title: C-712/20. sz. ügy: A Landgericht Köln (Németország) által 2020. december 24-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – GJ kontra Ryanair DAC

text:
               2021.4.12.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 128/11

      A Landgericht Köln (Németország) által 2020. december 24-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – GJ kontra Ryanair DAC
      (C-712/20. sz. ügy)
      (2021/C 128/15)
      Az eljárás nyelve: német

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Landgericht Köln

         Az alapeljárás felei

         Felperes: GJ

         Alperes: Ryanair DAC

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

      A légifuvarozó saját munkavállalóinak szakszervezeti felhíváson alapuló sztrájkja esetében a 261/2004/EK rendelet (1) 5. cikkének (3) bekezdése értelmében vett rendkívüli körülményről van-e szó?

         (1)  A visszautasított beszállás és légi járatok törlése vagy hosszú késése [helyesen: jelentős késése] esetén az utasoknak nyújtandó kártalanítás és segítség közös szabályainak megállapításáról, és a 295/91/EGK rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló, 2004. február 11-i 261/2004/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet (HL 2004. L 46., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 7. fejezet, 8. kötet, 10. o.)


title: C-713/20. sz. ügy: A Centrale Raad van Beroep (Hollandia) által 2020. december 24-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Raad van bestuur van de Sociale verzekeringsbank, Y kontra X, Raad van bestuur van de Sociale verzekeringsbank

text:
               2021.4.12.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 128/11

      A Centrale Raad van Beroep (Hollandia) által 2020. december 24-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Raad van bestuur van de Sociale verzekeringsbank, Y kontra X, Raad van bestuur van de Sociale verzekeringsbank
      (C-713/20. sz. ügy)
      (2021/C 128/16)
      Az eljárás nyelve: holland

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Centrale Raad van Beroep

         Az alapeljárás felei

         Felperes: Raad van bestuur van de Sociale verzekeringsbank, Y

         Alperes: X, Raad van bestuur van de Sociale verzekeringsbank

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1)

                  Úgy kell-e értelmezni a 883/2004/EK rendelet (1) 11. cikke (3) bekezdésének a) pontját, hogy azon, valamely tagállamban lakóhellyel rendelkező munkavállaló, aki munkaerő-kölcsönzés keretében történő munkavégzésre irányuló szerződés alapján egy másik tagállam területén végez munkát, amely szerződés értelmében a kikölcsönzés megszűnésével a munkaviszony megszűnik, és ezt követően újra kezdődik, a köztes időszakokban továbbra is ez utóbbi tagállam jogszabályainak hatálya alá tartozik mindaddig, amíg e munkavégzést nem szünetelteti?

                  2)

                  Mely tényezők bírnak jelentőséggel ilyen típusú helyzetekben annak megállapítása során, hogy a tevékenység ideiglenes szüneteltetéséről van e szó?

                  3)

                  Milyen időtartam elteltével tekinthető úgy, hogy a szerződéses munkaviszonyban már nem álló munkavállaló a foglalkoztatás helye szerinti államban – figyelemmel az ennek ellenkezőjére utaló konkrét körülményekre – tevékenységét szünetelteti?

         (1)  A szociális biztonsági rendszerek koordinálásáról szóló, 2004. április 29-i 883/2004/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet (HL 2004. L 166., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 5. fejezet, 5. kötet, 72. o.).


title: C-13/21. sz. ügy: A Judecătoria Miercurea Ciuc (Románia) által 2021. január 4-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Pricoforest SRL kontra Inspectoratul de Stat pentru Controlul în Transportul Rutier (ISCTR)

text:
               2021.4.12.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 128/13

      A Judecătoria Miercurea Ciuc (Románia) által 2021. január 4-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Pricoforest SRL kontra Inspectoratul de Stat pentru Controlul în Transportul Rutier (ISCTR)
      (C-13/21. sz. ügy)
      (2021/C 128/18)
      Az eljárás nyelve: román

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Judecătoria Miercurea Ciuc

         Az alapeljárás felei

         Felperes: Pricoforest SRL

         Alperes: Inspectoratul de Stat pentru Controlul în Transportul Rutier (ISCTR)

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1)

                  Úgy kell-e értelmezni a „100 km sugarú körnek” az 561/2006 rendelet (1) 13. cikke (1) bekezdése b) pontjában szereplő fogalmát, hogy a térképen a vállalkozás székhelye és az úticél között húzott egyenes vonalnak kell 100 km-nél rövidebbnek lennie, vagy úgy, hogy a jármű által ténylegesen megtett távolságnak kell 100 km-nél rövidebbnek lennie?

                  2)

                  Úgy kell-e értelmezni az 561/2006/EK rendelet 13. cikke (1) bekezdése b) pontjának rendelkezéseit, hogy olyan fuvarok lebonyolítása, amelyek közé az említett rendelkezésben szereplők is tartoznak, amelyek közül egyesek a vállalkozás székhelyétől számított 100 km sugarú körön belül, mások pedig azon kívül történnek, egy hónapos időszakon belül, a 561/2006 rendelet 13. cikke (1) bekezdésének b) pontja szerinti helyzetnek a szóban forgó rendelet alkalmazása alóli, nemzeti rendelkezés általi mentességének viszonylatában azt feltételezi, hogy a szóban forgó összes fuvar mentesül a rendelet alkalmazása alól, csak azok, amelyeket a 100 km-es sugarú kör túllépése [nélkül] teljesítettek, vagy ezek közül egyik sem?

         (1)  A közúti szállításra vonatkozó egyes szociális jogszabályok összehangolásáról, a 3821/85/EGK és a 2135/98/EK tanácsi rendelet módosításáról, valamint a 3820/85/EGK tanácsi rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló, 2006. március 15-i 561/2006/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet (HL 2006. L 102. 1. o.)


title: C-19/21. sz. ügy: A Rechtbank Den Haag zittingsplaats Haarlem (Hollandia) által 2021. január 13-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – I, S kontra Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid

text:
               2021.4.12.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 128/14

      A Rechtbank Den Haag zittingsplaats Haarlem (Hollandia) által 2021. január 13-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – I, S kontra Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid
      (C-19/21. sz. ügy)
      (2021/C 128/20)
      Az eljárás nyelve: holland

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Rechtbank Den Haag zittingsplaats Haarlem

         Az alapeljárás felei

         Felperesek: I, S

         Alperes: Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1)

                  Úgy kell-e értelmezni a dublini rendelet (1) 27. cikkét, adott esetben a Charta 47. cikkével összefüggésben, hogy a megkeresett tagállam köteles arra, hogy a kérelmező részére, aki a megkereső tagállamban tartózkodik és a dublini rendelet 8. cikke (vagy 9. vagy 10. cikke) alapján átadást kér, vagy e kérelmezőnek a dublini rendelet 8., 9. vagy 10. cikke értelmében vett családtagja részére az átadás iránti megkeresés elutasításával szemben bíróság előtti hatékony jogorvoslatot biztosítson?

                  2)

                  Arra az esetre, ha az első kérdésre nemleges válasz adandó és a dublini rendelet 27. cikke nem biztosít alapot a hatékony jogorvoslathoz, úgy kell-e értelmezni a Charta 47. cikkét, (a dublini rendelet 8–10. cikkében, valamint (19) preambulumbekezdésében rögzített) család egységéhez való joggal és a gyermek érdekével összefüggésben, hogy a megkeresett tagállam köteles arra, hogy a kérelmező részére, aki a megkereső tagállamban tartózkodik és a dublini rendelet 8–10. cikke alapján átadást kér, vagy a dublini rendelet 8–10. cikke értelmében vett családtagja részére az átadás iránti megkeresés elutasításával szemben bíróság előtti hatékony jogorvoslatot biztosítson?

                  3)

                  Arra az esetre, ha az első kérdésre vagy a második kérdésre (második részére) igenlő válasz adandó: milyen módon és mely tagállamnak kell közölnie a kérelmezővel vagy családtagjával a megkeresett tagállam elutasításról szóló határozatát?

         (1)  Egy harmadik országbeli állampolgár vagy egy hontalan személy által a tagállamok egyikében benyújtott nemzetközi védelem iránti kérelem megvizsgálásáért felelős tagállam meghatározására vonatkozó feltételek és eljárási szabályok megállapításáról szóló, 2013. június 26-i 604/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (HL 2013. L 180., 31. o.)


title: C-23/21. sz. ügy: A Gericht Erster Instanz Eupen (Belgium) által 2021. január 14-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – IO kontra Wallonische Region

text:
               2021.4.12.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 128/15

      A Gericht Erster Instanz Eupen (Belgium) által 2021. január 14-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – IO kontra Wallonische Region
      (C-23/21. sz. ügy)
      (2021/C 128/21)
      Az eljárás nyelve: német

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Gericht Erster Instanz Eupen

         Az alapeljárás felei

         Felperes: IO

         Alperes: Wallonische Region

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1)

                  Ellentétes-e a vonatkozó uniós jogi rendelkezésekkel, különösen az Európai Unió működéséről szóló szerződés (EUMSZ) 49. cikkével (letelepedés szabadsága) és 56. cikkével (szolgáltatásnyújtás szabadsága) a Wallonische Region által alkalmazott olyan nemzeti szabályozás, amely alapján a Belgiumtól eltérő uniós tagállamban letelepedett (jogi személyiséggel rendelkező vagy jogi személyiséggel nem rendelkező) vállalkozás által a Belgiumban lakóhellyel rendelkező ügyvezető (vagy szabadfoglalkozású személy) rendelkezésére bocsátott külföldi társasági gépjárműnek új nyilvántartásba vételre vonatkozó kötelezettség nélküli használatát ahhoz a feltételhez köti, hogy ezen ügyvezetőnek (vagy szabadfoglalkozású személynek) a gépjárműben kell tartania a (jogi személyiséggel rendelkező vagy jogi személyiséggel nem rendelkező) vállalkozás tanúsítványát vagy egy meghatalmazásról szóló igazolást (vagyis a 2001. július 20-i királyi rendelet 3. cikke 2. § -a 2. pontja értelmében vett tanúsítványt)?

                  2)

                  Összeegyeztethető-e a vonatkozó uniós jogi rendelkezésekkel, különösen az EUMSZ 49. cikkel (letelepedés szabadsága) és az EUMSZ 56. cikkel (szolgáltatásnyújtás szabadsága) a Belgiumban lakóhellyel rendelkező ügyvezető tag rendelkezésére bocsátott, külföldön nyilvántartásba vett gépjármű azzal a feltétellel történő használata, hogy annak a vállalkozástól fizetésben vagy jövedelemben kell részesülnie?

                  3)

                  A Wallonische Region által leírt és végrehajtott nemzeti szabályozás igazolható-e közbiztonsági követelményekkel vagy egyéb védelmi intézkedésekkel, és azon nemzeti szabályozás betartása, amelyet úgy kell értelmezni, hogy megköveteli mind a meghatalmazás igazolásának, mind pedig a jármű rendelkezésre bocsátása tanúsítványának a gépjárműben való tartását, szükséges-e a kitűzött cél eléréséhez, vagy azt máskülönben kevésbé szigorú és kevésbé formalista eszközökkel is el lehetett volna érni?


title: C-36/21. sz. ügy: A College van Beroep voor het bedrijfsleven (Hollandia) által 2021. január 22-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – (a De Scharrelderij cégnév alatt is eljáró) Sense Visuele Communicatie en Handel vof kontra Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit

text:
               2021.4.12.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 128/15

      A College van Beroep voor het bedrijfsleven (Hollandia) által 2021. január 22-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – (a De Scharrelderij cégnév alatt is eljáró) Sense Visuele Communicatie en Handel vof kontra Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit
      (C-36/21. sz. ügy)
      (2021/C 128/22)
      Az eljárás nyelve: holland

         A kérdést előterjesztő bíróság

      College van Beroep voor het bedrijfsleven (gazdasági tárgyú közigazgatási jogviták fellebbviteli bírósága)

         Az alapeljárás felei

         Felperes: (a De Scharrelderij cégnév alatt is eljáró) Sense Visuele Communicatie en Handel vof

         Alperes: Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit (mezőgazdasági, természetvédelmi és élelmiszerminőségi miniszter)

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdés

      Ellentétes-e az uniós joggal az, hogy a nemzeti jogban alkalmazandó bizalomvédelem elve alapján ítélik meg, hogy egy nemzeti közigazgatási hatóság az uniós jog valamely rendelkezésének figyelmen kívül hagyásával bizalmat keltett-e, és így a nemzeti jog szerint jogellenesen járt-e el azáltal, hogy nem térítette meg az érintett személy ebből eredő kárát, ha e személy nem hivatkozhat eredményesen a bizalomvédelem uniós jogi elvére, mert egyértelmű uniós jogi rendelkezésről van szó?


title: C-38/21. sz. ügy: A Landgericht Ravensburg (Németország) által 2021. január 22-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – VK kontra BMW Bank GmbH

text:
               2021.4.12.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 128/16

      A Landgericht Ravensburg (Németország) által 2021. január 22-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – VK kontra BMW Bank GmbH
      (C-38/21. sz. ügy)
      (2021/C 128/23)
      Az eljárás nyelve: német

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Landgericht Ravensburg

         Az alapeljárás felei

         Felperes: VK

         Alperes: BMW Bank GmbH

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1)

                  Az Einführungsgesetz zum Bürgerlichen Gesetzbuche (a polgári törvénykönyv bevezetéséről szóló törvény, a továbbiakban: EGBGB) 247. cikke 6. § -a (2) bekezdésének harmadik mondata és 12. § -a (1) bekezdésének harmadik mondata szerinti törvényességi fikciót illetően:

                              a)

                              Összeegyeztethetetlen-e a 2008/48/EK irányelv (1) 10. cikke (2) bekezdésének p) pontjával és 14. cikkének (1) bekezdésével az EGBGB 247. cikke 6. § -a (2) bekezdésének harmadik mondata és 247. cikke 12. § -a (1) bekezdésének harmadik mondata annyiban, amennyiben e rendelkezések az EGBGB 247. cikke 6. § -a (2) bekezdésének első és második mondata szerinti követelményeknek és az EGBGB 247. cikke 12. § -a (1) bekezdése második mondata 2. pontjának b) alpontjában támasztott követelményeknek megfelelőnek nyilvánítják a 2008/48/EK irányelv 10. cikke (2) bekezdésének p) pontja szerinti követelményekkel ellentétes szerződési feltételeket?
                              Amennyiben igen:

                              b)

                              Az következik-e az uniós jogból, különösen a 2008/48/EK irányelv 10. cikke (2) bekezdésének p) pontjából és 14. cikkének (1) bekezdéséből, hogy az EGBGB 247. cikke 6. § -a (2) bekezdésének harmadik mondata és 247. cikke 12. § -a (1) bekezdésének harmadik mondata nem alkalmazható annyiban, amennyiben e rendelkezések az EGBGB 247. cikke 6. § -a (2) bekezdésének első és második mondata szerinti követelményeknek és az EGBGB 247. cikke 12. § -a (1) bekezdése második mondata 2. pontjának b) alpontjában támasztott követelményeknek megfelelőnek nyilvánítják a 2008/48/EK irányelv 10. cikke (2) bekezdésének p) pontja szerinti követelményekkel ellentétes szerződési feltételeket?
                              Ha az 1) b) kérdésre nemleges választ kell adni:

                  2)

                  A 2008/48/EK irányelv 10. cikkének (2) bekezdése szerinti, kötelezően feltüntetendő információkat illetően:

                              a)

                              Úgy kell-e értelmezni a 2008/48/EK irányelv 10. cikke (2) bekezdésének p) pontját, hogy a hitelmegállapodásban feltüntetendő napi kamatösszeget a hitelmegállapodásban feltüntetett szerződéses hitelkamatláb alapján kell kiszámítani?

                              b)

                              Úgy kell-e értelmezni a 2008/48/EK irányelv 10. cikke (2) bekezdésének l) pontját, hogy abszolút számként kell közölni a hitelmegállapodás megkötésének időpontjában alkalmazandó késedelmi kamatlábat, legalább azonban abszolút számként kell feltüntetni az alkalmazandó referencia-kamatlábat (jelen esetben a Bürgerliches Gesetzbuch [polgári törvénykönyv, a továbbiakban: BGB] 247. § -a szerinti alapkamatlábat), amelyből hozzáadással (jelen esetben a BGB 288. § -a (1) bekezdése második mondatának megfelelően öt százalékpont hozzáadásával) számítható ki az alkalmazandó késedelmi kamatláb, és a fogyasztót tájékoztatni kell a referencia-kamatlábról (alapkamatlábról) és annak változékonyságáról?

                              c)

                              Úgy kell-e értelmezni a 2008/48/EK irányelv 10. cikke (2) bekezdésének t) pontját, hogy a hitelmegállapodás szövegében közölni kell a peren kívüli panasz- és jogorvoslati eljárás igénybevételének lényeges alaki feltételeit?
                              Ha a fenti 2) a)–c) kérdések közül legalább egyre igenlő választ kell adni:

                              d)

                              Úgy kell-e értelmezni a 2008/48/EK irányelv 14. cikke (1) bekezdése második mondatának b) pontját, hogy az elállásra nyitva álló időszak csak akkor kezdődik meg, ha a 2008/48/EK irányelv 10. cikkének (2) bekezdése szerinti tájékoztatásra teljeskörűen és pontosan sor került?
                              Amennyiben nem:

                              e)

                              Melyek azok az irányadó szempontok, amelyek alapján az elállásra nyitva álló időszak a hiányos vagy pontatlan információk ellenére megkezdődik?
                              Ha a fenti 1) a) kérdésre és/vagy a 2) a)–c) kérdések közül legalább egyre igenlő választ kell adni:

                  3)

                  A 2008/48/EK irányelv 14. cikke (1) bekezdésének első mondata szerinti elállási joggal kapcsolatos jogvesztést illetően:

                              a)

                              Megszűnhet-e a 2008/48/EK irányelv 14. cikke (1) bekezdésének első mondata szerinti elállási jog?
                              Amennyiben igen:

                              b)

                              Az elállási jognak a parlament által elfogadott törvényben szabályozandó időbeli korlátozásáról van-e szó a jogvesztés esetében?
                              Amennyiben nem:

                              c)

                              Szubjektív szempontból azt feltételezi-e a jogvesztés, hogy a fogyasztónak tudomása volt elállási jogának fennmaradásáról, vagy legalábbis hogy tudomásának hiánya súlyos gondatlanság miatt betudható neki?
                              Amennyiben nem:

                              d)

                              Ellentétes-e a jogvesztésre vonatkozó szabályok jóhiszemű alkalmazásával a hitelező azon lehetősége, hogy a hitelfelvevőt utólag tájékoztathatja a 2008/48/EK irányelv 14. cikke (1) bekezdése második mondatának b) pontja alapján, és ezáltal kezdődik meg az elállásra nyitva álló időszak?
                              Amennyiben nem:

                              e)

                              Összeegyeztethető-e ez a nemzetközi jog azon állandó elveivel, amelyekhez a német bíróság kötve van a Grundgesetz (alaptörvény) alapján?
                              Amennyiben igen:

                              f)

                              Hogyan kell feloldania a német jogalkalmazónak a kötelező nemzetközi jogi rendelkezések és a Bíróság által megfogalmazott követelmények közötti összeütközést?

                  4)

                  A fogyasztót a 2008/48/EK irányelv 14. cikke (1) bekezdésének első mondata alapján megillető elállási jog visszaélésszerű gyakorlását feltételezve:

                              a)

                              Lehet-e a 2008/48/EK irányelv 14. cikke (1) bekezdésének első mondata szerinti elállási jog gyakorlása visszaélésszerű?
                              Amennyiben igen:

                              b)

                              Az elállási jog visszaélésszerű gyakorlásának vélelmezése esetén fennáll-e az elállási jog olyan korlátozása, amelyet parlament által elfogadott törvényben kell szabályozni?
                              Amennyiben nem:

                              c)

                              Szubjektív szempontból azt feltételezi-e az elállási jog visszaélésszerű gyakorlásának vélelme, hogy a fogyasztónak tudomása volt elállási jogának fennmaradásáról, vagy legalábbis hogy tudomásának hiánya súlyos gondatlanság miatt betudható neki?
                              Amennyiben nem:

                              d)

                              Ellentétes-e az elállási jog visszaélésszerű gyakorlásának jóhiszemű vélelmezésével a hitelező azon lehetősége, hogy a hitelfelvevőt utólag tájékoztathatja a 2008/48/EK irányelv 14. cikke (1) bekezdése második mondatának b) pontja alapján, és ezáltal kezdődik meg az elállásra nyitva álló időszak?
                              Amennyiben nem:

                              e)

                              Összeegyeztethető-e ez a nemzetközi jog azon állandó elveivel, amelyekhez a német bíróság kötve van a német alaptörvény alapján?
                              Amennyiben igen:

                              f)

                              Hogyan kell feloldania a német jogalkalmazónak a kötelező nemzetközi jogi rendelkezések és a Bíróság által megfogalmazott követelmények közötti összeütközést?

         (1)  A fogyasztói hitelmegállapodásokról és a 87/102/EGK tanácsi irányelv hatályon kívül helyezéséről szóló 2008. április 23-i 2008/48/EK irányelve európai parlamenti és tanácsi rendelet (HL 2008. L 133., 66. o.).


title: C-39/21. PPU. sz. ügy: A Rechtbank Den Haag, zittingsplaats ’s-Hertogenbosch (Hollandia) által 2021. január 26-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – X kontra Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid

text:
               2021.4.12.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 128/18

      A Rechtbank Den Haag, zittingsplaats ’s-Hertogenbosch (Hollandia) által 2021. január 26-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – X kontra Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid
      (C-39/21. PPU. sz. ügy)
      (2021/C 128/24)
      Az eljárás nyelve: holland

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Rechtbank Den Haag, zittingsplaats ’s Hertogenbosch

         Az alapeljárás felei

         Felperes: X

         Alperes: Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1)

                  Az Európai Unió Alapjogi Chartájának 6. cikkével és 53. cikkével összefüggésben értelmezett 47. cikkére, valamint a visszatérési irányelv (1) 15. cikke (2) bekezdésének b) pontjára, a befogadási irányelv (2) 9. cikkének (3) bekezdésére, valamint a dublini rendelet (3) 28. cikkének (4) bekezdésére tekintettel jogosultak-e a tagállamok a hatóságok által kitoloncolás céljából elrendelt őrizet megtámadásával kapcsolatos bírósági eljárást úgy szabályozni, hogy a bíróságok hivatalból nem vizsgálhatják és nem értékelhetik az őrizet jogszerűségének valamennyi szempontját, és az őrizet jogellenességének hivatalból történő megállapítása esetén nem szüntethetik meg közvetlenül a jogellenes őrizetet, és nem rendelhetik el közvetlenül a külföldi személy szabadon bocsátását? Ha az Európai Unió Bírósága úgy ítéli meg, hogy az ilyen nemzeti szabályozás nem egyeztethető össze az uniós joggal, ez azt is jelenti-e, hogy amennyiben a külföldi személy a bíróságtól a szabadon bocsátását kéri, e bíróság minden esetben köteles az őrizet jogszerűségére vonatkozó valamennyi releváns tényt és szempontot tevékenyen és alaposan megvizsgálni és értékelni?

                  2)

                  A Chartának a visszatérési irányelv 3. cikkének 9. pontjával, a befogadási irányelv 21. cikkével és a dublini rendelet 6. cikkével összefüggésben értelmezett 24. cikkének (2) bekezdésére tekintettel eltérő választ kell-e adni az első kérdésre akkor, ha a hatóságok által őrizetbe vett külföldi személy kiskorú?

                  3)

                  Következik-e a Charta 47. cikkében biztosított, a Charta 6. cikkével és 53. cikkével összefüggésben értelmezett hatékony jogorvoslathoz való jogból, figyelemmel a visszatérési irányelv 15. cikke (2) bekezdésének b) pontjára, a befogadási irányelv 9. cikkének (3) bekezdésére és a dublini rendelet 28. cikkének (4) bekezdésére, hogy a bármely fokon eljáró bíróságnak, ha a külföldi személy a kitoloncolás céljából történő őrizet megszüntetését és a szabadon bocsátását kéri e bíróságtól, az e kérelemre vonatkozó minden határozatát megfelelő érdemi indokolással kell ellátnia, ha a jogorvoslati kérelmet egyébként az e tagállamban előírtak szerint nyújtották be? Ha a Bíróság úgy ítéli meg, hogy az a nemzeti joggyakorlat, amely szerint a bíróság másod- és egyben végső fokon arra szorítkozhat, hogy érdemi indokolás nélkül hozzon határozatot, arra a módra tekintettel, ahogy e jogorvoslatot e tagállamban egyébként szabályozzák, nem egyeztethető össze az uniós joggal, ez azt jelenti-e, hogy – a külföldi személy sérülékeny helyzetére, az idegenrendészeti eljárásokban fennálló kiemelt jelentőségre, valamint azon megállapításra tekintettel, hogy ezen eljárások a jogvédelem tekintetében minden más közigazgatási eljárástól eltérően ugyanolyan csekély eljárási garanciákat írnak elő a külföldi személy számára, mint az őrizet elrendelésével kapcsolatos eljárás – a menekültügyekben és az általános idegenrendészeti ügyekben másod- és egyben végső fokon eljáró bíróság számára biztosított ilyen hatáskört is az uniós joggal összeegyeztethetetlennek kell tekinteni? A Charta 24. cikkének (2) bekezdésére tekintettel eltérő választ kell-e adni e kérdésekre, ha a hatóságok idegenrendészeti határozatát vitató külföldi személy kiskorú?

         (1)  A harmadik országok illegálisan [helyesen: jogellenesen] tartózkodó állampolgárainak visszatérésével kapcsolatban a tagállamokban használt közös normákról és eljárásokról szóló, 2008. december 16-i 2008/115/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL 2008. L 348., 98. o.)

         (2)  A nemzetközi védelmet kérelmezők befogadására vonatkozó szabályok megállapításáról szóló, 2013. június 26-i 2013/33/EU európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL 2013. L 180., 96. o.)

         (3)  Egy harmadik országbeli állampolgár vagy egy hontalan személy által a tagállamok egyikében benyújtott nemzetközi védelem iránti kérelem megvizsgálásáért felelős tagállam meghatározására vonatkozó feltételek és eljárási szabályok megállapításáról szóló, 2013. június 26-i 604/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (HL 2013. L 180., 31. o.)


title: C-45/21. sz. ügy: Az Ustavno sodišče Republike Slovenije (Szlovénia) által 2021. január 28-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Banka Slovenije kontra Državni zbor Republike Slovenije

text:
               2021.4.12.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 128/19

      Az Ustavno sodišče Republike Slovenije (Szlovénia) által 2021. január 28-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Banka Slovenije kontra Državni zbor Republike Slovenije
      (C-45/21. sz. ügy)
      (2021/C 128/25)
      Az eljárás nyelve: szlovén

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Ustavno sodišče Republike Slovenije

         Az alapeljárás felei

         Kérelmező: Banka Slovenije

         Az eljárásban részt vevő másik fél: Državni zbor Republike Slovenije

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  a)

                  Úgy kell-e értelmezni az Európai Unió működéséről szóló szerződés 123. cikkét és a (4.) jegyzőkönyv 21. cikkét, hogy azok megtiltják, hogy a Központi Bankok Európai Rendszerében tag nemzeti központi bank saját forrásaival vállaljon kártérítési felelősséget a megszüntetett pénzügyi eszközök korábbi tulajdonosaival szemben, amely eszközök megszüntetéséről e bank a törvény által ráruházott arra vonatkozó hatáskörében eljárva határozott, hogy a pénzügyi rendszer stabilitását fenyegető veszélyek megelőzése érdekében közérdekből rendkívüli intézkedéseket fogadjon el, abban az esetben, ha a jövőbeni bírósági eljárásokban megállapításra kerül, hogy a pénzügyi eszközök ilyen megszüntetése során nem tartották tiszteletben azt az elvet, amely szerint a rendkívüli intézkedés miatt a pénzügyi eszközök egyetlen tulajdonosa sem kerülhet rosszabb helyzetbe annál, mint amelyben akkor lenne, ha ezen intézkedést nem fogadták volna el, amennyiben ebben az összefüggésben a nemzeti központi bank felelős: 1) azokért a károkért, amelyek a központi bank határozatának meghozatalakor felmerülő azon tények és körülmények alapján előre láthatók voltak, amelyekről a központi bank tudomással bírt vagy tudomással kellett volna bírnia, 2) azokért a károkért, amelyek azon személyek magatartásának következményei, akik a központi bank e hatáskörének gyakorlása során a központi bank nevében jártak el, és akik azonban ebben az összefüggésben, figyelembe véve azokat a tényeket és körülményeket, amelyekről tudomással bírtak, vagy amelyekről tudomással kellett volna bírniuk a kapott hatásköröknek megfelelően, nem egy szakértő és körültekintő személy gondosságával jártak el?

                  b)

                  Úgy kell-e értelmezni az Európai Unió működéséről szóló szerződés 123. cikkét és a (4.) jegyzőkönyv 21. cikkét, hogy azok megtiltják, hogy a Központi Bankok Európai Rendszerében tag nemzeti központi bank saját forrásaiból bizonyos pénzbeli ellentételezést fizessen a megszüntetett pénzügyi eszközök korábbi tulajdonosainak egy része számára (a vagyoni helyzet szempontja alapján) az eszközök azon megszüntetései miatt, amelyekről e bank a törvény által ráruházott azon hatáskörében eljárva határozott, hogy a pénzügyi rendszer stabilitását fenyegető veszélyek megelőzése érdekében közérdekből rendkívüli intézkedéseket fogadjon el, amennyiben ebben az összefüggésben az ellentételezésre való jogosultság igazolásához elegendő az, hogy a pénzügyi eszközt megszüntették, függetlenül attól, hogy megsértették-e azt az elvet, amely szerint a rendkívüli intézkedés miatt a pénzügyi eszközök egyetlen tulajdonosa sem kerülhet rosszabb helyzetbe annál, mint amelyben akkor lenne, ha ezen intézkedést nem fogadták volna el?

                  c)

                  Úgy kell-e értelmezni az Európai Unió működéséről szóló szerződés 130. cikkét, valamint a Központi Bankok Európai Rendszere és az Európai Központi Bank alapokmányáról szóló (4.) jegyzőkönyv 7. cikkét, hogy azokkal ellentétes, ha a nemzeti központi bankot a törvény által ráruházott hatáskörei gyakorlásának következtében felmerülő olyan mértékű károk megtérítésének megfizetésére kötelezik, amely azzal a veszéllyel járhat, hogy e bank nem tudja hatékonyan ellátni feladatait? E tekintetben annak megállapításához, hogy megsértették a nemzeti központi bank pénzügyi függetlenségének elvét, relevánsak-e a fent említett felelősség fennállásának törvényi feltételei?

                  d)

                  Úgy kell-e értelmezni a 2013/36/EU irányelv (1) 53–62. cikkét, illetve a 2006/48/EK irányelv (2) 44–52. cikkét, amelyek a bankok prudenciális felügyelete keretében megszerzett vagy keletkezett bizalmas információk bizalmas kezelésének védelmére vonatkoznak, hogy e két irányelv azon információk bizalmas kezelését is védelemben részesíti, amelyeket a bankoknak a pénzügyi rendszer stabilitásának biztosítása céljából történő megmentésére irányuló intézkedések végrehajtása keretében szereztek meg, vagy amelyek ennek során keletkeztek, amennyiben a bankok fizetőképességét és likviditását érintő kockázatok a rendes prudenciális felügyeleti intézkedésekkel nem szüntethetők meg, de ezeket az intézkedéseket a hitelintézetek reorganizációjáról és felszámolásáról szóló, 2001. április 4-i 2001/24/EK európai parlamenti és tanácsi [irányelv] (3) értelmében vett reorganizációs intézkedésnek tekintették?

                  e)

                  A d) pontban említett kérdésre adott igenlő válasz esetén úgy kell-e értelmezni a 2013/36/EU irányelv 53–62. cikkét, illetve a 2006/48/EK irányelv 44–52. cikkét a prudenciális felügyelet keretében megszerzett vagy keletkezett bizalmas információk védelmét illetően, hogy az általuk nyújtott védelem szempontjából a később elfogadott 2013/36/EU irányelv bír jelentőséggel, még akkor is, ha a 2006/48/EK irányelv alkalmazásának időszakában megszerzett vagy keletkezett bizalmas információkról van szó, amennyiben ezen információkat a 2013/36/EU irányelv alkalmazásának időszakában tették hozzáférhetővé?

                  f)

                  A d) pontban említett kérdésre adott igenlő válasz esetén úgy kell-e értelmezni a 2013/36/EU irányelv 53. cikke (1) bekezdésének első albekezdését (és az előző kérdésre adott válasz függvényében a 2006/48/EK irányelv 44. cikke (1) bekezdésének első albekezdését), hogy a nemzeti központi bank mint felügyeleti szerv rendelkezésére álló és a keletkezésüket követően egy meghatározott időpontban nyilvánossá váló információk, vagyis azok az információk, amelyek szakmai titoknak minősülhetnének, de öt vagy annál több évre nyúlnak vissza, és amelyek ezért főszabályként úgy tekinthetők, hogy az idő múlása miatt múltbeli információkat képeznek, és ezáltal elvesztették bizalmas jellegüket, már nem minősülnek olyan bizalmas információknak, amelyekre a szakmai titoktartási kötelezettség vonatkozik? Az öt vagy több éves múltra visszanyúló információk esetében a bizalmas jelleget jelentő státusz fenntartása attól függ, hogy a bizalmas jelleget igazolhatják-e a felügyelet hatálya alá tartozó bankok vagy más vállalkozások kereskedelmi helyzetén kívüli egyéb okok?

                  g)

                  A d) pontban említett kérdésre adott igenlő válasz esetén úgy kell-e értelmezni a 2013/36/EU irányelv 53. cikke (1) bekezdésének harmadik albekezdését (és az e) pontban említett kérdésre adott válasz függvényében a 2006/48/EK irányelv 44. cikke (1) bekezdésének harmadik albekezdését), hogy az engedélyezi, hogy a hitelintézet megmentését megkísérlő harmadik feleken kívüli személyekre vonatkozó azon bizalmas iratokat, amelyek jogilag relevánsak a prudenciális felügyeletet ellátó illetékes szervvel szemben indított polgári kártérítési eljárás keretében hozott bírósági határozat szempontjából, még a bírósági eljárás megindítását megelőzően automatikusan hozzáférhetővé tegyék a bírósági eljárásban esetlegesen részt vevő valamennyi fél és azok képviselői számára, anélkül, hogy külön eljárásokat indítanának az egyes iratok minden egyes jogosult személy számára történő hozzáférhetővé tételének jogszerűségéről való döntéshozatal érdekében, és anélkül, hogy minden egyes esetben összemérték volna a szóban forgó érdekeket, és ez még az olyan hitelintézetekre vonatkozó információk esetében is fennáll, amelyek nemcsak hogy nem állnak fizetésképtelenségi vagy kényszerfelszámolási eljárás hatálya alatt, de még az állam támogatásában is részesültek azon eljárásban, amelyben a hitelintézetek részvényeseinek és elsőbbségi joggal nem rendelkező hitelezőinek pénzügyi eszközeit megszüntették?

                  h)

                  A d) pontban említett kérdésre adott igenlő válasz esetén úgy kell-e értelmezni a 2013/36/EU irányelv 53. cikke (1) bekezdésének második albekezdését (és az e) pontban említett kérdésre adott válasz függvényében a 2006/48/EK irányelv 44. cikke (1) bekezdésének második albekezdését), hogy az lehetővé teszi valamennyi olyan bizalmas irat vagy azok összefoglalóinak interneten hozzáférhető módon történő közzétételét, amelyek nem a hitelintézet megmentését megkísérlő harmadik felekre vonatkoznak, és jogilag relevánsak a prudenciális felügyeletet ellátó illetékes szervvel szemben indított polgári kártérítési eljárás keretében hozott bírósági határozat szempontjából, amennyiben olyan hitelintézetekre vonatkozó információkról van szó, amelyek nemcsak, hogy nem állnak fizetésképtelenségi vagy kényszerfelszámolási eljárás hatálya alatt, de még az állam támogatásában is részesültek azon eljárásban, amelyben a hitelintézetek részvényeseinek és elsőbbségi joggal nem rendelkező hitelezőinek pénzügyi eszközeit megszüntették, miközben azonban az interneten történő szóban forgó közzététel keretében minden bizalmas információt ki kell takarni?

         (1)  A hitelintézetek tevékenységéhez való hozzáférésről és a hitelintézetek és befektetési vállalkozások prudenciális felügyeletéről, a 2002/87/EK irányelv módosításáról, a 2006/48/EK és a 2006/49/EK irányelv hatályon kívül helyezéséről szóló, 2013. június 26-i 2013/36/EU európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL 2013. L 176., 338. o.).

         (2)  A hitelintézetek tevékenységének megkezdéséről és folytatásáról szóló, 2006. június 14-i 2006/48/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL 2006. L 177., 1. o.)

         (3)  HL 2001. L 125., 15. o.; magyar nyelvű különkiadás 6. fejezet, 4. kötet, 15. o.


title: C-51/21. sz. ügy: A Tallinna Halduskohus (Észtország) által 2021. január 28-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Aktsiaselts M. V.WOOL kontra Põllumajandus- ja Toiduamet

text:
               2021.4.12.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 128/21

      A Tallinna Halduskohus (Észtország) által 2021. január 28-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Aktsiaselts M. V.WOOL kontra Põllumajandus- ja Toiduamet
      (C-51/21. sz. ügy)
      (2021/C 128/26)
      Az eljárás nyelve: észt

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Tallinna Halduskohus

         Az alapeljárás felei

         Felperes: Aktsiaselts M. V.WOOL

         Alperes: Põllumajandus- ja Toiduamet (korábban Veterinaar- ja Toiduamet)

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1)

                  Úgy kell-e értelmezni a 2073/2005 rendelet (1) 3. cikkének (1) bekezdésében és az I. mellékletének 1. fejezetében szereplő táblázat 1.2. pontjában feltüntetett „25 g-ban nincs jelen” második mikrobiológiai kritériumot, figyelembe véve e rendeletet és a közegészség védelmét, valamint a 178/2002 rendelet (2) és a 882/2004 rendelet (3) célkitűzéseit, hogy amennyiben az élelmiszeripari vállalkozó nem tudta megfelelően bizonyítani az illetékes hatóságnak, hogy az L. monocytogenes szaporodását elősegítő fogyasztásra kész élelmiszerek – a csecsemőknek szánt, fogyasztásra kész élelmiszerek és a speciális gyógyászati célra szánt, fogyasztásra kész élelmiszerek kivételével – az eltarthatósági idő alatt a 100 cfu/g határérték alatt maradnak, az eltarthatósági idejük alatt a forgalomba hozott termékekre is minden esetben a „25 g-ban nincs jelen” mikrobiológiai kritérium alkalmazandó?

                  2)

                  Az első kérdésre adandó nemleges válasz esetén: Úgy kell-e értelmezni a 2073/2005 rendelet 3. cikkének (1) bekezdésében és az I. mellékletének 1. fejezetében szereplő táblázat 1.2. pontjában feltüntetett „25 g-ban nincs jelen” második mikrobiológiai kritériumot, figyelembe véve e rendeletet és a közegészség védelmét, valamint a 178/2002 rendelet és a 882/2004 rendelet célkitűzéseit, hogy függetlenül attól a kérdéstől, hogy az élelmiszeripari vállalkozó bizonyítani tudja-e az illetékes hatóságnak, hogy az élelmiszer az eltarthatósági ideje alatt a 100 cfu/g határérték alatt marad, ezen élelmiszerre két vagylagos mikrobiológiai kritérium alkalmazandó, nevezetesen 1. mindaddig, amíg az élelmiszer az élelmiszeripari vállalkozó ellenőrzése alatt áll, a „25 g-ban nincs jelen” kritérium, és 2. miután az élelmiszer kikerült az élelmiszeripari vállalkozó ellenőrzése alól, a „100 cfu/g” kritérium?

         (1)  Az élelmiszerek mikrobiológiai kritériumairól szóló, 2005. november 15-i 2073/2005/EK bizottsági rendelet (HL 2005. L 338., 1.o.).

         (2)  Az élelmiszerjog általános elveiről és követelményeiről, az Európai Élelmiszerbiztonsági Hatóság létrehozásáról és az élelmiszerbiztonságra vonatkozó eljárások megállapításáról szóló, 2002. január 28-i 178/2002/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet (HL 2002. L 31., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 15. fejezet, 6. kötet, 463. o.).

         (3)  A takarmány- és élelmiszerjog, valamint az állategészségügyi és az állatok kíméletére vonatkozó szabályok követelményeinek történő megfelelés ellenőrzésének biztosítása céljából végrehajtott hatósági ellenőrzésekről szóló, 2004. április 29-i 882/2004/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet (HL 2004. L 165., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 3. fejezet, 45. kötet, 200. o.).


title: C-53/21. sz. ügy: A cour d'appel de Liège (Belgium) által 2021. január 28-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Pharma Santé – Réseau Solidaris SCRL kontra État belge – SPF Finances

text:
               2021.4.12.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 128/23

      A cour d'appel de Liège (Belgium) által 2021. január 28-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Pharma Santé – Réseau Solidaris SCRL kontra État belge – SPF Finances
      (C-53/21. sz. ügy)
      (2021/C 128/28)
      Az eljárás nyelve: francia

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Cour d'appel de Liège

         Az alapeljárás felei

         Felperes: Pharma Santé – Réseau Solidaris SCRL

         Alperes: État belge – SPF Finances

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

      Úgy kell-e értelmezni az Európai Unió működéséről szóló szerződés 56. cikkét, hogy azzal ellentétes az olyan nemzeti szabályozás vagy gyakorlat, amelynek értelmében az egyik tagállamban letelepedett társaságok, amelyek egy másik tagállamban letelepedett társaságok szolgáltatásait veszik igénybe, az ez utóbbi társaságok által kiszámlázott összegek 100 %-ának vagy 50 %-ának megfelelő társasági adó megfizetése alóli mentesülés érdekében e kiadásokról kötelesek egyedi és összefoglaló bizonylatokat kiállítani és azokat az adóhatóságnak benyújtani, míg ha belföldi illetőségű társaságok szolgáltatásait veszik igénybe, az említett adófizetési kötelezettség megállapításának elkerülése érdekében nem terheli őket ilyen kötelezettség?


title: C-55/21. sz. ügy: A Varhoven administrativen sad (Bulgária) által 2021. január 28-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Direktor na Agentsia „Mitnitsi” kontra IMPERIAL TOBACCO BULGARIA EOOD

text:
               2021.4.12.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 128/23

      A Varhoven administrativen sad (Bulgária) által 2021. január 28-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Direktor na Agentsia „Mitnitsi” kontra IMPERIAL TOBACCO BULGARIA EOOD
      (C-55/21. sz. ügy)
      (2021/C 128/29)
      Az eljárás nyelve: bolgár

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Varhoven administrativen sad

         Az alapeljárás felei

         Felülvizsgálati kérelmet előterjesztő fél: Direktor na Agentsia „Mitnitsi”

         Ellenérdekű fél: IMPERIAL TOBACCO BULGARIA EOOD

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1)

                  Úgy kell-e értelmezni a 2008. december 16-i 2008/118/EK tanácsi irányelv (1) 11. cikkét, valamint a 2011. június 21-i 2011/64/EU tanácsi irányelv (2) 17. cikke (1) bekezdésének b) pontját, hogy ezek arra kötelezik a tagállamokat, hogy a jövedéki adó, többek között a szabad forgalomba bocsátott és vámfelügyelet alatt megsemmisített dohánygyártmányokat terhelő jövedéki adó visszatérítésére vonatkozó szabályokat fogadjanak el?

                  2)

                  Amennyiben az első kérdésre igenlő válasz adandó, hivatkozhatnak-e az érintett személyek az irányelvek rendelkezéseinek és az uniós jog alapelveinek közvetlen hatályára, amennyiben egy tagállam nem tett eleget az ilyen szabályok elfogadására vonatkozó kötelezettségének?

                  3)

                  Amennyiben az első két kérdésre igenlő válasz adandó, a jelen ügyben megállapított tényállás alapulvételével – csupán a kérelem alapján, további alaki követelmények nélkül – a megfizetett jövedéki adó visszatérítésére való jogosultságot biztosít-e a megjelölt rendelkezések közvetlen hatálya?

         (1)  A jövedéki adóra vonatkozó általános rendelkezésekről és a 92/12/EGK irányelv hatályon kívül helyezéséről szóló, 2008. december 16-i 2008/118/EK tanácsi irányelv (HL 2009. L 9., 12. o.).

         (2)  A dohánygyártmányokra alkalmazott jövedéki adó szerkezetéről és adókulcsáról szóló, 2011. június 21-i 2011/64/EU tanácsi irányelv (HL 2011. L 176., 24. o.).


title: C-56/21. sz. ügy: A Mokestinių ginčų komisija prie Lietuvos Respublikos vyriausybės (Litvánia) által 2021. január 29-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – „ARVI” ir ko UAB kontra Valstybinė mokesčių inspekcija prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos

text:
               2021.4.12.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 128/24

      A Mokestinių ginčų komisija prie Lietuvos Respublikos vyriausybės (Litvánia) által 2021. január 29-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – „ARVI” ir ko UAB kontra Valstybinė mokesčių inspekcija prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos
      (C-56/21. sz. ügy)
      (2021/C 128/30)
      Az eljárás nyelve: litván

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Mokestinių ginčų komisija prie Lietuvos Respublikos vyriausybės

         Az alapeljárás felei

         Felperes:„ARVI” ir ko UAB

         Alperes: Valstybinė mokesčių inspekcija prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1)

                  Összeegyeztethető-e az irányelv (1) 135. és 137. cikkének értelmezésével, valamint a semlegesség és a tényleges érvényesülés elvével az a nemzeti szabályozás, amely szerint a héaalanyt a héamentes ingatlan tekintetében csak akkor illeti meg a héafelszámítás választásának joga, ha a tulajdont olyan adóalanyra ruházzák át, akit az ügylet megkötésének időpontjában héaalanyként nyilvántartásba vettek?

                  2)

                  Az első kérdésre adott igenlő válasz esetén: összeegyeztethető-e az irányelv eladó héalevonási jogát és a levonás korrigálását szabályozó rendelkezéseivel, valamint a héasemlegesség és hatékony érvényesülés elvével a nemzeti jog rendelkezéseinek olyan értelmezése, amely szerint az ingatlan értékesítőjének korrigálnia kell az átruházott ingatlan megszerzését terhelő héa levonását, ha azt választotta, hogy az ingatlan értékesítése tekintetében héát számít fel, és e választás a nemzeti követelmények alapján egyetlen feltétel miatt lehetetlen, vagyis azért, mert a vevő nem minősül nyilvántartott héaalanynak?

                  3)

                  Összeegyeztethető-e az irányelv eladó héalevonási jogát és a levonás korrigálását szabályozó rendelkezéseivel, valamint a héasemlegesség elvével az a közigazgatási gyakorlat, amely szerint az alapeljáráshoz hasonló körülmények között az ingatlan vevője köteles [eredeti 6. o.] az ingatlan megszerzése/építése után előzetesen felszámított adó levonását korrigálni, mivel e tulajdon értékesítésére irányuló ügylet a héafelszámításra vonatkozó választási lehetőség hiánya miatt (a vevő az ügylet megkötésének időpontjában nem rendelkezett héa-azonosítószámmal) ingatlan héamentes értékesítésének minősül, bár az ingatlan vevője az ügylet megkötésének időpontjában kérte a héalanyként való nyilvántartásba vételt, és az ügylet megkötését követő egy hónappal héaalanyként nyilvántartásba vették? Ilyen esetben fontos-e meghatározni azt, hogy az ingatlan vevője, akit az ügyletet követően héaalanyként nyilvántartásba vettek, a megszerzett tulajdont valóban héaköteles tevékenységek során használta-e fel, és nincs-e csalásra vagy visszaélésre utaló bizonyíték?

         (1)  A közös hozzáadottértékadó-rendszerről szóló, 2006. november 28-i 2006/112/EK tanácsi irányelv (HL 2006. L 347., 1. o.; helyesbítések: HL 2007. L 335., 60. o.; HL 2015. L 323., 31. o.).


title: C-61/21. sz. ügy: A cour administrative d'appel de Versailles (Franciaország) által 2021. február 2-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – JP kontra Ministre de la Transition écologique, Premier ministre

text:
               2021.4.12.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 128/25

      A cour administrative d'appel de Versailles (Franciaország) által 2021. február 2-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – JP kontra Ministre de la Transition écologique, Premier ministre
      (C-61/21. sz. ügy)
      (2021/C 128/31)
      Az eljárás nyelve: francia

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Cour administrative d'appel de Versailles

         Az alapeljárás felei

         Felperes: JP

         Alperesek: Ministre de la Transition écologique, Premier ministre

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1)

                  Úgy kell-e értelmezni az európai uniós jognak a környezeti levegő minőségéről és a Tisztább levegőt Európának elnevezésű programról szóló, 2008. május 21-i 2008/50/EK [európai parlamenti és tanácsi] irányelv (1) 13. cikkének (1) bekezdéséből és 23. cikkének (1) bekezdéséből eredő szabályait, hogy azok a belőlük eredő kötelezettségeknek az Európai Unió valamely tagállama általi kellően súlyos megsértése estén megnyitják a jogot a magánszemélyek számára a levegőminőség romlásával közvetlen és konkrét okozati összefüggésben az egészségüket érő károk szóban forgó tagállam általi megtérítésére? [eredeti 5. o.]

                  2)

                  Amennyiben a fent említett rendelkezések ténylegesen alkalmasak arra, hogy az egészségkárosodás miatti kártérítés iránti jogot keletkeztessenek, melyek e jog megnyílásának feltételei, különös tekintettel arra az időpontra, amikor az adott tagállamnak felróható kötelezettségszegés fennállását értékelni kell?

         (1)  HL 2008. L 152., 1. o.; helyesbítés: HL 2014. L 346., 62. o.


title: C-68/21. sz. ügy: A Consiglio di Stato (Olaszország) által 2021. február 3-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Iveco Orecchia SpA kontra APAM Esercizio SpA

text:
               2021.4.12.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 128/26

      A Consiglio di Stato (Olaszország) által 2021. február 3-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Iveco Orecchia SpA kontra APAM Esercizio SpA
      (C-68/21. sz. ügy)
      (2021/C 128/33)
      Az eljárás nyelve: olasz

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Consiglio di Stato

         Az alapeljárás felei

         Felperes: Iveco Orecchia SpA

         Alperes: APAM Esercizio SpA

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1)

                  Összeegyeztethető-e az uniós joggal – különösen pedig a 2007/46/EK irányelv (1) (e közösségi irányelv 10., 19. és 28. cikkében szereplő) rendelkezéseivel, illetve az egyenlő bánásmód, a pártatlanság, a teljes körű verseny és a közigazgatási eljárás során való gondos ügyintézés elvével – az, hogy az ajánlatkérő számára lehetséges, hogy különös tekintettel a közszolgáltatási célokra szánt autóbuszok cserealkatrészeinek közbeszerzési szerződés keretében történő beszerzésére, egy meghatározott járműhöz szánt olyan alkatrészeket fogadjon el, amelyeket a jármű gyártójától eltérő gyártó állított elő, tehát amelyek nem a járművel együtt részesültek típusjóváhagyásban, a fent említett irányelv IV. mellékletében („A járművek EK-típusjóváhagyásához szükséges követelmények jegyzéke”) található műszaki szabályokban előírt alkatrész-tipológiába tartoznak, és amelyeket a közbeszerzési eljárásban a típusbizonyítvány csatolása és a tényleges típusjóváhagyásra történő bármely hivatkozás nélkül szerepelnek az ajánlatban, ráadásul azon feltevés alapján, hogy nincs szükség típusjóváhagyásra, mivel a típusjóváhagyással rendelkező eredeti alkatrészekkel való egyenértékűségére vonatkozó, az ajánlattevő által tett nyilatkozat is elegendő?

                  2)

                  Összeegyeztethető-e az uniós joggal – különösen pedig a 2007/46/EK irányelv 3. cikkének 27. pontjával – az, hogy a közszolgáltatási célokra szánt autóbuszok cserealkatrészeinek közbeszerzési szerződés keretében történő szállításával kapcsolatban megengedett az ajánlattevő számára, hogy egy meghatározott jármű valamely meghatározott, nem eredeti alkatrésze „gyártójának” minősítse önmagát, különösen, ha a szóban forgó nem eredeti alkatrész a 2007/46 irányelv IV. mellékletében („A járművek EK-típusjóváhagyásához szükséges követelmények jegyzéke”) található műszaki szabályokban előírt alkatrész-tipológiába tartozik, vagy épp ellenkezőleg, a szóban forgó ajánlattevőnek az ajánlatában szereplő alkatrészek mindegyike vonatkozásában, azoknak a közbeszerzés műszaki leírásával való egyenértékűsége tanúsítása céljából bizonyítania kell, hogy a típusjóváhagyó hatósággal szemben személyesen felel a típusjóváhagyási eljárás valamennyi szempontja tekintetében, a gyártás és a vonatkozó minőségi színvonal megfelelőségéért, illetve azért, hogy a típusjóváhagyás tárgyát képező alkatrész legalább néhány gyártási szakaszát közvetlenül maga végzi, és amennyiben ez így van, azt is tisztázni kell, hogy a szóban forgó bizonyítás milyen eszközökkel végezhető el?

         (1)  A vízügyi, energiaipari, közlekedési és postai ágazatban működő ajánlatkérők beszerzési eljárásainak összehangolásáról szóló, 2004. március 31-i 2004/17/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (keretirányelv) (HL 2007. L 263. 1. o.)


title: C-70/21. sz. ügy: 2021. február 3-án benyújtott kereset – Európai Bizottság kontra Görög Köztársaság

text:
               2021.4.12.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 128/27

      2021. február 3-án benyújtott kereset – Európai Bizottság kontra Görög Köztársaság
      (C-70/21. sz. ügy)
      (2021/C 128/34)
      Az eljárás nyelve: görög

         Felek

         Felperes: Európai Bizottság (képviselők: M. Kostantinidis, M. Noll-Ehlers)

         Alperes: Görög Köztársaság

         Kereseti kérelmek

      A felperes azt kéri, hogy a Bíróság:

                  A)

                  állapítsa meg, hogy a Görög Köztársaság:

                              —

                              mivel a 2005 óta hatályban lévő EL0004 Thesszaloniki (Szaloniki) övezetben/agglomerációban a PM10-koncentrációra vonatkozó napi határértéket rendszeresen és folyamatosan túllépte, nem teljesítette a 2008/50/EK irányelv (1) XI. mellékletével összefüggésben értelmezett 13. cikkéből eredő kötelezettségeit;

                              —

                              mivel nem fogadta el 2010. június 11-től kezdődő hatállyal a Thesszaloniki EL0004 övezetben/agglomerációban a PM10-határértékeknek való megfelelés biztosításához szükséges intézkedéseket, nem teljesítette a 2008/50 irányelv (XV. mellékletének A. pontjával összefüggésben értelmezett) 23. cikkének (1) bekezdésében előírt kötelezettségeket, különösen az ezen irányelv 23. cikke (1) bekezdésének második albekezdésében előírt azon kötelezettséget, hogy megfelelő intézkedéseket kell megállapítani annak érdekében, hogy a túllépés időtartama a lehető legrövidebb legyen.

                  B)

                  a Görög Köztársaságot kötelezze a költségek viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek

      A kereset első jogalapja keretében a Bizottság hangsúlyozza, hogy a környezeti levegő minőségéről és a Tisztább levegőt Európának elnevezésű programról szóló 2008/50 irányelv arra kötelezi a tagállamokat, hogy korlátozzák a lakosság szálló pornak (PM10) való kitettségét. A Bizottság úgy véli, hogy a Görög Köztársaság az általa benyújtott, a levegőminőségről szóló éves jelentések alapján 2005 óta, amely évtől a PM10 napi és éves határértékeinek való megfelelés (eredetileg az 1999/30/EGK irányelv 5. cikkének (1) bekezdése, majd a 2008/50 irányelv 13. cikke értelmében) kötelezővé vált, még mindig nem biztosította a napi határértékeknek való megfelelést a Thesszaloniki EL0004 agglomerációban.
      A kereset második jogalapja keretében a Bizottság megjegyzi, hogy a 2008/50 irányelv 23. cikke (1) bekezdésének második albekezdése egyértelmű és azonnali kötelezettséget ír elő a tagállamok számára, hogy a határértékek túllépése esetén olyan levegőminőségi terveket dolgozzanak ki, amelyek megfelelő intézkedéseket tartalmaznak annak érdekében, hogy a túllépés időtartama a lehető legrövidebb legyen. A Bizottság azt állítja, hogy a Görög Köztársaság a 2008/50 irányelv 23. cikke (1) bekezdésének megsértésével nem készített megfelelő levegőminőségi tervet a Thesszaloniki EL0004 agglomeráció vonatkozásában.

         (1)  A Tisztább levegőt Európának elnevezésű programról szóló, 2008. május 21-i 2008/50/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL 2008. L 152., 1. o.).


title: C-73/21. P. sz. ügy: A Törvényszék (kibővített nyolcadik tanács) T-635/18. sz.,, Industrial Química del Nalón SA kontra Bizottság ügyben 2020. december 16-án hozott ítélete ellen a Química del Nalón SA, korábban Industrial Química del Nalón SA által 2021. február 3-án benyújtott fellebbezés

text:
               2021.4.12.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 128/28

      A Törvényszék (kibővített nyolcadik tanács) T-635/18. sz.,, Industrial Química del Nalón SA kontra Bizottság ügyben 2020. december 16-án hozott ítélete ellen a Química del Nalón SA, korábban Industrial Química del Nalón SA által 2021. február 3-án benyújtott fellebbezés
      (C-73/21. P. sz. ügy)
      (2021/C 128/35)
      Az eljárás nyelve: angol

         Felek

         Fellebbező: Química del Nalón SA, korábban: Industrial Química del Nalón SA, (képviselők: P. Sellar advocaat, K. Van Maldegem avocat, M. Grunchard avocate)

         A többi fél az eljárásban: Európai Bizottság, Spanyol Királyság és Európai Vegyianyag-ügynökség

         A fellebbező kérelmei

      A fellebbező azt kéri, hogy a Bíróság:

                  —

                  helyezze hatályon kívül a fellebbezéssel megtámadott ítéletet;

                  —

                  az ügyet határozathozatal céljából utalja vissza a Törvényszék elé; és

                  —

                  a költségekről jelenleg ne határozzon.

         Jogalapok és fontosabb érvek

      Első, arra alapított jogalap, hogy a Törvényszék azon megállapítása, amely szerint a fellebbező arra vonatkozó érve, hogy a Bizottság nyilvánvaló hibát követett el, nem jelenti szükségszerűen azt, hogy a Bizottság megsértette volna a gondos eljárásra vonatkozó kötelezettségét, jogilag téves.
      Második, arra alapított jogalap, hogy a Törvényszék tévesen alkalmazta a jogot, amikor az 1272/2008 rendelet (1) I. melléklete 4.1.3.5.5 pontja jogi egyértelműségének állítólagos hiányát használta a fellebbező által előterjesztett jogi érv elutasításának jogalapjául.
      Harmadik, arra alapított jogalap, hogy a Törvényszék nem támaszkodhatott volna a jogi háttér összetettségére vonatkozó megállapításra annak mentségéül, hogy a Bizottság elmulasztotta tekintetbe venni a CTPHT (classified pitch, coal tar, high-temp; [szurok, kőszénkátrány, magas hőmérsékletű]) oldhatóságának hiányát. A Törvényszék valójában ennek az ellenkezőjét mondta ki korábbi kapcsolódó eljárásokban (T-689/13 DEP, Bilbaina de Alquitranes SA és társai kontra Európai Bizottság ügy). A Törvényszék okfejtése, anélkül, hogy magyarázatot nyújtana a korábbitól ellenkezők megállapítására, hiányos és ellentmondásos.
      Negyedik, arra alapított jogalap, hogy a Törvényszék tévesen alkalmazta a megfelelő gondosságra vonatkozó szokásos kritériumot. Annak megállapításával, hogy a Bizottság úgy járt el, ahogy bármely szokásosan gondos közigazgatósági szerv eljárt volna, a Törvényszék téves és nem megfelelő összehasonlítási szempontot alkalmazott a Bizottság megfelelő gondosságának vizsgálatához.
      Ötödik, arra alapított jogalap, hogy a Törvényszék indokolása hiányos és ellentmondásos, amennyiben bármely bizonyíték nélkül és kizárólag a főtanácsnok indítványa alapján azt állapította meg, hogy a Bizottság számára nehézséggel járhatott nyilvánvaló értékelési hibájának kijavítása, azt sugallva ezzel, hogy a Bizottság megközelítése mellett mentség hozható fel.
      Hatodik, arra alapított jogalap, hogy a Törvényszék tévesen állapította meg, hogy a Bizottság hibája mellett az elővigyázatosság elve hozható fel mentségként, mert az ítélkezési gyakorlat szerint erre az elvre nem lehet valamely anyag osztályozása során hivatkozni.

         (1)  Az anyagok és keverékek osztályozásáról, címkézéséről és csomagolásáról, a 67/548/EGK és az 1999/45/EK irányelv módosításáról és hatályon kívül helyezéséről, valamint az 1907/2006/EK rendelet módosításáról szóló, 2008. december 16-i 1272/2008/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet (HL 2008. L 353., 1. o.; helyesbítés: HL 2011. L 16., 1. o.; HL 2016. L 349., 1. o.).


title: C-74/21. P. sz. ügy: A Törvényszék (kibővített nyolcadik tanács) T-638/18. sz., Deza a.s. kontra Bizottság ügyben 2020. december 16-án hozott ítélete ellen a Deza a.s által 2021. február 4-én benyújtott fellebbezés

text:
               2021.4.12.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 128/29

      A Törvényszék (kibővített nyolcadik tanács) T-638/18. sz., Deza a.s. kontra Bizottság ügyben 2020. december 16-án hozott ítélete ellen a Deza a.s által 2021. február 4-én benyújtott fellebbezés
      (C-74/21. P. sz. ügy)
      (2021/C 128/36)
      Az eljárás nyelve: angol

         Felek

         Fellebbező: Deza a.s. (képviselők: P. Sellar advocaat, K. Van Maldegem avocat, M. Grunchard avocate)

         A többi fél az eljárásban: Európai Bizottság, Spanyol Királyság és Európai Vegyianyag-ügynökség

         A fellebbező kérelmei

      A fellebbező azt kéri, hogy a Bíróság:

                  —

                  helyezze hatályon kívül a fellebbezéssel megtámadott ítéletet;

                  —

                  az ügyet határozathozatal céljából utalja vissza a Törvényszék elé; és

                  —

                  a költségekről jelenleg ne határozzon.

         Jogalapok és fontosabb érvek

      Első, arra alapított jogalap, hogy a Törvényszék azon megállapítása, amely szerint a fellebbező arra vonatkozó érve, hogy a Bizottság nyilvánvaló hibát követett el, nem jelenti szükségszerűen azt, hogy a Bizottság megsértette volna a gondos eljárásra vonatkozó kötelezettségét, jogilag téves.
      Második, arra alapított jogalap, hogy a Törvényszék tévesen alkalmazta a jogot, amikor az 1272/2008 rendelet (1) I. melléklete 4.1.3.5.5 pontja jogi egyértelműségének állítólagos hiányát használta a fellebbező által előterjesztett jogi érv elutasításának jogalapjául.
      Harmadik, arra alapított jogalap, hogy a Törvényszék nem támaszkodhatott volna a jogi háttér összetettségére vonatkozó megállapításra annak mentségéül, hogy a Bizottság elmulasztotta tekintetbe venni a CTPHT (classified pitch, coal tar, high-temp; [szurok, kőszénkátrány, magas hőmérsékletű]) oldhatóságának hiányát. A Törvényszék valójában ennek az ellenkezőjét mondta ki korábbi kapcsolódó eljárásokban (T-689/13 DEP, Bilbaina de Alquitranes SA és társai kontra Európai Bizottság ügy). A Törvényszék okfejtése, anélkül, hogy magyarázatot nyújtana a korábbitól ellenkezők megállapítására, hiányos és ellentmondásos.
      Negyedik, arra alapított jogalap, hogy a Törvényszék tévesen alkalmazta a megfelelő gondosságra vonatkozó szokásos kritériumot. Annak megállapításával, hogy a Bizottság úgy járt el, ahogy bármely szokásosan gondos közigazgatósági szerv eljárt volna, a Törvényszék téves és nem megfelelő összehasonlítási szempontot alkalmazott a Bizottság megfelelő gondosságának vizsgálatához.
      Ötödik, arra alapított jogalap, hogy a Törvényszék indokolása hiányos és ellentmondásos, amennyiben bármely bizonyíték nélkül és kizárólag a főtanácsnok indítványa alapján azt állapította meg, hogy a Bizottság számára nehézséggel járhatott nyilvánvaló értékelési hibájának kijavítása, azt sugallva ezzel, hogy a Bizottság megközelítése mellett mentség hozható fel.
      Hatodik, arra alapított jogalap, hogy a Törvényszék tévesen állapította meg, hogy a Bizottság hibája mellett az elővigyázatosság elve hozható fel mentségként, mert az ítélkezési gyakorlat szerint erre az elvre nem lehet valamely anyag osztályozása során hivatkozni.

         (1)  Az anyagok és keverékek osztályozásáról, címkézéséről és csomagolásáról, a 67/548/EGK és az 1999/45/EK irányelv módosításáról és hatályon kívül helyezéséről, valamint az 1907/2006/EK rendelet módosításáról szóló, 2008. december 16-i 1272/2008/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet (HL 2008. L 353., 1. o.; helyesbítés: HL 2011. L 16., 1. o.; HL 2016. L 349., 1. o.).


title: C-75/21. P. sz. ügy: A Törvényszék (kibővített nyolcadik tanács) T-645/18. sz.,, Bilbaína de Alquitranes SA kontra Bizottság ügyben 2020. december 16-án hozott ítélete ellen a Bilbaína de Alquitranes, SA által 2021. február 3-án benyújtott fellebbezés

text:
               2021.4.12.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 128/30

      A Törvényszék (kibővített nyolcadik tanács) T-645/18. sz.,, Bilbaína de Alquitranes SA kontra Bizottság ügyben 2020. december 16-án hozott ítélete ellen a Bilbaína de Alquitranes, SA által 2021. február 3-án benyújtott fellebbezés
      (C-75/21. P. sz. ügy)
      (2021/C 128/37)
      Az eljárás nyelve: angol

         Felek

         Fellebbező: Bilbaína de Alquitranes, SA (képviselők: P. Sellar advocaat, K. Van Maldegem avocat, M. Grunchard avocate)

         A többi fél az eljárásban: Európai Bizottság, Spanyol Királyság és Európai Vegyianyag-ügynökség

         A fellebbező kérelmei

      A fellebbező azt kéri, hogy a Bíróság:

                  —

                  helyezze hatályon kívül a fellebbezéssel megtámadott ítéletet;

                  —

                  az ügyet határozathozatal céljából utalja vissza a Törvényszék elé; és

                  —

                  a költségekről jelenleg ne határozzon.

         Jogalapok és fontosabb érvek

      Első, arra alapított jogalap, hogy a Törvényszék azon megállapítása, amely szerint a fellebbező arra vonatkozó érve, hogy a Bizottság nyilvánvaló hibát követett el, nem jelenti szükségszerűen azt, hogy a Bizottság megsértette volna a gondos eljárásra vonatkozó kötelezettségét, jogilag téves.
      Második, arra alapított jogalap, hogy a Törvényszék tévesen alkalmazta a jogot, amikor az 1272/2008 rendelet (1) I. melléklete 4.1.3.5.5 pontja jogi egyértelműségének állítólagos hiányát használta a fellebbező által előterjesztett jogi érv elutasításának jogalapjául.
      Harmadik, arra alapított jogalap, hogy a Törvényszék nem támaszkodhatott volna a jogi háttér összetettségére vonatkozó megállapításra annak mentségéül, hogy a Bizottság elmulasztotta tekintetbe venni a CTPHT (classified pitch, coal tar, high-temp; [szurok, kőszénkátrány, magas hőmérsékletű]) oldhatóságának hiányát. A Törvényszék valójában ennek az ellenkezőjét mondta ki korábbi kapcsolódó eljárásokban (T-689/13 DEP, Bilbaina de Alquitranes SA és társai kontra Európai Bizottság ügy). A Törvényszék okfejtése, anélkül, hogy magyarázatot nyújtana a korábbitól ellenkezők megállapítására, hiányos és ellentmondásos.
      Negyedik, arra alapított jogalap, hogy a Törvényszék tévesen alkalmazta a megfelelő gondosságra vonatkozó szokásos kritériumot. Annak megállapításával, hogy a Bizottság úgy járt el, ahogy bármely szokásosan gondos közigazgatósági szerv eljárt volna, a Törvényszék téves és nem megfelelő összehasonlítási szempontot alkalmazott a Bizottság megfelelő gondosságának vizsgálatához.
      Ötödik, arra alapított jogalap, hogy a Törvényszék indokolása hiányos és ellentmondásos, amennyiben bármely bizonyíték nélkül és kizárólag a főtanácsnok indítványa alapján azt állapította meg, hogy a Bizottság számára nehézséggel járhatott nyilvánvaló értékelési hibájának kijavítása, azt sugallva ezzel, hogy a Bizottság megközelítése mellett mentség hozható fel.
      Hatodik, arra alapított jogalap, hogy a Törvényszék tévesen állapította meg, hogy a Bizottság hibája mellett az elővigyázatosság elve hozható fel mentségként, mert az ítélkezési gyakorlat szerint erre az elvre nem lehet valamely anyag osztályozása során hivatkozni.

         (1)  Az anyagok és keverékek osztályozásáról, címkézéséről és csomagolásáról, a 67/548/EGK és az 1999/45/EK irányelv módosításáról és hatályon kívül helyezéséről, valamint az 1907/2006/EK rendelet módosításáról szóló, 2008. december 16-i 1272/2008/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet (HL 2008. L 353., 1. o.; helyesbítés: HL 2011. L 16., 1. o.; HL 2016. L 349., 1. o.).


title: T-488/18. sz. ügy: A Törvényszék 2021. február 10-i ítélete – XC kontra Bizottság („Közszolgálat – Felvétel – EPSO/AD/338/17 nyílt versenyvizsga – A vizsgabizottság azon határozata, hogy a felperest nem engedi tovább a versenyvizsga következő szakaszára – A fogyatékosságon alapuló hátrányos megkülönböztetés tilalmának elve – Dokumentumokhoz való hozzáférés – A vizsgán feltett kérdésekhez való hozzáférés iránti kérelem elutasítása – A vizsgabizottság eljárásának titkossága – 1049/2001/EK rendelet – EPSO/AD/356/18 nyílt versenyvizsga – Tartaléklista – Megsemmisítés iránti kereset – Az eljáráshoz fűződő érdek hiánya – Elfogadhatatlanság – Felelősség”)

text:
               2021.4.12.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 128/32

      A Törvényszék 2021. február 10-i ítélete – XC kontra Bizottság
      (T-488/18. sz. ügy) (1)

      („Közszolgálat - Felvétel - EPSO/AD/338/17 nyílt versenyvizsga - A vizsgabizottság azon határozata, hogy a felperest nem engedi tovább a versenyvizsga következő szakaszára - A fogyatékosságon alapuló hátrányos megkülönböztetés tilalmának elve - Dokumentumokhoz való hozzáférés - A vizsgán feltett kérdésekhez való hozzáférés iránti kérelem elutasítása - A vizsgabizottság eljárásának titkossága - 1049/2001/EK rendelet - EPSO/AD/356/18 nyílt versenyvizsga - Tartaléklista - Megsemmisítés iránti kereset - Az eljáráshoz fűződő érdek hiánya - Elfogadhatatlanság - Felelősség”)
      (2021/C 128/38)
      Az eljárás nyelve: olasz

         Felek

         Felperes: XC (képviselő: C. Bottino ügyvéd)

         Alperes: Európai Bizottság (képviselő: A. Spina és L. Vernier, meghatalmazotti minőségben, segítőjük: A. Dal Ferro ügyvéd)

         Az ügy tárgya

      Egyrészt az EPSO/AD/338/17 nyílt versenyvizsga vizsgabizottsága által 2017. december 4-én hozott, a felperesnek a versenyvizsga következő szakaszába való engedését megtagadó határozat megsemmisítése iránt az EUMSZ 270. cikk alapján benyújtott kérelem, másrészt a dokumentumokhoz való hozzáférésről szóló, 2018. június 19-i C(2018) 3969 bizottsági határozat megsemmisítése iránt az EUMSZ 263. cikk alapján benyújtott kérelem, harmadrészt az EPSO/AD/356/18 nyílt versenyvizsga 2019. május 22-én közzétett tartaléklistájának megsemmisítése iránt az EUMSZ 270. cikk alapján benyújtott kérelem, negyedrészt pedig a felperesnek állítólagosan okozott különböző károk megtérítése iránt az EUMSZ 270. cikk alapján benyújtott kérelem.

         Az ítélet rendelkező része

                  1)

                  A Törvényszék a keresetet elutasítja.

                  2)

                  A Törvényszék XC-t kötelezi a költségek viselésére.

         (1)  HL C 270., 2019.8.12.


title: T-345/19., T-346/19., T-364/19–T-366/19., T-372/19–T-375/19. és T-385/19. sz. egyesített ügyek: A Törvényszék 2021. február 10-i ítélete – Santini és társai kontra Parlament („Intézményi jog – Az európai parlamenti képviselők egységes statútuma – Az olasz választókerületekben megválasztott európai parlamenti képviselők – A nyugdíjról szóló 14/2018. sz. határozatnak az Ufficio di Presidenza della Camera dei deputati [a képviselőház elnöksége, Olaszország] általi elfogadása – Az olasz nemzeti parlamenti képviselők nyugdíja összegének módosítása – Az Olaszországban megválasztott bizonyos volt európai parlamenti képviselők nyugdíja összegének az Európai Parlament általi, ebből következő módosítása – A jogi aktus kibocsátójának hatásköre – Indokolási kötelezettség – Szerzett jogok – Jogbiztonság – Jogos bizalom – A tulajdonhoz való jog – Arányosság – Egyenlő bánásmód – Szerződésen kívüli felelősség – Magánszemélyek számára jogokat keletkeztető jogszabály kellően súlyos megsértése”)

text:
               2021.4.12.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 128/33

      A Törvényszék 2021. február 10-i ítélete – Santini és társai kontra Parlament
      (T-345/19., T-346/19., T-364/19–T-366/19., T-372/19–T-375/19. és T-385/19. sz. egyesített ügyek) (1)

      („Intézményi jog - Az európai parlamenti képviselők egységes statútuma - Az olasz választókerületekben megválasztott európai parlamenti képviselők - A nyugdíjról szóló 14/2018. sz. határozatnak az Ufficio di Presidenza della Camera dei deputati [a képviselőház elnöksége, Olaszország] általi elfogadása - Az olasz nemzeti parlamenti képviselők nyugdíja összegének módosítása - Az Olaszországban megválasztott bizonyos volt európai parlamenti képviselők nyugdíja összegének az Európai Parlament általi, ebből következő módosítása - A jogi aktus kibocsátójának hatásköre - Indokolási kötelezettség - Szerzett jogok - Jogbiztonság - Jogos bizalom - A tulajdonhoz való jog - Arányosság - Egyenlő bánásmód - Szerződésen kívüli felelősség - Magánszemélyek számára jogokat keletkeztető jogszabály kellően súlyos megsértése”)
      (2021/C 128/39)
      Az eljárás nyelve: olasz

         Felek

         Felperesek: Giacomo Santini (Trento, Olaszország) és az ítélet mellékletében megnevezett 9 további felperes (képviselő: M. Paniz ügyvéd)

         Alperes: Európai Parlament (képviselők: S. Seyr és S. Alves meghatalmazottak)

         Az ügy tárgya

      Egyrészről az Ufficio di Presidenza della Camera dei deputati 14/2018. sz. határozatának 2019. január 1-jei hatálybalépését követően a felpereseket megillető nyugdíjak összegének kiigazítása tárgyában a felperesek mindegyikét illetően a Parlament által kidolgozott 2019. április 11-i feljegyzés, valamint a T-375/19. sz. ügy felperese esetében a 2019. május 8-i feljegyzés megsemmisítése iránt az EUMSZ 263. cikk alapján benyújtott kérelem, és másrészről az e jogi aktusok következtében a felperesek által állítólagosan elszenvedett kár megtérítése iránt az EUMSZ 268. cikk alapján benyújtott kérelem.

         Az ítélet rendelkező része

                  1)

                  A Törvényszék a keresetet elutasítja.

                  2)

                  Giacomo Santini és a mellékletben megnevezett többi felperes a saját költségein felül viseli az Európai Parlament részéről felmerült költségeket is.

         (1)  HL C 263., 2019.8.5.


title: T-519/19. sz. ügy: A Törvényszék 2021. február 10-i ítélete – Forte kontra Parlament (Intézményi jog – Az európai parlamenti képviselők egységes jogállása – Az olasz választókerületekben megválasztott európai parlamenti képviselők – A nyugdíjakkal kapcsolatban a 14/2018. sz. határozat az Ufficio di Presidenza della Camera dei deputati [a képviselőház elnöksége, Olaszország] általi elfogadása – Az olasz nemzeti parlamenti képviselők nyugdíja összegének megváltoztatása – Az Olaszországban megválasztott bizonyos volt európai parlamenti képviselők nyugdíja összegének az Európai Parlament általi, ebből következő módosítása – A jogi aktus kibocsátójának hatásköre – Indokolási kötelezettség – Szerzett jogok – Jogbiztonság – Jogos bizalom – A tulajdonhoz való jog – Arányosság – Egyenlő bánásmód)

text:
               2021.4.12.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 128/33

      A Törvényszék 2021. február 10-i ítélete – Forte kontra Parlament
      (T-519/19. sz. ügy) (1)

      (Intézményi jog - Az európai parlamenti képviselők egységes jogállása - Az olasz választókerületekben megválasztott európai parlamenti képviselők - A nyugdíjakkal kapcsolatban a 14/2018. sz. határozat az Ufficio di Presidenza della Camera dei deputati [a képviselőház elnöksége, Olaszország] általi elfogadása - Az olasz nemzeti parlamenti képviselők nyugdíja összegének megváltoztatása - Az Olaszországban megválasztott bizonyos volt európai parlamenti képviselők nyugdíja összegének az Európai Parlament általi, ebből következő módosítása - A jogi aktus kibocsátójának hatásköre - Indokolási kötelezettség - Szerzett jogok - Jogbiztonság - Jogos bizalom - A tulajdonhoz való jog - Arányosság - Egyenlő bánásmód)
      (2021/C 128/40)
      Az eljárás nyelve: olasz

         Felek

         Felperes: Mario Forte (Nápoly, Olaszország) (képviselők: C. Forte és G. Forte ügyvédek)

         Alperes: Európai Parlament (képviselők: S. Seyr és S. Alves, meghatalmazottak)

         Az ügy tárgya

      Az EUMSZ 263. cikk alapján benyújtott kérelem a Parlament által kiadott 2019. június 11-i, a felperes nyugdíja összegének az Ufficio di Presidenza della Camera dei deputati 14/2018. sz. határozatának 2019. január 1-jei hatálybalépését követő kiigazítására vonatkozó feljegyzés megsemmisítése iránt.

         Az ítélet rendelkező része

                  1)

                  A Törvényszék a keresetet elutasítja.

                  2)

                  Mario Forte viseli saját költségein felül az Európai Parlament részéről felmerült költségeket is.

         (1)  HL C 305, 2019.9.9.


title: T-578/19. sz. ügy: A Törvényszék 2021. február 10-i ítélete – Sophia Group kontra Parlament („Szolgáltatásnyújtásra irányuló közbeszerzési szerződések – Közbeszerzési eljárás – Épületekhez kapcsolódó segítségnyújtási szolgáltatások – Valamely ajánlattevő ajánlatának elutasítás – A szerződés odaítélése egy másik ajánlattevő számára – Kiválasztási szempontok – Odaítélési szempontok – Gazdaságilag legelőnyösebb ajánlat – Címkék és tanúsítványok használata az odaítélési szempontok megfogalmazása során – Indokolási kötelezettség”)

text:
               2021.4.12.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 128/34

      A Törvényszék 2021. február 10-i ítélete – Sophia Group kontra Parlament
      (T-578/19. sz. ügy) (1)

      („Szolgáltatásnyújtásra irányuló közbeszerzési szerződések - Közbeszerzési eljárás - Épületekhez kapcsolódó segítségnyújtási szolgáltatások - Valamely ajánlattevő ajánlatának elutasítás - A szerződés odaítélése egy másik ajánlattevő számára - Kiválasztási szempontok - Odaítélési szempontok - Gazdaságilag legelőnyösebb ajánlat - Címkék és tanúsítványok használata az odaítélési szempontok megfogalmazása során - Indokolási kötelezettség”)
      (2021/C 128/41)
      Az eljárás nyelve: francia

         Felek

         Felperes: Sophia Group (Saint-Josse-ten-Noode, Belgium) (képviselők: Y. Schneider és C.-H. de la Vallée Poussin ügyvédek)

         Alperes: Európai Parlament (képviselők: L. Tapper Brandberg és Simon B. meghatalmazottak)

         Az ügy tárgya

      A „buildings Helpdesk szolgáltatásnyújtásra irányuló” (06A0010/2019/M011 számú ajánlati felhívás) 1. sz. tételt egy másik ajánlattevő részére odaítélő, 2019. július 30-i európai parlament határozat megsemmisítése iránt az EUMSZ 263. cikk alapján benyújtott kérelem.

         Az ítélet rendelkező része

                  1)

                  A Törvényszék a keresetet elutasítja.

                  2)

                  A Törvényszék a Sophia Groupot kötelezi a költségek viselésére, ideértve az ideiglenes intézkedés iránti eljárás költségeit is.

         (1)  HL C 363., 2019.10.28.


title: T-821/19. sz. ügy: A Törvényszék 2021. február 10-i ítélete – Herlyn és Beck kontra EUIPO – Brillux (B.home) („Európai uniós védjegy – Felszólalási eljárás – A B.home európai uniós szóvédjegy bejelentése – B-Wohnen korábbi nemzetközi szóvédjegy – Viszonylagos kizáró ok – Összetéveszthetőség – A 207/2009/EK rendelet 8. cikke (1) bekezdésének b) pontja [jelenleg az (EU) 2017/1001 rendelet 8. cikke (1) bekezdésének b) pontja]”)

text:
               2021.4.12.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 128/35

      A Törvényszék 2021. február 10-i ítélete – Herlyn és Beck kontra EUIPO – Brillux (B.home)
      (T-821/19. sz. ügy) (1)

      („Európai uniós védjegy - Felszólalási eljárás - A B.home európai uniós szóvédjegy bejelentése - B-Wohnen korábbi nemzetközi szóvédjegy - Viszonylagos kizáró ok - Összetéveszthetőség - A 207/2009/EK rendelet 8. cikke (1) bekezdésének b) pontja [jelenleg az (EU) 2017/1001 rendelet 8. cikke (1) bekezdésének b) pontja]”)
      (2021/C 128/42)
      Az eljárás nyelve: német

         Felek

         Felperes: Sonja Herlyn (Grünwald, Németország) és Christian Beck (Grünwald) (képviselő: H. Hofmann ügyvéd)

         Alperes: az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala (EUIPO) (képviselő: M. Fischer meghatalmazott)

         A másik fél az EUIPO fellebbezési tanácsa előtti eljárásban, beavatkozó fél a Törvényszék előtti eljárásban: Brillux GmbH & Co. KG (Münster, Németország) (képviselő: R. Schiffer ügyvéd)

         Az ügy tárgya

      Az EUIPO ötödik fellebbezési tanácsának az egyrészről a Brillux és másrészről S. Herlyn és Ch. Beck közötti felszólalási eljárással kapcsolatban 2019. szeptember 24-én hozott határozata (R 373/2019-5. sz. ügy) ellen benyújtott kereset.

         Az ítélet rendelkező része

                  1)

                  A Törvényszék a keresetet elutasítja.

                  2)

                  A Törvényszék Sonja Herlyn-t és Christian Beck-et kötelezi a költségek viselésére.

         (1)  HL C 27., 2020.1.27.


title: T-117/20. sz. ügy: A Törvényszék 2021. február 10-i ítélete – El Corte Inglés kontra EUIPO – MKR Design (PANTHÉ) („Európai uniós védjegy – Felszólalási eljárás – A PANTHÉ európai uniós ábrás védjegy bejelentése – A korábbi PANTHER nemzeti szó- és ábrás védjegy, valamint a korábbi P PANTHER európai uniós ábrás védjegy – Viszonylagos kizáró ok – A 207/2009/EK rendelet 8. cikke (1) bekezdésének b) pontja [jelenleg az (EU) 2017/1001 rendelet 8. cikke (1) bekezdésének b) pontja] – A korábbi védjegy tényleges használatának igazolása”)

text:
               2021.4.12.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 128/35

      A Törvényszék 2021. február 10-i ítélete – El Corte Inglés kontra EUIPO – MKR Design (PANTHÉ)
      (T-117/20. sz. ügy) (1)

      („Európai uniós védjegy - Felszólalási eljárás - A PANTHÉ európai uniós ábrás védjegy bejelentése - A korábbi PANTHER nemzeti szó- és ábrás védjegy, valamint a korábbi P PANTHER európai uniós ábrás védjegy - Viszonylagos kizáró ok - A 207/2009/EK rendelet 8. cikke (1) bekezdésének b) pontja [jelenleg az (EU) 2017/1001 rendelet 8. cikke (1) bekezdésének b) pontja] - A korábbi védjegy tényleges használatának igazolása”)
      (2021/C 128/43)
      Az eljárás nyelve: angol

         Felek

         Felperes: El Corte Inglés, SA (Madrid, Spanyolország) (képviselő: J. L. Rivas Zurdo ügyvéd)

         Alperes: az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala (EUIPO) (képviselő: L. Rampini meghatalmazott)

         A másik fél az EUIPO fellebbezési tanácsa előtti eljárásban, beavatkozó fél a Törvényszék előtti eljárásban: MKR Desing Srl (Milánó, Olaszország) (képviselő: G. Dragotti ügyvéd)

         Az ügy tárgya

      Az EUIPO ötödik fellebbezési tanácsának az El Corte Inglés és az MKR Design közötti felszólalási eljárással kapcsolatban 2019. december 5-én hozott határozata (R 378/2019-5. sz. ügy) ellen benyújtott kereset.

         Az ítélet rendelkező része

                  1)

                  A Törvényszék a keresetet elutasítja.

                  2)

                  A Törvényszék a El Corte Inglés, SA-t kötelezi a költségek viselésére.

         (1)  HL C 129., 2020.4.20.


title: T-776/20. sz. ügy: 2020. december 29-én benyújtott kereset – Stockdale kontra Tanács és társai

text:
               2021.4.12.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 128/36

      2020. december 29-én benyújtott kereset – Stockdale kontra Tanács és társai
      (T-776/20. sz. ügy)
      (2021/C 128/44)
      Az eljárás nyelve: francia

         Felek

         Felperes: Robert Stockdale (Bristol, Egyesült Királyság) (képviselő: N. de Montigny ügyvéd)

         Alperesek: az Európai Unió Tanácsa, Európai Bizottság, Európai Külügyi Szolgálat, az Európai Unió bosznia-hercegovinai különleges képviselője

         Kérelmek

      A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék
      elsődlegesen:

                  —

                  állapítsa meg az elbocsátásról szóló határozat jogellenességét;

                  —

                  a magánjogi szerződésből eredő jogokat illetően:

                              —

                              minősítse át a szerződéses jogviszonyt határozatlan idejű munkaszerződéssé;

                              —

                              állapítsa meg, hogy a felperessel szemben hátrányos megkülönböztetést alkalmaztak az elbocsátás oka miatt, ezért kötelezze az alpereseket méltányosan 10 000 euróra értékelt kártérítés megfizetésére pszichológiai kár jogcímén;

                              —

                              állapítsa meg, hogy az alperesek megsértették szerződéses kötelezettségeiket, különösen az arra irányuló kötelezettséget, hogy a határozatlan időre szóló szerződés felmondása esetén a felmondási időt meg kell tartani;

                              —

                              állapítsa meg, hogy a felperessel szemben egyenlőtlen és jogellenes bánásmódot alkalmaztak, következésképpen kötelezze az alpereseket, hogy állítsák vissza munkaviszonyát, illetve másodlagosan, hogy fizessenek neki a munkaszerződés teljesítéséhez való, a szerződés előrelátható lejártáig fennálló jogosultság elveszítése alapján értékelt kártérítést;

                              —

                              következésképpen kötelezze az alpereseket, hogy észszerűtlen elbocsátás (unfair dismissal) címén fizessenek a felperesnek később meghatározandó – és ideiglenesen méltányosan 393 850,08 euróban meghatározott – kártérítést;

                              —

                              kötelezze az alpereseket a fent említett összegekkel kapcsolatban kamat megfizetésére;

                  —

                  a többi jogot illetően, a felperes és az Európai Unió egyéb alkalmazottai közötti megkülönböztető bánásmód alapján:

                              —

                              állapítsa meg, hogy az első három alperes valamelyikének ideglenes alkalmazottjaként kellett volna felvenniük a felperest, állapítsa meg továbbá, hogy az első három alperes a felperes díjazását, nyugdíjjogosultságát, a kapcsolódó juttatásokat, valamint későbbi foglalkoztatásának garanciáját illetően megkülönböztető bánásmódot alkalmazott a felperessel szemben, anélkül hogy ez objektíve igazolt lett volna;

                              —

                              kötelezze az első három alperest a díjazás, a nyugdíj, a juttatások, valamint az előnyök elvesztése miatt, a közösségi jog e keresetlevélben említett megsértései révén a felperesnél keletkező kár megtérítésére;

                              —

                              kötelezze őket ezen összegekkel kapcsolatban kamat megfizetésére;

                              —

                              határozzon meg határidőt a feleknek az említett kártérítés meghatározására, figyelemmel arra a besorolási és fizetési fokozatra, amelyben a felperest alkalmazni kellett volna, a bértáblában való átlagos előmenetelre, karrierje alakulására, azokra a juttatásokra, amelyeket ezen ideiglenes alkalmazotti szerződések alapján kellett volna kapnia, továbbá vesse össze a kapott eredményeket a felperes által ténylegesen kapott díjazással;

                  —

                  az alpereseket kötelezze a költségek viselésére.

            Másodlagosan:

                  —

                  kötelezze az intézményeket a felperes alapvető jogai tiszteletben tartásának elmulasztásából eredő, szerződésen kívül a felperesnek okozott kár megtérítésére, az ideiglenesen méltányosan meghatározott 400 000 euró összegig.

         Jogalapok és fontosabb érvek

      Keresete alátámasztása érdekében a felperes három jogalapra hivatkozik.

                  1.

                  Az első, az alperesek szerződéses és szerződésen kívüli felelősségére alapított jogalap, az alábbi okok miatt:

                              —

                              a felperes szerződésére alkalmazandó anyagi jog megsértése;

                              —

                              az Európai Unióban dolgozó egyesült királysági állampolgárként az állampolgársága miatti elbocsátásáról szóló határozattal összefüggésben a megkülönböztetés, valamint az elbocsátására irányuló eljárás során az egyenlőtlen bánásmód, valamint a meghallgatáshoz való jogának megsértése;

                              —

                              joggal való visszaélés a határozott ideig tartó egymás utáni szerződések alkalmazásával összefüggésben, valamint az arányosság elvének megsértése, továbbá az egyenlő bánásmód és a hátrányos megkülönböztetés tilalma elvének a megsértése;

                              —

                              a jogbiztonság hiánya, valamint a megfelelő ügyintézéshez való jog megsértése, a helyes hivatali magatartás európai kódexének megsértése, valamint a munkavállalók szabad mozgáshoz való jogának megsértése.

                  2.

                  A második, a felperes elbocsátásáról szóló határozat jogellenességére alapított jogalap. Ez a jogalap két kifogásra oszlik:

                              —

                              az első, a felperes munkaszerződésére alkalmazandó jog megsértésére alapított kifogás (a szerződés minősítése, az elbocsátásra vonatkozó szabályok, az Uniónak dolgozó többiegyesült királysági alkalmazotthoz képest egyenlőtlen bánásmód stb.). A felperes másodlagosan előadja, hogy ugyanazokat az uniós jogi eszközökben kimondott elveket kell alkalmazni, hogy ugyanezekre az eredményekre lehessen jutni.

                              —

                              A második, az intézményeknél dolgozó munkavállalók körében a megkülönböztetés fennállására alapított jogalap, különös tekintettel az ideiglenes alkalmazottak számára biztosított jogokra (különféle juttatások, nyugdíjpénztári hozzájárulások, költségtérítések stb. kifizetésének hiánya).

                  3.

                  A harmadik, az uniós intézmények szerződésen kívüli felelősségének fennállására alapított jogalap, amelyet a felperes arra az esetre hoz fel, ha az alperesek szerződéses felelősségével kapcsolatos jogalapokat elfogadhatatlannak vagy megalapozottnak kellene minősíteni.


title: T-20/21. sz. ügy: 2021. január 17-én benyújtott kereset – VI kontra Bizottság

text:
               2021.4.12.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 128/38

      2021. január 17-én benyújtott kereset – VI kontra Bizottság
      (T-20/21. sz. ügy)
      (2021/C 128/45)
      Az eljárás nyelve: angol

         Felek

         Felperes: VI (képviselők: G. Pandey, D. Rovetta és V. Villante ügyvédek)

         Alperes: Európai Bizottság

         Kérelmek

      A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:

                  —

                  semmisítse meg az Európai Személyzeti Felvételi Hivatal (EPSO) 2020. október 7-i, a felperes által 2020. október 7-án kézhez vett azon határozatát, amelyben elutasították a felperes 2020. május 27-i panaszát, ideértve az abban foglalt, 50 000 euró összegű kártérítés iránti kérelmét;

                  —

                  semmisítse meg az EPSO/a vizsgabizottság 2020. február 27-i azon határozatát, amelyben elutasították a felperes arra irányuló kérelmét, hogy vizsgálják felül a vizsgabizottság által hozott, a felperesnek a versenyvizsga további szakaszára bocsátását megtagadó határozatot;

                  —

                  semmisítse meg az EPSO/a vizsgabizottság 2019. június 26-i azon határozatát, amelyben a felperes nevét nem vették fel az EPSO/AD/363/18 (AD7) – Tanácsos a vámügy területén versenyvizsga tartaléklistájára;

                  —

                  semmisítse meg az EPSO/AD/363/18 (AD7) – Tanácsos a vámügy területén versenyvizsga 2018. október 11-én közzétett nyíltversenyvizsga-felhívását (1) és a tartaléklista teljes egészét, ebből következően a fent említett versenyvizsga tartaléklistájára felvett pályázók nevét;

                  —

                  kötelezze az alperest 70 000 euró kártérítés megfizetésére a fent említett vitatott, jogsértő határozatok következtében keletkezett kárért;

                  —

                  az alperest kötelezze a költségek megfizetésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek

      Keresete alátámasztása érdekében a felperes öt jogalapra hivatkozik.

                  1.

                  Az első jogalap a felperes szakmai tapasztalatának nyilvánvalóan téves értelmezésére, a személyzeti szabályzat 90. cikkének (1) bekezdése szerinti kérelem megvizsgálásának hiányára, a vizsgabizottság tagjának a felperes interjúztatására nyilvánvalóan nem megfelelő módon való kiválasztása miatt a vizsgabizottság hatáskörrel való visszaélésére és a személyzeti szabályzat 27. cikkének megsértésére, a felperes által a kérdésekre adott válaszok nem megfelelő megvizsgálására, a pályázók objektív és összehasonlító értékelésének elvégzésére vonatkozó kötelezettség megsértésére, valamint az egyenlő bánásmód elvének és az esélyegyenlőségnek a megsértésére vonatkozik.

                  2.

                  A második jogalap a vizsgabizottság egyik tagja által feltett kérdésekre a felperes által adott válaszok nem megfelelő megvizsgálására, a versenyvizsga-felhívás I. melléklete 1. pontjának és II. mellékletének megsértésére és a felperes által adott válaszok nyilvánvalóan téves értékelésére vonatkozik.

                  3.

                  A harmadik jogalap az indokolási kötelezettség és az EUMSZ 296. cikk megsértésére vonatkozik.

                  4.

                  A negyedik jogalap a szóbeli vizsga során a versenyvizsgabizottság összetétele stabilitásának állítólagos hiányára, a koherens és objektív értékelés, valamint a pályázók esélyegyenlőségének és a velük való egyenlő bánásmódnak a biztosítására irányuló intézkedések megfelelő összehangolásának hiányára vonatkozik.

                  5.

                  Az ötödik jogalap az 1958. évi 1. számú tanácsi rendelet (2) 1., 2., 3. és 4. cikkének megsértésére, a személyzeti szabályzat 1d. és 28. cikkének, valamint III. melléklete 1. cikke (1) bekezdése f) pontjának megsértésére, továbbá az egyenlő bánásmód elvének és a hátrányos megkülönböztetés tilalmának megsértésére vonatkozik.

         (1)  HL 2018. C 368A., 1. o.

         (2)  Az Európai Gazdasági Közösség által használt nyelvek meghatározásáról szóló, 1958. április 15-i1. tanácsi rendelet (magyar nyelvű különkiadás 1. fejezet, 1. kötet, 5. o.), amelyet legutóbb az áruk szabad mozgása, a személyek szabad mozgása, a társasági jog, a versenypolitika, a mezőgazdaság, az élelmiszer-biztonság, állat- és növény-egészségügyi politika, a közlekedéspolitika, az energia, az adózás, a statisztika, a transzeurópai hálózatok, az igazságszolgáltatás és az alapvető jogok, a jogérvényesülés, szabadság és biztonság, a környezetvédelem, a vámunió, a külkapcsolatok, a kül-, biztonság- és védelempolitika, valamint az intézmények területén elfogadott egyes rendeleteknek és határozatoknak a Horvát Köztársaság csatlakozására tekintettel történő kiigazításáról szóló, 2013. május 13-i (EU) 517/2013 tanácsi rendelet (HL 2013. L 158., 1. o.) módosított.