title: T-353/05. sz. ügy: 2005. szeptember 20–án előterjesztett kereset – Kubanski kontra Bizottság

text:
               12.11.2005

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 281/32

         2005. szeptember 20–án előterjesztett kereset – Kubanski kontra Bizottság
   (T-353/05. sz. ügy)
   (2005/C 281/59)
   Az eljárás nyelve: olasz
   Felek

      Felperes: Gabrielle Giancarla Sharon Kubanski (Leggiuno, Olaszország) (képviselők: M. Condinanzi és D. Bono ügyvédek)

      Alperes: az Európai Közösségek Bizottsága
   Kereseti kérelmek

               —

               Az Elsőfokú Bíróság semmisítse meg a felperes által 2005. február 16-án R/170/05 sz. alatt benyújtott panaszt elutasító 2005. június 14-i bizottsági határozatot, és következésképpen semmisítse meg a Bizottság 2004. december 16-i D(2002)34440 határozatát;

               —

               az Elsőfokú Bíróság kötelezze a Bizottságot 2005. január 16-tól a felperesnek B IV-es besorolási fokozat 2. fizetési fokozatába történő tényleges újrabesorolásáig felmerülő, az eljárás során – szükség esetén szakértő igénybevételével – meghatározandó díjazás-különbözet megfizetésére;

               —

               az Elsőfokú Bíróság a Bizottságot kötelezze a költségek viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek
   Jelen ügy felperese azt a határozatot kifogásolja, amellyel az alperes a 2004. október 4-én aláírt határozott idejű ideiglenes alkalmazotti szerződését felmondta. E tekintetben emlékeztet arra, hogy a felmondásra az adott okot, a Bizottság szerint a felperes állítólag nem felelt meg a személyzeti szabályzat 5. cikkében megfogalmazott követelményeknek. Különösen a felperes képzettsége (turisztikai hivatali alkalmazotti oklevél) nem alkalmas arra, hogy lehetővé tegye a megkötött szerződésben meghatározott B*4-es besorolási fokozat 2. fizetési fokozatba történő besorolást.
   Kereseti kérelme alátámasztására a felperes hivatkozik:

               —

               arra a körülményre, hogy sem a felperes felvétele alapjául szolgáló COM/2004/5352/R határozatban megszabott követelmények között, sem a jelen eljárásban nem szerepelt egy meghatározott oklevél birtoklásának szükségessége;

               —

               az Európai Közösségek személyzeti szabályzata 5. cikke (3) bekezdése a) pontja ii) és iii) alpontjának megsértésére és téves alkalmazására. E vonatkozásban azt állítja, hogy egyrészről a felperes oklevele olyan szakérettségi, amely igazolja a legalább hároméves középfokú tanulmányok elvégzését, és amely feljogosítja felsőfokú tanulmányok végzésére, másrészről, hogy a 2001. május 1-jétől2004. április 30-ig az isprai közös kutatási központban a jelen ügyben vitatott álláshelyével teljes egészében azonos feladatkört látott el;

               —

               az egyéb alkalmazottakra vonatkozó alkalmazási feltételek 14., valamint 47-50a. cikkének megsértésére;

               —

               a bizalomvédelem elvének sérelmére;

               —

               az adminisztráció magatartásának jogellenességére a jogbiztonság elvének megsértése és a hátrányos megkülönböztetés szempontjából.


title: F-29/13. sz. ügy: 2013. március 28-án benyújtott kereset — ZZ kontra EMA

text:
               20.7.2013

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 207/57

         2013. március 28-án benyújtott kereset — ZZ kontra EMA
   (F-29/13. sz. ügy)
   2013/C 207/95
   Az eljárás nyelve: francia

      Felek

      Felperes: ZZ (képviselők: S. Orlandi, J.-N. Louis és D. Abreu Caldas ügyvédek)

      Alperes: Európai Gyógyszerügynökség

      A jogvita tárgya és leírása

   A felperes ideiglenes alkalmazotti szerződését meg nem hosszabbító határozat megsemmisítése és kártérítési kérelem.

      Kereseti kérelmek

               —

               A Közszolgálati Törvényszék semmisítse meg a felperes ideiglenes alkalmazotti szerződését meg nem hosszabbító, a munkaviszonyát 2013. április 30-tól megszüntető és őt hivatalból szabadságra küldő, 2012. augusztus 30-i határozatot;

               —

               semmisítse meg a szerződés meghosszabbítása iránti kérelmet elutasító, 2013. február 26-i határozatot;

               —

               kötelezze az alperest a költségek viselésére, és a felperes részére a nem vagyoni kára megtérítéseként 25 000 euró megfizetésére.


title: C-421/13. sz. ügy: A Bundespatentgericht (Németország) által 2013. július 24-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — Apple Inc. kontra Deutsches Patent- und Markenamt

text:
               26.10.2013

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 313/8

         A Bundespatentgericht (Németország) által 2013. július 24-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — Apple Inc. kontra Deutsches Patent- und Markenamt
   (C-421/13. sz. ügy)
   2013/C 313/15
   Az eljárás nyelve: német

      A kérdést előterjesztő bíróság

   Bundespatentgericht

      Az alapeljárás felei

      Felperes: Apple Inc.

      Alperes: Deutsches Patent- und Markenamt

      Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

               1.

               Úgy kell-e értelmezni az irányelv (1) 2. cikkét, hogy a védjegyoltalomban részesíthető áru „csomagolásának” fogalma alá tartozik az a megjelenítés is, amelyben a szolgáltatás megtestesül?

               2.

               Úgy kell-e értelmezni az irányelv 2. cikkét és 3. cikkének (1) bekezdését, hogy védjegyoltalomban részesíthető az a megjelölés, amely megfelel annak a megjelenítésnek, amelyben a szolgáltatás megtestesül?

               3.

               Úgy kell-e értelmezni az irányelv 2. cikkét, hogy a grafikailag ábrázolhatóság követelménye önmagában az ábrázolással vagy csak olyan kiegészítéssel teljesül, mint például a megjelenítés leírása vagy az abszolút méretek mértékegységben vagy a relatív méretek arányszámokkal megadva?

               4.

               Úgy kell-e értelmezni az irányelv 2. cikkét, hogy a kiskereskedelmi szolgáltatási védjegy hatálya a kiskereskedő által előállított árukra is kiterjed?

      (1)  A védjegyekre vonatkozó tagállami jogszabályok közelítéséről szóló, 2008. október 22-i 2008/95/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL L 299., 25. o.)


title: C-223/05. sz. ügy: A College van Beroep voor het bedrijfsleven, 2005. május 17-i határozatával a H. de Rooy sr. és H. de Rooy jr. kontra Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit ügyben benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem

text:
               6.8.2005

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 193/13

         A College van Beroep voor het bedrijfsleven, 2005. május 17-i határozatával a H. de Rooy sr. és H. de Rooy jr. kontra Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit ügyben benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem
   (C-223/05. sz. ügy)
   (2005/C 193/22)
   Az eljárás nyelve: holland
   A College van Beroep voor het bedrijfsleven (Hollandia) 2005. május 17-i határozatával, amely 2005. május 20-án érkezett a Bíróság Hivatalához, a H. de Rooy sr. és H. de Rooy jr. kontra Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit ügyben előzetes döntéshozatal iránti kérelmet nyújtott be az Európai Közösségek Bíróságához.
   A College van Beroep voor het bedrijfsleven a következő kérdésekről kéri a Bíróság döntését:

               1.

               Megköveteli-e a közösségi jog a hivatalbóli vizsgálatot – azaz olyan kritériumoknak az alapján folytatott vizsgálatot, amelyek a jogvita alapján kívül esnek – a 85/511/EGK irányelvből (1) levezetett kritériumok alapján?

               2.

               Amennyiben az 1. kérdésre adott válasz igenlő:
               Közvetlen hatálya van-e a 85/511/EGK irányelv 11. cikke (1) bekezdése első francia bekezdése és 13. cikk (1) bekezdése második francia bekezdése rendelkezéseinek együttes alkalmazása alapján fennálló, annak biztosítására vonatkozó tagállami kötelezettségnek, hogy a ragadós száj- és körömfájás felderítésével kapcsolatos laboratóriumi vizsgálatokat a 85/511/EGK irányelv B. mellékletében felsorolt laboratóriumban végezzék?

               3.

                           a.

                           Úgy kell-e értelmezni a 85/511/EGK irányelv 11. cikkének (1) bekezdését, hogy jogi következménye van annak a körülménynek, hogy a ragadós száj- és körömfájást egy olyan laboratórium állapítja meg, amely nincs felsorolva a 85/511/EGK irányelv B. mellékletében?

                           b.

                           Amennyiben a 3. a. kérdésre adott válasz igenlő:
                           Célja-e a 85/511/EGK irányelv 11. cikke (1) bekezdésének olyan egyes jogalanyok, mint az alapeljárás fellebbezői érdekeinek védelme? Ha a válasz nemleges, hivatkozhatnak-e olyan egyes jogalanyok, mint az alapeljárás fellebbezői a tagállami hatóságok ezen rendelkezésekből eredő kötelezettségeinek esetleges megszegésére?

                           c.

                           Amennyiben a 3. b. kérdésre adott válaszból az következik, hogy az egyes jogalanyok hivatkozhatnak a 85/511/EGK irányelv 11. cikkének (1) bekezdésére: milyen jogi következménye van annak, hogy a ragadós száj- és körömfájást olyan laboratórium állapította meg, amely nincs felsorolva a 85/511/EGK irányelv B. mellékletében?

               4.

               Úgy kell-e értelmezni a 85/511/EGK irányelv B. mellékletét az irányelv 11. és 13. cikke rendelkezéseinek figyelembevételével, hogy a „Centraal Diergeneeskundig Instituut, Lelystad” megemlítése a B. mellékletben az ID-Lelystad B.V.-re is vonatkozhat vagy ez utóbbira is vonatkoznia kell?

               5.

               Amennyiben az előző kérdésekre adott válaszokból az következik, hogy a ragadós száj- és körömfájást megállapíthatja olyan laboratórium, amely nincs felsorolva a 85/511/EGK irányelv B. mellékletében vagy a 85/511/EGK irányelv B. mellékletét úgy kell értelmezni, hogy a „Centraal Diergeneeskundig Instituut, Lelystad” megemlítése az ID-Lelystad B.V.-re is vonatkozhat vagy ez utóbbira is vonatkoznia kell:
               Úgy kell-e értelmezni a 85/511/EGK irányelvet, hogy az szabályozza, hogy a döntésre jogosult nemzeti közigazgatási hatóság kötve van az olyan laboratórium vizsgálati eredményéhez, amelyet a 85/511/EGK irányelv B. melléklete felsorol, vagy – amennyiben a 3. a. kérdésre adott válaszból az következik, hogy a közigazgatási hatóság a ragadós száj- és körömfájás elleni védekezésre irányuló intézkedéseit annak a laboratóriumnak az eredményeire is alapozhatja, amely nincs felsorolva a 85/511/EGK irányelv B. mellékletében – ez utóbbi laboratórium eredményeihez, vagy e hatósági jogkör meghatározása a tagállam eljárási autonómiájához tartozik és az alapeljárásban eljáró bírónak meg kell vizsgálnia, hogy vajon a vonatkozó rendelkezéseket attól függetlenül alkalmazni kell-e, hogy a laboratóriumi vizsgálatra valamely közösségi jogi vagy nemzeti jogi kötelezettség alapján kerül sor, továbbá, hogy vajon a nemzeti eljárásjogi keret alkalmazása a közösségi jogi rendelkezések végrehajtását nem teszi-e rendkívül nehézzé vagy gyakorlatilag lehetetlenné?

               6.

               Amennyiben az 5. kérdésre adott válaszból az következik, hogy a nemzeti hatóságok laboratóriumi eredményhez való kötöttségét a 85/511/EGK irányelv szabályozza:
               Feltétlenül kötelezi-e a nemzeti hatóságokat a ragadós száj- és körömfájás körében valamely laboratórium által elvégzett vizsgálat? Amennyiben a válasz nemleges, milyen mérlegelési szabadságot enged a 85/511/EGK irányelv a nemzeti hatóságok részére?

      (1)  A Tanács 1985. november 18-i 85/511/EGK irányelve a ragadós száj- és körömfájás elleni védekezésre irányuló közösségi intézkedések bevezetéséről (HL L 315., 11. o.; magyar nyelvű különkiadás: 3. fejezet, 6. kötet, 265. o.).


title: C-120/11. sz. ügy: A Bíróság elnökének 2011. július 13-i végzése (a Tribunale di Santa Maria Capua Vetere (Olaszország) előzetes döntéshozatal iránti kérelme) — Procura della Repubblica kontra Yeboah Kwadwo

text:
               8.10.2011

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 298/18

         A Bíróság elnökének 2011. július 13-i végzése (a Tribunale di Santa Maria Capua Vetere (Olaszország) előzetes döntéshozatal iránti kérelme) — Procura della Repubblica kontra Yeboah Kwadwo
   (C-120/11. sz. ügy) (1)

   2011/C 298/33
   Az eljárás nyelve: olasz
   A Bíróság elnöke elrendelte az ügy törlését.

      (1)  HL C 145., 2011.5.14.


title: C-317/10. P. sz. ügy: A T-303/06. és T-337/06. sz., UniCredito Italiano SpA kontra Belső Piaci Harmonizációs Hivatal (védjegyek és formatervezési minták) (OHIM) és az Union Investment Privatfonds GmbH egyesített ügyekben 2010. április 27-én hozott ítélet ellen az Union Investment Privatfonds GmbH által 2010. július 2-án benyújtott fellebbezés

text:
               11.9.2010

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 246/25

         A T-303/06. és T-337/06. sz., UniCredito Italiano SpA kontra Belső Piaci Harmonizációs Hivatal (védjegyek és formatervezési minták) (OHIM) és az Union Investment Privatfonds GmbH egyesített ügyekben 2010. április 27-én hozott ítélet ellen az Union Investment Privatfonds GmbH által 2010. július 2-án benyújtott fellebbezés
   (C-317/10. P. sz. ügy)
   ()
   2010/C 246/43
   Az eljárás nyelve: olasz

      Felek

      Fellebbező: Union Investment Privatfonds GmbH (képviselő: J. Zindel Rechtsanwalt)

      A többi fél az eljárásban: UniCredito Italiano SpA és a Belső Piaci Harmonizációs Hivatal (védjegyek és formatervezési minták) (OHIM)

      A fellebbező kérelmei

               —

               A Bíróság teljes egészében helyezze hatályon kívül a T-303/06. és T-337/06. sz. egyesített ügyekben 2010. április 27-én hozott ítéletet;

               —

               a Bíróság utasítsa el a kereseteket;

               —

               a Bíróság helyezze hatályon kívül az OHIM fellebbezési tanácsának 2006. szeptember 5-i, az R 156/2005-2. sz. ügyben hozott határozatát és adjon helyt a beavatkozó az „ingatlanügyletek” szolgáltatás tekintetében a 2 236 164. számon bejelentett „UNIWEB” közösségi védjegy lajstromozásával szemben benyújtott felszólalásának;

               —

               a Bíróság helyezze hatályon kívül az OHIM fellebbezési tanácsának 2006. szeptember 25-i, az R 502/2005-2. sz. ügyben hozott határozatát és adjon helyt a beavatkozó az „ingatlanügyletek” szolgáltatás tekintetében a 2 330 066. számon bejelentett „UniCredit Wealth Management”„UNIWEB” közösségi védjegy lajstromozásával szemben benyújtott felszólalásának;

      Jogalapok és fontosabb érvek

   A fellebbezés a 40/94 rendelet (1) 8. cikke (1) bekezdése b) pontja utolsó sorának téves alkalmazására hivatkozik. Kijelenti továbbá, hogy a megtámadott határozatot olyan tényállás alapján hozták, amely leszűkített és részben nem felel meg a tényeknek.
   A Törvényszék, tévesen és az OHIM-mal ellentétben, amely lényegében helyt adott a fellebbező által benyújtott fellebbezéseknek, nem ismerte el, hogy a keresetek tárgyát képező valamennyi védjegy egy nagy védjegycsaládba tartozik. Megállapítja, hogy a család részét képező valamennyi védjegyre jellemző ugyanazon kezdőszótag, amely szóköz nélkül kapcsolódik a beruházási ágazat valamely más fogalmához. A bejelentő védjegyei ugyancsak az e sorozatot megkülönböztető jellemzőket mutatták. A Törvényszék, a tényállást elferdítve, úgy vélte, hogy az ütköző védjegyek szerkezeti szinten különböznek egymástól, mivel a bejelentő védjegyeiben a kezdőszótag egy angol nyelvű elemhez kapcsolódik, míg a fellebbező védjegyeiben ez a szótag egy német nyelvű elemhez kapcsolódik. Mindazonáltal a Törvényszék nem vette kellő módon tekintetbe azt, hogy a 40/94/EK rendelet 8. cikke (1) bekezdése b) pontja utolsó sorának alkalmazásában, ha védjegysorozatba illeszkedő védjegyről van szó, a védjegycsaládot alkotó valamennyi védjegyet figyelembe kell venni. E vonatkozásban a fellebbező megállapítja, hogy pontosítani szükséges, hogy a fellebbező is angol nyelvű és nemzetközi elemeket használ, miáltal a Törvényszék ezzel ellentétes álláspontja nyilvánvalóan téves.
   A fellebbező megállapítja továbbá, hogy a Törvényszék, ismét csak tévesen, azon előfeltevésből indult ki, hogy a fellebbező által a beruházási alap megnevezése tekintetében használat védjegyek mindig a kibocsátó szerv megjelölésével együttesen szerepelnek. Ezt mindenesetre cáfolják a fellebbező által az OHIM előtt már benyújtott azon bizonyítékok, amelyekből kiderül, amint az fentebb kifejtésre került, hogy az alapokról szóló újságcikkekben vagy akár a beruházási tanácsadások folyamán a kibocsátó szerv neve nem kerül említésre.
   A fellebbező felrója, hogy a megtámadott ítélet indokolása hiányos, mivel nem látható át, hogyan határozhatta meg a Törvényszék a német közönség nézőpontját, ami döntő jelentőségű az összetéveszthetőség elemzése szempontjából.
   Mindenesetre ez szükséges lett volna annak fényében, hogy a fellebbező a német szabadalmi és védjegyhivatal („DPMA”) számos határozatának benyújtásával bizonyította, hogy a „DPMA” és a német bíróságok azon előfeltevésből indulnak ki, hogy a német közönség körében fennáll az összetévesztés veszélye, amennyiben bizonyos, a fellebbező védjegysorozatéval azonos kezdőszótagot tartalmazó védjegyeket lajstromoznak vagy használnak harmadik felek a pénzügyi ágazat szolgáltatásainak megjelölésére.
   Végezetül a fellebbező azt állítja, hogy a Törvényszék, az OHIM-hoz hasonlóan, elmulasztotta annak megállapítását, hogy az „ingatlanügyletek” ágazatában is fennáll a szolgáltatások egymáshoz közeli voltából adódó összetévesztés veszélye. A fellebbező védjegyeivel megjelölt ingatlanalapok esetében kijelenthető, hogy a beruházó által előirányzott értéknövekedés ingatlanok kezelése, bérbeadása vagy akár eladása révén valósul meg. A fellebbező kijelenti tehát, hogy úgy az OHIM, mint a Törvényszék tévesen indult ki abból az előfeltevésből, hogy az ingatlanalap kezelése tőkeszerzésre korlátozódik. Az OHIM, mivel az „ingatlanügyletek” szolgáltatás körébe kizárólag a közvetítéshez hasonló tevékenységeket sorolt, elmulasztotta tekintetbe venni azt, hogy az „ingatlanügyletek” fogalma ennél sokkal tágabb.

      (1)  A közösségi védjegyről szóló, 1993. december 20-i 40/94/EK tanácsi rendelet (HL 1994., L 11., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 17. fejezet, 1. kötet, 146. o.)


title: T-128/07. sz. ügy: Az Elsőfokú Bíróság 2008. március 12-i ítélete – Suez kontra OHIM (Delivering the essentials of life) (Közösségi védjegy – Delivering the essentials of life közösségi szóvédjegy bejelentése – Feltétlen kizáró ok – A megkülönböztető képesség hiánya – A 40/94/EK rendelet 7. cikke (1) bekezdésének b) pontja)

text:
               26.4.2008

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 107/25

         Az Elsőfokú Bíróság 2008. március 12-i ítélete – Suez kontra OHIM (Delivering the essentials of life)
   (T-128/07. sz. ügy) (1)

   (Közösségi védjegy - „Delivering the essentials of life’ közösségi szóvédjegy bejelentése - Feltétlen kizáró ok - A megkülönböztető képesség hiánya - A 40/94/EK rendelet 7. cikke (1) bekezdésének b) pontja)
   (2008/C 107/42)
   Az eljárás nyelve: francia
   Felek

      Felperes: Suez (Párizs, Franciaország) (képviselők: P. Combeau és D. Régnier ügyvédek)

      Alperes: Belső Piaci Harmonizációs Hivatal (védjegyek és formatervezési minták) (OHIM) (képviselő: A. Folliard-Monguiral meghatalmazott)
   Az ügy tárgya
   Az OHIM első fellebbezési tanácsának a „Delivering the essentials of life” védjegynek közösségi védjegyként való lajstromozására vonatkozó, 2007. február 2-i határozata (R 811/2006-1. sz. ügy) ellen benyújtott kereset.
   Az ítélet rendelkező része

               1)

               Az Elsőfokú Bíróság a keresetet elutasítja.

               2)

               Az Elsőfokú Bíróság a Suezt kötelezi a költségek viselésére.

      (1)  HL C 140., 2007.6.23.


title: C-300/08. P. sz. ügy: Az Elsőfokú Bíróság T-35/07. sz., Leche Celta kontra OHIM ügyben 2008. április 23-án hozott ítélete ellen a Leche Celta, SL által 2008. július 7-én benyújtott fellebbezés

text:
               30.8.2008

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 223/36

         Az Elsőfokú Bíróság T-35/07. sz., Leche Celta kontra OHIM ügyben 2008. április 23-án hozott ítélete ellen a Leche Celta, SL által 2008. július 7-én benyújtott fellebbezés
   (C-300/08. P. sz. ügy)
   (2008/C 223/57)
   Az eljárás nyelve: francia
   Felek

      Fellebbező: Leche Celta, SL (képviselők: J. Calderón Chavero és Villate Consonni, ügyvédek)

      A többi fél az eljárásban: Belső Piaci Harmonizációs Hivatal (védjegyek és formatervezési minták) (OHIM), Celia SA
   A fellebbező kérelmei

               —

               A Bíróság helyezze hatályon kívül az Elsőfokú Bíróság T-35/07. sz. ügyben 2008. április 23-án hozott ítéletét annak érdekében, hogy egyértelműen megállapításra kerüljön, hogy a CELIA és a CELTA védjegyek egymással ütköznek;

               —

               A Bíróság rendelkezzen a költségek viseléséről.

         Jogalapok és fontosabb érvek
   Fellebbezésében a fellebbező lényegében az Elsőfokú Bíróság által a szóban forgó védjegyek hasonlóságát illetően kifejtett értékelést vitatja. A fellebbező szerint ugyanis az említett két védjegy közötti hasonlóság olyan fokú, hogy az érintett közönség nem is érzékelné a kettő közötti különbséget, annál is inkább, mivel az általuk jelölt áruk azonosak. A felperes szerint tehát az Elsőfokú Bíróság több értékelésbeli hibát is vétett akkor, amikor az ütköző megjelölések közötti szóbeli és fogalmi hasonlóságot enyhének ítélte.


title: T-269/05. sz. ügy: Raffaele Dalmasso által az Európai Közösségek Bizottsága ellen 2005. július 8-án benyújtott kereset

text:
               17.9.2005

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 229/30

         Raffaele Dalmasso által az Európai Közösségek Bizottsága ellen 2005. július 8-án benyújtott kereset
   (T-269/05. sz. ügy)
   (2005/C 229/65)
   Az eljárás nyelve: francia
   Raffaele Dalmasso (lakóhely: Schaerbeek [Belgium], képviseli: Lucas Vogel ügyvéd) 2005. július 8-án keresetet nyújtott be az Európai Közösségek Elsőfokú Bíróságához az Európai Közösségek Bizottsága ellen.
   A felperes keresetében azt kéri, hogy az Elsőfokú Bíróság:

               —

               semmisítse meg a munkaszerződések megkötésére felhatalmazott hatóság 2005. március 21-én elfogadott határozatát, amelyben elutasította a felperes 2004. december 7-én benyújtott, panasszá átminősített kérelmét, amely a felperest szerződéses alkalmazottként a 2004. szeptember 16-án hatályba lépett szerződés szerint megillető besorolásáról és díjazásáról szóló határozat ellen irányult,;

               —

               amennyiben szükséges, semmisítse meg azt az eredeti határozatot is, amelyben megállapították a felperesnek, mint szerződéses alkalmazottnak a besorolását és a díjazását, a 2004. szeptember 16-án hatályba lépett megállapodás szerint;

               —

               kötelezze az alperest 25 000 euró kártérítés megfizetésére, ezen összeg növelésének, csökkentésének vagy későbbi pontosabb meghatározásának kifejezett fenntartásával;

               —

               kötelezze az alperest az eljárás költségeinek viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek:
   A jogalapok és fontosabb érvek megegyeznek a T-253/05. sz., Fernandez Tunon kontra Bizottság ügyben felhívottakkal.


title: C-235/10–C-239/10. sz. ügy: A Bíróság (harmadik tanács) 2011. március 3-i ítélete (a Cour de cassation (Luxembourg) előzetes döntéshozatal iránti kérelme) — David Claes kontra Landsbanki Luxembourg SA (felszámolás alatt) (Előzetes döntéshozatal iránti kérelem — Szociálpolitika — 98/59/EK irányelv — Csoportos létszámcsökkentés — A munkaszerződésnek a jogi személy munkáltató megszüntetését és felszámolását elrendelő bírósági határozat következtében történő, azonnali hatályú felmondása — A munkavállalók képviselőivel való konzultáció elmaradása — A felszámoló munkáltatónak való minősítése)

text:
               30.4.2011

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 130/8

         A Bíróság (harmadik tanács) 2011. március 3-i ítélete (a Cour de cassation (Luxembourg) előzetes döntéshozatal iránti kérelme) — David Claes kontra Landsbanki Luxembourg SA (felszámolás alatt)
   (C-235/10–C-239/10. sz. ügy) (1)

   (Előzetes döntéshozatal iránti kérelem - Szociálpolitika - 98/59/EK irányelv - Csoportos létszámcsökkentés - A munkaszerződésnek a jogi személy munkáltató megszüntetését és felszámolását elrendelő bírósági határozat következtében történő, azonnali hatályú felmondása - A munkavállalók képviselőivel való konzultáció elmaradása - A felszámoló munkáltatónak való minősítése)
   2011/C 130/14
   Az eljárás nyelve: francia

      A kérdést előterjesztő bíróság

   Cour de cassation

      Az alapeljárás felei

      Felperesek: David Claes (C-235/10), Sophie Jeanjean (C-236/10), Miguel Rémy (C-237/10), Volker Schneider (C-238/10), Xuan-Mai Tran (C-239/10)

      Alperes: Landsbanki Luxembourg SA (felszámolás alatt)

      Tárgy

   Előzetes döntéshozatal iránti kérelem — Cour de cassation (Luxemburg) — A csoportos létszámcsökkentésre vonatkozó tagállami jogszabályok közelítéséről szóló, 1998. július 20-i 98/59/EK tanácsi irányelv (HL L 225., 16. o.; magyar nyelvű különkiadás 5. fejezet, 3. kötet, 327. o., helyesbítve: HL L 59., 2007.2.27., 84. o.) 1., 2. és 3. cikkének értelmezése — A csőd bírósági megállapítását követően a munkaszerződésnek a tevékenység megszűnése miatti azonnali hatályú felmondását előíró nemzeti rendelkezések — Ilyen elbocsátás előtt a munkavállalók képviselőivel való konzultáció elmaradása — A felszámoló munkáltatónak való minősítése

      Rendelkező rész

               1.

               A csoportos létszámcsökkentésre vonatkozó tagállami jogszabályok közelítéséről szóló, 1998. július 20-i 98/59/EK tanácsi irányelv 1–3. cikkét úgy kell értelmezni, hogy az alkalmazandó valamely vállalkozás mint munkáltató tevékenységének fizetésképtelenség miatti megszüntetését és felszámolását elrendelő bírósági határozat következtében történő megszűnésére, még ha az ilyen megszűnés esetén a nemzeti jogszabály a munkavállalók munkaszerződéseinek azonnali hatályú felmondását is írja elő.

               2.

               A 98/59 irányelv 2. és 3. cikkéből eredő kötelezettségeket mindaddig teljesíteni kell, amíg végleg meg nem szűnik azon vállalkozás jogi személyisége, amelynek a megszüntetését és felszámolását elrendelték. A munkáltatót e cikkek alapján terhelő kötelezettségeket, amennyiben a helyén marad, a szóban forgó vállalkozás igazgatóságának kell teljesítenie, még ha e vállalkozás üzletvitelét illetően korlátozott hatáskörrel rendelkezik is, vagy annak felszámolójának, ha az az említett vállalkozás üzletvitelét teljes mértékben átveszi.

      (1)  HL C 209., 2010.7.31.


title: C-204/04. sz. ügy: Az Európai Közösségek Bizottsága által 2004. május 7-én a Németországi Szövetségi Köztársaság ellen benyújtott kereset

text:
               7.8.2004

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 201/7

         Az Európai Közösségek Bizottsága által 2004. május 7-én a Németországi Szövetségi Köztársaság ellen benyújtott kereset
   (C-204/04. sz. ügy)
   (2004/C 201/14)
   Az Európai Közösségek Bizottsága, képviseli: Nicola Yerrell, a Bizottság Jogi Szolgálatának tagja és Horstpeter Kreppel, a Bizottság Jogi Szolgálatához a nemzeti tisztviselők csereprogramja keretében beosztott munkaügyi bírósági bíró, kézbesítési cím: Luxembourg, 2004. május 7-én keresetet nyújtott be az Európai Közösségek Bíróságához a Németországi Szövetségi Köztársaság ellen.
   A felperes a következő döntés meghozatalát kéri a Bíróságtól:

               1.

               Állapítsa meg, hogy a Németországi Szövetségi Köztársaság azzal, hogy
               a német közszolgálatban a kevesebb, mint heti 18 órában dolgozó részmunkaidős foglalkoztatottak döntő hányadát kitevő női munkavállalókkal szemben közvetett hátrányos megkülönböztetést alkalmaz azáltal, hogy

                           a)

                           a Bundespersonalvertretungsgesetz (A közszolgálati dolgozók érdekképviseletéről szóló szövetségi törvény) 14. § (2) bekezdése, illetve az ennek megfelelő szabályozás szerint

                                       —

                                       Bajorország

                                       —

                                       Berlin

                                       —

                                       Bréma

                                       —

                                       Hessen tartományokban

                                 rendszeresen kevesebb, mint heti 18 órát dolgozó részmunkaidőben foglalkoztatottak, illetve

                           b)

                                       —

                                       Mecklenburg-Elő-Pomeránia

                                       —

                                       Szászország

                                       —

                                       Schleswig-Holstein

                                       —

                                       Thüringia tartományokban

                                 a rendes heti munkaidő kevesebb, mint felében dolgozó részmunkaidőben foglalkoztatottak,

                           c)

                                       —

                                       Baden-Württenberg

                                       —

                                       Brandenburg

                                       —

                                       Rheinland-Pfalz

                                       —

                                       Sachsen-Anhalt tartományokban

                                 a rendes heti munkaidő kevesebb, mint egyharmadában dolgozó részmunkaidőben foglalkoztatottak,

                           d)

                           Észak-Rajna-Wesztfália tartományban a rendes munkaidő kevesebb, mint 2/5-ében, dolgozó részmunkaidőben foglalkoztatottak,

                           e)

                           Alsószászország tartományban az évente legfeljebb két hónapig heti 15 óránál kevesebbet dolgozó részmunkaidőben foglalkoztatottak
                           a munkavállalói érdekképviseleti szerv tagjává nem választhatók meg, megsérti a 76/207/EGK irányelv (1) 1., 2. és 5. cikkében, valamint az UNICE, a CEEP és az ESZSZ által a részmunkaidős foglalkoztatásról kötött keretmegállapodásról szóló, 97/81/EK tanácsi irányelv (2) mellékletének 4. szakaszában előírt, a nők és férfiak közötti megkülönböztetés tilalmának elvét.

               2.

               Kötelezze a Németországi Szövetségi Köztársaságot a költségek viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek:
   Az, hogy a közszolgálatban rendszeresen kevesebb, mint heti 18 órában (néhány tartományban ennél valamivel kevesebb az óraszám) dolgozó részmunkaidőben foglalkoztatottak nem választhatók a szövetségi illetve majdnem minden tartomány esetében a tartományi munkavállalói érdekképviseleti szerv tagjává, közvetett hátrányos megkülönböztetésnek minősül a nőkkel szemben, mivel a részmunkaidőben foglalkoztatottak jelentős része nő. Ez tehát sérti a 76/207/EGK irányelvet. Ezen kívül a felperes szerint a tagállami szabályozás nem összeegyeztethető a 97/81/EK irányelvvel, mivel az előírja, hogy a részmunkaidőben foglalkoztatottak nem részesülhetnek kedvezőtlenebb bánásmódban, mint a teljes munkaidőben foglalkoztatottak, még akkor sem, ha az eltérő bánásmódot objektív szakmai okok indokolják.
   Objektív szakmai okokról azonban a választhatóságból való kirekesztés esetében nem beszélhetünk. A felperes szerint rugalmas munkaidő-beosztással és a modern kommunikációs eszközökkel ellensúlyozni lehetne az érintett dolgozók munkahelyen való korlátozott jelenlétét. A Betriebsverfassungsgesetz (Az üzemi alkotmányról szóló törvény), amely a magánszektor területén szabályozza az üzemi tanács választását, nem tartalmaz ilyen korlátozást a választhatóság tekintetében. Az üzemi tanácsnak ugyanaz a feladata, mint a közszolgálatban a munkavállalói érdekképviseleti szervnek. Tekintettel speciális érdekeikre, amelyeket egyébként nem tudnának érvényesíteni, kívánatos lenne a kirekesztett csoporthoz tartozók jelenléte a munkavállalói érdekképviseleti szervek testületeiben.

      (1)  HL L 39., 40. o.

      (2)  HL L 14., 9. o.


title: Az Elsőfokú Bíróság ítélete 2005. június 15. a T-17/02. sz. Fred Olsen, SA kontra az Európai Közösségek Bizottsága ügyben (Állami támogatás – Tengeri szállítás – Létező támogatás – Új támogatás – Általános gazdasági érdekű szolgáltatás)

text:
               20.8.2005

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 205/17

      AZ ELSŐFOKÚ BÍRÓSÁG ÍTÉLETE

   2005. június 15.
   a T-17/02. sz. Fred Olsen, SA kontra az Európai Közösségek Bizottsága ügyben (1)

   (Állami támogatás - Tengeri szállítás - Létező támogatás - Új támogatás - Általános gazdasági érdekű szolgáltatás)
   (2005/C 205/29)
   Az eljárás nyelve: spanyol
   A T-17/02. sz. Fred Olsen, SA (székhelye: Santa Cruz de Tenerife [Spanyolország], képviselik: R. Marín Correa és F. Marín Riaño ügyvédek) felperesnek az Európai Közösségek Bizottsága (képviseli: J. Buendía Sierra, meghatalmazotti minőségben, kézbesítési cím: Luxemburg) alperes ellen, támogatja: a Spanyol Királyság (képviseli: N. Díaz Abad abogado del Estado, kézbesítési cím: Luxemburg), a Spanyolország által a Trasmediterránea tengeri hajózási társaság részére nyújtott állami támogatásra (NN 48/2001) vonatkozó 2001. július 25-i bizottsági határozat (HL 2002., C 96., 4. o.) megsemmisítése iránt benyújtott keresete tárgyában az Elsőfokú Bíróság (kibővített második tanács), tagjai: J. Pirrung elnök, A. W. H. Meij, N. J. Forwood, I. Pelikánová és S. S. Papasavvas bírák, hivatalvezető: J. Palacio González főtanácsos, 2005. június 15-én meghozta ítéletét, amelynek rendelkező része a következő:

               1)

               Az Elsőfokú Bíróság a keresetet elutasítja.

               2)

               Az Elsőfokú Bíróság kötelezi a felperest saját és a Bizottság részéről felmerült költségek viselésére.

               3)

               Az Elsőfokú Bíróság elrendeli, hogy a Spanyol Királyság maga viseli saját költségeit.

      (1)  HL C 97., 2002.4.20.


title: C-10/05. sz. ügy: A Cour administrative (Luxemburgi Nagyhercegség) 2005. január 11-i ítéletével a Cinthia Mattern és Hajrudin Cikotic kontra Ministre du travail et de l'emploi ügyben benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem

text:
               19.3.2005

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 69/7

         A Cour administrative (Luxemburgi Nagyhercegség) 2005. január 11-i ítéletével a Cinthia Mattern és Hajrudin Cikotic kontra Ministre du travail et de l'emploi ügyben benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem
   (C-10/05. sz. ügy)
   (2005/C 69/15)
   Az eljárás nyelve: francia
   A Cour administrative (Luxemburgi Nagyhercegség) 2005. január 11-i ítéletével, amely 2005. január 14-én érkezett a Bíróság Hivatalához, a Cinthia Mattern és Hajrudin Cikotic kontra Ministre du travail et de l'emploi ügyben előzetes döntéshozatal iránti kérelmet nyújtott be az Európai Közösségek Bíróságához.
   A Cour administrative (Luxemburgi Nagyhercegség) abban a kérdésben kéri a Bíróság döntését, hogy a munkavállalók szabad mozgására vonatkozó közösségi szabályok alkalmazhatók-e egy harmadik állam állampolgárának helyzetére, aki egy olyan közösségi állampolgár házastársa, aki a sajátjától eltérő tagállamban részesült szakképzésben és szerzett szakmai gyakorlatot; valamint hogy a nem közösségi állampolgár házastárs erre tekintettel mentesülhet-e a munkavállalási engedély alól azon szabályok alapján, amelyek a közösségi állampolgárok és azoknak egy harmadik állam állampolgárságával rendelkező családtagjai számára a munkavállalók szabad mozgását biztosítják?


title: T-250/05. sz. ügy: A European Dynamics S.A. által az Európai Közösségek Hivatalos Kiadványainak Hivatala ellen 2005. június 24-én benyújtott kereset

text:
               3.9.2005

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 217/50

         A European Dynamics S.A. által az Európai Közösségek Hivatalos Kiadványainak Hivatala ellen 2005. június 24-én benyújtott kereset
   (T-250/05. sz. ügy)
   (2005/C 217/106)
   Az eljárás nyelve: angol
   A European Dynamics S.A. (székhely: Athén [Görögország], képviseli: N. Korogiannakis ügyvéd) 2005. június 24-én keresetet nyújtott be az Európai Közösségek Elsőfokú Bíróságához az Európai Közösségek Hivatalos Kiadványainak Hivatala (OPOCE) ellen.
   A felperes keresetében azt kéri, hogy az Elsőfokú Bíróság:

               —

               semmisítse meg az OPOCE határozatát, mely a felperes ajánlatát elutasította és a megbízást a sikeres ajánlattevőnek ítélte,

               —

               kötelezze az OPOCE-t a kereset benyújtásával kapcsolatosan felmerült minden jogi és egyéb költsége és kiadása viselésére, akkor is, ha a keresetet elutasítja.

         Jogalapok és fontosabb érvek:
   A felperes társaság ajánlatot nyújtott be az OPOCE 6019-1. sz. elektronikus kiadványok, és különösen az Európai Unió Hivatalos Lapjának kiegészítő kiadványa (HL S sorozat) gyűjtésével, előállításával és terjesztésével kapcsolatosan nyújtandó szolgáltatások tárgyában tett ajánlati felhívására. A megtámadott határozatban ezt az ajánlatot elutasították, és a szerződést más ajánlattevőnek ítélték.
   A megtámadott határozat megsemmisítésére irányuló keresetének alátámasztására a felperes azt állítja, hogy a határozat sértette a hátrányos megkülönböztetés tilalmát azzal, hogy az OPOCE elmulasztotta megfelelően megvizsgálni és orvosolni azt a problémát, amelyre a felperes hívta fel a figyelmét, nevezetesen, hogy a csupán korlátozott számú CD-ROM előállításával foglalkozó, és Luxemburgtól hozzávetőlegesen két órányi körzetben lévő társaság tudta az ajánlati felhívásban megállapított keretek által meghatározott mennyiséget szolgáltatni, így az ajánlattevők kénytelenek voltak az ilyen társaságokkal együttműködve ajánlatot tenni, ezért az ár, illetve a minőség tekintetében hozzájuk igazodni. A felperes álláspontja szerint számos alternatíva létezett, de az OPOCE elmulasztott bármilyen intézkedést tenni, és ez vezetett ahhoz a helyzethez, hogy csak egyetlen ajánlatot lehetett a technikai értékelési szempontnak megfelelő ajánlatként elfogadni.
   A felperes hivatkozik továbbá az értékelési jelentésben két állítólagos nyilvánvaló mérlegelési hibára, mégpedig, hogy tévesen azt állapították meg, hogy a felperes által ajánlott ár hozzávetőleg 800 000 euróval meghaladta tényleges összegét, valamint ezentúl tévesen jegyezték meg, hogy az előállítás nem tűnt kivitelezhetőnek, és az ajánlat nem tartalmazott a CD-ROM-mal kapcsolatos információt.
   A felperes végül azt állítja, hogy a vitatott határozat hibás, amennyiben nem nyújt megfelelő tájékoztatást, és nem tartalmaz indoklást.


title: T-479/11. sz. ügy: 2011. szeptember 9-én benyújtott kereset — Franciaország kontra Bizottság

text:
               19.11.2011

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 340/26

         2011. szeptember 9-én benyújtott kereset — Franciaország kontra Bizottság
   (T-479/11. sz. ügy)
   2011/C 340/54
   Az eljárás nyelve: francia

      Felek

      Felperes: Francia Köztársaság (képviselők: E. Belliard, G. de Bergues, B. Beaupère-Manokha és J. Gstalter meghatalmazottak)

      Alperes: Európai Bizottság

      Kérelmek

   A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:

               —

               teljes egészében semmisítse meg a megtámadott határozatot;

               —

               a Bizottságot kötelezze a költségek viselésére.

      Jogalapok és fontosabb érvek

   Keresetével a felperes az Európai Bizottságnak a Franciaország által az „Institut Français du Pétrole” (francia kőolajipari szervezet) ipari és kereskedelmi jellegű közintézmény részére nyújtott C 35/2008. sz. állami támogatásról szóló, 2011. június 29-i C(2011) 4483 végleges határozata megsemmisítését kéri a Törvényszéktől.
   Keresete alátámasztása érdekében a felperes három jogalapra hivatkozik.

               1.

               Az első jogalapot téves jogalkalmazásra alapítja, amennyiben a Bizottság nem bizonyította a jogilag megkövetelt módon az állami támogatás meglétét. A felperes ugyanis úgy véli, hogy az állami támogatás létezésének megállapításához a Bizottság nem tartotta be az állami támogatások területén a bizonyítékokkal kapcsolatos szabályokat sem a bizonyítási teher, sem a bizonyító erő tekintetében.

               2.

               A második, négy részre osztható jogalapot ténybeli tévedésekre és téves jogalkalmazásra alapítja, amennyiben a Bizottság az Institut Français du Pétrole javára korlátlan bennefoglalt garancia meglétét állapította meg. A felperes a következőkre hivatkozik:

                           —

                           a francia jog vizsgálatából nem lehet az Institut Français du Pétrole adósságai vonatkozásában fennálló állami garancia elvére következtetni;

                           —

                           az, hogy a csőd- és felszámolási eljárásokra vonatkozó jogszabályok nem alkalmazhatók az Institut Français du Pétrole esetében, nem jelenti azt, hogy az ilyen intézmény hitelezői kedvezőbb helyzetben lennének, mint a kereskedelmi jog hatálya alá tartozó vállalkozások hitelezői;

                           —

                           az állam felelősségének megállapítását lehetővé tevő mechanizmusok nem tekinthetők korlátlan garanciára vonatkozó mechanizmusként;

                           —

                           az Institut Français du Pétrole közszolgáltatási kötelezettségeivel kapcsolatos egyes adósságok esetleges fenntartása nincs összefüggésben az intézmény jogállásával.

               3.

               A harmadik, két részre osztható jogalapot az EUMSZ 107. cikk (1) bekezdése szerinti előny fogalmának megsértésére alapítja, amennyiben:

                           —

                           a Bizottság tévesen állapította meg, hogy amennyiben bizonyítottnak tekinthető a garancia megléte, az az Institut Français du Pétrole javára előnyt jelent, és

                           —

                           másodlagosan, a Bizottság megsértette az előny fogalmát, amikor úgy ítélte meg, hogy az Institut Français du Pétrole javára az alapszabálya szerinti garancia következtében állítólagosan fennálló előnyt átruházták a magánjogi leányvállalatai, az Axens és a Prosernat részére.


title: T-244/10. sz. ügy: A Törvényszék 2012. május 8-i ítélete — Tsakiris-Mallas kontra OHIM — Seven (7 Seven Fashion Shoes) ( „Közösségi védjegy — Felszólalási eljárás — A 7 Seven Fashion Shoes közösségi ábrás védjegy bejelentése — A Seven és 7seven korábbi nemzeti ábrás védjegyek — A lajstromozás részleges megtagadása — Viszonylagos kizáró okok — Összetéveszthetőség — A megjelölések hasonlósága — A 207/2009/EK rendelet 8. cikke (1) bekezdésének b) pontja” )

text:
               23.6.2012

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 184/10

         A Törvényszék 2012. május 8-i ítélete — Tsakiris-Mallas kontra OHIM — Seven (7 Seven Fashion Shoes)
   (T-244/10. sz. ügy) (1)

   (Közösségi védjegy - Felszólalási eljárás - A 7 Seven Fashion Shoes közösségi ábrás védjegy bejelentése - A Seven és 7seven korábbi nemzeti ábrás védjegyek - A lajstromozás részleges megtagadása - Viszonylagos kizáró okok - Összetéveszthetőség - A megjelölések hasonlósága - A 207/2009/EK rendelet 8. cikke (1) bekezdésének b) pontja)
   2012/C 184/16
   Az eljárás nyelve: angol

      Felek

      Felperes: Tsakiris-Mallas AE (Athén, Görögország) (képviselő: N. Simantiras ügyvéd)

      Alperes: Belső Piaci Harmonizációs Hivatal (védjegyek és formatervezési minták) (OHIM) (képviselő: J. Crespo Carrillo meghatalmazott)

      A másik fél a fellebbezési tanács előtti eljárásban, beavatkozó a Törvényszék előtti eljárásban: Seven SpA (Leinì, Olaszország) (képviselő: D. Sindico ügyvéd)

      Az ügy tárgya

   Az OHIM második fellebbezési tanácsának 2010. március 22-i, a Seven SpA és a Tsakiris-Mallas AE közötti felszólalási eljárással kapcsolatban hozott határozatával (R 1045/2009-2. sz. ügy) szemben benyújtott kereset.

      Az ítélet rendelkező része

               1.

               A Törvényszék a keresetet elutasítja.

               2.

               A Törvényszék a Tsakiris-Mallas AE-t kötelezi a költségek viselésére.

      (1)  HL C 221., 2010.8.14.


title: C-224/05. sz. ügy: A College van Beroep voor het bedrijfsleven, 2005. május 17-i határozatával a 1. Maatschap H. és J. van't Oever, 2. Maatschap F. van't Oever és W. Fien, 3. B. van't Oever, 4. Maatschap A. és J. Fien, 5. Maatschap K. Koers és J. Stellingswerf, 6. H. Koers, 7. Maatschap K. és G. Polinder, 8. G. van Wijhe kontra Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit ügyben benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem

text:
               6.8.2005

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 193/14

         A College van Beroep voor het bedrijfsleven, 2005. május 17-i határozatával a 1. Maatschap H. és J. van't Oever, 2. Maatschap F. van't Oever és W. Fien, 3. B. van't Oever, 4. Maatschap A. és J. Fien, 5. Maatschap K. Koers és J. Stellingswerf, 6. H. Koers, 7. Maatschap K. és G. Polinder, 8. G. van Wijhe kontra Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit ügyben benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem
   (C-224/05. sz. ügy)
   (2005/C 193/23)
   Az eljárás nyelve: holland
   A College van Beroep voor het bedrijfsleven (Hollandia) 2005. május 17-i határozatával, amely 2005. május 20-án érkezett a Bíróság Hivatalához, a 1. Maatschap H. és J. van't Oever, 2. Maatschap F. van't Oever és W. Fien, 3. B. van't Oever, 4. Maatschap A. és J. Fien, 5. Maatschap K. Koers és J. Stellingswerf, 6. H. Koers, 7. Maatschap K. és G. Polinder, 8. G. van Wijhe kontra Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit ügyben előzetes döntéshozatal iránti kérelmet nyújtott be az Európai Közösségek Bíróságához.
   A College van Beroep voor het bedrijfsleven a következő kérdésekről kéri a Bíróság döntését:

               1.

               Megköveteli-e a közösségi jog a hivatalbóli vizsgálatot – azaz olyan kritériumoknak az alapján folytatott vizsgálatot, amelyek a jogvita alapján kívül esnek – a 85/511/EGK irányelvből (1) levezetett kritériumok alapján?

               2.

               Amennyiben az 1. kérdésre adott válasz igenlő: Közvetlen hatálya van-e a 85/511/EGK irányelv 11. cikke (1) bekezdése első francia bekezdése és 13. cikk (1) bekezdése második francia bekezdése rendelkezéseinek együttes alkalmazása alapján fennálló, annak biztosítására vonatkozó tagállami kötelezettségnek, hogy a ragadós száj- és körömfájás felderítésével kapcsolatos laboratóriumi vizsgálatokat a 85/511/EGK irányelv B. mellékletében felsorolt laboratóriumban végezzék?

               3.

                           a.

                           Úgy kell-e értelmezni a 85/511/EGK irányelv 11. cikkének (1) bekezdését, hogy jogi következménye van annak a körülménynek, hogy a ragadós száj- és körömfájást egy olyan laboratórium állapítja meg, amely nincs felsorolva a 85/511/EGK irányelv B. mellékletében?

                           b.

                           Amennyiben a 3. a. kérdésre adott válasz igenlő:
                           Célja-e a 85/511/EGK irányelv 11. cikke (1) bekezdésének olyan egyes jogalanyok, mint az alapeljárás fellebbezői érdekeinek védelme? Ha a válasz nemleges, hivatkozhatnak-e olyan egyes jogalanyok, mint az alapeljárás fellebbezői a tagállami hatóságok ezen rendelkezésekből eredő kötelezettségeinek esetleges megszegésére?

                           c.

                           Amennyiben a 3. b. kérdésre adott válaszból az következik, hogy az egyes jogalanyok hivatkozhatnak a 85/511/EGK irányelv 11. cikkének (1) bekezdésére: milyen jogi következménye van annak, hogy a ragadós száj- és körömfájást olyan laboratórium állapította meg, amely nincs felsorolva a 85/511/EGK irányelv B. mellékletében?

               4.

               Úgy kell-e értelmezni a 85/511/EGK irányelv B. mellékletét az irányelv 11. és 13. cikke rendelkezéseinek figyelembevételével, hogy a „Centraal Diergeneeskundig Instituut, Lelystad” megemlítése a B. mellékletben az ID-Lelystad B.V.-re is vonatkozhat vagy ez utóbbira is vonatkoznia kell?

               5.

               Amennyiben az előző kérdésekre adott válaszokból az következik, hogy a ragadós száj- és körömfájást megállapíthatja olyan laboratórium, amely nincs felsorolva a 85/511/EGK irányelv B. mellékletében vagy a 85/511/EGK irányelv B. mellékletét úgy kell értelmezni, hogy a „Centraal Diergeneeskundig Instituut, Lelystad” megemlítése az ID-Lelystad B.V.-re is vonatkozhat vagy ez utóbbira is vonatkoznia kell:
               Úgy kell-e értelmezni a 85/511/EGK irányelvet, hogy az szabályozza, hogy a döntésre jogosult nemzeti közigazgatási hatóság kötve van az olyan laboratórium vizsgálati eredményéhez, amelyet a 85/511/EGK irányelv B. melléklete felsorol, vagy – amennyiben a 3. a. kérdésre adott válaszból az következik, hogy a közigazgatási hatóság a ragadós száj- és körömfájás elleni védekezésre irányuló intézkedéseit annak a laboratóriumnak az eredményeire is alapozhatja, amely nincs felsorolva a 85/511/EGK irányelv B. mellékletében – ez utóbbi laboratórium eredményeihez, vagy e hatósági jogkör meghatározása a tagállam eljárási autonómiájához tartozik és az alapeljárásban eljáró bírónak meg kell vizsgálnia, hogy vajon a vonatkozó rendelkezéseket attól függetlenül alkalmazni kell-e, hogy a laboratóriumi vizsgálatra valamely közösségi jogi vagy nemzeti jogi kötelezettség alapján kerül sor, továbbá, hogy vajon a nemzeti eljárásjogi keret alkalmazása a közösségi jogi rendelkezések végrehajtását nem teszi-e rendkívül nehézzé vagy gyakorlatilag lehetetlenné?

               6.

               Amennyiben az 5. kérdésre adott válaszból az következik, hogy a nemzeti hatóságok laboratóriumi eredményhez való kötöttségét a 85/511/EGK irányelv szabályozza:
               Feltétlenül kötelezi-e a nemzeti hatóságokat a ragadós száj- és körömfájás körében valamely laboratórium által elvégzett vizsgálat? Amennyiben a válasz nemleges, milyen mérlegelési szabadságot enged a 85/511/EGK irányelv a nemzeti hatóságok részére?

      (1)  A Tanács 1985. november 18-i 85/511/EGK irányelve a ragadós száj- és körömfájás elleni védekezésre irányuló közösségi intézkedések bevezetéséről (HL L 315., 11. o.; magyar nyelvű különkiadás: 3. fejezet, 6. kötet, 265. o.).


title: T-457/04. sz. ügy: A CAMAR S.r.l. által az Európai Közösségek Bizottsága ellen 2004. november 22-én benyújtott kereset

text:
               5.2.2005

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 31/28

         A CAMAR S.r.l. által az Európai Közösségek Bizottsága ellen 2004. november 22-én benyújtott kereset
   (T-457/04. sz. ügy)
   (2005/C 31/53)
   Az eljárás nyelve: olasz
   A CAMAR S.r.l, képviseli: Wilma Viscardini, Simonetta Donà és Mariano Paolin ügyvédek, 2004. november 22-én keresetet nyújtott be az Európai Közösségek Elsőfokú Bíróságához az Európai Közösségek Bizottsága ellen.
   A felperes keresetében azt kéri, hogy az Elsőfokú Bíróság:

               —

               semmisítse meg a mezőgazdasági főigazgató 2004. szeptember 20-án érkezett 2004. szeptember 10-i (D(2004) 29695 A/25707) levelében kifejezett bizottsági elutasítást;

               —

               hajtsa végre a T-79/96., T-260/97. és T-117/98. sz. egyesített ügyekben 2000. június 8-án hozott ítélet rendelkező részének 1. pontját;

               —

               kötelezze a Bizottságot az említett ítélet rendelkező része 1. pontjának – azon okmányok pénzbeli egyenértékének megfizetésével történő – végrehajtására, amelyeket a fent hivatkozott ítélet értelmében kellett volna kiállítania 5 065 600,00 euró, vagy az Elsőfokú Bíróság által esetlegesen meghatározott más értékben, a pénzátértékelés függvényében és az Elsőfokú Bíróság által meghatározandó kamatláb alapján 2000. június 8-tól a kifizetés időpontjáig számított kamatokkal megnövelve;

               —

               kötelezze a Bizottságot a felperes által tagjainak személyében a 2000. június 8-án hozott ítélet elmulasztott végrehajtása okán elszenvedett nem vagyoni károk megtérítésére az Elsőfokú Bíróság által méltányosan meghatározott összegben;

               —

               kötelezze a Bizottságot jelen eljárás költségeinek viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek:
   Jogalapjainak alátámasztására a felperes úgy érvel, hogy a Bizottság mulasztása – amely nem csak, hogy semmilyen konkrét intézkedést nem fogadott el, de még csak nem is javasolt a Camarnak a T-79/96. sz. ügyben hozott ítélet végrehajtására vonatkozó megfelelő intézkedéseket (a mulasztás 2000. június 8-a óta tart) – és ezen ítélet végrehajtásának a 2004. szeptember 10-i levélbeli kifejezett elutasítása az EK 233. cikk súlyos megsértését jelenti.
   Miután már nem lehetséges azon okmányok kiállítása, amelyeket az említett ítélet végrehajtása során a Bizottságnak kellett volna a felperes rendelkezésére bocsátania – tekintve, hogy a banán harmadik országokból történő behozatalára a közeljövőben már nem vonatkoznak vámkontingens-korlátozások, hanem az teljesen liberalizált lesz – a Camar a végrehajtás egyenértékét pénzbeli térítés formájában kéri, amely az állandó ítélkezési gyakorlat szerint akkor elfogadható, ha valamely ítélet eredeti formájában nem hajtható végre.
   Ezen kívül a felperes a 2000. június 8-án hozott ítélet végrehajtásának elmulasztása által okozott nem vagyoni kárának méltányos megtérítését kéri. Az állandó ítélkezési gyakorlat szerint ugyanis a bizalomvédelem elvének megsértése már önmagában jogalapot teremt a kártérítésre. Jelen ügyben a bizalomvédelem elvének megsértését az a tény is súlyosbítja, hogy a Camar joggal bízhatott a Bizottságnak az ítélet végrehajtására irányuló, 2003. május 20-i levelében kinyilvánított és most visszavont szándékában.


title: C-308/04 P. sz. ügy: Az Európai Közösségek Elsőfokú Bíróságának (második tanács) a T-236/01., T-239/01., T-244/01–T-246/01., T-251/01. és T-252/01. sz. Tokai és mások kontra Európai Közösségek Bizottsága egyesített ügyekben 2004. április 29-én hozott ítélete ellen az SGL Carbon AG által 2004. július 19-én benyújtott fellebbezés. A fellebbezés a T-239/01. sz. ügyre vonatkozik

text:
               23.10.2004

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 262/14

         Az Európai Közösségek Elsőfokú Bíróságának (második tanács) a T-236/01., T-239/01., T-244/01–T-246/01., T-251/01. és T-252/01. sz. Tokai és mások kontra Európai Közösségek Bizottsága egyesített ügyekben 2004. április 29-én hozott ítélete ellen az SGL Carbon AG által 2004. július 19-én benyújtott fellebbezés. A fellebbezés a T-239/01. sz. ügyre vonatkozik
   (C-308/04 P. sz. ügy)
   (2004/C 262/26)
   A SGL Carbon AG, képviselik Dr. Martin Klusmann és Dr. Kirsten Beckmann ügyvédek, Freshfields Bruckhaus Deringer, Freiligrathstr. 1., D-40479 Düsseldorf, 2004. július 19-én fellebbezést nyújtott be az Európai Közösségek Bíróságához az Európai Közösségek Elsőfokú Bíróságának (második tanács) a T-236/01., T-239/01., T-244/01–T-246/01., T-251/01. és T-252/01. sz. egyesített ügyekben 2004. április 29-én hozott ítélete ellen. A fellebbezés a T-239/01. sz. ügyre vonatkozik.
   A fellebbező azt kéri, hogy a Bíróság:

               1.

               az Európai Közösségek Elsőfokú Bíróságának a T-239/01. sz. ügyben (1) hozott ítéletét az alperes 2001. július 18-i határozata 3. és 4. cikke ellen irányuló keresetet elutasító részében helyezze hatályon kívül és az elsőfokú eljárásban előterjesztett keresetnek adjon helyt,

               2.

               ennek elutasítása esetén a felperessel szemben a COMP/E-1/36.490 határozat 3. cikkében kiszabott pénzbírságot, valamint a 4. cikkben az alperes 2001. július 23-i (SG 2001) D/290091 levelével összefüggésben megállapított perfüggőségi és késedelmi kamat összegét méltányosan csökkentse,

               3.

               mindezek elutasítása esetén kötelezze az Elsőfokú Bíróságot új eljárásra, a Bíróság álláspontjának figyelembevételével,

               4.

               kötelezze az alperest az eljárás valamennyi költségének viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek:
   A fellebbező összesen hét érvet ad elő az elsőfokú ítélet hatályon kívül helyezésével és azon keresztül a bizottsági határozat 3. és 4. cikkének megsemmisítésével kapcsolatban..

               1.

               Elsőként a ne bis in idem alapelv megsértését kifogásolja, amiatt, hogy nem vették figyelembe a megtámadott határozat meghozatala előtt Észak-Amerikában ugyanezen cselekmények miatt kiszabott büntetést. Azt állítja, hogy az európai és észak-amerikai versenyjogi tilalmak azonos materiális védelmi célja miatt legalábbis be kell számítani a korábban azonos ügyben alkalmazott szankciókat. Ez vagy közvetlenül következik a tágan felfogott, a közösségi jog és harmadik államok jogának viszonyában érvényesülő ne bis in idem elvéből, vagy pedig a „natural justice” elvéből, mely még tágabb értelmű és a „Walt Wilhelm” ítélkezési gyakorlat óta alkalmazandó.. Egyébként a Bíróság már a Boehringer-ügyben hozott ítéletében is megerősítette az egyesült államokbeli szankciókra vonatkozó beszámítási kötelezettség főszabály szerinti meglétét azonos tényállás esetén, amit az Elsőfokú Bíróság nem ismert el.

               2.

               Az Elsőfokú Bíróságnak a pénzbírság alapösszege meghatározásánál tett megállapításai vonatkozásában a felperes azt kifogásolja, hogy az Elsőfokú Bíróság jogsértően járt el vele szemben, amikor a kiinduló összeget nem csökkentette, noha az Elsőfokú Bíróság által megállapított irányadó bírságkiszabási szempontok diszkrimináció nélküli alkalmazása esetén ennek meg kellett volna történnie.

               3.

               A harmadik fellebbezői érv a bírság alapösszegének a bizottsági vizsgálat kezdete előtti figyelmeztető telefonhívásokra tekintettel történt 25 %-kal való felemelésének jogellenességét kifogásolja. Ezek a telefonhívások nem tényállásszerűek és az Elsőfokú Bíróság álláspontjától eltérően a nulla poena sine lege elvének sérelme nélkül súlyosító körülményként nem vehetők figyelembe a pénzbírság összegének a 17. rendelet 15. cikk (2) bekezdése szerinti kiszámításánál. Az Elsőfokú Bíróság ezzel ellentétes felfogásának alátámasztására a Sarrió-ügyből idézett ítélkezési gyakorlat itt azért nem alkalmazható, mert jelen ügy tényállásában a cselekmény elkövetésével kapcsolatos súlyosító körülményeket vették a bírság összegét növelőként figyelembe, nem pedig olyan magatartásokat, melyek utóbb a cselekmény felderítése ellen hatottak vagy hathattak volna. Egyébként az Elsőfokú Bíróság a jelen ügyben a fellebbező terhére belső tényeket vélelmezett és ezzel a bizonyítás szabályait megszegte.

               4.

               A pénzbírság kiszabása körében a fellebbező a szankciós tételnek a 17. rendelet 15. cikke (2) bekezdésében a vállalkozáscsoport forgalma 10 %-ában megállapított felső korlátja túllépését kifogásolja. Ha a Bizottság az 1999-es és a 2000-es év irányadó forgalmából indult volna ki, akkor a kiszámított pénzbírság összegét a „koronatanú-szabály” alkalmazása előtt a vállalkozáscsoport forgalmának 10 %-ára kellett volna mérsékelnie. Az Elsőfokú Bíróság jogsértő módon hagyta nyitva e kérdés egészét, azon téves jogi feltételezés alapján, hogy az nem játszik szerepet ezen kifogás elutasításában.

               5.

               A fellebbező kifogásolja továbbá a részleges iratbetekintés keretében visszatartott iratok jelentőségének nem megfelelő figyelembevételét. A fellebbező az elsőfokú eljárásban általa előadottakra utalva, azokat azzal egészíti ki, hogy még az Elsőfokú Bíróság is felhasznált a döntéséhez olyan új, terhelő iratokat, melyek a fellebbező számára ismeretlenek voltak, és amelyekkel kapcsolatos jogi álláspontját nem fejthette ki.

               6.

               A fellebbező az arányosság elvének megsértéseként és a tulajdon szabadságának sérelmeként kifogásolja továbbá a nem vitatottan csökkent mértékű pénzügyi teljesítőképességének kategorikus figyelmen kívül hagyását a pénzbírság kiszabása során. A versenyjogi szankciók nem veszélyeztethetik címzettjük létét; a szankció arányosságának és igazságosságának megfelelő mértéke minden esetben a vállalkozás, mint gazdasági szereplő. Semmiképpen nem fogadható el az a kiindulópont, hogy a vállalkozás mely részeit lehet a pénzbírság következtében előálló fizetésképtelenség esetén még megmenteni. Minden szankció kiszabásának úgy kell történnie, hogy ne mondjanak ki gazdasági „halálos ítéletet”.

               7.

               A fellebbező végül a késedelmi és perfüggőségi kamat meghatározásával kapcsolatos, csupán eredményében elutasított többlépcsős jogi kifogása érdemi vizsgálatának elmulasztását kifogásolja. Az Elsőfokú Bíróság jogsértően nem vette figyelembe, hogy jogi alapja sem kamat meghatározásának általában, sem az itt alapul vett kamatmérték megállapításának nincsen. Még ha el is ismerjük, hogy kamat a visszaélésszerű keresetindítás megakadályozására elvileg meghatározható, akkor is lényegesen csökkentett kamatmértéket szükséges meghatározni e cél eléréséhez. Különösen érvényes ez a szankciószintek jelentős szigorodására tekintettel, amely a megállapított kamatok szintjének ugyanilyen jelentős növekedését okozza. A megfellebbezett ítélet e materiális kifogásokkal nem foglalkozott, határozott azonban egy olyan kifogásról, melyet a fellebbező be sem jelentett.

      (1)  Az Európai Közösségek Hivatalos Lapjában még nem tették közzé.


title: F-83/11. sz. ügy: 2011. augusztus 26-án benyújtott kereset — ZZ kontra Bizottság

text:
               19.11.2011

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 340/41

         2011. augusztus 26-án benyújtott kereset — ZZ kontra Bizottság
   (F-83/11. sz. ügy)
   2011/C 340/86
   Az eljárás nyelve: francia

      Felek

      Felperes: ZZ (képviselők: S. Rodrigues, A. Blot és C. Bernard-Glanz ügyvédek)

      Alperes: Európai Bizottság

      A jogvita tárgya és leírása

   Az EPSO/AST/112/10 — Asszisztensek (AST 3) versenyvizsga vizsgabizottságának elnöke által elfogadott, a felperes értékelő vizsgákra bocsátását megtagadó határozat megsemmisítése.

      Kereseti kérelmek

               —

               Elsődlegesen:

                           —

                           a Közszolgálati Törvényszék semmisítse meg a 2011. május 17-én elfogadott, a felperesnek az EPSO/AST/112/10 — AST 3 besorolási fokozatú asszisztensek versenyvizsga értékelő vizsgáin való részvételhez való jogát megtagadó határozatot;

                           —

                           következésképpen mondja ki, hogy a felperest vissza kell helyezni az említett versenyvizsgával megindult felvételi eljárásba, ha szükséges, új értékelő vizsgák szervezésével;

               —

               másodlagosan, amennyiben az elsődleges kérelemnek nem ad helyt, kötelezze a Bizottságot vagyoni kár megtérítése címén ideiglenesen és méltányossági alapon 20 000 euróban megállapított összeg megfizetésére, a meghozandó ítélet időpontjáig a törvényes késedelmi kamatokkal növelve;

               —

               mindenesetre kötelezze a Bizottságot nem vagyoni kár megtérítése címén ideiglenesen és méltányossági alapon 20 000 euróban megállapított összeg megfizetésére, a meghozandó ítélet időpontjáig a törvényes késedelmi kamatokkal növelve;

               —

               a Közszolgálati Törvényszék a Bizottságot kötelezze a költségek viselésére.


title: T-858/16. sz. ügy: 2016. december 6-án benyújtott kereset – Dow Corning és Dow Corning Europe kontra Bizottság

text:
               13.2.2017

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 46/20

         2016. december 6-án benyújtott kereset – Dow Corning és Dow Corning Europe kontra Bizottság
   (T-858/16. sz. ügy)
   (2017/C 046/23)
   Az eljárás nyelve: angol

      Felek

      Felperes: Dow Corning Corporation (Midland, Michigan, Egyesült Államok) és Dow Corning Europe (Seneffe, Belgium) (képviselők: S. Verschuur, M. Stroungi és L. Mélia ügyvédek)

      Alperes: Európai Bizottság

      Kérelmek

   A felperesek azt kérik, hogy a Törvényszék:

               —

               semmisítse meg a Belium által végrehajtott SA.37667 (2015/C) (korábbi 2015/NN) számú, a többletnyereség adómentességére bevezetett állami támogatási programról szóló, 2016. január 11-i bizottsági határozat (1) (a továbbiakban: megtámadott határozat) 1–4. cikkét;

               —

               másodlagosan, semmisítse meg a megtámadott határozat 2. cikkének (1) bekezdését;

               —

               a Bizottságot kötelezze a jelen eljárás költségeinek viselésére.

      Jogalapok és fontosabb érvek

   Keresetük alátámasztása érdekében a felperesek négy jogalapra hivatkoznak.

               1.

               Első jogalap: a Bizottság megsértette a 2015/1589 rendelet (2) 1. cikkének d) pontját azáltal, hogy a többletnyereség adómentességét biztosító feltételes adómegállapításokat tévesen minősítette támogatási programnak, ennek következtében több nyilvánvaló jogi, ténybeli és mérlegelési hibát elkövetve, továbbá elégtelen indokolással szolgálva.

               2.

               Második jogalap: a Bizottság megsértette az EUMSZ 107. cikk (1) bekezdését azáltal, hogy tévesen alkalmazta az anyagi jogot és nyilvánvaló mérlegelési hibát követett el a viszonyítási keret abból a szempontból történő értelmezése és alkalmazása során, hogy a többletnyereség adómentességét biztosító feltételes adómegállapítások szelektív előnyt biztosítanak-e.

               3.

               Harmadik jogalap: a Bizottság megsértette az EUMSZ 107. cikk (1) bekezdését, amennyiben tévesen állapította meg, hogy a többletnyereség adómentességét biztosító feltételes adómegállapítások szelektív előnyt biztosítottak, ezáltal pedig több nyilvánvaló ténybeli és mérlegelési hibát követett el, elmulasztott gondos és pártatlan vizsgálatot lefolytatni, valamint elégtelen indokolással szolgált.

               4.

               Negyedik jogalap: a Bizottság megsértette a 2015/1589 rendelet 16. cikkét és számos uniós jogelvet azáltal, hogy az állítólagos támogatás számszerűsítésére irányuló módszertan meghatározása során tévesen alkalmazta az anyagi jogot és nyilvánvaló mérlegelési hibát követett el, valamint elégtelen indokolással szolgált.

      (1)  A Belgium által alkalmazott, a többletnyereség adómentességét célzó SA.37667 (2015/C) (korábbi 2015/NN) számú állami támogatási programról szóló, 2016. január 11-i (EU) 2016/1699 bizottsági határozat (az értesítés a C(2015) 9837. számú dokumentummal történt) (HL L 260., 2016., 61. o.)

      (2)  Az Európai Unió működéséről szóló szerződés 108. cikkének alkalmazására vonatkozó részletes szabályok megállapításáról szóló, 2015. július 13-i (EU) 2015/1589 tanácsi rendelet (HL L 248., 2015., 9. o. )


title: T-431/07. sz. ügy: A Törvényszék 2011. december 15-i végzése — Gebr. Heller Maschinenfabrik kontra OHIM — Fernández Martinez (HELLER) ( „Közösségi védjegy — Felszólalás — A felszólalás visszavonása — Okafogyottság” )

text:
               11.2.2012

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 39/13

         A Törvényszék 2011. december 15-i végzése — Gebr. Heller Maschinenfabrik kontra OHIM — Fernández Martinez (HELLER)
   (T-431/07. sz. ügy) (1)

   (Közösségi védjegy - Felszólalás - A felszólalás visszavonása - Okafogyottság)
   2012/C 39/25
   Az eljárás nyelve: német

      Felek

      Felperes: Gebr. Heller Maschinenfabrik GmbH (Nürtingen, Németország) (képviselők: W. Keßler és S. Baur ügyvédek)

      Alperes: Belső Piaci Harmonizációs Hivatal (védjegyek és formatervezési minták) (OHIM) (képviselők kezdetben: S. Schäffner, később: R. Pethke meghatalmazottak)

      A másik fél a fellebbezési tanács előtti eljárásban: Manuel Fernández Martinez (Elche, Spanyolország)

      Az ügy tárgya

   Az OHIM második fellebbezési tanácsának a Manuel Fernández Martinez és a Gebr. Heller Maschinenfabrik GmbH közötti felszólalási eljárással kapcsolatban 2007. szeptember 11-én hozott határozata (R 974/2006-2. sz. ügy) ellen benyújtott kereset.

      A végzés rendelkező része

               1.

               A keresetről már nem szükséges határozni.

               2.

               A Törvényszék a felperest kötelezi a költségek viselésére.

      (1)  HL C 37., 2008.2.9.


title: C-448/13. P. sz. ügy: A Törvényszék (hatodik tanács) T-515/11. sz., Delphi Technologies, Inc. kontra Belső Piaci Harmonizációs Hivatal (védjegyek és formatervezési minták) (OHIM) ügyben 2013. június 6-án hozott ítélete ellen a Delphi Technologies, Inc. által 2013. augusztus 7-én benyújtott fellebbezés

text:
               26.10.2013

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 313/10

         A Törvényszék (hatodik tanács) T-515/11. sz., Delphi Technologies, Inc. kontra Belső Piaci Harmonizációs Hivatal (védjegyek és formatervezési minták) (OHIM) ügyben 2013. június 6-án hozott ítélete ellen a Delphi Technologies, Inc. által 2013. augusztus 7-én benyújtott fellebbezés
   (C-448/13. P. sz. ügy)
   2013/C 313/19
   Az eljárás nyelve: angol

      Felek

      Fellebbező: Delphi Technologies, Inc. (képviselők: C. Albrecht, J. Heumann Rechtsanwälte)

      A másik fél az eljárásban: Belső Piaci Harmonizációs Hivatal (védjegyek és formatervezési minták) (OHIM)

      A fellebbező kérelmei

   A fellebbező azt kéri, hogy a Bíróság

               —

               helyezze hatályon kívül a Törvényszék T-515/11. sz. ügyben 2013. június 6-án hozott ítéletét, helyezze hatályon kívül a megtámadott határozatot annyiban, amennyiben az elutasította a fellebbező által az elbíráló 2010. augusztus 25-i határozata ellen benyújtott fellebbezést, és az OHIM-ot kötelezze a költségek viselésére.

      Jogalapok és fontosabb érvek

   A fellebbezés az Európai Unió Törvényszéke hatodik tanácsa által T-515/11. sz. ügyben 2013. június 6-án hozott azon ítélet ellen irányul, amely elutasította a második fellebbezési tanács azon határozatának hatályon kívül helyezése iránti keresetet, amely helyben hagyta az „INNOVATION FOR THE REAL WORLD” közösségi védjegy lajstromozását megtagadó határozatot.
   A fellebbezés három jogalapon alapul.

               1.

               A Törvényszék megsértette a közösségi védjegyrendelet (1) 7. cikke (1) bekezdésének b) pontját azzal, hogy nem megfelelően határozta meg az érintett vásárlóközönséget és a tanúsított figyelem szintjét. Az árukat kizárólag a foglalkozásuk körében eljáró olyan személyek részére szánják, akik a hirdetési jelmondatok vonatkozásában magas fokú figyelmet tanúsítanak.

               2.

               A Törvényszék továbbá megsértette a a közösségi védjegyrendelet 7. cikke (1) bekezdésének b) pontját azzal, hogy túl szigorú tesztet alkalmazott annak megítélése során, hogy a bejelentett védjegy rendelkezik-e megkülönböztető képességgel. A Törvényszék különösen félreértette az utóbbi időben kialakult ítélkezési gyakorlatban és különösen a C-398/08. P. sz., Audi kontra OHIM ügyben lefektetett iránymutatásokat.

               3.

               Harmadszor a Törvényszék megsértette az egyenlő bánásmód és a gondos ügyintézés elvét, amelyek az Európai Unió megfelelő ügyintézésének alapelvei. Azt a körülményt, hogy az OHIM a múltban lajstromozott azonos szerkezetű, az „INNOVATION” szót tartalmazó jelmondatokat, akkor is figyelembe kell venni, ha a korábbi határozatok nem kötelezők.

         A fellebbező azt állítja, hogy a megtámadott határozatot ezért hatályon kívül kell helyezni, és meg kell állapítani az „INNOVATION FOR THE REAL WORLD” jelmondat benne rejlő megkülönböztető képességét.

      (1)  A közösségi védjegyről szóló, 2009. február 27-i 207/2009/EK tanácsi rendelet (HL L 78., 1. o.).


title: C-162/17. P. sz. ügy: A Törvényszék (kilencedik tanács) T-701/15. sz., Stock Polska kontra EUIPO – Lass & Steffen (LUBELSKA) – ügyben 2017. január 19-én hozott ítélete ellen a Lengyel Köztársaság által 2017. március 30-án benyújtott fellebbezés

text:
               24.7.2017

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 239/22

         A Törvényszék (kilencedik tanács) T-701/15. sz., Stock Polska kontra EUIPO – Lass & Steffen (LUBELSKA) – ügyben 2017. január 19-én hozott ítélete ellen a Lengyel Köztársaság által 2017. március 30-án benyújtott fellebbezés
   (C-162/17. P. sz. ügy)
   (2017/C 239/28)
   Az eljárás nyelve: lengyel

      Felek

      Fellebbező: Lengyel Köztársaság (képviselő: Bogusław Majczyna)

      A másik fél az eljárásban: az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala (EUIPO)

      A fellebbező kérelmei

   A fellebbező azt kéri, hogy a Bíróság:

               —

               teljes egészében helyezze hatályon kívül a Törvényszék (kilencedik tanács) T-701/15. sz., Stock Polska kontra EUIPO – Lass & Steffen (LUBELSKA) –ügyben 2017. január 19-én hozott ítéletét;

               —

               az ügyet újbóli határozathozatalra utalja vissza a Törvényszék elé;

               —

               kötelezze a feleket saját költségeik viselésére.

      Jogalapok és fontosabb érvek

   A Lengyel Köztársaság azt kéri, hogy a Bíróság teljes egészében helyezze hatályon kívül a Törvényszék (kilencedik tanács) T-701/15. sz. Stock Polska kontra EUIPO – Lass & Steffen (LUBELSKA) ügyben 2017. január 19-én hozott ítéletét, és az ügyet újbóli határozathozatalra utalja vissza a Törvényszék elé.
   A Törvényszék a megtámadott ítéletével elutasította a lublini székhelyű Stock Polska z o.o. által a Belső Piaci Harmonizációs Hivatal (OHIM, jelenleg, az elnevezés megváltozását követően: az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala – EUIPO) fellebbezési tanácsának az R 1788/2014-5. sz. ügyben 2015. szeptember 24-én hozott, azon határozata elleni keresetét, amely helyben hagyta a Stock Polska z o.o. egyik európai uniós védjegybejelentését elutasító 2014. május 14-i EUIPO határozatot.
   A Törvényszék ítélete, és az EUIPO azt megelőző határozata a „Lubeca” védjeggyel fennálló hasonlósága miatt megtagadta a „Lubelska” védjegy lajstromozását, amely hasonlóság miatt a fogyasztók számára Németország területén, ahol a korábbi „Lubeca” védjegy védelmet élvez – az uniós védjegyről szóló, 2009. február 26-i 207/2009/EU tanácsi rendelet 8. cikke (1) bekezdésének b) pontja alapján – összetéveszthetőséget okozna a „Lubelska” védjeggyel megjelölt áruk tekintetében.
   A Lengyel Köztársaság a megtámadott ítélettel szemben a következő jogalapokat terjeszti elő:

               1.

               Az uniós védjegyről szóló, 2009. február 26-i 207/2009/EU tanácsi rendelet (1) 8. cikke (1) bekezdése b) pontjának megsértése, mivel nem folytatták le az összetéveszthetőség átfogó értékelését a megkülönböztetésre alkalmas és domináns elemek által keltett összbenyomás alapján, és különösen mivel e megjelölés és a korábbi védjegy hasonlóságának értékelését indokolatlanul korlátozták e megjelölés egyik elemére (a szóelemre).
               A Törvényszék tévesen fogadta el annak a lehetőségét, hogy két védjegy hasonlóságának értékelése során valamely összetett védjegynek csak az egyik elemét, (a szóelemet) vizsgálja, és ebből a vizsgálatból az ábrás elemet kihagyva azt egy másik védjeggyel összehasonlítsa, anélkül hogy korábban megállapításra került volna az, hogy a szóelem minősül a domináns elemnek, és az ábrás elemnek nincs jelentősége. A Törvényszék pusztán azt állapította meg, hogy az ábrás elem csekély megkülönböztető képességgel rendelkezik, és nem vette figyelembe, hogy a megjelölés adott elemének csekély megkülönböztető képessége nem szükségképpen jelenti azt, hogy ez az elem nem domináns.

               2.

               A 207/2009 rendelet 8. cikke (1) bekezdése b) pontjának, az egyenlő bánásmód, a megfelelő ügyintézés és a jogbiztonság elvének megsértése, mivel a Törvényszék nem vette figyelembe, hogy az EUIPO eltért az iránymutatásaiban meghatározott korábbi határozathozatali gyakorlatától, és ebből következően e gyakorlattal ellentétes határozatot fogadott el.
               A Törvényszék figyelmen kívül hagyta azt a körülményt, hogy a 207/2009 rendelet 8. cikke (1) bekezdése b) pontjának alkalmazása vonatkozásában az EUIPO eltért az iránymutatásaiban meghatározott korábbi határozathozatali gyakorlatától, továbbá azt, hogy nem álltak fenn olyan különleges körülmények, amelyek ezt az eltérést indokolták volna.

               3.

               A 207/2009 rendelet 8. cikke (1) bekezdése b) pontjának megsértése, mivel az összetéveszthetőség értékelése során olyan körülmények helytállóságát fogadták el, amelyek nem köztudomásúak, és általánosan ismert, lényeges tényeket hagytak figyelmen kívül, ami a tények és bizonyítékok elferdítését eredményezte, különösen mivel:

                           a)

                           nyilvánvaló tényként fogadták el azt, hogy az átlagos német fogyasztó nem ismeri a Lubeca név jelentését, figyelmen kívül hagyva azt a körülményt, hogy a városok (pl: Lubeca) latin nevére vonatkozó ismeretek szintje nem áll összefüggésben a latin nyelv ismeretének szintjével, és azt, hogy az alkoholtartalmú italok fogyasztója ezen italok földrajzi eredetének különös jelentőséget tulajdonít;

                           b)

                           nyilvánvaló tényként fogadták el azt, hogy a korona formájú ábrás elem az alkoholtartalmú italok megjelölésében általánosan előfordul.

               4.

               Az indokolási kötelezettség megsértése a 207/2009 rendelet 8. cikke (1) bekezdése b) pontjának alkalmazása során, mivel

                           a)

                           nem tüntették fel, hogy Törvényszék a megjelölés melyik elemét tekintette dominánsnak,

                           b)

                           nem tüntették fel azokat a körülményeket, amelyek azt az álláspontot támasztanák alá, hogy a „Lubeca” szó jelentése nem ismert az átlagos német fogyasztó számára.

      (1)  HL 2009. L 78. 1. o.


title: T-31/09. sz. ügy: 2009. január 21-én benyújtott kereset – Baid kontra OHIM (LE GOMMAGE DES FACADES)

text:
               21.3.2009

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 69/50

         2009. január 21-én benyújtott kereset – Baid kontra OHIM (LE GOMMAGE DES FACADES)
   (T-31/09. sz. ügy)
   (2009/C 69/110)
   A keresetlevél benyújtásának nyelve: francia
   Felek

      Felperes: Baid SARL (Párizs, Franciaország) (képviselő: M. Grasset ügyvéd)

      Alperes: Belső Piaci Harmonizációs Hivatal (védjegyek és formatervezési minták) (OHIM)
   Kereseti kérelmek

               —

               Az Elsőfokú Bíróság helyezze hatályon kívül a Belső Piaci Harmonizációs Hivatal (védjegyek és formatervezési minták) (OHIM) első fellebbezési tanácsának 2008. október 30-i határozatát (R 963/2008-1. sz. ügy) és változtassa meg akként, hogy a felperes által az OHIM előtt benyújtott fellebbezés megalapozott, következésképpen a bejelentett védjegy elfogadható;

               —

               az Elsőfokú Bíróság az OHIM-ot kötelezze a költségek viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek

      Az érintett közösségi védjegy: a „LE GOMMAGE DES FACADES” szóvédjegy a 3., 19. és 37. osztályba tartozó áruk és szolgáltatások tekintetében – 6 071 641. sz. védjegybejelentés

      Az elbíráló határozata: az elbíráló a lajstromozás iránti kérelmet elutasította.

      A fellebbezési tanács határozata: a fellebbezési tanács a fellebbezést elutasította.

      Jogalapok: A 40/94 tanácsi rendelet 7. cikke (1) bekezdése c) pontjának megsértése, mivel a bejelentett védjegy nem leíró jellegű, az említett rendelet 7. cikke (3) bekezdésének megsértése, mivel a bejelentett védjegy használat folytán megszerezte a megkülönböztető képességet, és ugyanezen rendelet 73. cikkének megsértése, mivel a megtámadott határozat nagyrészt internetes oldalakra történő hivatkozásokon alapult.


title: C-524/06. sz. ügy: A Bíróság (nagytanács) 2008. december 16-i ítélete (az Oberverwaltungsgericht für das Land Nordrhein-Westfalen – Németország előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Heinz Huber kontra Németországi Szövetségi Köztársaság (Személyes adatok védelme – Uniós polgárság – Az állampolgárság alapján történő hátrányos megkülönböztetés tilalma – 95/46/EK irányelv – A szükségesség fogalma – Más tagállamból érkezett uniós polgárok személyes adatainak általános feldolgozása – Külföldiekre vonatkozó központi nyilvántartás)

text:
               21.2.2009

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 44/5

         A Bíróság (nagytanács) 2008. december 16-i ítélete (az Oberverwaltungsgericht für das Land Nordrhein-Westfalen – Németország előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Heinz Huber kontra Németországi Szövetségi Köztársaság
   (C-524/06. sz. ügy) (1)

   (Személyes adatok védelme - Uniós polgárság - Az állampolgárság alapján történő hátrányos megkülönböztetés tilalma - 95/46/EK irányelv - A „szükségesség’ fogalma - Más tagállamból érkezett uniós polgárok személyes adatainak általános feldolgozása - Külföldiekre vonatkozó központi nyilvántartás)
   (2009/C 44/07)
   Az eljárás nyelve: német
   A kérdést előterjesztő bíróság
   Oberverwaltungsgericht für das Land Nordrhein-Westfalen
   Az alapeljárás felei

      Felperes: Heinz Huber

      Alperes: Németországi Szövetségi Köztársaság
   Tárgy
   Előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Oberverwaltungsgericht für das Land Nordrhein-Westfalen – Az EK 12. cikk első bekezdésének, az EK 17. cikknek és az EK 18. cikk (1) bekezdésének, valamint a személyes adatok feldolgozása vonatkozásában az egyének védelméről és az ilyen adatok szabad áramlásáról szóló, 1995. október 24-i 95/46/EK európai parlament és tanácsi irányelv (HL L 281., 31. o.; magyar nyelvű különkiadás 13. fejezet, 15. kötet, 355. o.) 7. cikke e) pontjának értelmezése – Nemzeti szabályozás, amelynek értelmében más tagállamok állampolgárainak személyes adatait a külföldiekre vonatkozó központi nyilvántartásban dolgozzák fel, míg a saját állampolgárok adatait a vonatkozó szabályozás szerint csak a települési lakcím-bejelentési nyilvántartásban dolgozzák fel
   Rendelkező rész

               1)

               A nem az érintett tagállam állampolgárságával rendelkező uniós polgárok személyes adatai feldolgozásának a 2005. június 21-i törvénnyel módosított, a külföldiekre vonatkozó központi nyilvántartásról szóló 1994. szeptember 2-i törvény (Gesetz über das Ausländerzentralregister) által bevezetetthez hasonló rendszere, amelynek célja a tartózkodási jogra vonatkozó jogszabályok alkalmazásával megbízott nemzeti hatóságok segítése, csak akkor felel meg a személyes adatok feldolgozása vonatkozásában az egyének védelméről és az ilyen adatok szabad áramlásáról szóló, 1995. október 24-i 95/46/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv 7. cikkének e) pontjában előírt, az állampolgárság alapján történő bármely hátrányos megkülönböztetés tilalmára tekintettel értelmezett szükségesség követelményének, ha

                           —

                           kizárólag azokat az adatokat tartalmazza, amelyek szükségesek ahhoz, hogy az említett hatóságok e szabályozást alkalmazzák, és

                           —

                           központi jellege lehetővé teszi az e tagállam állampolgárságával nem rendelkező uniós polgárok tartózkodási jogára vonatkozó e szabályozás hatékonyabb alkalmazását.

                     A kérdést előterjesztő bíróság feladata, hogy ezeket a körülményeket az alapügyben megvizsgálja.
               Semmiképpen sem tekinthető a 95/46/EK irányelv 7. cikkének e) pontja értelmében szükségesnek névhez kötődő személyes adatoknak a külföldiek központi nyilvántartásához hasonló nyilvántartásban statisztikai célból történő feldolgozása.

               2)

               Az EK 12. cikk első bekezdése úgy értelmezendő, hogy azzal ellentétes, ha valamely tagállam a bűnözés elleni küzdelem céljából a személyes adatok feldolgozásának olyan rendszerét vezeti be, amely csak azon uniós polgárokra vonatkozik, akik nem e tagállam állampolgárai.

      (1)  HL C 56., 2007.3.10.


title: A Bíróság ítélete (második tanács) 2004. október 14-én a C-55/03. sz. Európai Közösségek Bizottsága kontra Spanyol Királyság ügyben (Tagállami kötelezettségszegés – Diplomák elismerése – A polgári légiforgalom ellenőrei – Elfogadhatatlanság)

text:
               4.12.2004

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 300/18

      A BÍRÓSÁG ÍTÉLETE

   (második tanács)
   2004. október 14-én
   a C-55/03. sz. Európai Közösségek Bizottsága kontra Spanyol Királyság ügyben (1)

   (Tagállami kötelezettségszegés - Diplomák elismerése - A polgári légiforgalom ellenőrei - Elfogadhatatlanság)
   (2004/C 300/35)
   Az eljárás nyelve: spanyol
   A C-55/03. sz. Európai Közösségek Bizottsága (meghatalmazottak: M. Patakia és M. Valverde López) kontra Spanyol Királyság (meghatalmazott: S. Ortiz Vaamonde) ügyben, az EK 226. cikke alapján, 2003. február 11-én benyújtott kötelezettségszegés megállapítása iránti kereset tárgyában, a Bíróság (második tanács), tagjai C.W.A. Timmermans (előadó), a tanács elnöke, C. Gulmann, R. Schintgen, G. Arestis és J. Klučka bírák, főtanácsnok: P. Léger, hivatalvezető: R. Grass, 2004. október 14-én meghozta ítéletét, amelynek rendelkező része a következő:

               1)

               A keresetet, mint elfogadhatatlant, elutasítja.

               2)

               Az Európai Közösségek Bizottságát kötelezi a költségek viselésére.

      (1)  HL C 83., 2003.4.5.


title: C-97/09. sz. ügy: A Bíróság (nagytanács) 2010. október 26-i ítélete (az Unabhängiger Finanzsenat, Außenstelle Wien (Ausztria) előzetes döntéshozatal iránti kérelme) — Ingrid Schmelz kontra Finanzamt Waldviertel (Hatodik HÉA-irányelv — 24. cikk, (3) bekezdés és 28i. cikk — 2006/112/EK irányelv — A 283. cikk (1) bekezdésének c) pontja — Érvényesség — EK 12. cikk, EK. 43. cikk és EK 49. cikk — Az egyenlő bánásmód elve — Kisvállalkozásokra vonatkozó különös szabályozás — HÉA-mentesség — A más tagállamban letelepedett adóalanyok adómentességének elutasítása — Az éves forgalom fogalma)

text:
               18.12.2010

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 346/12

         A Bíróság (nagytanács) 2010. október 26-i ítélete (az Unabhängiger Finanzsenat, Außenstelle Wien (Ausztria) előzetes döntéshozatal iránti kérelme) — Ingrid Schmelz kontra Finanzamt Waldviertel
   (C-97/09. sz. ügy) (1)

   (Hatodik HÉA-irányelv - 24. cikk, (3) bekezdés és 28i. cikk - 2006/112/EK irányelv - A 283. cikk (1) bekezdésének c) pontja - Érvényesség - EK 12. cikk, EK. 43. cikk és EK 49. cikk - Az egyenlő bánásmód elve - Kisvállalkozásokra vonatkozó különös szabályozás - HÉA-mentesség - A más tagállamban letelepedett adóalanyok adómentességének elutasítása - Az „éves forgalom” fogalma)
   2010/C 346/20
   Az eljárás nyelve: német

      A kérdést előterjesztő bíróság

   Unabhängiger Finanzsenat, Außenstelle Wien

      Az alapeljárás felei

      Felperes: Ingrid Schmelz

      Alperes: Finanzamt Waldviertel

      Tárgy

   Előzetes döntéshozatal iránti kérelem — Unabhängiger Finanzsenat, Außenstelle Wien — A 77/388/EGK irányelv módosításáról és a hozzáadottérték-adó tekintetében az egyszerűsített eljárás bevezetéséről szóló, 1992. december 14-i 92/111/EGK tanácsi irányelvvel (HL L 384., 47. o.; magyar nyelvű különkiadás.9 fejezet, 1. kötet, 224. o.) módosított, a tagállamok forgalmi adóra vonatkozó jogszabályainak összehangolásáról — közös hozzáadottértékadó-rendszer: egységes adóalap-megállapításról szóló, 1977. május 17-i 77/388/EGK hatodik tanácsi irányelv (HL L 145., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 9. fejezet, 1. kötet, 23. o.) 24. cikkének (3) bekezdésében és 28i. cikkében foglalt szerinti szövegrész, valamint a közös hozzáadottértékadó-rendszerről szóló, 2006. november 28-i 2006/112/EK tanácsi irányelv (HL L 347., 1. o) 283. cikke (1) bekezdésének c) pontja szerinti szövegrész érvényessége — A kisvállalkozásokra vonatkozó, a nem belföldön letelepedett adóalany által végzett termékértékesítéseket és szolgáltatások kivételével adómentességet lehetővé tevő különös HÉA-szabályozás — Az EU más tagállamában letelepedett adóalanynak a fent hivatkozott rendelkezések értelmében az adómentesség alól való kizárása — E szabályozásnak az EK 12., 43. és 49. cikkel, valamint az közösségi jogi alapelvekkel való összeegyeztethetősége — Az érintett szövegrészek érvénytelensége esetében, egyrészt a fent hivatkozott 77/388/EGK irányelv 24. cikkében és a Norvég Királyság, az Osztrák Köztársaság, a Finn Köztársaság és Svéd Királyság csatlakozásának feltételeiről, valamint az Európai Unió alapját képező szerződések kiigazításáról szóló okmány (HL C 241., 335. o.) XV. melléklete „Adózás” címet viselő IX. fejezete 2. pontjának c) alpontjában, másrészt pedig a fent hivatkozott 2006/112/EK irányelv 287. cikkében foglalt „éves forgalma” kifejezés értelmezése

      Rendelkező rész

               1.

               A kérdések vizsgálata során nem merült fel semmilyen olyan körülmény, amely a 2006. február 14-i 2006/18/EK tanácsi irányelvvel módosított, a tagállamok forgalmi adóra vonatkozó jogszabályainak összehangolásáról — közös hozzáadottértékadó-rendszer: egységes adóalap-megállapításról szóló, 1977. május 17-i 77/388/EGK hatodik tanácsi irányelv 24. cikke (3) bekezdésének és 28i. cikkének, valamint a közös hozzáadottértékadó-rendszerről szóló, 2006. november 28-i 2006/112/EK tanácsi irányelv 283. cikke (1) bekezdése c) pontjának az EK 49. cikkre tekintettel való érvényességét érinti.

               2.

               A 2006/18 irányelvvel módosított 77/388 irányelv 24. és 24a. cikkét, valamint a 2006/112 irányelv 284–287. cikkét úgy kell értelmezni, hogy az „éves forgalom” fogalma alatt a vállalkozásnak a letelepedése szerinti tagállamban elért éves forgalmát kell érteni.

      (1)  HL C 129., 2009.6.6.


title: T-218/16. sz. ügy: 2016. május 9-én benyújtott kereset – Mühlbauer Technology kontra EUIPO (Magicrown)

text:
               27.6.2016

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 232/32

         2016. május 9-én benyújtott kereset – Mühlbauer Technology kontra EUIPO (Magicrown)
   (T-218/16. sz. ügy)
   (2016/C 232/41)
   Az eljárás nyelve: német

      Felek

      Felperes: Mühlbauer Technology GmbH (Hamburg, Németország) (képviselők: M. Zintler és A. Stolz ügyvédek)

      Alperes: az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala (EUIPO)

      Az EUIPO előtti eljárás adatai

      A vitatott védjegy:„Magicrown” európai uniós szóvédjegy – 13 627 641. sz. védjegybejelentés

      A megtámadott határozat: az EUIPO negyedik fellebbezési tanácsának 2016. március 7-én hozott határozata (R 1213/2015-4. sz. ügy)

      Kereseti kérelmek

   A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:

               —

               helyezze hatályon kívül a megtámadott határozatot;

               —

               az EUIPO-ot kötelezze a költségek viselésére.

      Jogalap

               —

               a 207/2009 rendelet 7. cikke (1) bekezdése b) és c) pontjának megsértése.


title: A Bíróság ítélete (első tanács)  2005. november 10.  a C-197/04. sz., az Európai Közösségek Bizottsága kontra Németországi Szövetségi Köztársaság ügyben (Tagállami kötelezettségszegés – Dohánygyártmányok fogyasztását terhelő adó – Cigaretták és a  West Single Packs  dohányrudak eltérő adóztatása)

text:
               14.1.2006

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 10/3

      A BÍRÓSÁG ÍTÉLETE

   (első tanács)
   2005. november 10.
   a C-197/04. sz., az Európai Közösségek Bizottsága kontra Németországi Szövetségi Köztársaság ügyben (1)

   (Tagállami kötelezettségszegés - Dohánygyártmányok fogyasztását terhelő adó - Cigaretták és a „West Single Packs” dohányrudak eltérő adóztatása)
   (2006/C 10/06)
   Az eljárás nyelve: német
   A C-197/04. sz., az Európai Közösségek Bizottsága (meghatalmazott: K. Gross) kontra Németországi Szövetségi Köztársaság (meghatalmazottak: C.-D. Quassowski, A. Tiemann és U. Forsthoff) ügyben, az EK 226. cikk alapján 2004. április 30-án tagállami kötelezettségszegés megállapítása iránt előterjesztett kereset tárgyában, a Bíróság (első tanács), tagjai: P. Jann tanácselnök, K. Lenaerts, Juhász E., M. Ilešič és E. Levits (előadó) bírák, főtanácsnok: F. G. Jacobs, hivatalvezető: M. Ferreira főtanácsos, 2005. november 10-én meghozta ítéletét, amelynek rendelkező része a következő:

               1)

               A Németországi Szövetségi Köztársaság – mivel a cigaretta sodrására szánt finomra vágott dohányra vonatkozó adómértéket alkalmazta a „West Single Packs” megnevezésű dohányrúdra – nem teljesítette a dohánygyártmányok fogyasztását érintő, a forgalmi adón kívüli egyéb adókról szóló, 1995. november 27-i 95/59/EK tanácsi irányelv 4. cikke (1) bekezdésének b) pontjából és a cigaretták adójának közelítéséről szóló, 1992. október 19-i 92/79/EGK tanácsi irányelv 2. cikkének (1) bekezdéséből eredő kötelezettségeit.

               2)

               A Bíróság a Németországi Szövetségi Köztársaságot kötelezi a költségek viselésére.

      (1)  HL C 168., 2004.06.26.


title: T-265/14. sz. ügy: 2014. április 29-én benyújtott kereset –Schumacher Packaging kontra Bizottság

text:
               14.7.2014

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 223/23

         2014. április 29-én benyújtott kereset –Schumacher Packaging kontra Bizottság
   (T-265/14. sz. ügy)
   2014/C 223/28
   Az eljárás nyelve: német

      Felek

      Felperes: Schumacher Packaging GmbH (Schwarzenberg, Németország) (képviselők: H. Janssen és G. Engel ügyvédek)

      Alperes: Európai Bizottság

      Kérelmek

   A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:

               —

               semmisítse meg az Európai Bizottság által a SA.33995 (2013/C) sz. ügyben (állami támogatás – támogatás a megújuló energiaforrásokból előállított villamos energia számára és csökkentett EEG-pótdíj az energiaigényes vállalkozások számára) 2013. december 18-án hozott határozatot;

               —

               az alperest kötelezze a költségek viselésére.

      Jogalapok és fontosabb érvek

   Keresetének alátámasztása érdekében a felperes három jogalapra hivatkozik.

               1.

               Első jogalap: az EUMSZ 107. cikk (1) bekezdésének megsértése

                           —

                           A felperes álláspontja szerint a megtámadott határozat sérti az EUMSZ 107. cikk (1) bekezdését, mivel a megújuló energiák elsőbbségéről szóló törvényben (a továbbiakban: EEG) előírt EEG-pótdíj, valamint a kompenzációs rendszert előíró különös szabályozás nem minősült állami vagy állami ellenőrzés alatt álló forrásnak. Az ezen intézkedések minősítése szempontjából releváns valamennyi tény megállapításra került az előzetes eljárás során, a Bizottság és a Németországi Szövetségi Köztársaság között. Nem álltak fenn többé kételyek, amit a Bizottságnak az EUMSZ 108. cikk (2) bekezdése, és az EK-Szerződés 93. cikkének alkalmazására vonatkozó részletes szabályok megállapításáról szóló 659/1999/EK rendelet (1) 4. cikkének (4) bekezdése szerinti eljárás során meg kellett volna állapítania.

               2.

               Második jogalap: az EUMSZ 108. cikk (1) bekezdésének és a jogbiztonság elvének a megsértése

                           —

                           A felperes e tekintetben azzal érvel, hogy a Bizottság figyelmen kívül hagyta az EUMSZ 108. cikk (1) bekezdését, és a jogbiztonság elvét, mivel az EEG-nek a támogatásként történő ideiglenes értékelésére vonatkozó felülvizsgálat céljából a 659/1999 rendeletnek a létező támogatásokra vonatkozó, 17. és azt követő cikkében előírt eljárás helyett az új támogatásokra vonatkozó, a 659/1999 rendelet 4. cikkének (4) bekezdése szerinti eljárást alkalmazta. E tekintetben a felperes különösen azzal érvel, hogy a Bizottság a 2002. május 22-i határozatában az EEG 2000-t nem minősítette az EUMSZ 107. cikk (1) bekezdésének értelmében vett támogatásnak, mivel nem állt fenn az állami források átruházása. Az EEG 2000 az EEG 2012-höz képest a 2002. május 22-i bizottsági határozat viszonylatában nem módosult jelentős mértékben. A Bizottság ezért a megváltozott jogi álláspontját az EUMSZ 108. cikk (1) bekezdése szerinti eljárásban is kifejezhette volna, a felperes terhelése nélkül.

               3.

               Harmadik jogalap: Az Alapjogi Charta 41. cikkének, és a meghallgatáshoz való jognak a megsértése

                           —

                           A felperes állítása szerint ezenfelül az alperes anélkül fogadta el a megtámadott határozatot, hogy a felperesnek előzetesen lehetőséget biztosított volna arra, hogy álláspontját kifejtse.

      (1)  Az EK-Szerződés 93. cikkének alkalmazására vonatkozó részletes szabályok megállapításáról szóló, 1999. március 22-i 659/1999/EK tanácsi rendelet (HL L 83., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 8. fejezet, 1. kötet, 339. o.).