title: C-157/19. P. sz. ügy: A Törvényszék (ötödik tanács) T-409/16. sz., Makhlouf kontra Tanács ügyben 2018. december 12-én hozott ítélete ellen Ehab Makhlouf által 2019. február 21-én benyújtott fellebbezés

text:
               20.5.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 172/15

      A Törvényszék (ötödik tanács) T-409/16. sz., Makhlouf kontra Tanács ügyben 2018. december 12-én hozott ítélete ellen Ehab Makhlouf által 2019. február 21-én benyújtott fellebbezés
      (C-157/19. P. sz. ügy)
      (2019/C 172/18)
      Az eljárás nyelve: francia

         Felek

         Fellebbező: Ehab Makhlouf (képviselő: E. Ruchat ügyvéd)

         A másik fél az eljárásban: az Európai Unió Tanácsa

         A fellebbező kérelmei

                  —

                  a Bíróság nyilvánítsa a fellebbező fellebbezését elfogadhatónak és megalapozottnak;

                  —

                  következésképpen helyezze hatályon kívül az Európai Unió Törvényszéke által a T-409/16. sz. Ehab Makhlouf kontra az Európai Unió Tanácsa ügyben 2018. december 12-én hozott ítéletét,

            és új határozattal döntsön a következőkről:

                  —

                  semmisítse meg a 2016. május 27-i (KKBP) 2016/850 határozatot (1) és a későbbi végrehajtási jogi aktusait a fellebbezőre vonatkozó részükben;

                  —

                  az Európai Unió Tanácsát kötelezze az eljárás költségeinek viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek

      Fellebbezésének alátámasztására a fellebbező három jogalapra hivatkozik.
      Az első jogalap azon alapul, hogy a Törvényszék tévesen alkalmazta a jogot, amikor megsértette a fellebbezőnek az új korlátozó intézkedések elfogadása előtti és az Alapjogi Charta 41. cikkében előírt meghallgatáshoz való jogát.
      A második jogalap a tények elferdítésével kapcsolatos téves jogalkalmazáson alapul, amennyiben a Törvényszék nem vette figyelembe a fellebbező által a megsemmisítés iránti keresetének alátámasztására benyújtott újságcikkeket annak bizonyítására, hogy nem támogatta a szíriai rezsimet.
      A harmadik jogalap téves jogalkalmazáson alapul, amennyiben a Törvényszék nem állapította meg a 2013/255/KKBP határozat (2) 27. és 28. cikkének jogellenességét, amely rendelkezések szerint az Al-Assad és a Makhlouf családhoz tartozás olyan önálló szempontnak minősül, amely igazolja a szankciók előírását, és egyúttal megfordította a bizonyítási terhet.

         (1)  A Szíriával szembeni korlátozó intézkedésekről szóló 2013/255/KKBP határozat módosításáról szóló, 2016. május 27-i (KKBP) 2016/850 tanácsi határozat (HL L 141., 125. o).

         (2)  A Szíriával szembeni korlátozó intézkedésekről szóló, 2013. május 31-i 2013/255/KKBP tanácsi határozat (HL L 147., 14. o.; helyesbítés: HL 2018. L 190., 20. o.).


title: C-158/19. P. sz. ügy: A Törvényszék (ötödik tanács) T-416/16. sz., Othman kontra Tanács ügyben 2018. december 12-én hozottítélete ellen Razan Othman által 2019. február 21-én benyújtott fellebbezés

text:
               20.5.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 172/16

      A Törvényszék (ötödik tanács) T-416/16. sz., Othman kontra Tanács ügyben 2018. december 12-én hozott ítélete ellen Razan Othman által 2019. február 21-én benyújtott fellebbezés
      (C-158/19. P. sz. ügy)
      (2019/C 172/19)
      Az eljárás nyelve: francia

         Felek

         Fellebbező: Razan Othman (képviselő: E. Ruchat ügyvéd)

         A másik fél az eljárásban: az Európai Unió Tanácsa

         A fellebbező kérelmei

                  —

                  a Bíróság nyilvánítsa a fellebbező fellebbezését elfogadhatónak és megalapozottnak;

                  —

                  következésképpen helyezze hatályon kívül az Európai Unió Törvényszéke által a T-416/16. sz. Razan Othman kontra az Európai Unió Tanácsa ügyben 2018. december 12-én hozott ítéletét,

            és új határozattal döntsön a következőkről:

                  —

                  semmisítse meg a 2016. május 27-i (KKBP) 2016/850 határozatot (1) és a későbbi végrehajtási jogi aktusait a fellebbezőre vonatkozó részükben;

                  —

                  az Európai Unió Tanácsát kötelezze az eljárás költségeinek viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek

      Fellebbezésének alátámasztására a fellebbező három jogalapra hivatkozik.
      Az első jogalap azon alapul, hogy a Törvényszék tévesen alkalmazta a jogot, amikor megsértette a fellebbezőnek az új korlátozó intézkedések elfogadása előtti és az Alapjogi Charta 41. cikkében előírt meghallgatáshoz való jogát.
      A második jogalap a tények elferdítésével kapcsolatos téves jogalkalmazáson alapul, amennyiben a Törvényszék nem vette figyelembe a fellebbező által a megsemmisítés iránti keresetének alátámasztására benyújtott újságcikkeket annak bizonyítására, hogy nem támogatta a szíriai rezsimet.
      A harmadik jogalap téves jogalkalmazáson alapul, amennyiben a Törvényszék nem állapította meg a 2013/255/KKBP határozat (2) 27. és 28. cikkének jogellenességét, amely rendelkezések szerint az Al-Assad és a Makhlouf családhoz tartozás olyan önálló szempontnak minősül, amely igazolja a szankciók előírását, és egyúttal megfordította a bizonyítási terhet.

         (1)  A Szíriával szembeni korlátozó intézkedésekről szóló 2013/255/KKBP határozat módosításáról szóló, 2016. május 27-i (KKBP) 2016/850 tanácsi határozat (HL L 141., 125. o).

         (2)  A Szíriával szembeni korlátozó intézkedésekről szóló, 2013. május 31-i 2013/255/KKBP tanácsi határozat (HL L 147., 14. o.; helyesbítés: HL 2018. L 190., 20. o.).


title: C-159/19. P. sz. ügy: A Törvényszék (ötödik tanács) T-411/16. sz., Syriatel Mobile Telecom kontra Tanács ügyben 2018. december 12-én hozott ítélete ellen a Syriatel Mobile Telecom (Joint Stock Company) által 2019. február 21-énbenyújtott fellebbezés

text:
               20.5.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 172/17

      A Törvényszék (ötödik tanács) T-411/16. sz., Syriatel Mobile Telecom kontra Tanács ügyben 2018. december 12-én hozott ítélete ellen a Syriatel Mobile Telecom (Joint Stock Company) által 2019. február 21-én benyújtott fellebbezés
      (C-159/19. P. sz. ügy)
      (2019/C 172/20)
      Az eljárás nyelve: francia

         Felek

         Fellebbező: Syriatel Mobile Telecom (Joint Stock Company) (képviselő: E. Ruchat ügyvéd)

         A másik fél az eljárásban: az Európai Unió Tanácsa

         A fellebbező kérelmei

                  —

                  a Bíróság nyilvánítsa a fellebbező fellebbezését elfogadhatónak és megalapozottnak;

                  —

                  következésképpen helyezze hatályon kívül az Európai Unió Törvényszéke által a T-411/16. sz. Syriatel Mobile Telecom kontra az Európai Unió Tanácsa ügyben 2018. december 12-én hozott ítéletét,

            és új határozattal döntsön a következőkről:

                  —

                  semmisítse meg a 2016. május 27-i (KKBP) 2016/850 határozatot (1) és a későbbi végrehajtási jogi aktusait a fellebbezőre vonatkozó részükben;

                  —

                  az Európai Unió Tanácsát kötelezze az eljárás költségeinek viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek

      Fellebbezésének alátámasztására a fellebbező három jogalapra hivatkozik.
      Az első jogalap azon alapul, hogy a Törvényszék tévesen alkalmazta a jogot, amikor megsértette a fellebbezőnek az új korlátozó intézkedések elfogadása előtti és az Alapjogi Charta 41. cikkében előírt meghallgatáshoz való jogát.
      A második jogalap a tények elferdítésével kapcsolatos téves jogalkalmazáson alapul, amennyiben a Törvényszék nem vette figyelembe a fellebbező által a megsemmisítés iránti keresetének alátámasztására benyújtott újságcikkeket annak bizonyítására, hogy nem támogatta a szíriai rezsimet.
      A harmadik jogalap téves jogalkalmazáson alapul, amennyiben a Törvényszék nem állapította meg a 2013/255/KKBP határozat (2) 27. és 28. cikkének jogellenességét, amely rendelkezések szerint az Al-Assad és a Makhlouf családhoz tartozás olyan önálló szempontnak minősül, amely igazolja a szankciók előírását, és egyúttal megfordította a bizonyítási terhet.

         (1)  A Szíriával szembeni korlátozó intézkedésekről szóló 2013/255/KKBP határozat módosításáról szóló, 2016. május 27-i (KKBP) 2016/850 tanácsi határozat (HL L 141., 125. o).

         (2)  A Szíriával szembeni korlátozó intézkedésekről szóló, 2013. május 31-i 2013/255/KKBP tanácsi határozat (HL L 147., 14. o.; helyesbítés: HL 2018. L 190., 20. o.).


title: C-182/19. sz. ügy: A First-tier Tribunal (Tax Chamber) (Egyesült Királyság) által 2019. február 26-án benyújtott előzetesdöntéshozatal iránti kérelem — Pfizer Consumer Healthcare Ltd kontra Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

text:
               20.5.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 172/18

      A First-tier Tribunal (Tax Chamber) (Egyesült Királyság) által 2019. február 26-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — Pfizer Consumer Healthcare Ltd kontra Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs
      (C-182/19. sz. ügy)
      (2019/C 172/21)
      Az eljárás nyelve: angol

         A kérdést előterjesztő bíróság

      First-tier Tribunal (Tax Chamber)

         Az alapeljárás felei

         Felperes: Pfizer Consumer Healthcare Ltd

         Alperes: Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdés

      Érvénytelen-e az egyes áruk Kombinált Nómenklatúra szerinti besorolásáról szóló, 2016. július 8-i (EU) 2016/1140 bizottsági végrehajtási rendelet (1) annyiban, amennyiben (a releváns vámtarifaszámok, áruosztályhoz vagy árucsoporthoz tartozó megjegyzések, valamint az 1. általános értelmezési szabályban foglalt magyarázatok szövege, az általános értelmezési szabályok legpontosabb meghatározással összhangban történő besorolást előíró 3.a) pontjának alkalmazása vagy egyéb szempont alapján) a 3005. vtsz. helyett az e termékek lényeges jellemzőjét meghatározó alapanyagnak vagy alkotórésznek minősülő vegyi anyagok alapján a 3824 KN-kód, konkrétan a 38249096 KN-kód alá sorol be olyan termékeket:

                  i.

                  amelyek vegyi anyagokat magukban foglaló „hőcellákat” tartalmazó, kötéshez hasonló anyagból állnak,

                  ii.

                  amelyek a mustártapaszokhoz hasonlóan működnek, azonban további jótékony hatásokkal rendelkeznek,

                  iii.

                  amelyek exoterm vegyi reakció révén enyhítik a fájdalmat, csökkentik a merevséget és elősegítik a szövetgyógyulást (amint azt több klinikai vizsgálat igazolta),

                  iv.

                  amelyek a kiskereskedelem számára szokásos formában vagy kiszerelésben állnak rendelkezésre, valamint

                  v.

                  amelyeket kifejezetten gyógykezelési célt szolgáló, valamint a fenti iii. pontban meghatározott hatásokat kiváltó termékekként mutatnak be és forgalmaznak?

         (1)  HL 2016 L. 189, 1. o.


title: C-208/19. sz. ügy: A Landesgericht für Zivilrechtssachen Graz (Ausztria) által 2019. március 4-én benyújtott előzetesdöntéshozatal iránti kérelem — NK kontra MS és AS

text:
               20.5.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 172/19

      A Landesgericht für Zivilrechtssachen Graz (Ausztria) által 2019. március 4-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — NK kontra MS és AS
      (C-208/19. sz. ügy)
      (2019/C 172/22)
      Az eljárás nyelve: német

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Landesgericht für Zivilrechtssachen Graz

         Az alapeljárás felei

         Felperes: NK

         Alperes: MS, AS

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1)

                  A fogyasztók jogairól, a 93/13/EGK tanácsi irányelv és az 1999/44/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv módosításáról, valamint a 85/577/EGK tanácsi irányelv és a 97/7/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv hatályon kívül helyezéséről szóló, 2011. október 25-i 2011/83/EU európai parlamenti és tanácsi irányelv (1) 3. cikke (3) bekezdésének f) pontja értelmében vett „új épületek építésére irányuló” szerződésnek minősül-e az építész és a fogyasztó között kötött szerződés, amely alapján az építész (csak) egy újonnan megépítendő családi ház megtervezésére köteles, beleértve a tervek elkészítését is?

                  2)

                  Az első kérdésre adott nemleges válasz esetén:
                  A 2011/83/EU irányelv 16. cikkének c) pontja és 2. cikkének 3. és 4. pontja értelmében vett, „a fogyasztó által megadott jellemzőknek megfelelően elkészített vagy egyértelműen a fogyasztó személyére szabott áruk” értékesítésére irányuló szerződésnek minősül-e az építész és a fogyasztó között kötött szerződés, amely alapján az építész egy újonnan megépítendő családi ház megtervezésére köteles a megbízó előírásai és kívánságai alapján, beleértve ezzel összefüggésben a tervek elkészítését is?

         (1)  HL 2011. L 304., 64. o.


title: C-217/19. sz. ügy: 2019. március 8-án benyújtott kereset — Európai Bizottság kontra Finnország

text:
               20.5.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 172/20

      2019. március 8-án benyújtott kereset — Európai Bizottság kontra Finnország
      (C-217/19. sz. ügy)
      (2019/C 172/23)
      Az eljárás nyelve: angol

         Felek

         Felperes: Európai Bizottság (képviselők: C. Hermes, E. Ljung Rasmussen, meghatalmazottak)

         Alperes: Finn Köztársaság

         Kereseti kérelmek

                  —

                  a Bíróság állapítsa meg, hogy a Finn Köztársaság, mivel 2011 óta ismétlődően engedélyt ad a hím pehelyrécék (Somateria mollissima) tavaszi vadászatára Åland tartományban, nem teljesítette a vadon élő madarak védelméről szóló, 2009. november 30-i 2009/147/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (1) 7. cikkének (4) bekezdéséből és 9. cikke (l) bekezdésének c) pontjából eredő kötelezettségeit;

                  —

                  a Bíróság a Finn Köztársaságot kötelezze a költségek viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek

      Az Åland-szigeteknek, Finnország autonóm régiójának regionális kormánya 2011 óta ismétlődően minden évben engedélyt adott a hím pehelyrécék „kivételes tavaszi vadászatára” május két-három hetében összesen 2000–3800 madár tekintetében. Ez az időszak egybeesik a pehelyréce szaporodási szakaszával.
      A 2009/147/EK irányelv 7. cikkének (4) bekezdése tiltja a szaporodási szakaszban történő vadászatot.
      Finnország azt állítja, hogy a pehelyréce tavaszi vadászatát az Åland-szigeteken igazolja a 2009/147/EK irányelv 9. cikke (1) bekezdésének (c) pontjában foglalt eltérést engedő rendelkezés. A Bíróság ítélkezési gyakorlata szerint a tagállamokat illeti a bizonyítási teher a tekintetben, hogy az e rendelkezésben foglalt feltételek teljesülnek.
      A Bizottság úgy ítéli meg, hogy Finnország először is nem bizonyította, hogy az eltérést engedő rendszer a 2009/147/EK irányelv 9. cikke (1) bekezdésének c) pontja értelmében vett „észszerűen indokolható hasznosításnak” minősül. Finnország különösen nem támasztotta alá megfelelő tudományos bizonyítékokkal, hogy biztosított a pehelyréce érintett populációjának kielégítő szinten való fennmaradása.
      Másodszor, Finnország nem bizonyította, hogy az engedélyezett tavaszi vadászat csak a 2009/147/EK irányelv 9. cikke (1) bekezdésének c) pontja értelmében vett „kis számú” madarat érint.

         (1)  A vadon élő madarak védelméről szóló, 2009. november 30-i 2009/147/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL 2010, L 20, 7. o.)


title: C-231/19. sz. ügy: Az Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber) (Egyesült Királyság) által 2019. március 15-én benyújtottelőzetes döntéshozatal iránti kérelem — Blackrock Investment Management (UK) Limited kontraCommissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

text:
               20.5.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 172/21

      Az Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber) (Egyesült Királyság) által 2019. március 15-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — Blackrock Investment Management (UK) Limited kontra Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs
      (C-231/19. sz. ügy)
      (2019/C 172/24)
      Az eljárás nyelve: angol

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber)

         Az alapeljárás felei

         Felperes: Blackrock Investment Management (UK) Limited

         Alperes: Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdés

      Úgy kell-e értelmezni a 2006/112/EK tanácsi irányelv 135. cikke (1) bekezdésének g) pontját, hogy abban az esetben, ha az említett cikk értelmében vett egységes kezelési szolgáltatásokat harmadik fél szolgáltató nyújtja valamely alapkezelő részére, és e szolgáltatásokat az alapkezelő befektetési alapok (SIF-ek) kezeléséhez és befektetési alapoknak nem minősülő más alapok (SIF-nek nem minősülő alapok) kezeléséhez is felhasználja:

                  a)

                  az említett egységes szolgáltatásnyújtás egyetlen adómérték alá tartozik-e? Amennyiben erre a kérdésre igenlő választ kell adni, hogyan határozandó meg az említett egyetlen adómérték? vagy

                  b)

                  Az említett egységes szolgáltatás ellenértékét a kezelési szolgáltatások felhasználásával összhangban meg kell-e osztani (például a SIF-ek és a SIF-nek nem minősülő alapok keretében kezelt források összege alapján) oly módon, hogy az egységes szolgáltatás egy részét adómentes szolgáltatásként, míg a másik részét adóköteles szolgáltatásként kell kezelni?


title: C-235/19. sz. ügy: A Court of Appeal (Egyesült Királyság) által 2019. március 18-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — United Biscuits (Pensions Trustees) Limited, United Biscuits Pension Investments Limited kontra Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs

text:
               20.5.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 172/22

      A Court of Appeal (Egyesült Királyság) által 2019. március 18-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — United Biscuits (Pensions Trustees) Limited, United Biscuits Pension Investments Limited kontra Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs
      (C-235/19. sz. ügy)
      (2019/C 172/25)
      Az eljárás nyelve: angol

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Court of Appeal

         Az alapeljárás felei

         Felperesek: United Biscuits (Pensions Trustees) Limited, United Biscuits Pension Investments Limited

         Alperes: Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

      A a) biztosítók és/vagy b) biztosítónak nem minősülő társaságok által a vagyonkezelőknek nyújtott alapkezelési tevékenységekhez hasonló alapkezelési tevékenységek nyújtása a héairányelv (1) 135. cikke (1) bekezdésének a) pontja (korábban a hatodik irányelv 13. cikke B. részének a) pontja) értelmében vett „biztosítási ügyletnek” minősül-e?

         (1)  A közös hozzáadottértékadó-rendszerről szóló, 2006. november 28-i 2006/112/EK tanácsi irányelv (HL 2006. L 347., 1. o.; helyesbítések: HL 2007. L 335., 60. o.; HL 2015. L 323., 31. o.).


title: C-239/19. sz. ügy: A High Court of Justice (Chancery Division) (Egyesült Királyság) által 2019. március 20-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — Eli Lilly and Company kontra Genentech Inc.

text:
               20.5.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 172/22

      A High Court of Justice (Chancery Division) (Egyesült Királyság) által 2019. március 20-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — Eli Lilly and Company kontra Genentech Inc.
      (C-239/19. sz. ügy)
      (2019/C 172/26)
      Az eljárás nyelve: angol

         A kérdést előterjesztő bíróság

      High Court of Justice (Chancery Division)

         Az alapeljárás felei

         Kérelmező: Eli Lilly and Company

         Ellenérdekű fél: Genentech Inc.

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdés

      A KOT-rendelettel (1) ellentétes-e, ha valamely harmadik fél forgalombahozatali engedélyének hatálya alá tartozó termék vonatkozásában, e harmadik fél hozzájárulása nélkül, az alapszabadalom jogosultjának [kiegészítő oltalmi tanúsítványt] adnak?

         (1)  A gyógyszerek kiegészítő oltalmi tanúsítványáról szóló, 2009. május 6-i 469/2009/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet (HL 2009. L 152., 1. o.)


title: C-564/17. sz. ügy: A Bíróság elnökének 2019. február 4-i végzése — Európai Bizottság kontra Belga Királyság, támogatják: Németországi Szövetségi Köztársaság, Észt Köztársaság, Írország, Spanyol Királyság, Francia Köztársaság, Olasz Köztársaság, Lett Köztársaság, Litván Köztársaság, Magyarország

text:
               20.5.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 172/23

      A Bíróság elnökének 2019. február 4-i végzése — Európai Bizottság kontra Belga Királyság, támogatják: Németországi Szövetségi Köztársaság, Észt Köztársaság, Írország, Spanyol Királyság, Francia Köztársaság, Olasz Köztársaság, Lett Köztársaság, Litván Köztársaság, Magyarország
      (C-564/17. sz. ügy) (1)

      (2019/C 172/28)
      Az eljárás nyelve: francia
      A Bíróság elnöke elrendelte az ügy törlését.

         (1)  HL C 328., 2017.11.13.


title: C-399/18. sz. ügy: A Bíróság elnökének 2019. január 18-i végzése (a College van Beroep voor het Bedrijfsleven [Hollandia]előzetes döntéshozatal iránti kérelme) — Vereniging Gasopslag Nederland, TAQA Onshore BV, TAQA Piek Gas BV kontra Autoriteit Consument en Markt, a Gas Transport Services BV részvételével

text:
               20.5.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 172/25

      A Bíróság elnökének 2019. január 18-i végzése (a College van Beroep voor het Bedrijfsleven [Hollandia] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) — Vereniging Gasopslag Nederland, TAQA Onshore BV, TAQA Piek Gas BV kontra Autoriteit Consument en Markt, a Gas Transport Services BV részvételével
      (C-399/18. sz. ügy) (1)

      (2019/C 172/33)
      Az eljárás nyelve: holland
      A Bíróság elnöke elrendelte az ügy törlését.

         (1)  HL C 294., 2018.8.20.


title: C-48/19. sz. ügy: A Bundesfinanzhof (Németország) által 2019. január 25-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — X-GmbH kontra Finanzamt Z

text:
               29.4.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 148/14

      A Bundesfinanzhof (Németország) által 2019. január 25-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — X-GmbH kontra Finanzamt Z
      (C-48/19. sz. ügy)
      (2019/C 148/14)
      Az eljárás nyelve: német

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Bundesfinanzhof

         Az alapeljárás felei

         Felperes: X-GmbH

         Alperes: Finanzamt Z

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1.

                  A közös hozzáadottértékadó-rendszerről szóló, 2006. november 28-i 2006/112/EK tanácsi irányelv (1) 132. cikke (1) bekezdése c) pontjának hatálya alá tartozó tevékenységről van-e szó az alapügyben szereplőkhöz hasonló olyan körülmények között, amikor az adóalany különböző egészségügyi és betegségekkel kapcsolatos témákban ad telefonon tanácsot a biztosítottaknak egészségbiztosítási pénztárak megbízásából?

                  2.

                  Az alapügyben szereplőkhöz hasonló körülmények között elegendő-e az első kérdésben említett szolgáltatások, valamint a „betegkísérő programok” keretében teljesített ügyletek tekintetében a szükséges szakképesítéshez az, hogy a telefonos tanácsadást „egészségügyi coach”-ok (orvosi asszisztensek, betegápolók) végezzék, és az esetek körülbelül egyharmadában orvos bevonására is sor kerül?

         (1)  HL 2006. L 347., 1. o.; helyesbítések: HL 2007. L 335., 60. o.; HL 2015. L 323., 31. o.


title: C-56/19. P. sz. ügy: A Törvényszék (kilencedik tanács) T-113/15. sz., RFA International kontra Bizottság ügyben 2018. november 15 -én hozott ítélete ellen az RFA International, LP által 2019. január 25-én benyújtott fellebbezés

text:
               29.4.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 148/15

      A Törvényszék (kilencedik tanács) T-113/15. sz., RFA International kontra Bizottság ügyben 2018. november 15 -én hozott ítélete ellen az RFA International, LP által 2019. január 25-én benyújtott fellebbezés
      (C-56/19. P. sz. ügy)
      (2019/C 148/15)
      Az eljárás nyelve: angol

         Felek

         Fellebbező: RFA International, LP (képviselők: B. Evtimov адвокат, M. Krestiyanova avocate, D. O'Keeffe, Solicitor, N. Tuominen, E. Borovikov, avocats)

         A másik fél az eljárásban: Európai Bizottság

         A fellebbező kérelmei

      A fellebbező azt kéri, hogy a Bíróság:

                  —

                  helyezze hatályon kívül a megtámadott ítéletet;

                  —

                  hozzon végleges ítéletet az ügyben, ha az eljárás helyzete megengedi;

                  —

                  másodlagosan utalja vissza az ügyet a Törvényszék elé újbóli mérlegelésre;

                  —

                  a Bizottságot kötelezze a Bíróság előtti eljárásban és a Törvényszék előtti eljárásban felmerült költségek viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek

      A jelen fellebbezés a fellebbező által az elsőfokú eljárásban előterjesztett második jogalapot érintően a Törvényszék által tett megállapításokra korlátozódik.
      A Törvényszék a megállapításaiban téves jogi értelmezést alkalmazott az alaprendelet (1) 11. cikkének (9) és (10) bekezdése vonatkozásában, és a bonyolult helyzetek értékelést érintően a Bizottságot e rendelkezések alapján megillető mérlegelési lehetőségek megengedhető terjedelmének túlságosan szélesként való meghatározása tekintetében. A fellebbező tisztelettel arra kéri a Bíróságot, hogy helyezze kívül a megtámadott ítéletet a következő indokok alapján.
      A Törvényszék az alaprendelet értelmezését érintően két vonatkozásban téves jogalkalmazást követett el.

                  a)

                  Először is a Törvényszék tévesen értelmezte az alaprendelet 11. cikkének (9) bekezdését. Az alaprendelet 11. cikkének (9) bekezdése értelmében változatlan körülmények esetén a Bizottságnak a lefolytatott felülvizsgálatok mindegyike során ugyanazt a módszert kell alkalmaznia, mint amelyet a vám megállapítását eredményező vizsgálat alkalmával használt, kellőképpen figyelembe véve az említett rendelet 2. cikkét. A Bizottság azonban annak értékelése során, hogy a dömpingellenes vámokat tükrözték-e a viszonteladási árak, ezen értékelést nem az első rendelethez vezető vizsgálat keretében meghatározott viszonteladási árak alapján végezte el, hanem a jelenlegi oroszországi termelési költségek alapján. Ez az alaprendelet 11. cikkének (9) bekezdése értelmében a módszer megváltoztatásának minősül. A Bizottság megállapította, hogy a körülmények az első vizsgálat óta jelentős mértékben megváltoztak, és különösen az orosz exportőrök termelési költségei hozzávetőlegesen 100 %-kal megnövekedtek. A költségnövekedés azonban már a 2008–2010 visszatérítési vizsgálati időszakban létezett és ismert volt.

                  b)

                  Másodszor a Törvényszék tévesen értelmezte az alaprendelet 11. cikkének (10) bekezdését, mivel téves jogi tesztet alkalmazott. A Törvényszék által kijelölt jogi teszt megköveteli, hogy a dömpingellenes vámoknak az exportárakba való beépítésére vonatkozó bizonyíték csak DDP (2) árak adatai alapján nyújtható, és annak alátámasztása útján, hogy nem csak a dömpingellenes vámokat építették be az új árakba, hanem az összes felmerülő termelési költséget is. Sem az alaprendelet 11. cikkének (10) bekezdése, sem a dömpingellenes vámok visszatérítéséről szóló bizottsági értesítés (3) nem tartalmaz ilyen követelményt.

            Végezetül a Törvényszék érdemben téves ténymegállapításokat tett a következők megállapításakor:

                  a)

                  A termelési költség növekedése csupán az első és a második visszatérítési vizsgálati időszak során került felszínre, és így az a körülmények olyan megváltozásának minősült, amely igazolta a módszer megváltoztatását. A Bizottság ugyanis már az első vizsgálati időszakban és a 2008–2010 visszatérítési vizsgálati időszakban tudott a költségnövekedésről.

                  b)

                  A módszer megváltoztatását igazolja a mozgástér létrehozása és az olyan gazdasági szereplőkkel szemben egyenlőtlen bánásmód elkerülése, akikre ugyanazon intézkedések vonatkoznak. Az össze orosz termelő esetében ugyanis felmerült volna ugyanaz a költségnövekedés.

         (1)  Az Európai Közösségben tagsággal nem rendelkező országokból érkező dömpingelt behozatallal szembeni védelemről szóló, 2009. november 30-i 1225/2009/EK tanácsi rendelet (HL 2009. L 343., 51. o.; helyesbítések: HL 2010. L 7., 22. o.; HL 2016. L 44., 20. o.)

         (2)  „Delivery duty paid”.

         (3)  HL 2014. C 164., 9. o.


title: C-57/19. P. sz. ügy: A Törvényszék (kibővített harmadik tanács) T-793/14. sz., Tempus Energy és Tempus Energy Technology kontra Bizottság ügyben 2018. november 15-én hozott ítélete ellen az Európai Bizottság által 2019. január 25-én benyújtott fellebbezés

text:
               29.4.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 148/16

      A Törvényszék (kibővített harmadik tanács) T-793/14. sz., Tempus Energy és Tempus Energy Technology kontra Bizottság ügyben 2018. november 15-én hozott ítélete ellen az Európai Bizottság által 2019. január 25-én benyújtott fellebbezés
      (C-57/19. P. sz. ügy)
      (2019/C 148/16)
      Az eljárás nyelve: angol

         Felek

         Fellebbező: Európai Bizottság (képviselők: É. Gippini Fournier és P. Němečková meghatalmazottak)

         A többi fél az eljárásban: Tempus Energy Ltd, Tempus Energy Technology Ltd, Nagy-Britannia és Észak-Írország Egyesült Királysága

         A fellebbező kérelmei

      A fellebbező azt kéri, hogy a Bíróság

                  —

                  helyezze hatályon kívül a Törvényszék (kibővített harmadik tanács) T-793/14. sz., Tempus Energy Ltd és Tempus Energy Technology Ltd kontra Európai Bizottság ügyben 2018. november 15-én hozott, és a Bizottság részére a következő napon kézbesített ítéletét;
                  és

                  —

                  utasítsa el a 2014. július 23-i azon C(2014) 5083 final bizottsági határozat (1) megsemmisítése iránti keresetet, amelyben a Bizottság nem emel kifogást az Egyesült Királyság kapacitáspiacára irányuló támogatási programmal szemben;

            másodlagosan

                  —

                  helyezze hatályon kívül a Törvényszék (kibővített harmadik tanács) T-793/14. sz., Tempus Energy Ltd és Tempus Energy Technology Ltd kontra Európai Bizottság ügyben 2018. november 15-én hozott, és a Bizottság részére a következő napon kézbesített ítéletét;

                  —

                  az ügyet utalja vissza a Törvényszék elé az első fokon felhozott második jogalap vizsgálata érdekében;

            és mindenesetre az első fokú eljárás felpereseit kötelezze az első fokú eljárásban és a fellebbezéssel összefüggésben felmerült költségek viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek

      A fellebbező egyetlen jogalapra hivatkozik: a Törvényszék tévesen értelmezte az Európai Unió működéséről szóló szerződés 108. cikkének (3) bekezdését és az Európai Unió működéséről szóló szerződés 108. cikkének alkalmazására vonatkozó részletes szabályok megállapításáról szóló, 2015. július 13-i (EU) 2015/1589 tanácsi rendelet (2) 4. cikkének (2) és (3) bekezdését annak megállapításával, hogy a bejelentett támogatási intézkedés komoly kétségeket vet fel annak a belső piaccal való összeegyeztethetőségét illetően.
      Mivel a Törvényszék a komoly nehézségek tekintetében számos valószínűsítő körülményre támaszkodott, az egyetlen jogalap a megtámadott határozatban vizsgált valószínűsítő körülmények két csoportjának megfelelő következő két részre osztható:

                  —

                  Első rész: a Törvényszék tévesen vette figyelembe a kétségek fennállásának fő valószínűsítő körülményeként a bejelentés előtti kapcsolatfelvételek hosszúságát és körülményeit, valamint az intézkedés bonyolultságát és újdonságát.

                  —

                  Második rész: a Törvényszék tévesen kifogásolta, hogy a Bizottság az Egyesült Királyság kapacitáspiacának bizonyos szempontjaira vonatkozóan nem végzett megfelelő vizsgálatot.

         (1)  Állami támogatások engedélyezése az Európai Unió működéséről szóló szerződés 107. és 108. cikke értelmében — Olyan esetek, amelyekkel kapcsolatban a Bizottság nem emel kifogást (HL 2014. C 348., 5. o.).

         (2)  HL 2015. L 248., 9. o.


title: C-74/19. sz. ügy: A Tribunal Judicial da Comarca de Lisboa — Juízo Local Cível de Lisboa — Juiz 18 (Portugália) által 2019. január 31-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — LE kontra Transportes Aéreos Portugueses, SA

text:
               29.4.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 148/18

      A Tribunal Judicial da Comarca de Lisboa — Juízo Local Cível de Lisboa — Juiz 18 (Portugália) által 2019. január 31-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — LE kontra Transportes Aéreos Portugueses, SA
      (C-74/19. sz. ügy)
      (2019/C 148/17)
      Az eljárás nyelve: portugál

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Tribunal Judicial da Comarca de Lisboa — Juízo Local Cível de Lisboa — Juiz 18

         Az alapeljárás felei

         Felperes: LE

         Alperes: Transportes Aéreos Portugueses, SA

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1)

                  Beletartozik-e a 261/2004/EK rendelet (1) (14) preambulumbekezdésében hivatkozott „rendkívüli körülmények” fogalmába az a körülmény, hogy valamely utas a repülőút során megharapja a többi utastársát és megtámadja a személyzet azon tagjait, akik próbálják őt megnyugtatni, ami a járat parancsnoka szerint indokolttá teszi, hogy a legközelebbi repülőtér felé kitérjenek, a szóban forgó utas kiszállítása és poggyászának kirakása érdekében, ami a légi járat célállomásra való érkezését illetően késést eredményez?

                  2)

                  Mentesítheti-e a légi társaságot az ugyanazon repülőgép visszaútján a felszállást illetően történt késés miatti felelősség alól a visszautat közvetlenül megelőző odaút során felmerült „rendkívüli körülmény”?

                  3)

                  A 261/2004 rendelet 5. cikkének (3) bekezdésében foglalt rendelkezés alkalmazásában a légi társaság (jelenleg alperes) megtett-e minden észszerű intézkedést a késés megakadályozására annak megvizsgálásával és megállapításával, hogy másik repülőgép küldésével sem kerülhette volna el a már nyilvánvaló késést, valamint az utas (jelenleg felperes) másnapi légi járatra történő átirányításával, tekintettel arra, hogy a társaság az utas végső célállomására naponta egy légi járatot üzemeltet?

         (1)  A visszautasított beszállás és légijáratok törlése vagy hosszú késése esetén az utasoknak nyújtandó kártalanítás és segítség közös szabályainak megállapításáról, és a 295/91/EGK rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló, 2004. február 11-i 261/2004/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet (HL 2004. L 46., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 7. fejezet, 8. kötet, 10. o.)


title: C-105/19. sz. ügy: A Monomeles Protodikeio Serron (Görögország) által 2019. február 8-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — WP kontra Trapeza Peiraios AE

text:
               29.4.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 148/20

      A Monomeles Protodikeio Serron (Görögország) által 2019. február 8-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — WP kontra Trapeza Peiraios AE
      (C-105/19. sz. ügy)
      (2019/C 148/19)
      Az eljárás nyelve: görög

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Monomeles Protodikeio Serron

         Az alapeljárás felei

         Felperes: WP

         Alperes: Trapeza Peiraios AE

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1)

                  Úgy kell-e értelmezni a 93/13 irányelv (1) 6. cikkének (1) bekezdését, hogy az olyan közrendi jellegű eljárási szabályt vezet be, amely arra kötelezi a nemzeti bíróságokat, hogy — még abban a szakaszban is, amikor fizetési meghagyás kibocsátására kérik őket — hivatalból vizsgálják egy szolgáltató és egy fogyasztó között létrejött szerződés feltételének tisztességtelen jellegét, a következők figyelembevételével: a görög jogrendben a polgári perrendtartás (kodikas politikis dikomias) 623., 624., 628. és 629. cikke értelmében nem csak ez a kötelezettség nem áll fenn, hanem a fizetési meghagyást egyenesen kontradiktórius eljárás nélkül bocsátják ki, az iratok, köztük a hitelszerződés alakszerű ellenőrzését követően; a fizetési meghagyás kibocsátása a görög állam bíráinak hatáskörébe tartozik; a fizetési meghagyás azonnal végrehajtható okiratnak minősül, amelynek alapján a szolgáltató három (3) nap elteltével végrehajtás iránti eljárást kezdeményezhet, amely nem függeszthető fel?

                  2)

                  Úgy kell-e értelmezni a 93/13 irányelv 6. cikkének (1) bekezdését, hogy az olyan közrendi jellegű eljárási szabályt vezet be, amely arra kötelezi a nemzeti bíróságokat, hogy ne bocsássanak ki fizetési meghagyást, amennyiben a fizetési meghagyást kibocsátó bíróság előtt okirat alapján bizonyítást nyert, hogy a hitel olyan általános szerződési feltételekből (ÁSZF) származik, amelyeket jogerős ítéletekkel tisztességtelenségük okán semmisnek mondtak ki jogsértés megállapítása iránti, fogyasztóvédelmi szerveztek által szolgáltatókkal szemben benyújtott keresetek alapján, és amely feltételeket a Z1–798/25–06–2008 (FEK B 1353/11–07–2008) miniszteri határozat sorol fel, amely a tisztességtelen feltételek nemzeti listáját tartalmazza (a Z1–21/17–01–2011 miniszteri határozat által módosítva és kiegészítve), és a Symvoulio tis Epikrateias (államtanács) azt jogszerűnek nyilvánította 1210/2010. sz. ítéletével, miután egyfelől figyelembe vette az Areios Pagos (semmítőszék) 1219/2001. és 430/2005. sz. ítéletét, az Efeteio Athinon (athéni fellebbviteli bíróság) 523/2003. és 6291/200. sz. ítéletét, a Polymeles Protodikeio Athinon (athéni helyi bíróság) 1119/2002. és 1208/1998. sz. ítéletét is, amely ítéletek már jogerőssé váltak, valamint a Polymeles Protodikeio Athinon 961/2007. sz. ítéletét a jogerőssé vált részében, illetve másfelől azt a tényt, hogy hogy azon jogerő hatásai, amellyel e bírósági határozatok rendelkeznek, magasabb fokú közérdeket képviselnek a piac megfelelő működése és a fogyasztók védelme tekintetében (a 2251/1994 törvény 10. cikkének (2) bekezdése); az említett miniszteri határozatban kimondásra került, hogy „a hitelintézetek és a fogyasztók közötti szerződésekbe tilos olyan általános szerződéses feltételeket foglalni, amelyeket jogerős bírósági határozatokkal már tisztességtelennek minősítettek fogyasztóvédelmi szervezetek által benyújtott keresetek alapján”, és felsorolásra kerülnek a fogyasztóvédelmi szervezetek által bankokkal mint szolgáltatókkal szemben benyújtott csoportos keresetek alapján már semmisnek nyilvánított ÁSZF-ek; figyelembe véve, hogy Görögországban a fizetési meghagyás kibocsátása a bíróságok — pontosabban az Eriniodikeia (békebírók) és a Protodikeia (elsőfokú bíróságok) — hatáskörébe tartozik, és a fizetési meghagyás azonnal végrehajtható okiratnak minősül, amelynek alapján a szolgáltató három (3) nap elteltével végrehajtás iránti eljárást kezdeményezhet, amely nem függeszthető fel?

                  3)

                  Úgy kell-e értelmezni a 93/13 irányelv 6. cikkének (1) bekezdését, 7. cikkének (1) bekezdését, illetve 8. cikkét, hogy a jogsértés megállapítása iránti, fogyasztóvédelmi szervezetek által szolgáltatókkal szemben benyújtott kereseteknek helyt adó ítéletek jogereje további feltételként — annak érdekében, hogy a jogerő erga omnes hatályú legyen (a 2251/1994 törvény 10. cikke (20) bekezdésének megfelelően — megköveteli a felek, valamint a jogi tények és a ténybeli körülmények azonosságát — amint azt a nemzeti eljárási jogban a polgári perrendtartás (kodikas politikis dikonomias) 324. cikke előírja —, ami azzal a következménnyel járhat, hogy a jogsértés megállapítása iránti csoportos kereseteknek helyt adó ítéletek jogereje lehet, hogy nem lesz kiterjeszthető és alkalmazható minden olyan tényállásra, amelynek esetében a nemzeti bíróság egy fogyasztó által egy szolgáltatóval szemben benyújtott keresetet bírál el?

         (1)  A fogyasztókkal kötött szerződésekben alkalmazott tisztességtelen feltételekről szóló, 1993. április 5-i 93/13/EGK tanácsi irányelv (HL 1993. L95., 29. o.; magyar nyelvű különkiadás 15. fejezet, 2. kötet, 288.o.)


title: C-113/19. sz. ügy: A Cour administrative (Luxemburg) által 2019. február 12-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — Luxaviation SA kontra Ministre de l'Environnement

text:
               29.4.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 148/21

      A Cour administrative (Luxemburg) által 2019. február 12-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — Luxaviation SA kontra Ministre de l'Environnement
      (C-113/19. sz. ügy)
      (2019/C 148/20)
      Az eljárás nyelve: francia

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Cour administrative

         Az alapeljárás felei

         Felperes: Luxaviation SA

         Alperes: Ministre de l'Environnement

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1.

                  A 2003/87/EK irányelv (1) 12. cikkének (3) bekezdését, amely szerint a tagállamoknak gondoskodniuk kell arról, hogy az üzemeltetők átadják az általuk kibocsátott egységeket, a Charta megfelelő ügyintézés elvét kimondó 41. cikkével együttesen úgy kell-e értelmezni, hogy az arra kötelezi az illetékes nemzeti hatóságot, hogy a tárgyév április 30-át megelőzően egyedileg kövesse nyomon az átadási kötelezettségeket, amennyiben e hatóság nemzeti szinten korlátozott számú, a jelen esetben 25 üzemeltető felügyeletére rendelkezik hatáskörrel?

                  2.

                              a.

                              Úgy kell-e tekinteni a kibocsátási egységek befejezetlen átadását a jelen ügyben szereplőhöz hasonló esetben, amikor az üzemeltető az eljárás befejezését tanúsító elektronikus visszaigazolás átvételére hivatkozik, mint amely észszerűen kelthet a jóhiszemű üzemeltetőnél jogos bizalmat a tekintetben, hogy befejezte a 2003/87/EK irányelv 6. cikke (2) bekezdésének e) pontjában előírt átadást?

                              b.

                              A második kérdésre adott válaszra figyelemmel, e bizalom jogos jellege még megalapozottabbnak tekinthető-e a jóhiszemű üzemeltetőnél abban az esetben, ha a korábbi átadási időszak során a nemzeti hatóság saját kezdeményezésére kapcsolatba lépett vele annak érdekében, hogy a 2003/87/EK irányelv 6. cikke (2) bekezdésének e) pontjában előírt határidők lejártát megelőzően néhány nappal emlékeztesse arra, hogy a kibocsátási egységek átadására irányuló eljárás még nem zárult le, aminek alapján tehát a következő év során ugyanezen hatóság közvetlen kapcsolatfelvételének hiányában észszerűen feltételezhette, hogy megfelel a folyamatban lévő év vonatkozásában átadási kötelezettségeinek?

                              c.

                              Az előző két kérdésre adott válaszra figyelemmel, függetlenül attól, hogy azokat egyedileg vagy együttesen elemezték, a bizalomvédelem elve értelmezhető-e úgy, mint amely olyan vis maiort jelent, amely lehetővé teszi a jóhiszemű üzemeltető részleges vagy teljes mentesítését a 2003/87/EK irányelv 16. cikkének (3) bekezdésében hivatkozott szankció alól?

                  3.

                              a.

                              Ellentétes-e a Charta 49. cikkének (3) bekezdésével, amely az arányosság elvét rögzíti, a kibocsátási egységek átadásának elmaradását szankcionáló, a 2003/87/EK irányelv 16. cikkének (3) bekezdésében előírt szankció, amennyiben e rendelkezés nem teszi lehetővé arányos szankció kiszabását az üzemeltető által elkövetett jogsértéshez képest?

                              b.

                              Az előző kérdésre adott nemleges válasz esetén a Charta 20. cikkében rögzített egyenlőség elvét, [valamint] a jóhiszeműség és a „fraus omnia corrumpit” elvét úgy kell-e értelmezni, hogy azokkal ellentétes az, ha a 2003/87/EK irányelv 16. cikkének (3) bekezdése alapján kiszabandó átalányszankció kapcsán — amelyhez automatikusan kapcsolódik [a 2004. december 23-i törvény] 20. cikkének (7) bekezdésében előírt automatikus közzétételi kötelezettség — a pusztán gondatlan jóhiszemű üzemeltetőt, amely ezenfelül abban a hiszemben volt, hogy a releváns április 30-i határidőre megfelelt a kibocsátási jogok átadására irányuló kötelezettségeinek, ugyanúgy kezelik, mint a csalárd magatartást tanúsító üzemeltetőt?

                              c.

                              Az előző kérdésre adott nemleges válasz esetén az átalányszankció alkalmazása, amelynek módosítására a nemzeti bíróságnak a vis maior eseteket kivéve nincs lehetősége, [illetve] az automatikus közzétételi szankció megfelel-e a Charta hatékony jogorvoslat fennállását garantáló 47. cikkének?

                              d.

                              Az előző kérdésre adott nemleges válasz esetén a rögzített pénzügyi szankció az uniós jogalkotó ilyen módon ismertetett szándéka alapján történő jóváhagyása, [illetve] az automatikus közzétételi szankció, a szigorúan értelmezett vis maior esetét kivéve az arányosság elvének figyelembevétele nélkül nem eredményezi-e azt, hogy a nemzeti bíróság az uniós jogalkotó feltételezett szándékának enged, illetve azt, hogy indokolatlanul hiányzik a bírósági felülvizsgálat, a Charta 47. cikkére és 49. cikkének (3) bekezdésére figyelemmel?

                              e.

                              Az előző kérdésre adott válaszra figyelemmel a nemzeti bíróság bírósági felülvizsgálatának hiánya, a 2003/87/EK irányelv 16. cikkének (3) bekezdésében előírt szankcióval, [illetve a 2004. december 23-i törvény] 20. cikkének (7) bekezdésében előírt automatikus közzétételi szankcióval összefüggésben nem eredményezi-e azt, hogy megszakad az EJEB és a nemzeti legfelsőbb bíróságok között a Bíróság által jóváhagyott, előzetesen rögzített döntés eredményeként megindult, lényegében gyümölcsöző párbeszéd, a szigorúan értelmezett vis maior esetét kivéve, ami egyenértékű azzal, hogy nem lehetséges a párbeszéd a nemzeti legfelsőbb bíróságok részéről, mivel azok a vis maior hiányának megállapítását követően kötelesek jóváhagyni a szankciót?

                  4.

                  Figyelemmel az előző kérdésekre adott válaszokra, a vis maior fogalmát lehet-e úgy értelmezni, mint amely figyelembe veszi a jóhiszemű üzemeltetővel kapcsolatos túlzott szigort, amennyiben a 2003/87/EK irányelv 16. cikkének (3) bekezdésében hivatkozott átalányszankció megfizetése, [illetve a 2004. december 23-i törvény] 20. cikkének (7) bekezdésében előírt automatikus közzétételi szankció olyan ebből következő pénzügyi kockázatot és hitelezési veszteséget eredményez, amely a személyi állomány elbocsátásához, sőt fizetésképtelenséghez vezethet?

         (1)  Az üvegházhatást okozó gázok kibocsátási egységei Közösségen belüli kereskedelmi rendszerének létrehozásáról és a 96/61/EK tanácsi irányelv módosításáról szóló, 2003. október 13-i 2003/87/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL 2003. L 275., 32. o.; magyar nyelvű különkiadás 15. fejezet, 7. kötet, 631. o.)


title: C-117/19. sz. ügy: A Mokestinių ginčų komisija prie Lietuvos Respublikos vyriausybės (Litvánia) által 2019. február 15-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — AB „Linas Agro” kontra Muitinės departamentas prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos

text:
               29.4.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 148/22

      A Mokestinių ginčų komisija prie Lietuvos Respublikos vyriausybės (Litvánia) által 2019. február 15-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — AB „Linas Agro” kontra Muitinės departamentas prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos
      (C-117/19. sz. ügy)
      (2019/C 148/21)
      Az eljárás nyelve: litván

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Mokestinių ginčų komisija prie Lietuvos Respublikos vyriausybės

         Az alapeljárás felei

         Felperes: AB „Linas Agro”

         Alperes: Muitinės departamentas prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1.

                  A 945/2005 rendelet (1) preambulumában, különösen annak (20)–(23) preambulumbekezdésében szereplő azon állításokat, amelyek szerint „ha az érintett termék nitrogéntartalma meghaladja a 28 tömegszázalékot, az érintett termék ammónium-nitrát-tartalma minden esetben meghaladja a 80 tömegszázalékot” olyan állandó vélelemnek kell tekinteni, amelynek alapján arra a következtetésre lehet jutni, hogy amennyiben az érintett termék (ammónium-nitrát műtrágya) 28 vagy annál nagyobb tömegszázalékban tartalmaz nitrogént (N), annak ammónium-nitrát-tartalma (AN-tartalma) minden esetben meghaladja a 80 tömegszázalékot?

                  2.

                  Alkalmazható-e az említett vélelem az érintett terméknek a 945/2005 rendeletben rögzített új típusaira is, vagyis a 28 tömegszázaléknak megfelelő vagy azt meghaladó nitrogéntartalommal (N-tartalommal) rendelkező, ammónia-nitrogént és nitrát-nitrogént hozzávetőleg 1:1 arányban tartalmazó, valamint 12 tömegszázalékot meg nem haladó foszfor- (P) és/vagy káliumtartalommal (K-tartalommal) rendelkező NPK műtrágyákra, például a jelen ügy tárgyát képező NPK 30–4–4 műtrágyára is?

                  3.

                  Amennyiben a fenti kérdésekre igenlő választ kell adni, rendelkezik-e jogi kötőerővel a 945/2005 rendeletben szereplő, fent említett vélelem, vagyis az alapul vehető-e az adójogi jogvitákban eljáró bizottság határozatának 17. pontjában megjelölt NPK műtrágyák TARIC-kód alá történő besorolásánál, ennek megfelelően pedig a hatályban lévő intézkedések (dömpingellenes vám) alkalmazása céljából, annak ellenére, hogy a 945/2005 rendelet 1. cikkének 1. pontja és 1. cikkének 3. pontja (ennek megfelelően pedig a szóban forgó behozatali eljárások idején hatályban lévő 999/2014 rendelet (2) 1. cikkének (1) bekezdése és 1. cikke (2) bekezdésének c) pontja) a végleges dömpingellenes vámnak valamely termékben lévő nitrogén (N) kémiai elem tartalma helyett az adott termékben lévő ammónium-nitrát (AN) kémiai vegyület tartalma, valamint a foszfor- és káliumtartalom után történő kivetésére vonatkozik?

                  4.

                  Az arányosság elve alapján a hatályban lévő intézkedések új terméktípusokra történő alkalmazásának, valamint a vámeljárás egyszerűsítésének és az összetett műtrágyába kevert érintett termék mennyiségének megfelelő vámtételek alkalmazásának a 945/2005 rendelet (35) és (36) preambulumbekezdésében meghatározott célkitűzéseire tekintettel — az adójogi jogvitákban eljáró bizottság határozatának 17. pontjában említett NPK műtrágyák TARIC-kódok alá történő besorolása, ennek megfelelően pedig a hatályban lévő intézkedések (dömpingellenes vám) alkalmazása szempontjából — alapul vehető-e az adójogi jogvitákban eljáró bizottság határozatának 16. pontjában meghatározott vélelem az említett műtrágyák ammónium-nitrát-tartalmának kiszámításánál (meghatározásánál)? Másképpen megfogalmazva, az adójogi jogvitákban eljáró bizottság határozatának 17. pontjában említett NKP műtrágyák nitrogéntartalmának (N-tartalmának) (az importőr által a vámkezelés időpontjában vagy a laboratóriumi vizsgálatok során rendelkezésre bocsátott okmányok alapján történő) meghatározását követően az ammónium-nitrát-tartalmat az ammónium-nitrát-tartalom (AN-tartalom) és a nitrogéntartalom (N-tartalom) 945/2005 rendelet (20) preambulumbekezdésében meghatározott, az elemek atomsúlyától függő és 2,86-nak megfelelő arányára tekintettel, laboratóriumi vizsgálatoknak a pontos ammónium-nitrát-tartalom meghatározása céljából történő elvégzése nélkül kell-e kiszámítani (meghatározni)?

         (1)  A 384/96/EK rendelet 11. cikkének (3) bekezdése szerinti részleges időközi felülvizsgálatot követően az Oroszországból származó ammónium-nitrát behozatalra vonatkozó végleges dömpingellenes vám kivetéséről szóló 658/2002/EK rendelet és a többek között Ukrajnából származó ammónium-nitrát behozatalra vonatkozó végleges dömpingellenes vám kivetéséről szóló 132/2001/EK rendelet módosításáról szóló, 2005. június 21-i 945/2005/EK tanácsi rendelet (HL 2005. L 160., 1. o.).

         (2)  Az Oroszországból származó ammónium-nitrát behozatalára vonatkozó végleges dömpingellenes vámnak az 1225/2009/EK tanácsi rendelet 11. cikkének (2) bekezdése szerinti hatályvesztési felülvizsgálatát követő kivetéséről szóló, 2014. szeptember 23-i 999/2014/EU bizottsági végrehajtási rendelet (HL 2014. L 280., 19. o.).


title: C-130/19. sz. ügy: 2019. február 15-én benyújtott kereset — Európai Számvevőszék kontra Karel Pinxten

text:
               29.4.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 148/24

      2019. február 15-én benyújtott kereset — Európai Számvevőszék kontra Karel Pinxten
      (C-130/19. sz. ügy)
      (2019/C 148/22)
      Az eljárás nyelve: francia

         Felek

         Felperes: Európai Számvevőszék (képviselők: C. Lesauvage, E. von Bardeleben, J. Vermer meghatalmazottak)

         Alperes: Karel Pinxten

         Kereseti kérelmek

      A felperes azt kéri, hogy a Bíróság:

                  —

                  állapítsa meg, hogy K. Pinxten immár nem tesz eleget a hivatalából az EUMSZ 285. és EUMSZ 286. cikk, valamint az e cikkek alkalmazásával hozott szabályok alapján eredő kötelezettségeknek;

                  —

                  ebből kifolyólag állapítsa meg az EUMSZ 286. cikk (6) bekezdésében említett szankciót, és a Számvevőszék kérésre határozza meg annak tartalmát;

                  —

                  K. Pinxtent kötelezze a költségek viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek

      A Számvevőszék kifogásolja, hogy K. Pinxten:

                  —

                  először is visszaélésszerűen használta a Számvevőszék forrásait a tagi minőségével kapcsolatban nem álló vagy azzal összeegyeztethetetlen tevékenységek finanszírozása érdekében;

                  —

                  másodszor visszaélésszerűen és jogellenesen vett igénybe adókedvezményeket;

                  —

                  harmadszor a rendelkezésére bocsátott szolgálati jármű állítólagos baleseteit érintően hamis kárbejelentéseket tett a biztosító felé;

                  —

                  negyedszer a számvevőszéki tisztsége betöltése alatt gazdasági társaság ügyvezetői tevékenységét látta el, és politikai pártban élénk politikai tevékenységet folytatott;

                  —

                  ötödször összeférhetetlenségi helyzetet hozott létre egy ellenőrzött szervezet vezetőjének való szolgáltatás kínálásával.


title: C-144/19. sz. ügy: A Törvényszék (kilencedik tanács) T-680/14. sz., Lupin kontra Bizottság ügyben 2018. december 12-én hozott ítélete ellen a Lupin Ltd által 2019. február 20-án benyújtott fellebbezés

text:
               29.4.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 148/24

      A Törvényszék (kilencedik tanács) T-680/14. sz., Lupin kontra Bizottság ügyben 2018. december 12-én hozott ítélete ellen a Lupin Ltd által 2019. február 20-án benyújtott fellebbezés
      (C-144/19. sz. ügy)
      (2019/C 148/23)
      Az eljárás nyelve: angol

         Felek

         Fellebbező: Lupin Ltd (képviselők: S. Smith, A. White, Solicitors, M. Hoskins QC, V. Wakefield, Barrister)

         A másik fél az eljárásban: Európai Bizottság

         A fellebbező kérelmei

      A fellebbező azt kéri, hogy a Bíróság:

                  —

                  helyezze hatályon kívül a Törvényszéknek a Lupin és a Krka közötti bánásmódbeli eltérésre vonatkozó megállapításait;

                  —

                  az alapokmány 61. cikke alapján maga döntsön az ügy érdemében, megsemmisítve vagy csökkentve a Bizottság által kiszabott bírságot.

         Jogalapok és fontosabb érvek

                  1.

                  Az első jogalap arra vonatkozik, hogy a Törvényszék tévesen alkalmazta a jogot amikor megállapította, hogy a Lupin és a Servier között 2007. január 30-án létrejött szabadalmi vitarendezési megállapodás az EUMSZ 101. cikk (1) bekezdése szerinti, cél általi korlátozásnak minősül. Közelebbről:

                              a.

                              a Törvényszék tévedett a cél általi korlátozás megállapítása érdekében alkalmazandó jogi szempontokat illetően, különösen a C-67/13. P. sz. Cartes Bancaire ügyben kifejtett jogelvekre tekintettel.

                              b.

                              A Törvényszék nem állapította meg, hogy a forgalmazástilalmi kikötés és a megnemtámadási kikötés versenyjogi hatásai azonosak, tekintet nélkül bármiféle ösztönzés fennállására.

                              c.

                              A Törvényszék elmulasztotta megvizsgálni vagy kifejteni a különbséget az igazolt és a nem igazolt fordított kifizetések között, a jogbiztonság elvének ellenére.

                              d.

                              A Törvényszék tévesen állapította meg, hogy valamely generikus gyógyszertársaság ösztönzése igazolja a cél általi korlátozás fennállását. A generikus gyógyszertársaságnak nyújtott előny ugyancsak nem igazolja e megállapítást.

                              e.

                              A Törvényszék tévesen alkalmazta a jogot annak megállapításával, hogy a megállapodásban szereplő korlátozások nem egyértelmű megfogalmazását úgy kell értelmezni, hogy azok kiterjednek a felek között vitatott szabadalom hatálya alá nem tartozó termékekre is.
                              A versenykorlátozó hatás hiánya

                  2.

                  A Törvényszék úgy ítélte meg, hogy hatástalan a Lupin azon jogalapja, amelyben versenykorlátozó hatás megállapítását rója fel a Bizottságnak, mivel a Törvényszék megerősítette a Bizottság cél általi korlátozására vonatkozó megállapítását. Második jogalapjában a Lupin azt kéri, hogy amennyiben a Bíróság cáfolja a cél általi korlátozásra vonatkozó megállapítást, határozzon véglegesen a Lupin által benyújtott fellebbezésről, megsemmisítve a Bizottság versenykorlátozó hatás fennállására vonatkozó megállapítását. Közelebbről:

                              a.

                              a Bizottság jogban való tévedést követett el azáltal, hogy a fordított kifizetésekre és/vagy a jelentős ösztönzésre támaszkodott.

                              b.

                              A Bizottságnak a versenykorlátozó hatás kérdését a járulékos korlátozások elméletére és/vagy a C-309/99. sz. Wouters ítéletben elismert elvekre való hivatkozással kellett volna megvizsgálnia.

                              c.

                              A Bizottság a Servier piaci helyzetére vonatkozó, az EUMSZ 101. cikk (1) bekezdésén alapuló értékeléséhez közvetlenül átültette az EUMSZ 102. cikkben szereplő erőfölényre vonatkozó megállapításait, melyeket megsemmisítettek (T-691/14. sz. Servier es társai kontra Bizottság ügy).
                              Bírság

                  3.

                  A harmadik jogalap arra vonatkozik, hogy a Törvényszék a bírságot tekintve tévesen alkalmazta a jogot az állítólagos jogsértés új jellegének értékelésekor.

                  4.

                  A negyedik jogalap arra vonatkozik, hogy a Törvényszék tévedett a bírság kiszabásakor az állítólagos jogsértés súlyának és időtartamának értékelésére vonatkozó kötelezettség tekintetében.

                  5.

                  Az ötödik jogalap arra vonatkozik, hogy a Törvényszék tévesen nem vette figyelembe a Lupin által a Servier-nek átengedett szabadalmi engedélyek értékét a bírság kiszabásakor.

                  6.

                  A hatodik jogalap, amely a T-684/14. sz., Krka kontra Bizottság ügyben a Bizottság által benyújtott fellebbezés sikerétől függ, arra vonatkozik, hogy a Törvényszék tévesen állapította meg, hogy a Bizottság által a Lupinnel szemben tanúsított bánásmód a Krka tekintetében tanúsított bánásmódhoz képest nem sérti az egyenlő bánásmód elvét.


title: C-145/19. P. sz. ügy: A Törvényszék (ötödik tanács) T-358/17. sz., Mubarak kontra Tanács ügyben 2018. december 12-én hozott ítélete ellen Mohamed Hosni Elsayed Mubarak által 2019. február 20-án benyújtott fellebbezés

text:
               29.4.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 148/26

      A Törvényszék (ötödik tanács) T-358/17. sz., Mubarak kontra Tanács ügyben 2018. december 12-én hozott ítélete ellen Mohamed Hosni Elsayed Mubarak által 2019. február 20-án benyújtott fellebbezés
      (C-145/19. P. sz. ügy)
      (2019/C 148/24)
      Az eljárás nyelve: angol

         Felek

         Fellebbező: Mohamed Hosni Elsayed Mubarak (képviselők: D. Anderson QC, B. Kennelly QC, J. Pobjoy barrister, G. Martin, C. Enderby Smith, F. Holmey solicitorok)

         A másik fél az eljárásban: az Európai Unió Tanácsa

         A fellebbező kérelmei

                  1.

                  a Bíróság a fellebbezés alapján helyezze hatályon kívül a határozatot;

                  2.

                  döntsön véglegesen a jelen ügyben a vitatott jogi aktusoknak a felperesre vonatkozó részében való megsemmisítésével;

                  3.

                  vagy utalja vissza az ügyet határozathozatalra a Törvényszék elé a Bíróság értékelésével összhangban; és

                  4.

                  a Tanácsot kötelezze a fellebbezőnek a Bíróság és a Törvényszék előtti eljárások során felmerült költségeinek viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek

      Az első jogalap azon alapul, hogy a Törvényszék tévesen alkalmazta a jogot, amikor úgy ítélte meg, hogy a Tanács nem volt köteles ellenőrizni, hogy az egyiptomi hatóságok tiszteletben tartották-e a fellebbezőnek az uniós jogból eredő alapvető jogait.
      A második jogalap azon alapul, hogy a Törvényszék tévesen alkalmazta a jogot, amikor úgy ítélte meg, hogy a Tanács nem volt köteles ellenőrizni, hogy a fellebbezőt érintő bírósági eljárások és nyomozások olyan cselekményekre vonatkoznak-e, amelyek ilyenként aláássák a jogállamiságot Egyiptomban.
      A harmadik jogalap azon alapul, hogy a Törvényszék tévesen alkalmazta a jogot, amikor úgy ítélte meg, hogy a Tanács nem követett el nyilvánvaló értékelési hibát a 8897. sz. ügyre való hivatkozással (a magánvilla karbantartásával kapcsolatos ügy).
      A negyedik jogalap azon alapul, hogy a Törvényszék tévesen alkalmazta a jogot, amikor úgy ítélte meg, hogy a Tanács nem követett el nyilvánvaló értékelési hibát a 756. sz. (az Al-Ahram intézmény adományaival kapcsolatos állítás) és az 53. sz. ügyre való hivatkozással (a Dar El Tahrir adományaival kapcsolatos állítás).


title: C-146/19. sz. ügy: A Vrhovno sodišče Republike Slovenije (Szlovénia) által 2019. február 21-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — SCT, d.d., csődgondnokság alatt kontra Szlovén Köztársaság

text:
               29.4.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 148/27

      A Vrhovno sodišče Republike Slovenije (Szlovénia) által 2019. február 21-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — SCT, d.d., csődgondnokság alatt kontra Szlovén Köztársaság
      (C-146/19. sz. ügy)
      (2019/C 148/25)
      Az eljárás nyelve: szlovén

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Vrhovno sodišče Republike Slovenije

         Az alapeljárás felei

         Felperes: SCT, d.d., csődgondnokság alatt

         Alperes: Szlovén Köztársaság

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1)

                  Értelmezhető-e úgy a héairányelv 90. cikkének (2) bekezdése, hogy az végleges nemfizetés esetén is lehetővé teszi az eltérést a héaalap csökkentéséhez való jogtól, amennyiben a végleges nemfizetés abból ered, hogy az adóalany nem a megfelelő magatartást tanúsította, például, mint a jelen ügyben is, az említett adóalany adósával szemben indított csődeljárásban a követelést nem jelentette be?

                  2)

                  Abban az esetben is, ha elfogadható az ilyen eltérés a héaalap csökkentéséhez való jogtól, ugyanúgy fennáll-e az ezen adóalap nemfizetés miatti csökkentéséhez való jog, ha az adóalany bizonyítja, hogy követeléseit akkor sem elégítették volna ki, ha azokat a csődeljárásban bejelentette volna, illetve bizonyítja, hogy észszerű okai voltak annak, hogy követelését nem jelentette be?

                  3)

                  Abban az esetben is közvetlen hatálya van-e a héairányelv 90. cikke (1) bekezdésének, ha a tagállami jogalkotó túllépte a 90. cikk (2) bekezdésében meghatározott eltérések elfogadható szabályozási kereteit?


title: C-149/19. sz. ügy: Az Okresný súd Bratislava V (Szlovák Köztársaság) által 2019. február 22-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — R. B. elleni büntetőeljárás

text:
               29.4.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 148/28

      Az Okresný súd Bratislava V (Szlovák Köztársaság) által 2019. február 22-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — R. B. elleni büntetőeljárás
      (C-149/19. sz. ügy)
      (2019/C 148/26)
      Az eljárás nyelve: szlovák

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Okresný súd Bratislava V

         Az alap-büntetőeljárás résztvevői

      R. B.

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1)

                  Összeegyeztethető-e a büntetőeljárás során a tájékoztatáshoz való jogról szóló, 2012. május 22-i 2012/13/EU európai parlamenti és tanácsi irányelv (1) (a továbbiakban: 2012/13/EU irányelv) 4. cikkével és 8. cikkének (2) bekezdésével, a szabadsághoz és biztonsághoz való, az Európai Unió Alapjogi Chartájának (a továbbiakban: Charta) 6. cikke szerinti joggal, a védelemhez való, a Charta 48. cikkének (2) bekezdése szerinti joggal, valamint a tisztességes eljáráshoz való, a Charta 47. cikke szerinti joggal az a körülmény, hogy a nemzeti hatóságok a fogva tartás ideje alatt nem (vagy nem hiánytalanul) tájékoztatják írásban a terheltet a 2012/13/EU irányelv 4. cikkének (2) bekezdése szerinti összes információról (különösen az ügy anyagaiba való betekintés jogáról), és a tájékoztatás elmulasztásával szemben a 2012/13/EU irányelv 8. cikkének (2) bekezdése szerinti jogorvoslatot sem teszik lehetővé? Az előző kérdésre adandó nemleges válasz esetén érinti-e az uniós jog szóban forgó megsértése a büntetőeljárás bármely szakaszában a letartóztatás elhúzódásán túl a személyi szabadság elvonásának jogszerűségét, ha a terhelt letartóztatását rendelték el?

                  2)

                  Összeegyeztethető-e a tiltott kábítószer-kereskedelem területén a bűncselekmények tényállási elemeire és a büntetésekre vonatkozó minimumszabályok megállapításáról szóló, 2004. október 25-i 2004/757/IB tanácsi kerethatározat (2) 4. cikkével, a lojális együttműködésnek az Európai Unióról szóló szerződés 4. cikkének (3) bekezdése és az Európai Unió működéséről szóló szerződés 267. cikke szerinti elvével, az Európai Unió működéséről szóló szerződés 82. és 83. cikkével, a tisztességes eljáráshoz való, a Charta 47. cikke szerinti joggal, a büntetések arányosságának a Charta 49. cikke (3) bekezdésében rögzített elvével, valamint az uniós jog arányosságának, egységes alkalmazásának, tényleges érvényesülésének és elsőbbségének elvével a szlovák büntető törvénykönyv 172. cikkének (4) bekezdéséhez hasonló, a tiltott kábítószer-kereskedelmet büntető nemzeti rendelkezés, amely nem teszi lehetővé, hogy a bíróság húsz évnél rövidebb időtartamú szabadságvesztés büntetést szabjon ki, és a büntetés egyéniesítése elvének figyelembevételére sem ad lehetőséget? Az előző kérdésre adandó válasz szempontjából van-e jelentősége annak a körülménynek, hogy a tiltott kábítószer-kereskedelmet nem az uniós jog értelmében vett bűnszervezetben követték el?

         (1)  HL 2012. L 142., 1. o.; helyesbítés: HL 2019. L 39., 28. o.

         (2)  HL 2004. L 335., 8. o.


title: C-420/16. P. sz. ügy: A Bíróság (első tanács) 2019. március 7-i ítélete –Izsák Balázs-Árpád, Dabis Attila kontra Európai Bizottság, Magyarország, Görög Köztársaság, Románia, Szlovák Köztársaság (Fellebbezés — Intézményi jog — Polgári kezdeményezés — 211/2011/EU rendelet — A polgári kezdeményezésre irányuló javaslat nyilvántartásba vétele — A 4. cikk (2) bekezdésének b) pontja — Azon feltétel, hogy a javaslat nem eshet nyilvánvalóan az Európai Bizottság azon hatáskörén kívül, hogy a Szerződések végrehajtásához uniós jogi aktusra irányuló javaslatot nyújtson be — Bizonyítási teher — Gazdasági, társadalmi és területi kohézió — EUMSZ 174. cikk — A „Kohéziós politika a régiók egyenlőségéért és a regionális kultúrák megőrzéséért” című polgári kezdeményezés — Nyilvántartásba vétel iránti kérelem — A Bizottság általi elutasítás)

text:
               29.4.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 148/2

      A Bíróság (első tanács) 2019. március 7-i ítélete –Izsák Balázs-Árpád, Dabis Attila kontra Európai Bizottság, Magyarország, Görög Köztársaság, Románia, Szlovák Köztársaság
      (C-420/16. P. sz. ügy) (1)

      (Fellebbezés - Intézményi jog - Polgári kezdeményezés - 211/2011/EU rendelet - A polgári kezdeményezésre irányuló javaslat nyilvántartásba vétele - A 4. cikk (2) bekezdésének b) pontja - Azon feltétel, hogy a javaslat nem eshet nyilvánvalóan az Európai Bizottság azon hatáskörén kívül, hogy a Szerződések végrehajtásához uniós jogi aktusra irányuló javaslatot nyújtson be - Bizonyítási teher - Gazdasági, társadalmi és területi kohézió - EUMSZ 174. cikk - A „Kohéziós politika a régiók egyenlőségéért és a regionális kultúrák megőrzéséért” című polgári kezdeményezés - Nyilvántartásba vétel iránti kérelem - A Bizottság általi elutasítás)
      (2019/C 148/02)
      Az eljárás nyelve: magyar

         Felek

         Fellebbezők: Izsák Balázs-Árpád, Dabis Attila (képviselő: Sobor D., ügyvéd)

         A többi fél az eljárásban: Európai Bizottság (képviselők: K. Banks, Talabér-Ritz K., H. Krämer és B.-R. Killmann meghatalmazottak), Magyarország (képviselő: Fehér M. Z. meghatalmazott), Görög Köztársaság, Románia (képviselők: R. H. Radu, C. R. Canțăr, C.-M. Florescu, L. Lițu és E. Gane meghatalmazottak), Szlovák Köztársaság (képviselő: B. Ricziová meghatalmazott)

         Rendelkező rész

                  1)

                  A Bíróság az Európai Unió Törvényszékének 2016. május 10-i Izsák és Dabis kontra Bizottság ítéletét (T-529/13, EU:T:2016:282) hatályon kívül helyezi.

                  2)

                  A Bíróság a „Kohéziós politika a régiók egyenlőségéért és a regionális kultúrák fenntarthatóságáért” című európai polgári kezdeményezés nyilvántartásba vétele iránti kérelemről hozott, 2013. július 25-i C(2013) 4975 final bizottsági határozatot megsemmisíti.

                  3)

                  A Bíróság az Európai Bizottságot kötelezi mind az elsőfokú eljárásban, mind pedig a fellebbezési eljárásban felmerült költségek viselésére.

                  4)

                  Magyarország, Románia és a Szlovák Köztársaság maga viseli saját költségeit.

         (1)  HL C 392., 2016.10.24