title: C-213/18. sz. ügy: A Bíróság (első tanács) 2019. november 7-i ítélete (a Tribunale ordinario di Roma [Olaszország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Adriano Guaitoli és társai kontra easyJet Airline Co. Ltd (Előzetes döntéshozatal – Polgári ügyekben folytatott igazságügyi együttműködés – Joghatóság, valamint a határozatok elismerése és végrehajtása a polgári és kereskedelmi ügyekben – 1215/2012/EU rendelet – A 7. cikk (1) bekezdésének a) pontja – Szerződéses jogviszonyokban joghatósággal rendelkező bíróság – A visszautasított beszállás és légi járatok törlése vagy jelentős késése esetén az utasoknak nyújtandó kártalanítás és segítség közös szabályai – 261/2004/EK rendelet – 5., 7., 9. és 12. cikk – Montreali Egyezmény – Hatáskör – 19. és 33. cikk – A járatok törléséből és késéséből eredő kárral kapcsolatos kártalanítási és az e kár megtérítése iránti kérelem)

text:
               23.12.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 432/8

      A Bíróság (első tanács) 2019. november 7-i ítélete (a Tribunale ordinario di Roma [Olaszország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Adriano Guaitoli és társai kontra easyJet Airline Co. Ltd
      (C-213/18. sz. ügy) (1)

      (Előzetes döntéshozatal - Polgári ügyekben folytatott igazságügyi együttműködés - Joghatóság, valamint a határozatok elismerése és végrehajtása a polgári és kereskedelmi ügyekben - 1215/2012/EU rendelet - A 7. cikk (1) bekezdésének a) pontja - Szerződéses jogviszonyokban joghatósággal rendelkező bíróság - A visszautasított beszállás és légi járatok törlése vagy jelentős késése esetén az utasoknak nyújtandó kártalanítás és segítség közös szabályai - 261/2004/EK rendelet - 5., 7., 9. és 12. cikk - Montreali Egyezmény - Hatáskör - 19. és 33. cikk - A járatok törléséből és késéséből eredő kárral kapcsolatos kártalanítási és az e kár megtérítése iránti kérelem)
      (2019/C 432/08)
      Az eljárás nyelve: olasz

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Tribunale ordinario di Roma

         Az alapeljárás felei

         Felperesek: Adriano Guaitoli, Concepción Casan Rodriguez, Alessandro Celano Tomassoni, Antonia Cirilli, Lucia Cortini, Mario Giuli, Patrizia Padroni

         Alperes: easyJet Airline Co. Ltd

         Rendelkező rész

                  1)

                  A polgári és kereskedelmi ügyekben a joghatóságról, valamint a határozatok elismeréséről és végrehajtásáról szóló, 2012. december 12-i 1215/2012/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet 7. cikkének 1. pontját, 67. cikkét és 71. cikkének (1) bekezdését, valamint a nemzetközi légi szállítás egyes szabályainak egységesítéséről szóló, 1999. május 28-án Montrealban kötött, az Európai Közösség nevében a 2001. április 5-i 2001/539/EK tanácsi határozattal jóváhagyott egyezmény 33. cikkét akként kell értelmezni, hogy a visszautasított beszállás és légijáratok törlése vagy hosszú késése [helyesen: jelentős késése] esetén az utasoknak nyújtandó kártalanítás és segítség közös szabályainak megállapításáról, és a 295/91/EGK rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló, 2004. február 11-i 261/2004/EK európai parlamenti és tanácsi rendeletben előírt egységesített átalányigények tiszteletben tartásának biztosítására és az ezen Egyezmény hatálya alá tartozó további kár megtérítésére irányuló kereset alapján eljáró tagállami bíróságnak az első kereseti kérelem esetében az 1215/2012 rendelet 7. cikkének 1. pontjára, a második kereseti kérelem esetében pedig az említett Egyezmény 33. cikkére tekintettel kell értékelnie joghatóságát.

                  2)

                  A nemzetközi légi szállítás egyes szabályainak egységesítéséről szóló, 1999. május 28-án Montrealban kötött egyezmény 33. cikkének (1) bekezdését akként kell értelmezni, hogy az az ezen Egyezmény hatálya alá tartozó kár megtérítésére irányuló keresetek vonatkozásában nemcsak a joghatóságnak az Egyezményben részes államok közötti megosztását, hanem egyúttal az egyes ilyen államok bíróságai között az illetékesség megosztását is szabályozza.

         (1)  HL C 240., 2018.7.9


title: T-690/19. sz. ügy: 2019. október 8-án benyújtott kereset – Daily Mail and General Trust plc és társai kontra Bizottság

text:
               23.12.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 432/60

      2019. október 8-án benyújtott kereset – Daily Mail and General Trust plc és társai kontra Bizottság
      (T-690/19. sz. ügy)
      (2019/C 432/72)
      Az eljárás nyelve: angol

         Felek

         Felperesek: Daily Mail and General Trust plc (London, Egyesült Királyság), Ralph US Holdings (London) és Daily Mail and General Holdings Ltd (London) (képviselők: J. Lesar Solicitor és K. Beal QC)

         Alperes: Európai Bizottság

         Kérelmek

      A felperesek azt kérik, hogy a Törvényszék:

                  —

                  teljes egészében semmisítse meg az EKT csoportfinanszírozási mentességgel kapcsolatban az Egyesült Királyság által végrehajtott SA.44896 állami támogatásról szóló, 2019. április 2-i alperesi határozatot, amennyiben az a felpereseket vagy közülük bármelyiket érinti;

                  —

                  az alperest kötelezze a felperesek költségeinek viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek

      Keresetük alátámasztása érdekében a felperesek tíz jogalapra hivatkoznak.

                  1.

                  Az első jogalap azon alapul, hogy a Bizottság tévesen alkalmazta az EUMSZ 107. cikk (1) bekezdését és/vagy nyilvánvaló értékelési hibát követett el az adórendszer elemzéséhez szükséges referenciakeret kiválasztása során. A Bizottságnak a referenciakeretet az Egyesült Királyság társasági adórendszereként kellett volna kezelnie, nem pedig csupán az ellenőrzött külföldi társaságokra (EKT) vonatkozó szabályokat kellett volna alapul vennie.

                  2.

                  A második jogalap azon alapul, hogy a Bizottság tévesen alkalmazta az EUMSZ 107. cikk (1) bekezdését és/vagy nyilvánvaló értékelési hibát követett el, amikor hibás megközelítést alkalmazott az EKT-szabályok elemzésére. A Bizottság a megtámadott határozat (124)–(126) preambulumbekezdésében tévesen kezelte a Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 (a nemzetközi és egyéb rendelkezésekről szóló 2010. évi adótörvény) 9A. részének 9. fejezetében foglalt rendelkezéseket akként, mint amelyek az ugyanezen törvény 5. fejezetében szabályozott általános adóterhektől való eltérés egy formáját képezik.

                  3.

                  A harmadik jogalap azon alapul, hogy a Bizottság tévesen alkalmazta az EUMSZ 107. cikk (1) bekezdését, amikor a megtámadott határozat (127)–(151) preambulumbekezdésében megállapította, hogy a szelektív jelleggel kapcsolatos kritérium teljesült azáltal, hogy ténybeli és jogi szempontból hasonló helyzetben lévő vállalkozásokat eltérően kezeltek.

                  4.

                  A negyedik jogalap azon alapul, hogy a Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 (a nemzetközi és egyéb rendelkezésekről szóló 2010. évi adótörvény) 371IB. cikke szerinti „teljes” mentesség az adórendszer természetével és általános felépítésével igazolható.

                  5.

                  Az ötödik jogalap azon alapul, hogy a Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 (a nemzetközi és egyéb rendelkezésekről szóló 2010. évi adótörvény) 371ID. cikke szerinti 75 %-os mentesség az adórendszer természetével és általános felépítésével igazolható.

                  6.

                  A hatodik jogalap azon alapul, hogy az EUMSZ 49. cikkel ellentétes módon sértené a felperesek letelepedési szabadságát, ha az említett 9. fejezetben meghatározott mentességeket teljesítő EKT-kkel szemben csoportos jelleggel adókötelezettséget írnának elő.

                  7.

                  A hetedik jogalap azon alapul, hogy a 75 %-os mentességgel és a rögzített arány kérdésével összefüggésben nyilvánvaló értékelési hibára került sor.

                  8.

                  A nyolcadik jogalap azon alapul, hogy a Bizottság határozata nem felel meg a hátrányos megkülönböztetés tilalmával vagy az egyenlő bánásmóddal kapcsolatos uniós jogi alapelvnek.

                  9.

                  A kilencedik jogalap azon alapul, hogy a Bizottság tévedett a jogban, amikor analógia útján alkalmazta az (EU) 2016/1164 tanácsi irányelv (1) szerinti fogalmakat, illetve indokolatlanul támaszkodott azokra, amely irányelv ratione temporis nem volt alkalmazható.

                  10.

                  A tizedik jogalap azon alapul, hogy a Bizottság tévesen alkalmazta az EUMSZ 107. cikk (1) bekezdését, amikor a megtámadott határozat (176) preambulumbekezdésében megállapította, hogy létezik a kedvezményezettek csoportja (amely magában foglalja a felpereseket), továbbá hogy e csoport tagjai (a felperesek) bármi olyan támogatásban részesültek, amelyet a megtámadott határozat 2. cikkének (1) bekezdése értelmében vissza kell téríttetni.

         (1)  A belső piac működését közvetlenül érintő adókikerülési gyakorlatok elleni szabályok megállapításáról szóló, 2016. július 12-i (EU) 2016/1164 tanácsi irányelv (HL 2016. L 193., 1. o.; helyesbítés: HL 2018. L 48., 44. o.).


title: C-693/19. sz. ügy: A Tribunale di Milano (Olaszország) által 2019. szeptember 13-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – SPV Project 1503 Srl, Dobank SpA kontra YB

text:
               23.12.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 432/22

      A Tribunale di Milano (Olaszország) által 2019. szeptember 13-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – SPV Project 1503 Srl, Dobank SpA kontra YB
      (C-693/19. sz. ügy)
      (2019/C 432/28)
      Az eljárás nyelve: olasz

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Tribunale di Milano

         Az alapeljárás felei

         Felperesek: SPV Project 1503 Srl, Dobank SpA

         Alperes: YB

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

      Ellentétes-e – és ha igen, milyen feltételek esetén – a 93/13/EGK irányelv (1) 6. és 7. cikkével, valamint az Európai Unió Alapjogi Chartájának 47. cikkével a felvázolthoz hasonló olyan nemzeti szabályozás, amely kizárja, hogy a végrehajtási bíróság felülvizsgálja valamely jogerőre emelkedett bírósági végrehajtható okirat lényeges tartalmát, és hogy lerontsa a közvetett jogerőt abban az esetben, ha a fogyasztó úgy nyilatkozik, hogy hivatkozni kíván a szerződésben szereplő és a végrehajtható okirat alapját képező feltétel tisztességtelenségére?

         (1)  A fogyasztókkal kötött szerződésekben alkalmazott tisztességtelen feltételekről szóló, 1993. április 5-i 93/13/EGK tanácsi irányelv (HL 1993. L 95., 29. o.; magyar nyelvű különkiadás: 15. fejezet, 2. kötet, 288. o.).


title: T-691/19. sz. ügy: 2019. október 8-án benyújtott kereset – Hill & Smith Holdings és Hill & Smith Overseas kontra Bizottság

text:
               23.12.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 432/61

      2019. október 8-án benyújtott kereset – Hill & Smith Holdings és Hill & Smith Overseas kontra Bizottság
      (T-691/19. sz. ügy)
      (2019/C 432/73)
      Az eljárás nyelve: angol

         Felek

         Felperesek: Hill & Smith Holdings plc (Solihull, Egyesült Királyság) és Hill & Smith Overseas Ltd (Solihull) (képviselők: J. Lesar Solicitor és K. Beal QC)

         Alperes: Európai Bizottság

         Kérelmek

      A felperesek azt kérik, hogy a Törvényszék:

                  —

                  semmisítse meg az EKT csoportfinanszírozási mentességgel kapcsolatban az Egyesült Királyság által végrehajtott SA.44896 állami támogatásról szóló, 2019. április 2-i C(2019) 2526 Final alperesi határozatot;

                  —

                  az alperest kötelezze a felperesek költségeinek viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek

      Keresetük alátámasztása érdekében a felperesek tíz jogalapra hivatkoznak.

                  1.

                  Az első jogalap azon alapul, hogy a Bizottság tévesen alkalmazta az EUMSZ 107. cikk (1) bekezdését és/vagy nyilvánvaló értékelési hibát követett el az adórendszer elemzéséhez szükséges referenciakeret kiválasztása során. A Bizottságnak a referenciakeretet az Egyesült Királyság társasági adórendszereként kellett volna kezelnie, nem pedig csupán az ellenőrzött külföldi társaságokra (EKT) vonatkozó szabályokat kellett volna alapul vennie.

                  2.

                  A második jogalap azon alapul, hogy a Bizottság tévesen alkalmazta az EUMSZ 107. cikk (1) bekezdését és/vagy nyilvánvaló értékelési hibát követett el, amikor hibás megközelítést alkalmazott az EKT-szabályok elemzésére. A Bizottság a megtámadott határozat (124)–(126) preambulumbekezdésében tévesen kezelte a Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 (a nemzetközi és egyéb rendelkezésekről szóló 2010. évi adótörvény) 9A. részének 9. fejezetében foglalt rendelkezéseket akként, mint amelyek az ugyanezen törvény 5. fejezetében szabályozott általános adóterhektől való eltérés egy formáját képezik.

                  3.

                  A harmadik jogalap azon alapul, hogy a Bizottság tévesen alkalmazta az EUMSZ 107. cikk (1) bekezdését, amikor a megtámadott határozat (127)–(151) preambulumbekezdésében megállapította, hogy a szelektív jelleggel kapcsolatos kritérium teljesült azáltal, hogy ténybeli és jogi szempontból hasonló helyzetben lévő vállalkozásokat eltérően kezeltek.

                  4.

                  A negyedik jogalap azon alapul, hogy a Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 (a nemzetközi és egyéb rendelkezésekről szóló 2010. évi adótörvény) 371IB. cikke szerinti „teljes” mentesség az adórendszer természetével és általános felépítésével igazolható.

                  5.

                  Az ötödik jogalap azon alapul, hogy a Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 (a nemzetközi és egyéb rendelkezésekről szóló 2010. évi adótörvény) 371ID. cikke szerinti 75 %-os mentesség az adórendszer természetével és általános felépítésével igazolható.

                  6.

                  A hatodik jogalap azon alapul, hogy az EUMSZ 49. cikkel ellentétes módon sértené a felperesek letelepedési szabadságát, ha az említett 9. fejezetben meghatározott mentességeket teljesítő EKT-kkel szemben csoportos jelleggel adókötelezettséget írnának elő.

                  7.

                  A hetedik jogalap azon alapul, hogy a 75 %-os mentességgel és a rögzített arány kérdésével összefüggésben nyilvánvaló értékelési hibára került sor.

                  8.

                  A nyolcadik jogalap azon alapul, hogy a Bizottság határozata nem felel meg a hátrányos megkülönböztetés tilalmával vagy az egyenlő bánásmóddal kapcsolatos uniós jogi alapelvnek.

                  9.

                  A kilencedik jogalap azon alapul, hogy a Bizottság tévedett a jogban, amikor analógia útján alkalmazta a belső piac működését közvetlenül érintő adókikerülési gyakorlatok elleni szabályok megállapításáról szóló (EU) 2016/1164 tanácsi irányelv (1) szerinti fogalmakat, illetve indokolatlanul támaszkodott azokra, amely irányelv ratione temporis nem volt alkalmazható.

                  10.

                  A tizedik jogalap azon alapul, hogy a Bizottság tévesen alkalmazta az EUMSZ 107. cikk (1) bekezdését, amikor a megtámadott határozat (176) preambulumbekezdésében megállapította, hogy létezik a kedvezményezettek csoportja (amely magában foglalja a felpereseket), továbbá hogy e csoport tagjai (a felperesek) bármi olyan támogatásban részesültek, amelyet a megtámadott határozat 2. cikkének (1) bekezdése értelmében vissza kell téríttetni.

         (1)  A belső piac működését közvetlenül érintő adókikerülési gyakorlatok elleni szabályok megállapításáról szóló, 2016. július 12-i (EU) 2016/1164 tanácsi irányelv (HL 2016. L 193., 1. o.; helyesbítés: HL 2018. L 48., 44. o.).


title: C-705/19. sz. ügy: A Consiglio di Stato (Olaszország) által 2019. szeptember 23-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Axpo Trading Ag kontra Gestore dei Servizi Energetici SpA – GSE

text:
               23.12.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 432/23

      A Consiglio di Stato (Olaszország) által 2019. szeptember 23-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Axpo Trading Ag kontra Gestore dei Servizi Energetici SpA – GSE
      (C-705/19. sz. ügy)
      (2019/C 432/29)
      Az eljárás nyelve: olasz

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Consiglio di Stato

         Az alapeljárás felei

         Felperes: Axpo Trading Ag

         Alperes: Gestore dei Servizi Energetici SpA – GSE

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdés

      A Bíróságnak arra a kérdésre kell válaszolnia, hogy ellentétes-e:

                  —

                  az EUMSZ 18. cikkel abban a részében, amelyben az a Szerződések alkalmazási körében tiltja az állampolgárság alapján történő bármely megkülönböztetést;

                  —

                  az EUMSZ 28. cikkel és az EUMSZ 30. cikkel, valamint az EGK és Svájc közötti szabadkereskedelmi megállapodás 6. cikkével abban a részében, amelyben azok megszüntetik a behozatali vámokat és az azzal azonos hatású intézkedéseket;

                  —

                  az EUMSZ 110. cikkel abban a részében, amelyben az tiltja a behozatalra a hasonló jellegű hazai termékre közvetlenül vagy közvetve kivetett adónál magasabb adó kivetését;

                  —

                  az EUMSZ 34. cikkel, valamint az EGK és Svájc közötti szabadkereskedelmi megállapodás 13. cikkével abban a részében, amelyben azok tiltják a behozatalra vonatkozó mennyiségi korlátozással azonos hatású intézkedéseket;

                  —

                  az EUMSZ 107. cikkel és az EUMSZ 108. cikkel abban a részében, amelyben azok tiltják a Bizottságnak be nem jelentett és a belső piaccal nem összeegyeztethető állami támogatási intézkedés végrehajtását;

                  —

                  a 2009/28/EK irányelvvel (1) abban a részében, amelyben annak célja, hogy elősegítse a zöld villamos energia Közösségen belüli kereskedelmét, valamint hogy támogassa az egyes tagállamok termelőkapacitásainak növelését,

            a fent bemutatotthoz hasonló olyan nemzeti szabályozás, amely olyan pénzügyi terhet ró a zöld villamos energia importőreire, amely nem vonatkozik e termék hazai előállítóira.

         (1)  A megújuló energiaforrásból előállított energia támogatásáról, valamint a 2001/77/EK és a 2003/30/EK irányelv módosításáról és azt követő hatályon kívül helyezéséről szóló, 2009. április 23-i 2009/28/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL 2009. L 140., 16. o.).


title: C-281/18. P. sz. ügy: A Bíróság (második tanács) 2019. október 31-i ítélete – Repower AG kontra az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala (EUIPO), repowermap.org (Fellebbezés – Európai uniós védjegy – Törlési eljárás – A fellebbezési tanács azon eredeti határozatának visszavonása, amely részben elutasította a REPOWER európai uniós szóvédjegy törlése iránti kérelmet)

text:
               23.12.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 432/9

      A Bíróság (második tanács) 2019. október 31-i ítélete – Repower AG kontra az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala (EUIPO), repowermap.org
      (C-281/18. P. sz. ügy) (1)

      (Fellebbezés - Európai uniós védjegy - Törlési eljárás - A fellebbezési tanács azon eredeti határozatának visszavonása, amely részben elutasította a REPOWER európai uniós szóvédjegy törlése iránti kérelmet)
      (2019/C 432/09)
      Az eljárás nyelve: francia

         Felek

         Fellebbező: Repower AG (képviselők: R. Kunz-Hallstein, H. P. Kunz-Hallstein és V. Kling Rechtsanwälte)

         A többi fél az eljárásban: az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala (képviselők: D. Botis és J. F. Crespo Carrillo meghatalmazottak), repowermap.org (képviselő: P. González-Bueno Catalán de Ocón, abogado)

         Rendelkező rész

                  1)

                  A Bíróság a fellebbezést elutasítja.

                  2)

                  A Bíróság a Repower AG-t kötelezi a költségek viselésére.

         (1)  HL C 259., 2018.7.23


title: T-692/19. sz. ügy: 2019. október 8-án benyújtott kereset – Rentokil Initial és Rentokil Initial 1927 kontra Bizottság

text:
               23.12.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 432/63

      2019. október 8-án benyújtott kereset – Rentokil Initial és Rentokil Initial 1927 kontra Bizottság
      (T-692/19. sz. ügy)
      (2019/C 432/74)
      Az eljárás nyelve: angol

         Felek

         Felperesek: Rentokil Initial plc (Camberley, Egyesült Királyság), Rentokil Initial 1927 plc (Camberley) (képviselők: J. Lesar Solicitor és K. Beal QC)

         Alperes: Európai Bizottság

         Kérelmek

      A felperesek azt kérik, hogy a Törvényszék:

                  —

                  semmisítse meg az EKT csoportfinanszírozási mentességgel kapcsolatban az Egyesült Királyság által végrehajtott SA.44896 állami támogatásról szóló, 2019. április 2-i C(2019) 2526 Final alperesi határozatot;

                  —

                  az alperest kötelezze a felperesek költségeinek viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek

      Keresetük alátámasztása érdekében a felperesek tíz jogalapra hivatkoznak.

                  1.

                  Az első jogalap azon alapul, hogy a Bizottság tévesen alkalmazta az EUMSZ 107. cikk (1) bekezdését és/vagy nyilvánvaló értékelési hibát követett el az adórendszer elemzéséhez szükséges referenciakeret kiválasztása során. A Bizottságnak a referenciakeretet az Egyesült Királyság társasági adórendszereként kellett volna kezelnie, nem pedig csupán az ellenőrzött külföldi társaságokra (EKT) vonatkozó szabályokat kellett volna alapul vennie.

                  2.

                  A második jogalap azon alapul, hogy a Bizottság tévesen alkalmazta az EUMSZ 107. cikk (1) bekezdését és/vagy nyilvánvaló értékelési hibát követett el, amikor hibás megközelítést alkalmazott az EKT-szabályok elemzésére. A Bizottság a megtámadott határozat (124)–(126) preambulumbekezdésében tévesen kezelte a Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 (a nemzetközi és egyéb rendelkezésekről szóló 2010. évi adótörvény) 9A. részének 9. fejezetében foglalt rendelkezéseket akként, mint amelyek az ugyanezen törvény 5. fejezetében szabályozott általános adóterhektől való eltérés egy formáját képezik.

                  3.

                  A harmadik jogalap azon alapul, hogy a Bizottság tévesen alkalmazta az EUMSZ 107. cikk (1) bekezdését, amikor a megtámadott határozat (127)–(151) preambulumbekezdésében megállapította, hogy a szelektív jelleggel kapcsolatos kritérium teljesült azáltal, hogy ténybeli és jogi szempontból hasonló helyzetben lévő vállalkozásokat eltérően kezeltek.

                  4.

                  A negyedik jogalap azon alapul, hogy a Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 (a nemzetközi és egyéb rendelkezésekről szóló 2010. évi adótörvény) 371ID. cikke szerinti 75 %-os mentesség az adórendszer természetével és általános felépítésével igazolható.

                  5.

                  Az ötödik jogalap azon alapul, hogy a Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 (a nemzetközi és egyéb rendelkezésekről szóló 2010. évi adótörvény) 371IE. cikke szerinti „harmonizált kamat” kivétel az adórendszer természetével és általános felépítésével igazolható. Másodlagosan, a Bizottság által a „harmonizált kamat” kivétel vonatkozásában hozott határozatban a Bizottság az EUMSZ 296. cikkel ellentétes módon elmulasztott megfelelő indokolást nyújtani.

                  6.

                  A hatodik jogalap azon alapul, hogy az EUMSZ 49. cikkel ellentétes módon sértené a felperesek letelepedési szabadságát, ha az említett 9. fejezetben meghatározott mentességeket teljesítő EKT-kkel szemben csoportos jelleggel adókötelezettséget írnának elő.

                  7.

                  A hetedik jogalap azon alapul, hogy a 75 %-os mentességgel és a rögzített arány kérdésével összefüggésben nyilvánvaló értékelési hibára került sor.

                  8.

                  A nyolcadik jogalap azon alapul, hogy a Bizottság határozata nem felel meg a hátrányos megkülönböztetés tilalmával vagy az egyenlő bánásmóddal kapcsolatos uniós jogi alapelvnek.

                  9.

                  A kilencedik jogalap azon alapul, hogy a Bizottság tévedett a jogban, amikor analógia útján alkalmazta az (EU) 2016/1164 tanácsi irányelv (1) szerinti fogalmakat, illetve indokolatlanul támaszkodott azokra, amely irányelv ratione temporis nem volt alkalmazható.

                  10.

                  A tizedik jogalap azon alapul, hogy a Bizottság tévesen alkalmazta az EUMSZ 107. cikk (1) bekezdését, amikor a megtámadott határozat (176) preambulumbekezdésében megállapította, hogy létezik a kedvezményezettek csoportja (amely magában foglalja a felpereseket), továbbá hogy e csoport tagjai (a felperesek) bármi olyan támogatásban részesültek, amelyet a megtámadott határozat 2. cikkének (1) bekezdése értelmében vissza kell téríttetni.

         (1)  A belső piac működését közvetlenül érintő adókikerülési gyakorlatok elleni szabályok megállapításáról szóló, 2016. július 12-i (EU) 2016/1164 tanácsi irányelv (HL 2016. L 193., 1. o.; helyesbítés: HL 2018. L 48., 44. o.).


title: C-721/19. sz. ügy: A Consiglio di Stato (Olaszország) által 2019. szeptember 23-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Sisal SpA kontra Agenzia delle Dogane e dei Monopoli, Ministero dell'Economia e delle Finanze

text:
               23.12.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 432/24

      A Consiglio di Stato (Olaszország) által 2019. szeptember 23-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Sisal SpA kontra Agenzia delle Dogane e dei Monopoli, Ministero dell'Economia e delle Finanze
      (C-721/19. sz. ügy)
      (2019/C 432/30)
      Az eljárás nyelve: olasz

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Consiglio di Stato

         Az alapeljárás felei

         Felperes: Sisal SpA

         Alperesek: Agenzia delle Dogane e dei Monopoli, Ministero dell'Economia e delle Finanze

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1)

                  Úgy kell-e értelmezni az uniós jogot, és különösen a letelepedés és a szolgáltatásnyújtás szabadságát (az EUMSZ 49. és azt követő cikkek, valamint az EUMSZ 56. és azt követő cikkek), valamint a jogbiztonság, a hátrányos megkülönböztetés tilalma, az átláthatóság és a pártatlanság, a szabad verseny, az arányosság, a bizalomvédelem és az egységesség [uniós jogi elveit], továbbá – alkalmazhatóságuk esetén – a 2014/23/EU irányelv (1) 3. és 43. cikkét, hogy azzal ellentétes a Decreto Legge 16.10.2017, n. 148 (2017. október 16-i 148. sz. rendkívüli törvényerejű rendelet) 20. cikkének 1. bekezdésében és az azt követő végrehajtási aktusokban szereplőhöz hasonló jellegű olyan szabályozás, amely a következőképpen rendelkezik: „1. A legge 3 agosto 2009, n. 102 (2009. augusztus 3-i 102. sz. törvény) által módosításokkal törvénnyé átalakított decreto-legge 1o luglio 2009, n. 78 (2009. július 1-jei 78. sz. rendkívüli törvényerejű rendelet) 21. cikke 3. és 4. bekezdésének értelmében az Agenzia delle dogane e dei monopoli (vám- és monopóliumügyi hivatal, Olaszország) oly módon intézkedik a nemzeti sorsjegyjátékok tétjeinek – akár távolról történő – gyűjtésére vonatkozóan fennálló koncessziós jogviszonynak a koncessziós szerződés 4. cikke (1) bekezdésében előírt végső határidőig történő meghosszabbítása engedélyezéséről, hogy az állami költségvetés számára új és nagyobb bevételt biztosítson, a 2017. év tekintetében 50 millió euró, a 2018. év tekintetében pedig 750 millió euró mértékben –”, egy olyan helyzetben, amelyben:

                              —

                              a 2009. augusztus 3-i 102. sz. törvény által módosításokkal törvénnyé átalakított, 2009. július 1-jei 78. sz. rendkívüli törvényerejű rendelet 21. cikkének 1. bekezdése főszabály szerint a szóban forgó koncesszióknak több személy részére nyílt, megkülönböztetésmentes versenyeztetési eljárások keretében történő odaítéléséről rendelkezett;

                              —

                              a fent említett rendelet 21. cikkének 4. bekezdése akként rendelkezett, hogy az 1. bekezdésben meghatározott koncessziók adott esetben legfeljebb egy alkalommal újíthatók meg;

                              —

                              a 2010-ben indított eljárásban a felperes társaságok nem vettek részt;

                              —

                              a fennálló különös jogviszony eredetileg egyetlen koncessziójogosulttal létesült olyan közbeszerzési eljárás eredményeképpen, amelynek keretében egyetlen ajánlatot nyújtottak be;

                              —

                              a szóban forgó koncessziós jogviszony meghosszabbítása konkrétan azt eredményezné, hogy az ilyen jogviszony – annak több személlyel történő megújítása helyett – további versenyeztetési eljárás nélkül, kizárólag az említett egyetlen koncessziójogosulttal folytatódna?

                  2)

                  Úgy kell-e értelmezni az uniós jogot, különösen a letelepedés és a szolgáltatásnyújtás szabadságát (az EUMSZ 49. és azt követő cikkek, valamint az EUMSZ 56. és azt követő cikkek), valamint a jogbiztonság, a hátrányos megkülönböztetés tilalma, az átláthatóság és a pártatlanság, a szabad verseny, az arányosság, a bizalomvédelem és az egységesség [uniós jogi] elvét, valamint – alkalmazhatóságuk esetén – a 2014/23/EU irányelv 3. és 43. cikkét, hogy azzal ellentétes a 2017. október 16-i 148. sz. rendkívüli törvényerejű rendelet 20. cikkének 1. bekezdésében szereplőhöz hasonló olyan szabályozás, amely kifejezetten a 2009. augusztus 3-i 102. sz. törvénnyel módosításokkal törvénnyé átalakított, 2009. július 1-jei 78. sz. rendkívüli törvényerejű rendelet 21. cikke 3. és 4. bekezdésének értelmében akként rendelkezik, hogy „az Agenzia delle dogane e dei monopoli oly módon intézkedik a nemzeti sorsjegyjátékok tétjeinek– akár távolról történő – gyűjtésére vonatkozóan fennálló koncessziós jogviszonynak a koncessziós szerződés 4. cikke (1) bekezdésében előírt végső határidőig történő meghosszabbítása engedélyezéséről, hogy az állami költségvetés számára új és nagyobb bevételt biztosítson, a 2017. év tekintetében 50 millió euró, a 2018. év tekintetében pedig 750 millió euró mértékben –”; mindezt a következőképpen írva elő:

                              —

                              a 2009. augusztus 3-i 102. sz. törvény által módosításokkal törvénnyé átalakított, 2009. július 1-jei 78. sz. rendkívüli törvényerejű rendelet 21. cikkének 4. bekezdése szerinti több koncesszió esetleges megújítása helyett az egyetlen meglévő koncessziós jogviszony időbeni meghosszabbítása által, új versenyeztetési eljárás kiírása nélkül;

                              —

                              a koncesszió lejáratát megelőző időpontban: a 2017. évi 148. sz. rendkívüli törvényerejű rendelet 2017. október 16-án, vagyis az Gazzetta Ufficialéban (hivatalos lap) történő kihirdetésének napján lépett hatályba, a koncesszió viszont ezt követően, 2019. szeptember 30-án jár majd le;

                              —

                              oly módon, hogy az állami költségvetés számára a 2017. évre 50 millió euró, a 2018. évre pedig 750 millió euró mértékben új és nagyobb bevételeket lehessen biztosítani, ennek megfelelően módosítva a koncessziós díj megfizetésének módozataihoz és határidejéhez, valamint – potenciálisan – a fizetendő teljes összeghez kapcsolódó egyes szempontokat, különösen a fizetési határidők megváltoztatásával a fizetés által képviselt teher vonatkozásában, mivel azokat az eredeti koncessziós szerződéshez képest előbbre hozták, tekintettel – a felperesek szerint – az idő pénzügyi értéke tárgyilagos és közismert tényére?

                  3)

                  Úgy kell-e értelmezni az uniós jogot, különösen a letelepedés és a szolgáltatásnyújtás szabadságát (az EUMSZ 49. és azt követő cikkek, valamint az EUMSZ 56. és azt követő cikkek), valamint a jogbiztonság, a hátrányos megkülönböztetés tilalma, az átláthatóság és a pártatlanság, a szabad verseny, az arányosság, a bizalomvédelem és az egységesség [uniós jogi ]elveit, valamint – alkalmazhatóságuk esetén – a 2014/23/EU irányelv 3. és 43. cikkét, hogy azzal ellentétes a fent említett rendelet végrehajtási aktusaiban, különösen pedig az Agenzia delle dogane e dei monopoli 2017. december 1-jei 0133677. [ügyszámú] közleményében szereplőhöz hasonló olyan szabályozás, amely kifejezetten a 2007. október 16-i 148. sz. rendkívüli törvényerejű rendelet 20. cikkének 1. bekezdésében szereplő rendelkezés értelmében a sorsjegyjátékok működtetésére vonatkozó koncessziós megállapodás 4. cikke első albekezdésének a koncessziós szerződés legfeljebb egy alkalommal történő megújításának lehetőségét előíró rendelkezése alapján a koncessziós jogviszony végső határidejét 2028. szeptember 30-ra módosítja; mindenesetre kivételt tesz a 4. cikkben a koncessziós időszak két, egy 5 éves. illetve egy 4 éves időszakra történő megosztására vonatkozóan előírtak tekintetében (ezért a jogviszony 2019. október 1-jétől kezdődő 5 éves időszakának elteltét követően [a jogviszony] további négy évre, a 2028. szeptember 30-i lejáratig történő meghosszabbítása a működtetés alakulásának az Agenzia delle dogane e dei monopoli általi, 2024. március 30-ig közlendő kedvező értékelésétől függ); akként rendelkezik, hogy a társaságnak 2017. december 15-ig 50 millió EUR összeget, 2018. április 30-ig 300 millió EUR összeget és 2018. október 31-ig 450 millió EUR összeget kell befizetnie;

                              —

                              ennek előírására a koncesszió eredeti határidejének lejárata előtt került sor (az Agenzia delle dogane e dei monopoli 0133677. [ügyszámú] közleményét 2017. december 1-jén adta ki, míg a koncessziós szerződés ezt követően, 2019. szeptember 30-án jár majd le);

                              —

                              ezzel biztosítva […] a 800 millió EUR összegnek az említett határidőhöz (2019. szeptember 30.) képest korábbi határidőkben (50 millió EUR összegnek 2017. december 15-ig, 300 millió EUR összegnek 2018. április 30-ig, 450 millió EUR összegnek pedig 2018. október 31-ig) történő idő előtti megfizetését;

                              —

                              ezzel meghatározva […] a teljes fizetendő összeg, tekintettel az általa képviselt teherre, tekintettel – a felperesek szerint – az idő pénzügyi értéke tárgyilagos és közismert tényére?

                  4)

                  Úgy kell-e értelmezni az uniós jogot, különösen a letelepedés és a szolgáltatásnyújtás szabadságát (az EUMSZ 49. és azt követő cikkek, valamint az EUMSZ 56. és azt követő cikkek), valamint a jogbiztonság, a hátrányos megkülönböztetés tilalma, az átláthatóság és a pártatlanság, a szabad verseny, az arányosság, a bizalomvédelem és az egységesség [uniós jogi] elveit, valamint – alkalmazhatóságuk esetén – a 2014/23/EU irányelv 3. és 43. cikkét, hogy azzal abban az esetben is ellentétes az ilyen szabályozás, ha […] a piacra lépésben jelenleg érdekelt ágazati gazdasági szereplők nem vettek részt a lejáró, és a jelenlegi koncessziójogosulttal az ismertetett új szerződési feltételek mellett tovább folytatott koncesszió odaítélése céljából eredetileg indított eljárásban, vagy […] a piachoz való hozzáférés esetleges korlátozása […] kizárólag akkor valósul meg, ha e gazdasági szereplők ténylegesen részt vettek az eredeti eljárásban?

         (1)  A koncessziós szerződésekről szóló, 2014. február 26-i 2014/23/EU európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL 2014. L 94., 1. o.)


title: C-722/19. sz. ügy: A Consiglio di Stato (Olaszország) által 2019. szeptember 23-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Stanleybet Malta Limited Magellan, Robotec Ltd kontra Agenzia delle Dogane e dei Monopoli, Ministero dell'Economia e delle Finanze

text:
               23.12.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 432/26

      A Consiglio di Stato (Olaszország) által 2019. szeptember 23-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Stanleybet Malta Limited Magellan, Robotec Ltd kontra Agenzia delle Dogane e dei Monopoli, Ministero dell'Economia e delle Finanze
      (C-722/19. sz. ügy)
      (2019/C 432/31)
      Az eljárás nyelve: olasz

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Consiglio di Stato

         Az alapeljárás felei

         Felperesek: Stanleybet Malta Limited Magellan, Robotec Ltd

         Alperesek: Agenzia delle Dogane e dei Monopoli, Ministero dell'Economia e delle Finanze

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1)

                  Úgy kell-e értelmezni az uniós jogot, és különösen a letelepedés és a szolgáltatásnyújtás szabadságát (az EUMSZ 49. és azt követő cikkek, valamint az EUMSZ 56. és azt követő cikkek), valamint a jogbiztonság, a hátrányos megkülönböztetés tilalma, az átláthatóság és a pártatlanság, a szabad verseny, az arányosság, a bizalomvédelem és az egységesség [uniós jogi elveit], továbbá – alkalmazhatóságuk esetén – a 2014/23/EU irányelv (1) 3. és 43. cikkét, hogy azzal ellentétes a Decreto Legge 16.10.2017, n. 148 (2017. október 16-i 148. sz. rendkívüli törvényerejű rendelet) 20. cikkének 1. bekezdésében és az azt követő végrehajtási aktusokban szereplőhöz hasonló jellegű olyan szabályozás, amely a következőképpen rendelkezik: „1. A legge 3 agosto 2009, n. 102 (2009. augusztus 3-i 102. sz. törvény) által módosításokkal törvénnyé átalakított decreto-legge 1o luglio 2009, n. 78 (2009. július 1-jei 78. sz. rendkívüli törvényerejű rendelet) 21. cikke 3. és 4. bekezdésének értelmében az Agenzia delle dogane e dei monopoli (vám- és monopóliumügyi hivatal, Olaszország) oly módon intézkedik a nemzeti sorsjegyjátékok tétjeinek – akár távolról történő – gyűjtésére vonatkozóan fennálló koncessziós jogviszonynak a koncessziós szerződés 4. cikke (1) bekezdésében előírt végső határidőig történő meghosszabbítása engedélyezéséről, hogy az állami költségvetés számára új és nagyobb bevételt biztosítson, a 2017. év tekintetében 50 millió euró, a 2018. év tekintetében pedig 750 millió euró mértékben –”, egy olyan helyzetben, amelyben:

                              —

                              a 2009. augusztus 3-i 102. sz. törvény által módosításokkal törvénnyé átalakított, 2009. július 1-jei 78. sz. rendkívüli törvényerejű rendelet 21. cikkének 1. bekezdése főszabály szerint a szóban forgó koncesszióknak több személy részére nyílt, megkülönböztetésmentes versenyeztetési eljárások keretében történő odaítéléséről rendelkezett;

                              —

                              a fent említett rendelet 21. cikkének 4. bekezdése akként rendelkezett, hogy az 1. bekezdésben meghatározott koncessziók adott esetben legfeljebb egy alkalommal újíthatók meg;

                              —

                              a 2010-ben indított eljárásban a felperes társaságok nem vettek részt;

                              —

                              a fennálló különös jogviszony eredetileg egyetlen koncessziójogosulttal létesült olyan közbeszerzési eljárás eredményeképpen, amelynek keretében egyetlen ajánlatot nyújtottak be;

                              —

                              a szóban forgó koncessziós jogviszony meghosszabbítása konkrétan azt eredményezné, hogy az ilyen jogviszony – annak több személlyel történő megújítása helyett – további versenyeztetési eljárás nélkül, kizárólag az említett egyetlen koncessziójogosulttal folytatódna?

                  2)

                  Úgy kell-e értelmezni az uniós jogot, különösen a letelepedés és a szolgáltatásnyújtás szabadságát (az EUMSZ 49. és azt követő cikkek, valamint az EUMSZ 56. és azt követő cikkek), valamint a jogbiztonság, a hátrányos megkülönböztetés tilalma, az átláthatóság és a pártatlanság, a szabad verseny, az arányosság, a bizalomvédelem és az egységesség [uniós jogi] elvét, valamint – alkalmazhatóságuk esetén – a 2014/23/EU irányelv 3. és 43. cikkét, hogy azzal ellentétes a 2017. október 16-i 148. sz. rendkívüli törvényerejű rendelet 20. cikkének 1. bekezdésében szereplőhöz hasonló olyan szabályozás, amely kifejezetten a 2009. augusztus 3-i 102. sz. törvénnyel módosításokkal törvénnyé átalakított, 2009. július 1-jei 78. sz. rendkívüli törvényerejű rendelet 21. cikke 3. és 4. bekezdésének értelmében akként rendelkezik, hogy „az Agenzia delle dogane e dei monopoli oly módon intézkedik a nemzeti sorsjegyjátékok tétjeinek– akár távolról történő – gyűjtésére vonatkozóan fennálló koncessziós jogviszonynak a koncessziós szerződés 4. cikke (1) bekezdésében előírt végső határidőig történő meghosszabbítása engedélyezéséről, hogy az állami költségvetés számára új és nagyobb bevételt biztosítson, a 2017. év tekintetében 50 millió euró, a 2018. év tekintetében pedig 750 millió euró mértékben –”; mindezt a következőképpen írva elő:

                              —

                              a 2009. augusztus 3-i 102. sz. törvény által módosításokkal törvénnyé átalakított, 2009. július 1-jei 78. sz. rendkívüli törvényerejű rendelet 21. cikkének 4. bekezdése szerinti több koncesszió esetleges megújítása helyett az egyetlen meglévő koncessziós jogviszony időbeni meghosszabbítása által, új versenyeztetési eljárás kiírása nélkül;

                              —

                              a koncesszió lejáratát megelőző időpontban: a 2017. évi 148. sz. rendkívüli törvényerejű rendelet 2017. október 16-án, vagyis az Gazzetta Ufficialéban (hivatalos lap) történő kihirdetésének napján lépett hatályba, a koncesszió viszont ezt követően, 2019. szeptember 30-án jár majd le;

                              —

                              oly módon, hogy az állami költségvetés számára a 2017. évre 50 millió euró, a 2018. évre pedig 750 millió euró mértékben új és nagyobb bevételeket lehessen biztosítani, ennek megfelelően módosítva a koncessziós díj megfizetésének módozataihoz és határidejéhez, valamint – potenciálisan – a fizetendő teljes összeghez kapcsolódó egyes szempontokat, különösen a fizetési határidők megváltoztatásával a fizetés által képviselt teher vonatkozásában, mivel azokat az eredeti koncessziós szerződéshez képest előbbre hozták, tekintettel – a felperesek szerint – az idő pénzügyi értéke tárgyilagos és közismert tényére?

                  3)

                  Úgy kell-e értelmezni az uniós jogot, különösen a letelepedés és a szolgáltatásnyújtás szabadságát (az EUMSZ 49. és azt követő cikkek, valamint az EUMSZ 56. és azt követő cikkek), valamint a jogbiztonság, a hátrányos megkülönböztetés tilalma, az átláthatóság és a pártatlanság, a szabad verseny, az arányosság, a bizalomvédelem és az egységesség [uniós jogi ]elveit, valamint – alkalmazhatóságuk esetén – a 2014/23/EU irányelv 3. és 43. cikkét, hogy azzal ellentétes a fent említett rendelet végrehajtási aktusaiban, különösen pedig az Agenzia delle dogane e dei monopoli 2017. december 1-jei 0133677. [ügyszámú] közleményében szereplőhöz hasonló olyan szabályozás, amely kifejezetten a 2007. október 16-i 148. sz. rendkívüli törvényerejű rendelet 20. cikkének 1. bekezdésében szereplő rendelkezés értelmében a sorsjegyjátékok működtetésére vonatkozó koncessziós megállapodás 4. cikke első albekezdésének a koncessziós szerződés legfeljebb egy alkalommal történő megújításának lehetőségét előíró rendelkezése alapján a koncessziós jogviszony végső határidejét 2028. szeptember 30-ra módosítja; mindenesetre kivételt tesz a 4. cikkben a koncessziós időszak két, egy 5 éves. illetve egy 4 éves időszakra történő megosztására vonatkozóan előírtak tekintetében (ezért a jogviszony 2019. október 1-jétől kezdődő 5 éves időszakának elteltét követően [a jogviszony] további négy évre, a 2028. szeptember 30-i lejáratig történő meghosszabbítása a működtetés alakulásának az Agenzia delle dogane e dei monopoli általi, 2024. március 30-ig közlendő kedvező értékelésétől függ); akként rendelkezik, hogy a társaságnak 2017. december 15-ig 50 millió EUR összeget, 2018. április 30-ig 300 millió EUR összeget és 2018. október 31-ig 450 millió EUR összeget kell befizetnie;

                              —

                              ennek előírására a koncesszió eredeti határidejének lejárata előtt került sor (az Agenzia delle dogane e dei monopoli 0133677. [ügyszámú] közleményét 2017. december 1-jén adta ki, míg a koncessziós szerződés ezt követően, 2019. szeptember 30-án jár majd le);

                              —

                              ezzel biztosítva […] a 800 millió EUR összegnek az említett határidőhöz (2019. szeptember 30.) képest korábbi határidőkben (50 millió EUR összegnek 2017. december 15-ig, 300 millió EUR összegnek 2018. április 30-ig, 450 millió EUR összegnek pedig 2018. október 31-ig) történő idő előtti megfizetését;

                              —

                              ezzel meghatározva […] a teljes fizetendő összeg, tekintettel az általa képviselt teherre, tekintettel – a felperesek szerint – az idő pénzügyi értéke tárgyilagos és közismert tényére?

                  4)

                  Úgy kell-e értelmezni az uniós jogot, különösen a letelepedés és a szolgáltatásnyújtás szabadságát (az EUMSZ 49. és azt követő cikkek, valamint az EUMSZ 56. és azt követő cikkek), valamint a jogbiztonság, a hátrányos megkülönböztetés tilalma, az átláthatóság és a pártatlanság, a szabad verseny, az arányosság, a bizalomvédelem és az egységesség [uniós jogi] elveit, valamint – alkalmazhatóságuk esetén – a 2014/23/EU irányelv 3. és 43. cikkét, hogy azzal abban az esetben is ellentétes az ilyen szabályozás, ha […] a piacra lépésben jelenleg érdekelt ágazati gazdasági szereplők nem vettek részt a lejáró, és a jelenlegi koncessziójogosulttal az ismertetett új szerződési feltételek mellett tovább folytatott koncesszió odaítélése céljából eredetileg indított eljárásban, vagy […] a piachoz való hozzáférés esetleges korlátozása […] kizárólag akkor valósul meg, ha e gazdasági szereplők ténylegesen részt vettek az eredeti eljárásban?

         (1)  A koncessziós szerződésekről szóló, 2014. február 26-i 2014/23/EU európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL 2014. L 94., 1. o.)


title: C-364/18. és C-365/18. sz. egyesített ügyek: A Bíróság (kilencedik tanács) 2019. november 7-i ítélete (a Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia [Olaszország] előzetes döntéshozatal iránti kérelmei) – Eni SpA kontra Ministero dello Sviluppo Economico, Ministero dell'Economia e delle Finanze (C-364/18), Shell Italia E & P SpA kontra Ministero dello Sviluppo Economico, Ministero dell’Economia e delle Finanze, Autorità di Regolazione per l’Energia, Reti e Ambiente, korábban Autorità per l’energia elettrica e il gas e il sistema idrico (C-365/18) (Előzetes döntéshozatal – 94/22/EK irányelv – Energia – A szénhidrogének kutatására, feltárására és kitermelésére vonatkozó engedélyek megadásának és felhasználásának feltételei – Díjak – Számítási módszerek – QE és Pfor mutató – Hátrányosan megkülönböztető jelleg)

text:
               23.12.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 432/10

      A Bíróság (kilencedik tanács) 2019. november 7-i ítélete (a Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia [Olaszország] előzetes döntéshozatal iránti kérelmei) – Eni SpA kontra Ministero dello Sviluppo Economico, Ministero dell'Economia e delle Finanze (C-364/18), Shell Italia E & P SpA kontra Ministero dello Sviluppo Economico, Ministero dell’Economia e delle Finanze, Autorità di Regolazione per l’Energia, Reti e Ambiente, korábban Autorità per l’energia elettrica e il gas e il sistema idrico (C-365/18)
      (C-364/18. és C-365/18. sz. egyesített ügyek) (1)

      (Előzetes döntéshozatal - 94/22/EK irányelv - Energia - A szénhidrogének kutatására, feltárására és kitermelésére vonatkozó engedélyek megadásának és felhasználásának feltételei - Díjak - Számítási módszerek - QE és Pfor mutató - Hátrányosan megkülönböztető jelleg)
      (2019/C 432/10)
      Az eljárás nyelve: olasz

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia

         Az alapeljárás felei

         (C-364/18. sz. ügy)

         Felperes:: Eni SpA

         Alperesek: Ministero dello Sviluppo Economico, Ministero dell'Economia e delle Finanze

         Az eljárásban részt vesz: Autorità di Regolazione per l’Energia, Reti e Ambiente, korábban Autorità per l’energia elettrica e il gas e il sistema idrico, Regione Basilicata, Comune di Viggiano, Regione Calabria, Comune di Ravenna, Assomineraria

         (C-365/18. sz. ügy)

      Felperes: Shell Italia E & P SpA

         Alperesek: Ministero dello Sviluppo Economico, Ministero dell’Economia e delle Finanze, Autorità di Regolazione per l’Energia, Reti e Ambiente, korábban Autorità per l’energia elettrica e il gas e il sistema idrico

         Az eljárásban részt vesz: Regione Basilicata, Comune di Viggiano, Assomineraria

         Rendelkező rész

      A szénhidrogének kutatására, feltárására és kitermelésére vonatkozó engedélyek megadásának és felhasználásának feltételeiről szóló, 1994. május 30-i 94/22/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv 6. cikkének (1) bekezdését ezen irányelv hatodik preambulumbekezdésével összefüggésben úgy kell értelmezni, hogy azzal nem ellentétes az a nemzeti szabályozás, amelynek értelmében a földgáz kitermelésére vonatkozó koncessziók jogosultjai által fizetendő járadékok összegét a kőolaj és az egyéb tüzelőanyagok közép- és hosszú távú piaci árain alapuló mutató, nem pedig a földgáz rövid távú piaci árát tükröző mutató függvényében számítják ki.

         (1)  HL C 294., 2018.8.20


title: T-727/19. sz. ügy: 2019. október 29-én benyújtott kereset – Basaglia kontra Bizottság

text:
               23.12.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 432/65

      2019. október 29-én benyújtott kereset – Basaglia kontra Bizottság
      (T-727/19. sz. ügy)
      (2019/C 432/76)
      Az eljárás nyelve: olasz

         Felek

         Felperes: Giorgio Basaglia (Milánó, Olaszország) (képviselő: G. Balossi ügyvéd)

         Alperes: Európai Bizottság

         Kérelmek

      A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék az 1049/2001/EK rendelet végrehajtási rendelkezéseinek 4. cikke értelmében semmisítse meg a 2019. szeptember 4-i C(2019) 6474 végleges bizottsági határozatot.

         Jogalapok és fontosabb érvek

      A jelen kereset a Bizottság azon határozata ellen irányul, amely megtagadja bizonyos, részben közösségi finanszírozásból megvalósított egyes projektekre vonatkozó dokumentumokhoz való hozzáférést, amelyek tekintetében eljárás van folyamatban a Tribunale di Milano mellett működő Procura della Repubblica előtt.
      Keresete alátámasztása érdekében a felperes négy jogalapra hivatkozik.

                  1.

                  Az első, az eredeti kérelem alkalmazási körének egyoldalú korlátozásán, valamint az előfeltételek hiányára alapított jogalap. A felperes e tekintetben azt állítja, hogy:

                              —

                              az ügyben egyáltalán nem állnak fenn olyan kivételes körülmények, amelyek igazolnák a kért dokumentumokhoz való hozzáférés jogának, tehát a személy védelemhez való jogának korlátozását egy olyan büntetőeljárásban, amelyben őt egy tagállamban vádolják;

                              —

                              a dokumentumok másolatai elkészítésével kapcsolatos munkateher nem aránytalan ezen érdekhez viszonyítva;

                              —

                              a megtámadott ítéletben hivatkozott ítélkezési gyakorlat nem releváns; és

                              —

                              a határozat nem mérlegeli megfelelően a felek érdekeit.

                  2.

                  A második, a magánélet és az egyén sérthetetlenségének védelmére alapított jogalap. A felperes e tekintetben azt állítja, hogy:

                              —

                              a határozat nem mérlegeli megfelelően a felek érdekeit;

                              —

                              a határozat téved a tekintetben, hogy nem fűződik elsődleges közérdek a kért adatok közzétételéhez, illetve

                              —

                              arányosság áll fenn a felperes kérelmei és a védendő érdek között.

                  3.

                  A harmadik, valamely természetes vagy jogi személy kereskedelmi érdekeinek védelmére alapított jogalap. A felperes e tekintetben azt állítja, hogy:

                              —

                              a megtámadott határozat nem veszi figyelembe, hogy a kért dokumentáció már igen régi és teljesített közösségi projektekre vonatkozik, tehát a kereskedelmi érdekek védelméhez való jog szükségszerűen meggyengül;

                              —

                              a határozat nem mérlegeli megfelelően a felek érdekeit.

                  4.

                  A negyedik, a közérdek hiányára alapított jogalap.

                              —

                              A felperes e tekintetben arra hivatkozik, hogy a megtámadott határozat téved abban, hogy nem veszi figyelembe, hogy az igazság kiderítése egy tagállamban lefolytatandó büntetőeljárás során nyilvánvaló közérdeknek minősül.


title: C-723/19. sz. ügy: A Consiglio di Stato (Olaszország) által 2019. szeptember 30-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Airbnb Ireland UC, Airbnb Payments UK Ltd kontra Agenzia delle Entrate

text:
               23.12.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 432/28

      A Consiglio di Stato (Olaszország) által 2019. szeptember 30-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Airbnb Ireland UC, Airbnb Payments UK Ltd kontra Agenzia delle Entrate
      (C-723/19. sz. ügy)
      (2019/C 432/32)
      Az eljárás nyelve: olasz

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Consiglio di Stato

         Az alapeljárás felei

         Felperesek: Airbnb Ireland UC, Airbnb Payments UK Ltd

         Alperes: Agenzia delle Entrate

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1)

                  Ellentétes-e az uniós jogi rendelkezésekkel és jogelvekkel – köztük az (EU) 1535/2015 irányelv (1) 4., 5. és azt követő cikkeivel, a 98/34/EK irányelv (2) 8. cikkével és az EUMSZ 56. cikkel – az olyan nemzeti szabályozás, amely – az Európai Bizottságnak történő előzetes bejelentés nélkül – valamely elektronikus ingatlanközvetítő portál üzemeltetője számára az „információs társadalom valamely szolgáltatásának nyújtására vonatkozó [olyan] műszaki szabályokat” ír elő, amelyek tájékoztatási kötelezettségekből (az elektronikus portálon keresztül megkötött szerződések adatainak az adóhivatal részére történő továbbításából) és adókötelezettségekből (az elektronikus portálon keresztül megkötött szerződésekkel összefüggésben teljesített kifizetéseket terhelő adó levonásából, majd annak az államkincstárba történő befizetéséből) állnak?

                  2)

                  Ellentétes-e az uniós jogi rendelkezésekkel és jogelvekkel – köztük az EUMSZ 3. cikkel, az EUMSZ 18. cikkel, az EUMSZ 32. cikkel, az EUMSZ 44. cikkel, az EUMSZ 49. cikkel, az EUMSZ 56. cikkel, az EUMSZ 101. és azt követő cikkekkel, az EUMSZ 116. cikkel, az EUMSZ 120. cikkel, az EUMSZ 127. és azt követő cikkekkel, valamint a 2000/31/EK irányelvvel (3) és a 2006/123/EK irányelvvel (4) – az olyan nemzeti szabályozás, amely:

                              —

                              a bérelhető ingatlanok keresésére szolgáló elektronikus portál üzemeltetőit a szerződések adatainak gyűjtésére és továbbítására kötelezi;

                              —

                              a rövidtávú lakásbérleti szerződések ellenértékének megfizetése során közreműködő ugyanezen elektronikusportál-üzemeltetőket arra kötelezi, hogy kifizetőként vagy jogszabály alapján a más adóalanyt terhelő adó egyetemleges megfizetéséért felelős személyként járjanak el;

                              —

                              a külföldi illetőségű és Olaszországban állandó telephellyel nem rendelkezőként elismert elektronikusportál-üzemeltetőket adóképviselő kinevezésére kötelezi;

                              —

                              a külföldi illetőségű és Olaszországban állandó telephellyel nem rendelkezőként elismert jogalanyokat is arra kötelezi, hogy az idegenforgalmi adóval összefüggésben a más adóalanyt terhelő adó egyetemleges megfizetéséért felelős személyekként járjanak el?

                  3)

                  Általánosságban véve ellentétes-e az alapvető uniós jogelvekkel az olyan nemzeti szabályozás, amely az állam adómegállapítás és adóbeszedés terén fennálló hiányosságait de facto valamely vállalkozásra terheli?

         (1)  A műszaki szabályokkal és az információs társadalom szolgáltatásaira vonatkozó szabályokkal kapcsolatos információszolgáltatási eljárás megállapításáról szóló, 2015. szeptember 9-i (EU) 2015/1535 európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL 2015. L 241., 1. o.)

         (2)  A műszaki szabványok és szabályok terén történő információszolgáltatási eljárás megállapításáról szóló, 1998. június 22-i 98/34/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL 1998. L 204., 37. o.; magyar nyelvű különkiadás 13. fejezet, 20. kötet, 337. o.)

         (3)  A belső piacon az információs társadalommal összefüggő szolgáltatások, különösen az elektronikus kereskedelem, egyes jogi vonatkozásairól szóló, 2000. június 8-i 2000/31/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (Elektronikus kereskedelemről szóló irányelv) (HL 2000. L 178. o.; magyar nyelvű különkiadás 13. fejezet, 25. kötet, 399. o.)

         (4)  A vezetői engedélyekről szóló, 2006. december 12-i 2006/126/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (átdolgozott szöveg) (HL 2006. L 376., 36. o.)


title: C-396/18. sz. ügy: A Bíróság (első tanács) 2019. november 7-i ítélete (a Corte suprema di cassazione [Olaszország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Gennaro Cafaro kontra DQ (Előzetes döntéshozatal – Légi közlekedés – 1178/2011/EU rendelet – Az I. melléklet FCL.065. pontjának b) alpontja – Időbeli hatály – 2000/78/EK irányelv – A foglalkoztatás és a munkavégzés során alkalmazott egyenlő bánásmód – Az életkoron alapuló hátrányos megkülönböztetés – A 2. cikk (5) bekezdése – A 4. cikk (1) bekezdése – Olyan nemzeti szabályozás, amely a munkaviszony automatikus megszűnését írja elő a 60. életév betöltésekor – Légijármű-pilóták – A nemzetbiztonság védelme)

text:
               23.12.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 432/11

      A Bíróság (első tanács) 2019. november 7-i ítélete (a Corte suprema di cassazione [Olaszország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Gennaro Cafaro kontra DQ
      (C-396/18. sz. ügy) (1)

      (Előzetes döntéshozatal - Légi közlekedés - 1178/2011/EU rendelet - Az I. melléklet FCL.065. pontjának b) alpontja - Időbeli hatály - 2000/78/EK irányelv - A foglalkoztatás és a munkavégzés során alkalmazott egyenlő bánásmód - Az életkoron alapuló hátrányos megkülönböztetés - A 2. cikk (5) bekezdése - A 4. cikk (1) bekezdése - Olyan nemzeti szabályozás, amely a munkaviszony automatikus megszűnését írja elő a 60. életév betöltésekor - Légijármű-pilóták - A nemzetbiztonság védelme)
      (2019/C 432/11)
      Az eljárás nyelve: olasz

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Corte suprema di cassazione

         Az alapeljárás felei

         Felperes: Gennaro Cafaro

         Alperes: DQ

         Rendelkező rész

      A foglalkoztatás és a munkavégzés során alkalmazott egyenlő bánásmód általános kereteinek létrehozásáról szóló, 2000. november 27-i 2000/78/EK tanácsi irányelv 2. cikkének (5) bekezdését úgy kell értelmezni, hogy azzal nem összeegyeztethetetlen az alapügyben szereplőhöz hasonló olyan nemzeti szabályozás, amely a tagállam nemzetbiztonságának védelmével kapcsolatos tevékenységek céljára használt légi járműveket üzemeltető társaság által alkalmazott pilóták munkaviszonyának automatikus megszűnését írja elő a pilóták 60. életévének betöltésekor, feltéve, hogy az ilyen szabályozás e rendelkezés értelmében szükséges a közrend fenntartásához, amit a kérdést előterjesztő bíróság feladata megvizsgálni.
      A 2000/78 irányelv 4. cikkének (1) bekezdését úgy kell értelmezni, hogy azzal nem összeegyeztethetetlen az alapügyben szereplőhöz hasonló olyan nemzeti szabályozás, amely a tagállam nemzetbiztonságának védelmével kapcsolatos tevékenységek céljára használt légi járműveket üzemeltető társaság által alkalmazott pilóták munkaviszonyának automatikus megszűnését írja elő a pilóták 60. életévének betöltésekor, feltéve, hogy az ilyen szabályozás e rendelkezés értelmében arányos, amit a kérdést előterjesztő bíróság feladata megvizsgálni.

         (1)  HL C 352., 2018.10.1.


title: T-733/19. sz. ügy: 2019. október 29-én benyújtott kereset – Zhejiang Sunflower Light Energy Science & Technology and Sunowe Solar kontra Bizottság

text:
               23.12.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 432/66

      2019. október 29-én benyújtott kereset – Zhejiang Sunflower Light Energy Science & Technology and Sunowe Solar kontra Bizottság
      (T-733/19. sz. ügy)
      (2019/C 432/77)
      Az eljárás nyelve: angol

         Felek

         Felperesek: Zhejiang Sunflower Light Energy Science & Technology LTD (Shaoxing, Kína), Sunowe Solar GmbH (Nürnberg, Németország) (képviselők: Y. Melin ügyvéd és D. Arnold Solicitor)

         Alperes: Európai Bizottság

         Kérelmek

      A felperesek azt kérik, hogy a Törvényszék:

                  —

                  semmisítse meg az (EU) 2017/1570 végrehajtási rendelettel hatályon kívül helyezett, kötelezettségvállalást megszegő Zhejiang Sunflower Light Energy Science & Technology Ltd által kiállított számlák érvénytelenítéséről szóló 2019. augusztus 6-i (EU) 2019/1329 bizottsági végrehajtási rendeletet;

                  —

                  a Bizottságot, valamint az eljárás során az alperest támogató esetleges beavatkozó feleket kötelezze a költségek viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek

      Keresetük alátámasztása érdekében a felperesek három jogalapra hivatkoznak.

                  1.

                  Az első, arra alapított jogalap, hogy az alperes jogellenesen járt el, amennyiben megállapította a szóban forgó számlák érvénytelenségét, mivel azon hatáskörök, amelyekre hivatkozva e tekintetben eljárt, lejártak vagy visszavonták azokat, mivel a 1238/2013/EU rendelet és az 1239/2013/EU rendelet 2015. december 7-én hatályát veszítette. Ehhez hasonlóan az (EU) 2017/367 rendelet és ez (EU) 2017/366 rendelet 2018. szeptember 3-án hatályát veszítette. Mindesetre a felperes arra hivatkozik, hogy az (EU) 2017/1570 bizottsági végrehajtási rendelet 1. cikkének (4) bekezdése és 3. cikkének (3) bekezdése hatályon kívül helyezte az (EU) 2017/367 végrehajtási rendelet 2. és 3. cikkét és az (EU) 2017/366 végrehajtási rendelet 2. és 3. cikkét.

                  2.

                  A második, arra alapított jogalap, hogy az alperes mindenesetre megsértette az az Európai Unióban tagsággal nem rendelkező országokból érkező dömpingelt behozatallal szembeni védelemről szóló, 2016. június 8-i (EU) 2016/1036 európai parlamenti és tanácsi rendelet 8. cikkének (1), (9) és (10) bekezdését és 10. cikkének (5) bekezdését, valamint az Európai Unióban tagsággal nem rendelkező országokból érkező támogatott behozatallal szembeni védelemről szóló, 2016. június 8-i (EU) 2016/1037 európai parlamenti és tanácsi rendelet 13. cikkének (1), (9) és (10) bekezdését és 16. cikkének (5) bekezdését, amennyiben érvénytelenítette a szóban forgó számlákat, és kötelezettségvállalási számlákat érvénytelenített, majd felszólította a hatóságokat, hogy úgy szedjék be a vámokat, mintha nem állítottak volna ki érvényes kötelezettségvállalási számlákat, és azokat nem nyújtották volna be az áruknak a szabad forgalomba bocsátás céljából való bejelentésekor.
                  A felperes ennélfogva jogellenességi kifogást hoz fel a Kínai Népköztársaságból származó vagy ott feladott kristályos szilícium fotovillamos modulok és alapvető részeik (azaz elemek) behozatalára vonatkozó végleges dömpingellenes vám kivetéséről és a kivetett ideiglenes vám végleges beszedéséről szóló, 2013. december 2-i 1238/2013/EU tanácsi végrehajtási rendelet 3. cikkének (2) bekezdésével, a Kínai Népköztársaságból származó vagy ott feladott kristályos szilícium fotovillamos modulok és alapvető részeik (azaz elemek) behozatalára vonatkozó végleges dömpingellenes vámnak az (EU) 2016/1036 európai parlamenti és tanácsi rendelet 11. cikkének (2) bekezdése szerinti hatályvesztési felülvizsgálatot követő kivetéséről és az (EU) 2016/1036 európai parlamenti és tanácsi rendelet 11. cikkének (3) bekezdése szerinti részleges időközi felülvizsgálat megszüntetéséről szóló, 2017. március 1-jei (EU) 2017/367 végrehajtási rendelet 2. cikkének (2) bekezdésével és a Kínai Népköztársaságból származó vagy ott feladott kristályos szilícium fotovillamos modulok és alapvető részeik (azaz elemek) behozatalára vonatkozó végleges kiegyenlítő vámoknak a kivetéséről szóló, 2017. március 1-jei (EU) 2017/366 bizottsági rendelet 2. cikkének (2) bekezdésével szemben, amelyek hatáskörrel ruházzák fel az alperest arra, hogy kötelezettségvállalási számlákat nyilvánítson érvénytelenné, és arra utasítsa a vámhatóságokat, hogy korábbi szabad forgalomba bocsátott behozatalok után szedjenek be vámokat.

                  3.

                  A harmadik, arra alapított jogalap, hogy még ha a Bíróság úgy ítélné is meg, hogy azon hatáskörök, amelyeken alapulóan az alperes eljárt, még nem jártak le, és feljogosították az alperest arra, hogy visszamenőleges hatállyal vámot vessen ki, e vámok nem vethetők ki olyan napelemekre, amelyeket 2014. szeptember 30. előtt valamely kapcsolt fél részére értékesítették és az e fél tulajdonában álló naperőműparkban használták fel, vagy amelyeket soha nem értékesítettek független vevő számára, és azokat készleten tartották.


title: T-279/18. sz. ügy: A Törvényszék 2019. október 17-i ítélete – Alliance Pharmaceuticals kontra EUIPO – AxiCorp (AXICORP ALLIANCE) („Európai uniós védjegy – Felszólalási eljárás – Az Európai Uniót megjelölő nemzetközi lajstromozás – AXICORP ALLIANCE szóvédjegy – A korábbi ALLIANCE európai uniós szó- és ábrás védjegyek – Viszonylagos kizáró okok – Az (EU) 2017/1001 rendelet 8. cikke (1) bekezdésének b) pontja és (5) bekezdése – A korábbi védjegyek tényleges használatának igazolása – A 2017/1001 rendelet 47. cikkének (2) bekezdése – A Nizzai Osztályozás betűrend szerinti jegyzékéből átvett áruleírás értelmezése”)

text:
               23.12.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 432/40

      A Törvényszék 2019. október 17-i ítélete – Alliance Pharmaceuticals kontra EUIPO – AxiCorp (AXICORP ALLIANCE)
      (T-279/18. sz. ügy) (1)

      („Európai uniós védjegy - Felszólalási eljárás - Az Európai Uniót megjelölő nemzetközi lajstromozás - AXICORP ALLIANCE szóvédjegy - A korábbi ALLIANCE európai uniós szó- és ábrás védjegyek - Viszonylagos kizáró okok - Az (EU) 2017/1001 rendelet 8. cikke (1) bekezdésének b) pontja és (5) bekezdése - A korábbi védjegyek tényleges használatának igazolása - A 2017/1001 rendelet 47. cikkének (2) bekezdése - A Nizzai Osztályozás betűrend szerinti jegyzékéből átvett áruleírás értelmezése”)
      (2019/C 432/45)
      Az eljárás nyelve: angol

         Felek

         Felperes: Alliance Pharmaceuticals Ltd (Chippenham, Egyesült Királyság) (képviselő: M. Edenborough QC)

         Alperes: az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala (képviselők: J. Crespo Carrillo és H. O’Neill meghatalmazottak)

         A másik fél az eljárásban: AxiCorp GmbH (Friedrichsdorf, Németország)

         Az ügy tárgya

      Az EUIPO ötödik fellebbezési tanácsának az Alliance Pharmaceuticals és az AxiCorp közötti felszólalási eljárással kapcsolatban 2018. február 7-én hozott határozata (R 1473/2017-5. sz. ügy) ellen benyújtott kereset.

         Az ítélet rendelkező része

                  1)

                     A Törvényszék az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala (EUIPO) ötödik fellebbezési tanácsának az Alliance Pharmaceuticals Ltd és az AxiCorp GmbH közötti felszólalási eljárással kapcsolatban 2018. február 7-én hozott határozatát (R 1473/2017-5. sz. ügy) hatályon kívül helyezi abban a részében, amelyben a fellebbezési tanács a 2017/1001 rendelet 8. cikke (1) bekezdésének b) pontjában és (5) bekezdésében foglalt felszólalási okok vonatkozásában elutasította a hozzá benyújtott fellebbezést.

                  2)

                     A Törvényszék a keresetet ezt meghaladó részében elutasítja.

                  3)

                     A Törvényszék az EUIPO-t kötelezi a költségek viselésére, ideértve az Alliance Pharmaceuticals részéről az EUIPO fellebbezési tanácsa előtti eljárás céljából elengedhetetlenül felmerült költségeket is.

         (1)  HL C 231., 2018.7.2.


title: C-469/18. és C-470/18. sz. egyesített ügyek: A Bíróság (ötödik tanács) 2019. október 24-i ítélete (a Hof van Cassatie [Belgium] előzetes döntéshozatal iránti kérelmei) – IN (C-469/18), JM (C-470/18) kontra Belgische Staat (Előzetes döntéshozatal – Adózás – Természetes személyek jövedelemadója – Az előzetes döntéshozatal iránti kérelem elfogadhatatlansága)

text:
               23.12.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 432/11

      A Bíróság (ötödik tanács) 2019. október 24-i ítélete (a Hof van Cassatie [Belgium] előzetes döntéshozatal iránti kérelmei) – IN (C-469/18), JM (C-470/18) kontra Belgische Staat
      (C-469/18. és C-470/18. sz. egyesített ügyek) (1)

      (Előzetes döntéshozatal - Adózás - Természetes személyek jövedelemadója - Az előzetes döntéshozatal iránti kérelem elfogadhatatlansága)
      (2019/C 432/12)
      Az eljárás nyelve: holland

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Hof van Cassatie

         Az alapeljárás felei

         Felperesek: IN (C-469/18), JM (C-470/18)

         Alperes: Belgische Staat

         Rendelkező rész

      A Hof van Cassatie (semmítőszék, Belgium) 2018. június 28-i határozataival előterjesztett előzetes döntéshozatal iránti kérelmek elfogadhatatlanok.

         (1)  HL C 427., 2018.11.26.


title: T-310/18. sz. ügy: A Törvényszék 2019. október 24-i ítélete – EPSU és Goudriaan kontra Bizottság („Szociálpolitika – A szociális partnerek között uniós szinten folytatott párbeszéd – »A központi kormányzati igazgatási szervek tisztviselőinek és alkalmazottainak a tájékoztatását és a velük folytatott konzultációt meghatározó általános keret« című megállapodás – Az aláíró feleknek az e megállapodás uniós szintű végrehajtása iránti együttes kérelme – A határozati javaslat Tanács elé terjesztésének a Bizottság általi megtagadása – Megsemmisítés iránti kereset – Keresettel megtámadható jogi aktus – Elfogadhatóság – A Bizottság mérlegelési mozgástere – A szociális partnerek önállósága – A szubszidiaritás elve – Arányosság”)

text:
               23.12.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 432/41

      A Törvényszék 2019. október 24-i ítélete – EPSU és Goudriaan kontra Bizottság
      (T-310/18. sz. ügy) (1)

      („Szociálpolitika - A szociális partnerek között uniós szinten folytatott párbeszéd - »A központi kormányzati igazgatási szervek tisztviselőinek és alkalmazottainak a tájékoztatását és a velük folytatott konzultációt meghatározó általános keret« című megállapodás - Az aláíró feleknek az e megállapodás uniós szintű végrehajtása iránti együttes kérelme - A határozati javaslat Tanács elé terjesztésének a Bizottság általi megtagadása - Megsemmisítés iránti kereset - Keresettel megtámadható jogi aktus - Elfogadhatóság - A Bizottság mérlegelési mozgástere - A szociális partnerek önállósága - A szubszidiaritás elve - Arányosság”)
      (2019/C 432/46)
      Az eljárás nyelve: angol

         Felek

         Felperesek: European Federation of Public Service Unions (EPSU) (Brüsszel, Belgium), Jan Willem Goudriaa (Brüsszel) (képviselők: R. Arthur solicitor, R. Palmer és K. Apps barristers)

         Alperes: Európai Bizottság (képviselők: I. Martínez del Peral, M. van Beek és M. Kellerbauer meghatalmazottak)

         Az ügy tárgya

      A Trade Unions’ National and European Administration Delegation (a nemzeti és európai közigazgatás szakszervezeti küldöttsége, TUNED), valamint a European Public Administration Employers (európai közigazgatási munkáltatók, EUPAE) által 2015. december 21-én aláírt, „a központi kormányzati igazgatási szervek tisztviselőinek és alkalmazottainak a tájékoztatását és a velük folytatott konzultációt meghatározó általános keret” című megállapodás végrehajtására irányuló határozati javaslatnak az Európai Unió Tanácsa elé terjesztését megtagadó, 2018. március 5-i bizottsági határozat megsemmisítése iránt az EUMSZ 263. cikk alapján benyújtott kérelem.

         Az ítélet rendelkező része

                  1)

                     A Törvényszék a keresetet elutasítja.

                  2)

                     Egyrészt a European Federation of Public Service Unions (EPSU) és Jan Goudriaan, másrészt pedig az Európai Bizottság maga viseli saját költségeit.

         (1)  HL C 259., 2018.7.23.


title: T-684/18. sz. ügy: A Törvényszék 2019. október 16-i ítélete – ZV kontra Bizottság („Közszolgálat – Tisztviselők – Felvétel – Álláshirdetés – A Bizottság helyettes mediátora – Eljárás – Az érdemek értékelése”)

text:
               23.12.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 432/51

      A Törvényszék 2019. október 16-i ítélete – ZV kontra Bizottság
      (T-684/18. sz. ügy) (1)

      („Közszolgálat - Tisztviselők - Felvétel - Álláshirdetés - A Bizottság helyettes mediátora - Eljárás - Az érdemek értékelése”)
      (2019/C 432/59)
      Az eljárás nyelve: francia

         Felek

         Felperes: ZV (képviselő: J.-N. Louis ügyvéd)

         Alperes: Európai Bizottság (képviselők: L. Radu Bouyon, G. Berscheid és L. Vernier meghatalmazottak)

         Az ügy tárgya

      A Bizottság által 2018. február 8-án hozott, A-nak a Bizottság helyettes mediátorának való kinevezéséről szóló határozat és a felperest a kiválasztási eljárás eredményéről tájékoztató, 2018. február 12-i bizottsági határozat megsemmisítése iránt az EUMSZ 270. cikk alapján benyújtott kérelem.

         Az ítélet rendelkező része

                  1)

                     A Törvényszék a keresetet elutasítja.

                  2)

                     ZV a saját költségein felül köteles viselni az Európai Bizottságnál felmerült költségeket.

         (1)  HL C 35., 2019.1.28.


title: C-515/18. sz. ügy: A Bíróság (tizedik tanács) 2019. október 24-i ítélete (a Tribunale Amministrativo Regionale per la Sardegna [Olaszország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato kontra Regione autonoma della Sardegna (Előzetes döntéshozatal – 1370/2007/EK rendelet – Személyszállítási közszolgáltatások – Vasúti szállítás – Közszolgáltatási szerződések – Közvetlen odaítélés – A közvetlen odaítélésről szóló értesítés előzetes közzétételére vonatkozó kötelezettség – Terjedelem)

text:
               23.12.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 432/12

      A Bíróság (tizedik tanács) 2019. október 24-i ítélete (a Tribunale Amministrativo Regionale per la Sardegna [Olaszország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato kontra Regione autonoma della Sardegna
      (C-515/18. sz. ügy) (1)

      (Előzetes döntéshozatal - 1370/2007/EK rendelet - Személyszállítási közszolgáltatások - Vasúti szállítás - Közszolgáltatási szerződések - Közvetlen odaítélés - A közvetlen odaítélésről szóló értesítés előzetes közzétételére vonatkozó kötelezettség - Terjedelem)
      (2019/C 432/13)
      Az eljárás nyelve: olasz

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Tribunale Amministrativo Regionale per la Sardegna

         Az alapeljárás felei

         Felperes: Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato

         Alperes: Regione autonoma della Sardegna

         Az eljárásban részt vesz: Trenitalia SpA

         Rendelkező rész

      A vasúti és közúti személyszállítási közszolgáltatásról, valamint az 1191/69/EGK és az 1107/70/EGK tanácsi rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló, 2007. október 23-i 1370/2007/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet 7. cikkének (2) és (4) bekezdését úgy kell értelmezni, hogy egy vasúti személyszállításra vonatkozó közszolgáltatási szerződést közvetlenül odaítélni szándékozó illetékes nemzeti hatóság egyfelől nem köteles közzétenni vagy az esetlegesen érdekelt gazdasági szereplők számára megküldeni minden ahhoz szükséges információt, hogy azok kellően részletes ajánlatot készíthessenek, amely alkalmas arra, hogy összehasonlító értékelés tárgyát képezze, másfelől pedig nem köteles az ezen információk közzétételét követően esetlegesen kapott valamennyi ajánlat összehasonlító értékelését elvégezni.

         (1)  HL C 436., 2018.12.3.


title: T-708/18. sz. ügy: A Törvényszék 2019. október 24-i ítélete – ZPC Flis kontra EUIPO – Aldi Einkauf (FLIS Happy Moreno choco) („Európai uniós védjegy – Felszólalási eljárás – A FLIS Happy Moreno choco európai uniós ábrás védjegy bejelentése – A korábbi MORENO nemzeti ábrás védjegyek – Viszonylagos kizáró ok – Összetéveszthetőség – A 207/2009/EK rendeéet 8. cikke (1) bekezdésének b) pontja [jelenleg az (EU) 2017/1001 rendelet 8. cikke (1) bekezdésének b) pontja] – A korábbi nemzeti ábrás védjegyek árujegyzékének felváltása – A fellebbezési tanács határozatának kijavítása – A 2017/1001 rendelet 102. cikkének (1) bekezdése – Jogi alap – Korábbi határozathozatali gyakorlat – Jogbiztonság – Bizalomvédelem”)

text:
               23.12.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 432/51

      A Törvényszék 2019. október 24-i ítélete – ZPC Flis kontra EUIPO – Aldi Einkauf (FLIS Happy Moreno choco)
      (T-708/18. sz. ügy) (1)

      („Európai uniós védjegy - Felszólalási eljárás - A FLIS Happy Moreno choco európai uniós ábrás védjegy bejelentése - A korábbi MORENO nemzeti ábrás védjegyek - Viszonylagos kizáró ok - Összetéveszthetőség - A 207/2009/EK rendeéet 8. cikke (1) bekezdésének b) pontja [jelenleg az (EU) 2017/1001 rendelet 8. cikke (1) bekezdésének b) pontja] - A korábbi nemzeti ábrás védjegyek árujegyzékének felváltása - A fellebbezési tanács határozatának kijavítása - A 2017/1001 rendelet 102. cikkének (1) bekezdése - Jogi alap - Korábbi határozathozatali gyakorlat - Jogbiztonság - Bizalomvédelem”)
      (2019/C 432/60)
      Az eljárás nyelve: angol

         Felek

         Felperes: ZPC Flis sp.j. (Radziejowice, Lengyelország) (képviselő: M. Kondrat ügyvéd)

         Alperes: az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala (EUIPO) (képviselők: K. Kompari és H. O’Neill meghatalmazottak)

         A másik fél az EUIPO fellebbezési tanácsa előtti eljárásban, beavatkozó fél a Törvényszék előtti eljárásban: Aldi Einkauf GmbH & Co. OHG (Essen, Németország) (képviselők: N. Lützenrath, U. Rademacher, C. Fürsen és M. Minkner ügyvédek)

         Az ügy tárgya

      Az EUIPO első fellebbezési tanácsának az Aldi Einkauf és a ZPC Flis közötti felszólalási eljárással kapcsolatban 2018. szeptember 13-án hozott határozata (R 2113/2017-1. sz. ügy) ellen benyújtott kereset.

         Az ítélet rendelkező része

                  1)

                     A Törvényszék az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala (EUIPO) első fellebbezési tanácsának 2018. szeptember 13-i határozatát (R 2113/2017-1. sz. ügy) hatályon kívül helyezi abban a részében, amelyben az megtagadta a bejelentett védjegy lajstromozását a következő áruk tekintetében: „kávépótló; tea, kakaó; kakaóból származó termékek; csokoládéalapú italok; az összes említett áru instant formában is”, utóbbiakat illetően a kakaó kivételével.

                  2)

                     A Törvényszék a felszólalásnak a védjegybejelentésben szereplő összes áru és szolgáltatás tekintetében helyt ad, a 35. osztályba tartozó, következő leírásnak megfelelő szolgáltatások kivételével: „Aprósüteményformák kis- és nagykereskedelmi értékesítése, aprósüteményformák internetes kis- és nagykereskedelmi értékesítése”.

                  3)

                     A Törvényszék a keresetet ezt meghaladó részében elutasítja.

                  4)

                     A felek maguk viselik saját költségeiket.

         (1)  HL C 44., 2019.2.4.


title: T-734/19. sz. ügy: 2019. november 4-én benyújtott kereset – Junqueras i Vies kontra Parlament

text:
               23.12.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 432/68

      2019. november 4-én benyújtott kereset – Junqueras i Vies kontra Parlament
      (T-734/19. sz. ügy)
      (2019/C 432/78)
      Az eljárás nyelve: spanyol

         Felek

         Felperes: Oriol Junqueras i Vies (Sant Joan de Vilatorrada, Spanyolország) (képviselő: A. Van den Eynde Adroer ügyvéd)

         Alperes: Európai Parlament

         Kérelmek

      A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék állapítsa meg, hogy a megtámadott aktussal szembeni keresetet tartalmazó keresetlevelet és mellékleteit az előírt határidőn belül benyújtották, továbbá a keresetnek adjon helyt, és az abban foglalt jogalapokra tekintettel állapítsa meg az Európai Parlament elnöke által hozott jogi aktus semmisségét, továbbá kötelezze az alperest a költségek viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek

      A jelen kereset az Európai Parlament elnöke, D. Sassoli által 2019. augusztus 22-én hozott határozat ellen irányul, amelyben az elnök megállapítja hatáskörének hiányát, és következésképpen elutasítja a hozzá intézett, arra irányuló 2019. július 4-i kérelmet, hogy az Európai Parlament eljárási szabályzatának 8. cikke értelmében Junqueras i Vies képviselői mentelmi jogának biztosítása érdekében indítsa meg a sürgős beavatkozási eljárást.
      Keresete alátámasztása érdekében a felperes egyetlen, az Európai Parlament eljárási szabályzata 8. cikkének amiatti megsértésére alapított jogalapra hivatkozik, hogy az Európai Parlament elnöke megállapította, hogy nincs hatásköre arra, hogy elbírálja a 2019. július 4-én benyújtott, Oriol Junqueras i Vies mentelmi jogának védelme iránti kérelmet, noha az ügy az európai uniós jog tiszteletben tartását illetően, és különösen az európai parlamenti képviselők mentelmi jogának védelmét illetően komoly jogi kérdéseket vet fel, továbbá e határozatot az ügy bármilyen vizsgálata nélkül hozták meg, kizárólag az alapján, hogy a Junta Electoral Central de España (központi választási tanács, Spanyolország) közölte, hogy Oriol Junqueras i Vies képviselői helyét üresnek nyilvánította.
      E tekintetben a felperes a következőkre hivatkozik:

                  —

                  A nemzeti választójogi törvény által megkövetelt, a spanyol alkotmány tiszteletben tartására irányuló eskütétel olyan lényeges követelmény, amely sérti az 1976. évi európai választási okmányban foglaltakat.

                  —

                  Az, hogy a spanyol központi választási tanács a képviselői helyet olyan okból nyilvánította üresnek, amely az 1976. évi európai választási okmányban nem szerepel, és nem indította meg a képviselői mandátum vonatkozásában a helyettesítési mechanizmust, sérti az említett választási okmány 13. cikkét és az Európai Parlament összetételére vonatkozó határozatot.

                  —

                  A határozat nem tartalmaz indokolást, és önkényes, mivel a tényállással és a bemutatott helyzettel kapcsolatban mind a Sala Penal del Tribunal Supremo de España (a legfelsőbb bíróság büntető kollégiuma, Spanyolország), mind az Európai Unió Bírósága részéről komoly kétségek merültek fel az európai uniós jog tekintetében, amely kétségek előzetes döntéshozatal iránti kérelem előterjesztéséhez vezettek, amely kérelmet a C-502/19-es ügyszám alatt vették nyilvántartásba, és elfogadhatónak nyilvánították.

                  —

                  Az Európai Parlament eljárási szabályzatának 8. cikkét úgy kell értelmezni, hogy az biztosítsa az EUSZ-ben, az EUMSZ 39. cikkben, az EUMSZ 20. cikk (1) és (2) bekezdésében, az EUMSZ 21. és EUMSZ 52. cikkben, az EJEE 1. jegyzőkönyvének 3. cikkében, az Európai Unió kiváltságairól és mentességeiről szóló 7. sz. jegyzőkönyv 9. cikkében, az 1976. évi európai választási okmány 5. cikkében és az Európai Parlament eljárási szabályzata 3. cikkének (1) bekezdésében foglalt jogok és rendelkezések, valamint az azokat értelmező ítélkezési gyakorlat és jelentések teljes érvényesülését, így az Európai Parlament elnöke által hozott, indokolást nem tartalmazó határozat, amely az Európai Parlament eljárási szabályzatának 8. cikke alapján az elnökhöz intézett kérelem elbírálását illetően megállapítja az elnök hatáskörének hiányát, sérti az említett jogokat és rendelkezéseket, és semmis.


title: C-636/18. sz. ügy: A Bíróság (hetedik tanács) 2019. október 24-i ítélete – Európai Bizottság kontra Francia Köztársaság (Tagállami kötelezettségszegés – Környezet – 2008/50/EK irányelv – A környezeti levegő minősége – A XI. melléklet 13. cikkének (1) bekezdése – A nitrogén-dioxid (NO2) határértékek rendszeres és tartós túllépése bizonyos francia zónákban és agglomerációkban – A 23. cikk (1) bekezdése – XV. melléklet – A túllépés „lehető legrövidebb” időtartama – Megfelelő intézkedések)

text:
               23.12.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 432/13

      A Bíróság (hetedik tanács) 2019. október 24-i ítélete – Európai Bizottság kontra Francia Köztársaság
      (C-636/18. sz. ügy) (1)

      (Tagállami kötelezettségszegés - Környezet - 2008/50/EK irányelv - A környezeti levegő minősége - A XI. melléklet 13. cikkének (1) bekezdése - A nitrogén-dioxid (NO2) határértékek rendszeres és tartós túllépése bizonyos francia zónákban és agglomerációkban - A 23. cikk (1) bekezdése - XV. melléklet - A túllépés „lehető legrövidebb” időtartama - Megfelelő intézkedések)
      (2019/C 432/14)
      Az eljárás nyelve: francia

         Felek

         Felperes: Európai Bizottság (képviselők: J.-F. Brakeland, E. Manhaeve és K. Petersen meghatalmazottak)

         Alperes: Francia Köztársaság (képviselők: D. Colas, J. Traband és A. Alidière meghatalmazottak)

         Rendelkező rész

                  1)

                  A Francia Köztársaság azáltal, hogy a nitrogén-dioxid (NO2) éves határértékét 2010. január 1-je óta az alábbi tizenkét francia levegőminőségi agglomeráció és zóna tekintetében rendszeresen és tartósan túllépte: Marseille (FR03A02), Toulon (FR03A03), Párizs (FR04A01), Auvergne-Clermont-Ferrand (FR07A01), Montpellier (FR08A01), Toulouse Midi-Pyrénées (FR12A01), zone urbaine régionale (ZUR) Reims Champagne-Ardenne (FR14N10), Grenoble Rhône-Alpes (FR15A01), Strasbourg (FR16A02), Lyon Rhône-Alpes (FR20A01), ZUR Vallée de l’Arve Rhône-Alpes (FR20N10) és Nizza (FR24A01), és a nitrogén-dioxid óráként mért határértékét 2010. január 1-je óta az alábbi két francia levegőminőségi agglomeráció és zóna tekintetében rendszeresen és tartósan túllépte: Párizs (FR04A01) és Lyon Rhône-Alpes (FR20A01), ezen időpont óta folyamatosan nem teljesítette a környezeti levegő minőségéről és a Tisztább levegőt Európának elnevezésű programról szóló, 2008. május 21-i 2008/50/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv 13. cikkének az ezen irányelv XI. mellékletével összefüggésben értelmezett (1) bekezdéséből eredő kötelezettségeit, mégpedig a határértékek 2010-ben való hatálybalépése óta.
                  A Francia Köztársaság 2010. június 11-e óta nem teljesítette az említett irányelv 23. cikkének az ezen irányelv XI. mellékletével összefüggésben értelmezett (1) bekezdéséből eredő kötelezettségeit, különösen az ugyanezen irányelv 23. cikke (1) bekezdésének második albekezdésében előírt azon kötelezettségét, hogy ügyeljen arra, hogy a túllépés időtartama a lehető legrövidebb ideig tartson.

                  2)

                  A Bíróság a Francia Köztársaságot kötelezi a költségek viselésére.

         (1)  HL C 445., 2018.12.10


title: C-35/19. sz. ügy: A Bíróság (nyolcadik tanács) 2019. október 24-i ítélete (a Tribunal de première instance de Liège [Belgium] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – BU kontra État belge (Előzetes döntéshozatal – Munkavállalók szabad mozgása – Egyenlő bánásmód – Jövedelemadó – Nemzeti jogszabályok – A fogyatékossággal élő személyeknek nyújtott ellátások adómentessége – Más tagállamban kapott ellátások – Kizártság – Eltérő bánásmód)

text:
               23.12.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 432/13

      A Bíróság (nyolcadik tanács) 2019. október 24-i ítélete (a Tribunal de première instance de Liège [Belgium] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – BU kontra État belge
      (C-35/19. sz. ügy) (1)

      (Előzetes döntéshozatal - Munkavállalók szabad mozgása - Egyenlő bánásmód - Jövedelemadó - Nemzeti jogszabályok - A fogyatékossággal élő személyeknek nyújtott ellátások adómentessége - Más tagállamban kapott ellátások - Kizártság - Eltérő bánásmód)
      (2019/C 432/15)
      Az eljárás nyelve: francia

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Tribunal de première instance de Liège

         Az alapeljárás felei

         Felperes: BU

         Alperes: État belge

         Rendelkező rész

      Az EUMSZ 45. cikket úgy kell értelmezni, hogy azzal ellentétes az olyan tagállami szabályozás, mint amely az alapügy tárgyát képezi, és amely előírja – anélkül, hogy e tekintetben igazolásról rendelkezne, aminek vizsgálata mindazonáltal a kérdést előterjesztő bíróság feladata –, hogy a fogyatékos személyeknek nyújtott ellátások tekintetében alkalmazandó adómentesség ahhoz a feltételhez van kötve, hogy ezen ellátásokat az érintett tagállam valamely szerve fizesse, és így kizárja e mentesség alól a valamely más tagállam által fizetett ugyanilyen jellegű ellátásokat, noha az említett ellátások kedvezményezettje az érintett tagállamban rendelkezik lakóhellyel.

         (1)  HL C 103., 2019.3.18


title: T-41/19. sz. ügy: A Törvényszék 2019. október 24-i ítélete – MSI Svetovanje kontra EUIPO – Industrial Farmaceutica Cantabria (nume) („Európai uniós védjegy – Felszólalási eljárás – A nume európai uniós ábrás védjegy bejelentése – A korábbi numederm európai uniós szóvédjegy – Viszonylagos kizáró ok – Összetéveszthetőség – Az (EU) 2017/1001 rendelet 8. cikke (1) bekezdésének b) pontja”)

text:
               23.12.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 432/53

      A Törvényszék 2019. október 24-i ítélete – MSI Svetovanje kontra EUIPO – Industrial Farmaceutica Cantabria (nume)
      (T-41/19. sz. ügy) (1)

      („Európai uniós védjegy - Felszólalási eljárás - A nume európai uniós ábrás védjegy bejelentése - A korábbi numederm európai uniós szóvédjegy - Viszonylagos kizáró ok - Összetéveszthetőség - Az (EU) 2017/1001 rendelet 8. cikke (1) bekezdésének b) pontja”)
      (2019/C 432/62)
      Az eljárás nyelve: angol

         Felek

         Felperes: MSI Svetovanje, marketing, d.o.o. (Vrhnika, Szlovénia) (képviselő: M. Maček ügyvéd)

         Alperes: az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala (EUIPO) (képviselők: K. Kompari és H. O’Neill meghatalmazottak)

         A másik fél az EUIPO fellebbezési tanácsa előtti eljárásban: Industrial Farmaceutica Cantabria, SA (Madrid, Spanyolország)

         Az ügy tárgya

      Az EUIPO ötödik fellebbezési tanácsának az Industrial Farmaceutica Cantabria és a Nutrismart d.o.o. közötti felszólalási eljárással kapcsolatban 2018. november 8-án hozott határozata (R 722/2018-5. sz. ügy) ellen benyújtott kereset.

         Az ítélet rendelkező része

                  1)

                     A Törvényszék a keresetet elutasítja.

                  2)

                     A Törvényszék az MSI Svetovanje, marketing, d.o.o.-t kötelezi a költségek viselésére.

         (1)  HL C 112., 2019.3.25.


title: T-240/19. sz. ügy: A Törvényszék 2019. november 7-i ítélete – A9.com kontra EUIPO (Egy harang ábrázolása) („Európai uniós védjegy – Egy harangot ábrázoló európai uniós ábrás védjegy bejelentése – Feltétlen kizáró ok – Indokolási kötelezettség – Az (EU) 2017/1001 rendelet 94. cikke – Megkülönböztető képesség hiánya – A 2017/1001 rendelet 7. cikke (1) bekezdésének b) pontja”)

text:
               23.12.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 432/54

      A Törvényszék 2019. november 7-i ítélete – A9.com kontra EUIPO (Egy harang ábrázolása)
      (T-240/19. sz. ügy) (1)

      („Európai uniós védjegy - Egy harangot ábrázoló európai uniós ábrás védjegy bejelentése - Feltétlen kizáró ok - Indokolási kötelezettség - Az (EU) 2017/1001 rendelet 94. cikke - Megkülönböztető képesség hiánya - A 2017/1001 rendelet 7. cikke (1) bekezdésének b) pontja”)
      (2019/C 432/63)
      Az eljárás nyelve: angol

         Felek

         Felperes: A9.com, Inc. (Palo Alto, Kalifornia, Egyesült Államok) (képviselők: A. Klett, C. Mikyska és R. Walther ügyvédek)

         Alperes: az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala (EUIPO) (képviselők: L. Rampini és H. O’Neill meghatalmazottak)

         Az ügy tárgya

      Az EUIPO második fellebbezési tanácsának egy harangot ábrázoló ábrás megjelölés európai uniós védjegyként történő lajstromozása iránti kérelemmel kapcsolatban 2019. február 4-én hozott határozata (R 1309/2018-2. sz. ügy) ellen benyújtott kereset.

         Az ítélet rendelkező része

                  1)

                     A Törvényszék a keresetet elutasítja.

                  2)

                     A Törvényszék az A9.com, Inc.-t kötelezi a költségek viselésére.

         (1)  HL C 213., 2019.6.24.


title: C-296/19. P. sz. ügy: A Törvényszék (nyolcadik tanács) T-823/17. sz., Etnia Dreams kontra EUIPO – Poisson (Etnik) ügyben 2019. február 13-án hozott ítélete ellen az Etnia Dreams, S. L. által 2019. április 10-én benyújtott fellebbezés

text:
               23.12.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 432/14

      A Törvényszék (nyolcadik tanács) T-823/17. sz., Etnia Dreams kontra EUIPO – Poisson (Etnik) ügyben 2019. február 13-án hozott ítélete ellen az Etnia Dreams, S. L. által 2019. április 10-én benyújtott fellebbezés
      (C-296/19. P. sz. ügy)
      (2019/C 432/16)
      Az eljárás nyelve: spanyol

         Felek

         Fellebbező: Etnia Dreams, S. L. (képviselő: P. Gago Comes abogado)

         A másik fél az eljárásban: az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala (EUIPO)
      A Bíróság (tizedik tanács) 2019. november 6-i végzésében a fellebbezést elutasította, és úgy határozott, hogy az Etnia Dreams, S. L. maga viseli saját költségeit.


title: T-735/19. sz. ügy: 2019. október 30-án benyújtott kereset – Frank Recruitment Group Services kontra EUIPO – Pearson (PEARSON FRANK)

text:
               23.12.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 432/69

      2019. október 30-án benyújtott kereset – Frank Recruitment Group Services kontra EUIPO – Pearson (PEARSON FRANK)
      (T-735/19. sz. ügy)
      (2019/C 432/79)
      A keresetlevél nyelve: angol

         Felek

         Felperes: Frank Recruitment Group Services Ltd (Newcastle upon Tyne, Egyesült Királyság) (képviselő: J. Dennis solicitor)

         Alperes: az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala (EUIPO)

         A másik fél a fellebbezési tanács előtti eljárásban: Pearson plc (London, Egyesült Királyság)

         Az EUIPO előtti eljárás adatai

         A vitatott védjegy bejelentője: a felperes

         A vitatott védjegy: a PEARSON FRANK európai uniós szóvédjegy bejelentése – 15 841 851. sz. védjegybejelentés

         Az EUIPO előtti eljárás: felszólalási eljárás

         A megtámadott határozat: az EUIPO negyedik fellebbezési tanácsának 2019. augusztus 26-án hozott határozata (R 1884/2018-4. sz. ügy)

         Kereseti kérelmek

      A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:

                  —

                  helyezze hatályon kívül a megtámadott határozatot;

                  —

                  az EUIPO-t kötelezze a költségek viselésére.

         Jogalapok

                  —

                  Az (EU) 2017/1001 európai parlamenti és tanácsi rendelet 94. cikkének megsértése;

                  —

                  az (EU) 2017/1001 európai parlamenti és tanácsi rendelet 95. cikkének megsértése;

                  —

                  az (EU) 2017/1001 európai parlamenti és tanácsi rendelet 47. cikke (2) bekezdésének megsértése;

                  —

                  az (EU) 2017/1001 európai parlamenti és tanácsi rendelet 8. cikke (1) bekezdése b) pontjának megsértése;

                  —

                  az (EU) 2017/1001 európai parlamenti és tanácsi rendelet 47. cikke (5) bekezdésének megsértése.


title: T-736/19. sz. ügy: 2019. november 4-én benyújtott kereset – HA kontra Bizottság

text:
               23.12.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 432/70

      2019. november 4-én benyújtott kereset – HA kontra Bizottság
      (T-736/19. sz. ügy)
      (2019/C 432/80)
      Az eljárás nyelve: francia

         Felek

         Felperes: HA (képviselő: S. Kreicher ügyvéd)

         Alperes: Európai Bizottság

         Kérelmek

      A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:

                  —

                  alaki szempontból nyilvánítsa elfogadhatónak a jelen keresetet;

                  —

                  nyilvánítsa azt megalapozottnak;

                  —

                  következésképpen semmisítse meg a kinevezésre jogosult hatóságnak a felperes 2019. április 14-i panaszára válaszoló, 2019. augusztus 13-án kelt és vele 2019. augusztus 24-én közölt határozatát;

                  —

                  az Európai Bizottságot kötelezze jelen eljárás összes költségének viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek

      Keresete alátámasztása érdekében a felperes egy, a hatályos jogszabályi és rendeleti rendelkezések, többek között az orvosi költségek visszatérítésére vonatkozó általános végrehajtási rendelkezések megállapításáról szóló, 2007. július 2-i C(2007) 3195 bizottsági határozat megsértésre alapított jogalapra hivatkozik, mivel a megtámadott határozat 3 100 euró összegben határozta meg az alvási apnoé kezelésére alkalmazandó készülék 2019. március 1. és 2024. február 29. közötti időszakra vonatkozó kölcsönzési díjához nyújtható maximális visszatérítést, noha a fent említett határozat semmilyen visszatérítési maximumot nem határoz meg a három hónapos vagy azt meghaladó időtartamú bérlés esetére.