title: T-182/06. sz. ügy: Az Elsőfokú Bíróság 2007. június 27-i ítélete – Hollandia kontra Bizottság ( Jogszabályok közelítése – Eltérő nemzeti rendelkezések bevezetése – Az egyes új dízelüzemű járművek által kibocsátott por közösségi határértékét idő előtt csökkentő rendelettervezet Bizottság általi elutasítása – A gondos eljárás kötelezettsége és az indoklási kötelezettség – A környezeti levegőben jelenlévő porkoncentráció közösségi határértékeinek az értesítő tagállam általi tiszteletben tartása problémájának sajátossága )

text:
               4.8.2007

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 183/32

         Az Elsőfokú Bíróság 2007. június 27-i ítélete – Hollandia kontra Bizottság
   (T-182/06. sz. ügy) (1)

   („Jogszabályok közelítése - Eltérő nemzeti rendelkezések bevezetése - Az egyes új dízelüzemű járművek által kibocsátott por közösségi határértékét idő előtt csökkentő rendelettervezet Bizottság általi elutasítása - A gondos eljárás kötelezettsége és az indoklási kötelezettség - A környezeti levegőben jelenlévő porkoncentráció közösségi határértékeinek az értesítő tagállam általi tiszteletben tartása problémájának sajátossága’)
   (2007/C 183/63)
   Az eljárás nyelve: holland
   Felek

      Felperes: Hollandia (képviselők: H. Sevenster és M de Grave, meghatalmazottak)

      Alperes: Bizottság (képviselők: M. Patakia, A. Alcover San Pedro és H. van Vliet, meghatalmazottak)
   Az ügy tárgya
   A Holland Királyság által az EK-Szerződés 95. cikkének (5) bekezdése alapján bejelentett, dízel gépjárművek részecskekibocsátásának határértékeit meghatározó nemzeti rendelkezésekről szóló, 2006. május 3-i 2006/372/EK bizottsági határozat (az értesítés a C(2006) 1791. számú dokumentummal történt) (HL L 142., 16. o.) megsemmisítése.
   Az ítélet rendelkező része

               1)

               A keresetet elutasítja.

               2)

               A Holland Királyságot kötelezi a költségek viselésére.

      (1)  HL C 212., 2006.9.2.


20150731038616962015/C 270/271862013TC27020150817HU01HUINFO_JUDICIAL20150630222322T-186/13., T-190/13. és T-193/13. sz. egyesített ügyek: A Törvényszék 2015. június 30-i ítélete – Hollandia és társai kontra Bizottság („Állami támogatások – Földterület-értékesítés – A Leidschendam-Voorburg önkormányzat által létrehozott, köz- és magánszféra közötti partnerség révén a Schouten-de Jong Bouwfondsnak nyújtott támogatás – A földterületek eladási árának csökkentése, valamint a használatért és a minőségért való díjfizetés alól visszaható hatállyal való mentesítés – A támogatást a közös piaccal összeegyeztethetetlennek nyilvánító és visszatéríttetését elrendelő határozat – A támogatás fogalma – A magánbefektető kritériuma – A jogvita tárgyát képező művelet valamennyi releváns elemére és azok összefüggéseire tekintettel történő mérlegelés”)
 ---documentbreak--- C2702015HU2220120150630HU0027222232A Törvényszék 2015. június 30-i ítélete – Hollandia és társai kontra Bizottság
   (T-186/13., T-190/13. és T-193/13. sz. egyesített ügyek) (
         1
      )
   „(„Állami támogatások — Földterület-értékesítés — A Leidschendam-Voorburg önkormányzat által létrehozott, köz- és magánszféra közötti partnerség révén a Schouten-de Jong Bouwfondsnak nyújtott támogatás — A földterületek eladási árának csökkentése, valamint a használatért és a minőségért való díjfizetés alól visszaható hatállyal való mentesítés — A támogatást a közös piaccal összeegyeztethetetlennek nyilvánító és visszatéríttetését elrendelő határozat — A támogatás fogalma — A magánbefektető kritériuma — A jogvita tárgyát képező művelet valamennyi releváns elemére és azok összefüggéseire tekintettel történő mérlegelés”)”2015/C 270/27Az eljárás nyelve: holland
      Felek

      Felperesek: Holland Királyság (képviselők: M. Bulterman, B. Koopman és J. Langer meghatalmazottak) (T-186/13. sz. ügy); Gemeente Leidschendam-Voorburg (Hollandia) (képviselők: A. de Groot és J.-K. Sluijs ügyvédek) (T-190/13. sz. ügy); Bouwfonds Ontwikkeling BV (Hoevelaken, Hollandia) és Schouten & De Jong Projectontwikkeling BV (Leidschendam, Hollandia) (képviselők: E. Pijnacker Hordijk és X. Reintjes ügyvédek) (T-193/13. sz. ügy)

      Alperes: Európai Bizottság (képviselők: P.J. Loewenthal és S. Noë meghatalmazottak)

      Az ügy tárgya

   A leidschendam-voorburgi önkormányzat általi, állítólagosan a piaci ár alatt történt földterület-értékesítéssel kapcsolatban Hollandia által végrehajtott SA.24123 (2012/C) (korábbi 2011/NN) számú állami támogatásról szóló, 2013. január 23-i C(2013) 87 bizottsági határozat megsemmisítése iránti kérelem.

      Az ítélet rendelkező része

            1)

            A Törvényszék a leidschendam-voorburgi önkormányzat általi, állítólagosan a piaci ár alatt történt földterület-értékesítéssel kapcsolatban Hollandia által végrehajtott SA.24123 (2012/C) (korábbi 2011/NN) számú állami támogatásról szóló, 2013. január 23-i C(2013) 87 bizottsági határozatot megsemmisíti.

            2)

            Az Európai Bizottság viseli saját költségeit, valamint a Holland Királyság, a Gemeente Leidschendam-Voorburg, a Bouwfonds Ontwikkeling BV és a Schouten & De Jong Projectontwikkeling BV részéről felmerült költségeket.

      (
         1
      )	HL C 156., 2013.6.1.


title: T-653/13. P. sz. ügy: A Törvényszék 2015. szeptember 18-i ítélete – Wahlström kontra Frontex („Fellebbezés — Közszolgálat — Ideiglenes alkalmazottak — Értékelés — Előmeneteli jelentés — 2010. évi értékelési időszak — Az értékelővel folytatott éves párbeszéd — A célok meghatározása”)

text:
               9.11.2015

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 371/23

         A Törvényszék 2015. szeptember 18-i ítélete – Wahlström kontra Frontex
   (T-653/13. P. sz. ügy) (1)

   ((„Fellebbezés - Közszolgálat - Ideiglenes alkalmazottak - Értékelés - Előmeneteli jelentés - 2010. évi értékelési időszak - Az értékelővel folytatott éves párbeszéd - A célok meghatározása”))
   (2015/C 371/26)
   Az eljárás nyelve: francia

      Felek

      Fellebbező: Kari Wahlström (Espoo, Finnország) (képviselő: S. Pappas ügyvéd)

      A másik fél az eljárásban: az Európai Unió Tagállamai Külső Határain Való Operatív Együttműködési Igazgatásért Felelős Európai Ügynökség (Frontex) (képviselők: S. Vuorensola és H. Caniard meghatalmazottak, segítőik: A. Duron és D. Waelbroeck ügyvédek)

      Az ügy tárgya

   Az Európai Unió Közszolgálati Törvényszéke Wahlström kontra Frontex ügyben 2013. október 9-én hozott ítéletének (F-116/12, EBHT-KSZ, EU:F:2013:143) ellen, annak hatályon kívül helyezése iránt benyújtott fellebbezés.

      Az ítélet rendelkező része

               1)

               A Törvényszék hatályon kívül helyezi az Európai Unió Közszolgálati Törvényszékének (harmadik tanács) az F-116/12. sz., Wahlström kontra Frontex ügyben 2013. október 9-én hozott ítéletét (EBHT-KSZ, EU:F:2013:143), amennyiben a Közszolgálati Törvényszék elutasította az elsőfokú eljárásban hivatkozott második megsemmisítési jogalap második és harmadik részét, valamint a kártérítési kérelmet.

               2)

               A Törvényszék a fellebbezést az ezt meghaladó részében elutasítja.

               3)

               A Törvényszék megsemmisíti K. Wahlström 2010. évre vonatkozó értékelő jelentését.

               4)

               A Törvényszék kötelezi az Európai Unió Tagállamai Külső Határain Való Operatív Együttműködési Igazgatásért Felelős Európai Ügynökséget (Frontex), hogy fizessen meg K. Wahlström részére 2  000 euró kártérítést.

               5)

               A Törvényszék kötelezi az Európai Unió Tagállamai Külső Határain Való Operatív Együttműködési Igazgatásért Felelős Európai Ügynökséget (Frontex) a jelen eljárás és a Közszolgálati Törvényszék előtti eljárás során felmerült valamennyi költség viselésére.

      (1)  HL C 52., 2014.2.22.


title: T-563/10. P. sz. ügy: A Közszolgálati Törvényszék F-20/06. sz., De Luca kontra Bizottság ügyben 2010. szeptember 30-án hozott ítélete ellen Patrizia De Luca által 2010. december 10-én benyújtott fellebbezés

text:
               26.2.2011

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 63/27

         A Közszolgálati Törvényszék F-20/06. sz., De Luca kontra Bizottság ügyben 2010. szeptember 30-án hozott ítélete ellen Patrizia De Luca által 2010. december 10-én benyújtott fellebbezés
   (T-563/10. P. sz. ügy)
   2011/C 63/52
   Az eljárás nyelve: francia

      Felek

      Fellebbező: Patrizia De Luca (Brüsszel, Belgium) (képviselők: S. Orlandi és J.-N. Louis ügyvédek)

      A többi fél az eljárásban: Európai Bizottság és az Európai Unió Tanácsa

      A fellebbező kérelmei

               —

               A Törvényszék helyezze hatályon kívül a Közszolgálati Törvényszék F-20/06. sz., De Luca kontra Bizottság ügyben 2010. szeptember 30-án hozott, a fellebbező keresetét elutasító ítéletét;

               —

               a Törvényszék új rendelkezések alkalmazásával:

                           —

                           semmisítse meg az Európai Közösségek Bizottságának 2005. február 25-i, a fellebbezőt tanácsosi munkakörbe kinevező határozatát azon részében, amelyben őt A*9 besorolási fokozat 2. fizetési fokozatába sorolta be;

                           —

                           a Bizottságot kötelezze a költségek viselésére.

      Jogalapok és fontosabb érvek

   Fellebbezésének alátámasztására a fellebbező két jogalapra hivatkozik:

               1.

               Az első jogalap téves jogalkalmazásra vonatkozik annyiban, amennyiben az Európai Unió tisztviselői személyzeti szabályzata XIII. melléklete 12. cikkének (3) bekezdését ítélték alkalmazandónak annak ellenére, hogy e rendelkezés kizárólag a tisztviselők „felvételére” alkalmazható és a fellebbező kinevezése időpontjában már tisztviselő volt.

                           —

                           A fellebbező azzal érvel, hogy e rendelkezés alkalmazhatóságának kimondásával a Közszolgálati Törvényszék megsértette a személyzeti szabályzat XIII. melléklete 12. cikke (3) bekezdésének tárgyi hatályát, megsértve ezáltal azon értelmezési szabályt, amelynek értelmében minden átmeneti jogi rendelkezést megszorítóan kell értelmezni.

               2.

               A második jogalap téves jogalkalmazásra vonatkozik annyiban, amennyiben elutasították a személyzeti szabályzat XIII. melléklete 12. cikkének (3) bekezdésével szembeni jogellenességi kifogást.

                           —

                           A fellebbező azzal érvel, hogy e rendelkezés alkalmazása a tisztviselőkkel szembeni egyenlő bánásmód alapvető elvébe és a szakmai előmenetelhez való jogba ütközik annyiban, amennyiben a fellebbezőt lefokozták, miután sikeresen részt vett egy magasabb szintű versenyvizsgán, miközben a B*10 besorolási fokozatú osztályváltási versenyvizsga sikeres pályázói kedvezőbb bánásmódban részesültek, mivel őket A*10 besorolási fokozatba sorolták be.

                           —

                           A fellebbező emellett azzal érvel, hogy a Közszolgálati Törvényszék tévesen alkalmazta a jogot annak kimondásával, hogy az egyenlő bánásmód elvének, az arányosság elvének és az indokolási kötelezettségnek a megsértésére vonatkozó jogalap nem minősült a személyzeti szabályzat XIII. melléklete 5. cikkének (2) bekezdése és 12. cikkének (3) bekezdése ellen irányuló hallgatólagos jogellenességi kifogásnak.


title: T-174/15. sz. ügy: A Törvényszék 2017. március 15-i végzése – EFB kontra Bizottság

text:
               8.5.2017

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 144/61

         A Törvényszék 2017. március 15-i végzése – EFB kontra Bizottság
   (T-174/15. sz. ügy) (1)

   (2017/C 144/90)
   Az eljárás nyelve: angol
   A második tanács elnöke elrendelte az ügy törlését.

      (1)  HL C 205., 2015.6.22.


title: C-541/14. P. sz. ügy: A Bíróság (hatodik tanács) 2016. április 21-i végzése – Royal Scandinavian Casino Århus I/S kontra Európai Bizottság, Dán Királyság, Betfair Group plc, Betfair International Ltd, European Gaming and Betting Association (EGBA) (Fellebbezés — A Bíróság eljárási szabályzatának 181. cikke — Megsemmisítés iránti kereset — EUMSZ 263. cikk, negyedik bekezdés — Jogorvoslati jog — Kereshetőségi jog — Természetes vagy jogi személyek — Tagállami támogatások — A támogatási rendszert a belső piaccal összeegyeztethetőnek nyilvánító határozat — A felperest személyében érintő jogi aktus — Végrehajtási intézkedéseket maga után nem vonó rendeleti jellegű jogi aktus)

text:
               1.8.2016

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 279/2

         A Bíróság (hatodik tanács) 2016. április 21-i végzése – Royal Scandinavian Casino Århus I/S kontra Európai Bizottság, Dán Királyság, Betfair Group plc, Betfair International Ltd, European Gaming and Betting Association (EGBA)
   (C-541/14. P. sz. ügy) (1)

   ((Fellebbezés - A Bíróság eljárási szabályzatának 181. cikke - Megsemmisítés iránti kereset - EUMSZ 263. cikk, negyedik bekezdés - Jogorvoslati jog - Kereshetőségi jog - Természetes vagy jogi személyek - Tagállami támogatások - A támogatási rendszert a belső piaccal összeegyeztethetőnek nyilvánító határozat - A felperest személyében érintő jogi aktus - Végrehajtási intézkedéseket maga után nem vonó rendeleti jellegű jogi aktus))
   (2016/C 279/02)
   Az eljárás nyelve: dán

      Felek

      Fellebbező: Royal Scandinavian Casino Århus I/S (képviselő: B. Jacobi, advokat)

      A többi fél az eljárásban: Európai Bizottság (képviselők: L. Grønfeldt és M. P-J. Loewenthal, meghatalmazottak), Dán Királyság (képviselők: M. C. Thorning meghatalmazott, segítője R. Holdgaard, advokat), Betfair Group plc, Betfair International Ltd, (képviselők: O. Brouwer, A. Pliego Selie és M. Groothuismink, advocaten), European Gaming and Betting Association (EGBA) (képviselők: J. Heithecker, C.-D. Ehlermann és J. Ylinen, Rechtsanwälte)

      Rendelkező rész

               1)

               A Bíróság a fellebbezést elutasítja.

               2)

               A Bíróság a Royal Scandinavian Casino Århus I/S-t kötelezi a költségek viselésére.

               3)

               A Dán Királyság maga viseli a saját költségeit.

      (1)  HL C 34., 2015.2.2.


title: T-137/09. sz. ügy: A Törvényszék 2010. november 24-i ítélete — Nike International kontra OHIM — Muñoz Molina (R10) ( Közösségi védjegy — Felszólalási eljárás — Az R10 közösségi szóvédjegy bejelentése — Az R10 nem lajstromozott nemzeti szóvédjegy — A nemzeti védjegy átruházása — Eljárási szabálytalanság )

text:
               15.1.2011

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 13/24

         A Törvényszék 2010. november 24-i ítélete — Nike International kontra OHIM — Muñoz Molina (R10)
   (T-137/09. sz. ügy) (1)

   (Közösségi védjegy - Felszólalási eljárás - Az R10 közösségi szóvédjegy bejelentése - Az R10 nem lajstromozott nemzeti szóvédjegy - A nemzeti védjegy átruházása - Eljárási szabálytalanság)
   2011/C 13/46
   Az eljárás nyelve: spanyol

      Felek

      Felperes: Nike International Ltd (Beaverton, Oregon, Amerikai Egyesült Államok) (képviselő: M. de Justo Bailey ügyvéd)

      Alperes: Belső Piaci Harmonizációs Hivatal (védjegyek és formatervezési minták) (OHIM) (képviselő: J. Crespo Carrillo meghatalmazott)

      Másik fél az OHIM fellebbezési tanácsa előtti eljárásban: Aurelio Muñoz Molina (Petrer, Spanyolország)

      Az ügy tárgya

   Az OHIM első fellebbezési tanácsának 2009. január 21-i, a DL Sports Marketing Ltda és Aurelio Muñoz Molina közötti felszólalási eljárás tárgyában hozott határozatával (R 551/2008-1. sz. ügy) szemben benyújtott kereset.

      Az ítélet rendelkező része

               1.

               A Törvényszék hatályon kívül helyezi a Belső Piaci Harmonizációs Hivatal (védjegyek és formatervezési minták) (OHIM) első fellebbezési tanácsának 2009. január 21-i határozatát (R 551/2008-1. sz. ügy).

               2.

               A Törvényszék a keresetet ezt meghaladó részében elutasítja.

               3.

               Mindegyik fél maga viseli a saját költségeit.

      (1)  HL C 129., 2009.6.6.


title: C-466/16. sz. ügy: A Törvényszék (ötödik tanács) T-277/13. sz., Marquis Energy LLC kontra az Európai Unió Tanácsa ügyben 2016. június 9-én hozott ítélete ellen az Európai Unió Tanácsa által 2016. augusztus 20-án benyújtott fellebbezés

text:
               31.10.2016

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 402/22

         A Törvényszék (ötödik tanács) T-277/13. sz., Marquis Energy LLC kontra az Európai Unió Tanácsa ügyben 2016. június 9-én hozott ítélete ellen az Európai Unió Tanácsa által 2016. augusztus 20-án benyújtott fellebbezés
   (C-466/16. sz. ügy)
   (2016/C 402/24)
   Az eljárás nyelve: angol

      Felek

      Fellebbező: az Európai Unió Tanácsa (képviselők: S. Boelaert meghatalmazott, N. Tuominen ügyvéd)

      A többi fél az eljárásban: Marquis Energy LLC, Európai Bizottság, ePURE, de Europese Producenten Unie van Hernieuwbare Ethanol

      A fellebbező kérelmei

   A fellebbező azt kéri, hogy a Bíróság:

               —

               helyezze hatályon kívül a Törvényszék T-277/13. sz., Marquis Energy kontra az Európai Unió Tanácsa ügyben 2016. június 9-én hozott, a Tanáccsal 2016. június 10-én közölt ítéletét;

               —

               utasítsa el a Marquis Energy által a vitatott rendelet (1) megsemmisítése iránt az elsőfokú eljárásban előterjesztett keresetet;

               —

               a Marquis Energy-t kötelezze a Tanács részéről az elsőfokú, valamint a fellebbezési eljárásban felmerülő költségek viselésére.

         Másodlagosan:

               —

               utalja vissza az ügyet a Törvényszék elé újbóli mérlegelés céljából;

               —

               amennyiben az ügyet visszautalja a Törvényszék elé, az elsőfokú és a fellebbezési eljárás költségeivel kapcsolatban jelenleg ne határozzon.

      Jogalapok és fontosabb érvek

   A jelen fellebbezéssel a Tanács azt kéri, hogy a Bíróság a következő indokok alapján helyezze hatályon kívül a vitatott ítéletet:
   A Törvényszéknek a kereset elfogadhatóságára vonatkozó álláspontja és különösen a felperes közvetlenül és személyében való érintettségére vonatkozó következtetések jogilag tévesek.

               a.

               Először is, a Törvényszék álláspontja szerint a közvetlen érintettség megállapítása érdekében elegendő, hogy a mintába felvett egyesült államokbeli gyártók biodízelgyártással foglalkoznak. A közvetlen érintettségre vonatkozó ezen megállapítás azonban nem egyeztethető össze az állandó ítélkezési gyakorlattal, amely elutasítja a tisztán gazdasági következményeken alapuló közvetlen érintettséget.

               b.

               Másodszor, nem világos, hogy önmagában az a körülmény, hogy az egyesült államokbeli gyártók helyi kereskedők/keverők részére értékesítették az általuk gyártott biodízelt, amelyet azok ezt követően belföldön továbbértékesítettek, vagy nagy mennyiségben az Unióba exportáltak, mielőtt azokra a vámot kivetették volna, hogyan érintené lényegesen a piaci helyzetüket. Annak alátámasztása érdekében, hogy a vámok bevezetése lényegesen érintette a piaci helyzetüket, legalább arra lett volna szükség, hogy a felperesek bizonyítsák a vámoknak a dömpingellenes vámok kivetését követően az Unióba irányuló import szintjére gyakorolt hatását. A felperesek ugyanakkor nem szolgáltattak semmilyen információt e tekintetben, és a vitatott ítélet sem tartalmazott egyetlen megállapítást ezzel kapcsolatban. Ez egyrészt a személyében való érintettségre vonatkozó teszt alkalmazása tekintetében való téves jogalkalmazásnak, másrészt pedig az indokolási kötelezettség megsértésének minősül.

         Az ügy érdemét illető részében a Törvényszék tévesen alkalmazta a jogot az alaprendelet (2) értelmezése tekintetében, és két alkalommal tévesen alkalmazta a jogot a WTO-jog vonatkozásában.

               a.

               Először is, a Törvényszék tévesen értelmezte az alaprendeletet, amikor úgy ítélete meg, hogy az alaprendelt 9. cikkének (5) bekezdése hajtja végre a dömpingellenes megállapodás 9.2 és 6.10 cikkét. Egyrészt, amint az az alaprendelet 9. cikke (5) bekezdésének szövegéből következik, ez utóbbi rendelkezés nem foglalkozik a mintába történő felvétel kérdésével. Másrészt a dömpingellenes megállapodás 6.10 cikkét az alaprendelet 17. cikke és 9. cikkének (6) bekezdése hajtja végre, nem pedig 9. cikkének (5) bekezdése.

               b.

               Másodszor, a Törvényszék tévesen értelmezte az alaprendelet 9. cikke (5) bekezdésében szereplő „szállító” fogalmát. A 9. cikk (5) bekezdésének logikájából és általános felépítéséből az következik, hogy csak a „dömpingelt és kárt okoz[ó forrás]” tekinthető szállítónak. Ugyanakkor mivel az egyesült államokbeli gyártók nem rendelkeznek exportárral, őket nem terhelhetné vám. Következésképpen a Törvényszék tévesen alkalmazta a jogot azzal, hogy e gyártókat az alaprendelet 9. cikkének (5) bekezdése és a dömpingellenes megállapodás 9.2 cikke értelmében vett „szállítónak minősítette.

               c.

               Harmadszor, a Törvényszék az alaprendelet 9. cikke (6) bekezdésének és a dömpingellenes megállapodás 6.10 cikkének, valamint a Fellebbviteli Testület EK–Fasteners-ügyről szóló jelentésének (3) téves értelmezését alapul véve tévesen értelmezte az alaprendelet 9. cikkének (5) bekezdése és a dömpingellenes megállapodás 9.2 cikke értelmében vett „kivihetetlen” fogalmát. Az EK–Fasteners-ügyről szóló jelentés csak a dömpingellenes megállapodás 9.2 cikkére vonatkozik, erre tekintettel az abban a „kivihetetlen” fogalma kapcsán lefolytatott vizsgálat csak arra a helyzetre és bánásmódra vonatkozik, amelyet az alaprendelet 9. cikkének (5) bekezdése a piacgazdasággal nem rendelkező gazdaságokban tevékenykedő exportőrökre nézve ír elő. A Fellebbviteli Testület nem szolgált a „kivihetetlen” fogalmának olyan értelmezésével, amelyet át lehetne ültetni a jelen ügyre, amely nem piacgazdasággal nem rendelkező gazdaságokban tevékenykedő exportőrökre vonatkozik.

         Végül a Törvényszék alapjában véve tévesen állapította meg a tényeket, amikor arra a következtetésre jutott, hogy az egyedi vámok kiszámítása „kivitelezhető” volt. Valamely olyan helyzetben, amelyben a biodízelgyártók nem rendelkeznek exportárral, csak belföldi árral, az egyértelműen kivihetetlenné és lehetetlenné teszi az egyéni dömpingkülönbözet megállapítását, és feljogosítja a Bizottságot arra, hogy egyetlen, az egész országra kiterjedő dömpingkülönbözetet állapítson meg.

      (1)  Az Amerikai Egyesült Államokból származó bioetanol behozatalára vonatkozó végleges dömpingellenes vám kivetéséről szóló, 2013. február 18-i 157/2013/EU tanácsi végrehajtási rendeletet (HL L 49., 10. o.).

      (2)  Az Európai Közösségben tagsággal nem rendelkező országokból érkező dömpingelt behozatallal szembeni védelemről szóló, 2009. november 30-i 1225/2009/EK tanácsi rendelet (HL L 343., 51. o.; helyesbítések: HL L 44., 20. o.; HL L 7., 22. o.).

      (3)  Európai Közösségek – A Kínából származó egyes vas és acél kötőelemek behozatalára kivetett végleges dömpingellenes intézkedések – AB-2011-2 – A WTO Állandó Fellebbezési Testületének jelentése, WT/DS397/AB/R. (EK–Fasteners-ügy, WT/DS397/AB/R.).


title: T-608/13. sz. ügy: 2013. november 22-én benyújtott kereset — easyGroup IP Licensing kontra OHIM — TUI (easyAir-tours)

text:
               25.1.2014

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 24/33

         2013. november 22-én benyújtott kereset — easyGroup IP Licensing kontra OHIM — TUI (easyAir-tours)
   (T-608/13. sz. ügy)
   2014/C 24/60
   A keresetlevél nyelve: angol

      Felek

      Felperes: easyGroup IP Licensing Ltd (London, Egyesült Királyság) (képviselő: J. Day, Solicitor)

      Alperes: Belső Piaci Harmonizációs Hivatal (védjegyek és formatervezési minták) (OHIM)

      A másik fél a fellebbezési tanács előtti eljárásban: TUI AG (Hannover, Németország)

      Kereseti kérelmek

   A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:

               —

               helyezze hatályon kívül a Belső Piaci Harmonizációs Hivatal (védjegyek és formatervezési minták) (OHIM) első fellebbezési tanácsának 2013. szeptember 5-i határozatát (R 1029/2012-1. sz. ügy);

               —

               az alperest kötelezze az eljárás költségeinek a viselésére.

      Jogalapok és fontosabb érvek

      A közösségi védjegy bejelentője: a felperes.

      Az érintett közösségi védjegy:, az easyAir-tours szóelemeket tartalmazó ábrás védjegy a 16., 36., 39. és 43. osztályba tartozó áruk és szolgáltatások vonatkozásában — 9 220 849. sz. közösségi védjegybejelentés.

      A felszólalási eljárásban hivatkozott védjegy vagy megjelölés jogosultja: a fellebbezési tanács előtti eljárásban részt vevő másik fél.

      A hivatkozott védjegy vagy megjelölés: többek között az airtours szóelemet tartalmazó, az Európai Uniót megjelölő nemzetközi, közösségi és nemzeti ábrás védjegyek.

      A felszólalási osztály határozata: a felszólalási osztály a közösségi védjegybejelentést részben elutasította.

      A fellebbezési tanács határozata: a fellebbezési tanács a fellebbezést elutasította.

      Jogalapok: a közösségi védjegyrendelet 8. cikke (1) bekezdése b) pontjának megsértése.


title: F-124/05. sz. ügy:  2005. december 16-án  benyújtott kereset – A kontra Bizottság

text:
               8.4.2006

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 86/47

         2005. december 16-án benyújtott kereset – A kontra Bizottság
   (F-124/05. sz. ügy)
   (2006/C 86/86)
   Az eljárás nyelve: francia
   Felek

      Felperes: A (Port-Vendres, Franciaország) (képviselők: B. Cambier és L. Cambier ügyvédek)

      Alperes: Európai Közösségek Bizottsága
   A felperes kereseti kérelmei

               —

               A Közszolgálati Törvényszék semmisítse meg az alperes 2005. február 28-i határozatát, amellyel elutasította a felperes által az Európai Közösségek tisztviselőinek személyzeti szabályzata 90. cikke (1) bekezdése alapján 2004. október 22-én benyújtott az iránti kérelmet, hogy fejezzék be az ellene a 2004. január 16-i határozattal kezdeményezett fegyelmi eljárást;

               —

               a Közszolgálati Törvényszék semmisítse meg az alperes 2005. szeptember 26-i határozatát, amellyel elutasította a felperes által a személyzeti szabályzat 90. cikkének (2) bekezdése alapján 2005. május 20-án benyújtott az iránti kérelmet, hogy változtassák meg a fent hivatkozott 2005. február 28-i határozatot;

               —

               a Közszolgálati Törvényszék mondja ki, hogy a felperes fent hivatkozott 2004. október 22-i kérelme elfogadható és megalapozott;

               —

               a Közszolgálati Törvényszék kötelezze az alperest arra, hogy a felperesnek és családjának fizessen meg átmenetileg 1 581 801 eurót, amely a felperes elleni fegyelmi eljárás megindításával és lefolytatásával okozott kár egy részének megfelelő összeg, a másik részt pedig szakértő segítségével kell meghatározni;

               —

               a Közszolgálati Törvényszék kötelezze az alperest arra, hogy valamennyi fenti összeg után 1999. november 23-tól kezdve fizessen 8 %-os kamatot, mivel az Európai Csalásellenes Hivatal (OLAF) által végzett belső vizsgálat első jelentését ekkor fejezték be, amely tartalmazza a felperes elfogultságára utaló első jeleket, illetve másodlagosan 2004. január 16-tól kezdve, mivel ekkor határozott a kinevezésre jogosult hatóság a felperes elleni fegyelmi eljárás megindításáról;

               —

               a Közszolgálati Törvényszék rendeljen ki szakértőt;

               —

               a Közszolgálati Törvényszék az Európai Közösségek Bizottságát kötelezze a költségek viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek
   Keresetének alátámasztására a felperes hat jogalapot hoz fel.
   Első jogalapjában a felperes arra hivatkozik, hogy a szóban forgó fegyelmi eljárás megindítására kizárólag a felperes elleni büntetőeljárások miatt került sor, amelyeket a Chambre de Conseil de Bruxelles által 2004. június 30-án hozott megszüntető határozata már befejezett. A fegyelmi eljárást tehát hasonlóképpen be kellene fejezni.
   Második jogalapjában a felperes a fent hivatkozott megszüntető határozattal kapcsolatban, amely ellen az alperes nem nyújtott be fellebbezést, az ítélt dolog kifogására hivatkozik.
   Másodlagosan – amennyiben feltételezzük, hogy a kinevezésre jogosult hatóság fegyelmi eljárást indíthatna a Chambre de Conseil de Bruxelles által jogerősen nem bizonyítottnak nyilvánított tények alapján – a felperes harmadik jogalapja szerint az eljárás tárgyát képező határozatok tévesen kapcsolják össze az ellene indított eljárást az E. Cresson ellen folyó eljárás kimenetelével.
   Ezt követően negyedik és ötödik jogalapjában a felperes kifejti, hogy az ellene felhozott tények tévesek, és hogy a kinevezésre jogosult hatóság megsértette a személyzeti szabályzat 24. cikkében előírt gondoskodási kötelem és a bizalomvédelem elvét, mivel nem tett meg lehetőségeihez képest mindent, ami az események pontos megismeréséhez szükséges.
   Utolsó jogalapjában a felperes úgy véli, hogy a kinevezésre jogosult hatóság eljárásának lefolytatására rendelkezésre álló ésszerű határidő már régen lejárt, mivel a tények 19995-1996-ban következtek be.
   A kártérítési kérelemmel kapcsolatban a felperes megerősíti, hogy idegösszeroppanását az alperes hibája okozta, amely miatt kénytelen volt idő előtt feladni tisztviselői pályafutását. E körülmény neki és családjának is vagyoni és nem vagyoni kárt okozott.


title: T-411/11. sz. ügy: 2011. július 28-án benyújtott kereset — Hemofarm kontra OHIM — Laboratorios Diafarm (HEMOFARM)

text:
               22.10.2011

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 311/44

         2011. július 28-án benyújtott kereset — Hemofarm kontra OHIM — Laboratorios Diafarm (HEMOFARM)
   (T-411/11. sz. ügy)
   2011/C 311/83
   A keresetlevél nyelve: spanyol

      Felek

      Felperes: Hemofarm AD farmaceutsko-hemijska industrija Vršac (Vršac, Szerbia) (képviselő: D. Cañadas Arcas)

      Alperes: Belső Piaci Harmonizációs Hivatal (védjegyek és formatervezési minták) (OHIM)

      A másik fél a fellebbezési tanács előtti eljárásban: Laboratorios Diafarm, SA (Barberá del Vallès, Spanyolország)

      Kereseti kérelmek

   A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:

               —

               függessze fel a Törvényszék előtti, a felperes által a Belső Piaci Harmonizációs Hivatal (védjegyek és formatervezési minták) (OHIM) negyedik fellebbezési tanácsának 2011. május 17-i határozata elleni keresettel megindított eljárást addig, amíg az OHIM és a Tribunal mercantil de Barcelona no 4., illetve a Tribunal mercantil de Barcelona no 8. (barcelonai 4., ill. 8. sz. kereskedelmi bíróság) nem hoz döntést a használat hiánya miatti megszűnés megállapítása iránti kérelmek tárgyában;

               —

               eltérő esetben vizsgálja felül, helyezze hatályon kívül vagy adott esetben változtassa meg a negyedik fellebbezési tanács R 298/2010-4. sz. határozatának az 5. osztályba tartozó, megtámadott árukra vonatkozó részét annak érdekében, hogy az említett osztály tekintetében jogerősen elutasításra kerüljön a B 996 506. sz. felszólalás, és ezáltal a felperes 4 504 049. sz., „HEMOFARM” közösségi védjegybejelentésének az 5. osztályba tartozó valamennyi áru tekintetében adjanak helyt, és azt a kért 5. és 35. osztály tekintetében lajstromozzák.

      Jogalapok és fontosabb érvek

      A közösségi védjegy bejelentője: a felperes.

      Az érintett közösségi védjegy: a „HEMOFARM” szóvédjegy, a 3., 5. és 35. osztályba tartozó áruk és szolgáltatások tekintetében.

      A felszólalási eljárásban hivatkozott védjegy vagy megjelölés jogosultja: Laboratorios Diafarm, SA.

      A hivatkozott védjegy vagy megjelölés: a 3. és 16. osztályba tartozó árukra vonatkozó „HEMOFARM” közösségi és nemzetközi szóvédjegy, és az 5. osztályba tartozó árukra vonatkozó „HEMOPLANT” és „HEMONET” nemzeti szóvédjegyek.

      A felszólalási osztály határozata: a felszólalási osztály a felszólalásnak részben helyt adott.

      A fellebbezési tanács határozata: a fellebbezési tanács a fellebbezést elutasította.

      Jogalapok: a 207/2009/EK rendelet (1) 8. cikke (1) bekezdése b) pontjának megsértése, mivel nem áll fenn az ütköző védjegyek között a összetévesztés veszélye.

      (1)  A közösségi védjegyről szóló, 2009. február 26-i 207/2009/EK tanácsi rendelet (HL L 78, 1. o.)


               3.10.2013

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 287/15

         Az EFTA Felügyeleti Hatóság 2013. június 28-án benyújtott keresete Izland ellen
   (E-11/13. sz. ügy)
   2013/C 287/11
   Az EFTA Felügyeleti Hatóság 2013. június 28-án keresetet nyújtott be az EFTA-Bíróságon Izland ellen. Az EFTA Felügyeleti Hatóságot (35, Rue Belliard, 1040 Brüsszel, Belgium) meghatalmazotti minőségben Xavier Lewis, Clémence Perrin és Maria Moustakali képviseli.
   Az EFTA Felügyeleti Hatóság a következőket kéri az EFTA-Bíróságtól:

               1.

               Mondja ki, hogy Izland nem tett eleget az Európai Gazdasági Térségről szóló megállapodás 1. jegyzőkönyvével a megállapodáshoz igazított, a megállapodás IX. melléklete 13b. pontjában említett jogi aktusban (az Európai Parlament és a Tanács 2002. december 9-i 2002/92/EK irányelve a biztosítási közvetítésről) és a megállapodás 7. cikkében foglalt kötelezettségeinek azáltal, hogy az előírt határidőn belül nem hajtotta végre megfelelően az említett jogi aktus 9. cikke (1) és (2) bekezdését, valamint 10. cikkét.

               2.

               Kötelezze Izlandot ezen eljárás költségeinek viselésére.

      Jogi és ténybeli háttér, valamint hivatkozott jogalapok:

               —

               A kereset szerint Izland nem tett eleget 2012. szeptember 4-ig az EFTA Felügyeleti Hatóság 2012. július 4-i indoklással ellátott véleményének, amely kimondja, hogy Izland nem hajtotta végre megfelelően az Európai Gazdasági Térségről szóló megállapodás 1. jegyzőkönyvével a megállapodáshoz igazított, a megállapodás IX. melléklete 13b. pontjában említett jogi aktus (az Európai Parlament és a Tanács 2002. december 9-i 2002/92/EK irányelve a biztosítási közvetítésről) (a továbbiakban: az irányelv) 9. cikke (1) és (2) bekezdését, valamint 10. cikkét.

               —

               Az EFTA Felügyeleti Hatóság álláspontja szerint Izland nem tett eleget az irányelv 9. cikke (1) és (2) bekezdésében és 10. cikkében, valamint az EGT-megállapodás 7. cikkében foglalt kötelezettségeinek azáltal, hogy az előírt határidőn belül nem hozta meg az említett jogi aktus végrehajtásához szükséges intézkedéseket.


title: C-322/05. P. sz. ügy: Az Európai Közösségek Elsőfokú Bíróságának (harmadik tanács) a T-326/03. sz., Hippocrate Vounakis kontra az Európai Közösségek Bizottsága ügyben 2005. június 2-án hozott végzése ellen Hippocrate Vounakis által 2005. augusztus 24-én benyújtott fellebbezés

text:
               15.10.2005

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 257/6

         Az Európai Közösségek Elsőfokú Bíróságának (harmadik tanács) a T-326/03. sz., Hippocrate Vounakis kontra az Európai Közösségek Bizottsága ügyben 2005. június 2-án hozott végzése ellen Hippocrate Vounakis által 2005. augusztus 24-én benyújtott fellebbezés
   (C-322/05. P. sz. ügy)
   (2005/C 257/11)
   Az eljárás nyelve: francia
   Hippocrate Vounakis (képviselik: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis és E. Marchal ügyvédek) 2005. augusztus 24-én fellebbezést nyújtott be az Európai Közösségek Bíróságához az Európai Közösségek Elsőfokú Bíróságának (harmadik tanács) a T-326/03. sz. ügyben 2005. június 2-án hozott végzése ellen.
   A fellebbező azt kéri, hogy a Bíróság
   állapítsa meg és ítéletében mondja ki, hogy:

               —

               az Elsőfokú Bíróságnak (harmadik tanács) a T-326/03. sz., Hippocrate Vounakis kontra az Európai Közösségek Bizottsága ügyben 2005. június 2-án hozott végzését valamennyi rendelkezésében hatályon kívül helyezi;

         új rendelkezésként állapítsa meg, hogy:

               —

               a felperes nevének a 2002-es minősítési időszakban az A4-es besorolási fokozatba előléptetettek közé való felvételét elutasító bizottsági határozat megsemmisítése iránti kereset elfogadható;

               —

               a Bíróság az alapeljárás és a fellebbezés alperesét kötelezi az alapeljárás és a fellebbezés költségeinek viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek
   Fellebbezésének alátámasztására a fellebbező arra hivatkozik, hogy az Elsőfokú Bíróság a felperes által megtámadott határozat minősítésekor tévesen alkalmazta a jogot.
   Az Elsőfokú Bíróság érdemben tévedett, amikor úgy vélte, hogy a felperes az előléptetettek listáját megállapító – számos, az előléptetett tisztviselőknek címzett és egyedi jogi aktusból álló – határozatot támadta meg, mivel a megtámadott határozat az a szigorúan egyedi jellegű határozat, amely a felperesnek az előléptetettek listájára való felvételét tagadja meg.
   Mivel a felperes nem volt a más tisztviselők előléptetéséről szóló – és tévesen a megtámadott határozatnak vélt – határozatok címzettje, az Elsőfokú Bíróság úgy ítélte meg, hogy a személyzeti szabályzat 90. cikke (2) bekezdése második francia bekezdésének második mondata alkalmazandó, ezért – annak ellenére, hogy a felperes 2002. szeptember 16-ig éves szabadságát töltötte – mivel a listát 2002. augusztus 14-én tették közzé, a felperesnek a panasz előterjesztésére rendelkezésére álló határidő a lista közzétételének napjától számítandó.
   A fellebbező álláspontja szerint ezzel az Elsőfokú Bíróság megsértette a személyzeti szabályzat 90. cikke (2) bekezdése második francia bekezdésének első mondatát, mert a megtámadott határozat ténylegesen a felperes előléptetésének – az előléptethető tisztviselők érdemeinek összehasonlító vizsgálatát követő – elutasításáról szóló, egyedi határozat, és nem a többi tisztviselő előléptetéséről rendelkező – azonban a felperesnek sérelmet nem okozó – egyedi határozatok.
   Mivel egyrészt egyedi határozatról van szó, azt vele „megfelelően” ismertetni kellett volna.
   A fenti megállapításokat figyelembe véve megállapítható, hogy az Elsőfokú Bíróság tévesen alkalmazta a jogot.


title: F-37/05. sz. ügy: A Közszolgálati Törvényszék (második tanács) 2009. szeptember 24-i ítélete — Brown kontra Bizottság (Közszolgálat — Intézményen belüli versenyvizsga — Vizsgára bocsátási feltételek — Kisegítő alkalmazottak — Jelentkezés elutasítása)

text:
               7.11.2009

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 267/83

         A Közszolgálati Törvényszék (második tanács) 2009. szeptember 24-i ítélete — Brown kontra Bizottság
   (F-37/05. sz. ügy) (1)

   (Közszolgálat - Intézményen belüli versenyvizsga - Vizsgára bocsátási feltételek - Kisegítő alkalmazottak - Jelentkezés elutasítása)
   2009/C 267/148
   Az eljárás nyelve: francia

      Felek

      Felperes: Michael Brown (Overijse, Belgium) (képviselő: L. Vogel ügyvéd)

      Alperes: az Európai Közösségek Bizottsága (képviselők: H. Tserepa-Lacombe és K. Hermann meghatalmazottak)

      Az ügy tárgya

   Közszolgálat — A C-ből B besorolási osztályba való besorolásiosztály-váltási COM/PB/04 belső versenyvizsga bizottságának a felperes e versenyvizsga előválogatásán való részvételét a jelentkezés benyújtásának határidejekor szükséges jogállás hiánya miatt megtagadó határozata megsemmisítése iránti kérelem

      Az ítélet rendelkező része

               1.

               A Közszolgálati Törvényszék a keresetet elutasítja.

               2.

               A felek maguk viselik saját költségeiket.

      (1)  HL C 193., 2005.8.6., 36. o. (eredetileg az Európai Közösségek Elsőfokú Bírósága előtt, T-225/08. számon nyilvántartásba vett, majd 2005. december 15-i végzéssel az Európai Unió Közszolgálati Törvényszékéhez áttett ügy).


title: T-200/09. sz. ügy: A Törvényszék 2010. május 18-i végzése — Abertis Infraestructuras kontra Bizottság ( „Megsemmisítés iránti kereset — Összefonódások — A 139/2004/EK rendelet 21. cikkének (4) bekezdése szerinti eljárást lezáró határozat — Keresetindítási határidő — Kiindulópont — Elfogadhatatlanság” )

text:
               17.7.2010

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 195/18

         A Törvényszék 2010. május 18-i végzése — Abertis Infraestructuras kontra Bizottság
   (T-200/09. sz. ügy) (1)

   („Megsemmisítés iránti kereset - Összefonódások - A 139/2004/EK rendelet 21. cikkének (4) bekezdése szerinti eljárást lezáró határozat - Keresetindítási határidő - Kiindulópont - Elfogadhatatlanság”)
   2010/C 195/30
   Az eljárás nyelve: spanyol

      Felek

      Felperes: Abertis Infraestructuras, SA (Barcelone, Spanyolország) (képviselők: M. Roca Junyent és P. Callol García ügyvédek)

      Alperes: az Európai Bizottság (képviselők: V. Di Bucci és É. Gippini Fournier meghatalmazottak)

      Az ügy tárgya

   A Bizottság 2008. augusztus 13-i, a vállalkozások közötti összefonódások ellenőrzéséről szóló, 2004. január 20-i 139/2004/EK tanácsi rendelet (HL L 24., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 8. fejezet 3. kötet, 40. o.) 21. cikkének (4) bekezdése szerinti, a felperes és az Autostrade SpA közötti összefonódásra (COMP/M.4388 — Abertis/Autostrade ügy) vonatkozó eljárást lezáró C(2008) 4494 határozatának megsemmisítése iránti kereset.

      A végzés rendelkező része

               1.

               A Törvényszék a keresetet, mint elfogadhatatlant, elutasítja.

               2.

               A Törvényszék az Abertis Infraestructuras, SA-t kötelezi a költségek viselésére.

      (1)  HL C 167., 2009.7.18.


title: T-252/06. P. sz. ügy: A Közszolgálati Törvényszéknek (harmadik tanács) az F-39/05. sz., Beau kontra Bizottság ügyben 2006. június 28-án hozott ítélete ellen Marie-Yolande Beau által 2006. szeptember 7-én benyújtott fellebbezés

text:
               18.11.2006

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 281/38

         A Közszolgálati Törvényszéknek (harmadik tanács) az F-39/05. sz., Beau kontra Bizottság ügyben 2006. június 28-án hozott ítélete ellen Marie-Yolande Beau által 2006. szeptember 7-én benyújtott fellebbezés
   (T-252/06. P. sz. ügy)
   (2006/C 281/67)
   Az eljárás nyelve: francia
   Felek

      Fellebbező: Marie-Yolande Beau (Párizs, Franciaország) (képviselők: S. Rodrigues és C. Bernard-Glanz ügyvédek)

      A másik fél az eljárásban: az Európai Közösségek Bizottsága
   A fellebbező kérelmei

               —

               Az Elsőfokú Bíróság mondja ki, hogy a jelen fellebbezés elfogadható;

               —

               az Elsőfokú Bíróság helyezze hatályon kívül a Közszolgálati Törvényszéknek az F-39/05. sz. ügyben 2006. június 28-án hozott ítéletét;

               —

               az Elsőfokú Bíróság adjon helyt a fellebbező által első fokon előterjesztett megsemmisítés iránti és kártérítési kereseti kérelmeknek;

               —

               az Elsőfokú Bíróság kötelezze a fellebbezési eljárásban ellenérdekű felet az összes költség viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek
   Fellebbezésében a fellebbező azt állítja egyrészt, hogy bizonyos tényállások téves jogi minősítése révén a Közszolgálati Törvényszék megsértette a közösségi jogot, másrészt pedig a felperes védelemhez való jogának megsértésével eljárási szabálysértést követett el.


title: T-58/15. sz. ügy: 2015. február 4-én benyújtott kereset – Ludwig Bertram kontra OHIM – Seni Vita (Sanivita)

text:
               13.4.2015

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 118/36

         2015. február 4-én benyújtott kereset – Ludwig Bertram kontra OHIM – Seni Vita (Sanivita)
   (T-58/15. sz. ügy)
   (2015/C 118/45)
   A keresetlevél nyelve: német

      Felek

      Felperes: Ludwig Bertram GmbH (Isernhagen, Németország) (képviselő: V. Rust-Sorge ügyvéd)

      Alperes: Belső Piaci Harmonizációs Hivatal (védjegyek és formatervezési minták) (OHIM)

      A másik fél a fellebbezési tanács előtti eljárásban: Seni Vita OHG (Bayreuth, Németország)

      Az OHIM előtti eljárás adatai

      A vitatott védjegy jogosultja: a felperes

      A vitatott védjegy: a 9949959. sz. közösségi ábrás védjegy

      Az OHIM előtti eljárás: felszólalási eljárás

      A megtámadott határozat: az OHIM első fellebbezési tanácsának 2014. november 21-én hozott határozata (R 1087/2013-1. sz. ügy)

      Kereseti kérelmek

   A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék helyezze hatályon kívül a megtámadott határozatot.

      Jogalap

               —

               a 207/2009 rendelet 8. cikke (1) bekezdése b) pontjának megsértése.


title: C-141/13. P. sz. ügy: A Bíróság (hetedik tanács) 2014. július 17-i ítélete – Reber Holding GmbH & Co. KG kontra Belső Piaci Harmonizációs Hivatal (védjegyek és formatervezési minták) (OHIM), Wedl & Hofmann GmbH (Fellebbezés — Közösségi védjegy — Walzer Traum ábrás védjegy — A Walzertraum nemzeti szóvédjegy jogosultja általi felszólalás — A védjegy tényleges használata — Korábbi határozatok figyelmen kívül hagyása — Az egyenlő bánásmód elve)

text:
               15.9.2014

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 315/11

         A Bíróság (hetedik tanács) 2014. július 17-i ítélete – Reber Holding GmbH & Co. KG kontra Belső Piaci Harmonizációs Hivatal (védjegyek és formatervezési minták) (OHIM), Wedl & Hofmann GmbH
   (C-141/13. P. sz. ügy) (1)

   ((Fellebbezés - Közösségi védjegy - Walzer Traum ábrás védjegy - A Walzertraum nemzeti szóvédjegy jogosultja általi felszólalás - A védjegy tényleges használata - Korábbi határozatok figyelmen kívül hagyása - Az egyenlő bánásmód elve))
   2014/C 315/16
   Az eljárás nyelve: német

      Felek

      Fellebbező: Reber Holding GmbH & Co. KG (képviselők: O. Spuhler és M. Geitz Rechtsanwälte)

      A többi fél az eljárásban: Belső Piaci Harmonizációs Hivatal (védjegyek és formatervezési minták) (OHIM) (képviselő: G. Schneider meghatalmazott), Wedl & Hofmann GmbH (képviselő: T. Raubal Rechtsanwalt)

      Rendelkező rész

               1)

               A Bíróság a fellebbezést elutasítja.

               2)

               A Bíróság a Reber Holding GmbH & Co. KG-t kötelezi a költségek viselésére.

      (1)  HL C 141., 2013.5.18.


title: C-292/09. sz. ügy: A Commissione tributaria provinciale di Parma (Olaszország) által 2009. július 27-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — Isabella Calestani kontra Agenzia delle Entrate Ufficio di Parma

text:
               26.9.2009

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 233/10

         A Commissione tributaria provinciale di Parma (Olaszország) által 2009. július 27-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — Isabella Calestani kontra Agenzia delle Entrate Ufficio di Parma
   (C-292/09. sz. ügy)
   2009/C 233/17
   Az eljárás nyelve: olasz

      A kérdést előterjesztő bíróság

   Commissione tributaria provinciale di Parma

      Az alapeljárás felei

      Felperes: Isabella Calestani

      Alperes: Agenzia delle Entrate Ufficio di Parma

      Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

               1.

               A jelen ügy tárgyában történő határozathozatal céljából elengedhetetlennek tűnik tehát annak előzetes döntéshozatali eljárásban történő meghatározása, hogy a 633/72 DPR 19. cikkének (5) bekezdése ellentétes-e a közösségi joggal és a HÉA-semlegesség elvével, különösen pedig hogy az 1977. május 17-i 77/388/EGK hatodik tanácsi irányelv (1) átültetésének elmulasztásáról van e szó, amennyiben a belső jog nem rendelkezik az adómentes tevékenységeket folytató adóalanyok részéről történő beszerzéseket terhelő HÉA levonhatóságáról.

      (1)  HL L 145., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 9. fejezet, 1. kötet, 23. o.


title: T-356/13. P. sz. ügy: A Közszolgálati Törvényszék F-56/11. sz., Lebedef kontra Bizottság ügyben 2013. április 24-én hozott ítélete ellen Giorgio Lebedef által 2013. július 4-én benyújtott fellebbezés

text:
               12.10.2013

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 298/8

         A Közszolgálati Törvényszék F-56/11. sz., Lebedef kontra Bizottság ügyben 2013. április 24-én hozott ítélete ellen Giorgio Lebedef által 2013. július 4-én benyújtott fellebbezés
   (T-356/13. P. sz. ügy)
   2013/C 298/14
   Az eljárás nyelve: francia

      Felek

      Fellebbező: Giorgio Lebedef (Senningerberg, Luxemburg) (képviselő: F. Frabetti ügyvéd)

      A másik fél az eljárásban: Európai Bizottság

      Kérelmek

   A fellebbező azt kéri, hogy a Törvényszék:

               —

               helyezze hatályon kívül a Közszolgálati Törvényszék F-56/11. sz., Lebedef kontra Bizottság ügyben, a fellebbezővel szemben az ugyanazon csoporton belül két besorolási fokozattal való visszavetés szankciót kiszabó 2010. július 6-i fegyelmi határozat megsemmisítése tárgyában 2013. április 24-én hozott ítéletét;

               —

               adjon helyt a felperes által az elsőfokú eljárásban benyújtott kereseti kérelmeknek;

               —

               másodlagosan utalja vissza az ügyet a Közszolgálati Törvényszék elé;

               —

               határozzon a költségekről, és kötelezze az Európai Unió Bizottságát a költségek viselésére.

      Jogalapok és fontosabb érvek

   Fellebbezése alátámasztása érdekében a fellebbező a megtámadott ítélet 35., 36., 44., 45., 56., 57., 69., 70., 71., 77., 78., 86., 95. és 96. pontjával kapcsolatos több kifogására hivatkozik, melyeket a védelemhez való jog és az önkényes eljárás tilalma elvének abban megnyilvánuló megsértésére alapít, hogy a Közszolgálati Törvényszék elferdítette és tévesen értelmezte a tényeket, valamint rosszul értelmezte az elsőfokon benyújtott keresetet és a megtámadott határozatot.


title: T-310/08. sz. ügy: 2008. augusztus 8-án benyújtott kereset – BSH Bosch und Siemens Hausgeräte kontra OHIM (executive edition)

text:
               27.9.2008

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 247/22

         2008. augusztus 8-án benyújtott kereset – BSH Bosch und Siemens Hausgeräte kontra OHIM (executive edition)
   (T-310/08. sz. ügy)
   (2008/C 247/44)
   Az eljárás nyelve: német
   Felek

      Felperes: BSH Bosch und Siemens Hausgeräte GmbH (München, Németország) (képviselő: S. Biagosch ügyvéd)

      Alperes: Belső Piaci Harmonizációs Hivatal (védjegyek és formatervezési minták) (OHIM)
   Kereseti kérelmek

               —

               Az Elsőfokú Bíróság helyezze hatályon kívül a Belső Piaci Harmonizációs Hivatal (védjegyek és formatervezési minták) első fellebbezési tanácsának 2008. június 5-i határozatát (R 845/2007-1. sz. ügy);

               —

               az Elsőfokú Bíróság a Belső Piaci Harmonizációs Hivatalt (védjegyek és formatervezési minták) kötelezze a saját, valamint a felperes költségeinek viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek

      Az érintett közösségi védjegy: a 7., 9. és 11. osztályba tartozó árukra vonatkozó „executive edition” szóvédjegy (4 908 182. sz. bejelentés).

      Az elbíráló határozata: A bejelentés elutasítása.

      A fellebbezési tanács határozata: a fellebbezés elutasítása.

      Jogalapok: A 40/94/EK rendelet (1) 7. cikke (1) bekezdése b) pontjának megsértése, mivel a bejelentett védjegy rendelkezik a szükséges mértékű megkülönböztető képességgel.

      (1)  A közösségi védjegyről szóló, 1993. december 20-i 40/94/EK tanácsi rendelet (HL 1994. L 11. o., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 17. fejezet, 1. kötet, 146. o.).


title: F-101/09. sz. ügy: 2009. december 15-én benyújtott kereset — AA kontra Bizottság

text:
               13.3.2010

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 63/52

         2009. december 15-én benyújtott kereset — AA kontra Bizottság
   (F-101/09. sz. ügy)
   2010/C 63/92
   Az eljárás nyelve: francia

      Felek

      Felperes: AA (Brüsszel, Belgium) (képviselők: K. Van Maldegem és C. Mereu ügyvédek)

      Alperes: Európai Bizottság

      A jogvita tárgya és leírása

   Elsődlegesen a felperesnek az AD6 besorolási fokozat 2. fizetési fokozatába történő besorolásáról szóló határozat részleges megsemmisítése, valamint az alperesnek az okozott nem vagyoni és vagyoni kár megtérítésére kötelezése. Másodlagosan az alperesnek a felperes késedelmes felvétele által okozott nem vagyoni és vagyoni kár megfizetésére kötelezése.

      Kereseti kérelmek

               —

               Elsődlegesen a Közszolgálati Törvényszék semmisítse meg a 2009. február 19-i határozatot abban a részében, amely a felperes végleges besorolását állapítja meg, továbbá az elszenvedett nem vagyoni és vagyoni kárért kötelezze az alperest 320 854 euró összegű kártérítés, valamint 6,75 % mértékű kompenzációs és késedelmi kamat megfizetésére;

               —

               másodlagosan az alperes késedelmes felvétele által okozott nem vagyoni és vagyoni kárért kötelezze az alperest 2 331 246 euró összegű kártérítés, valamint 6,75 % mértékű kompenzációs és késedelmi kamat megfizetésére;

               —

               kötelezze az Európai Bizottságot a költségek viselésére.


title: C-398/17. sz. ügy: A Rechtbank van eerste aanleg te Brussel (Belgium) által 2017. július 3-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Profit Europe NV kontra Belgische Staat

text:
               11.9.2017

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 300/20

         A Rechtbank van eerste aanleg te Brussel (Belgium) által 2017. július 3-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Profit Europe NV kontra Belgische Staat
   (C-398/17. sz. ügy)
   (2017/C 300/25)
   Az eljárás nyelve: holland

      A kérdést előterjesztő bíróság

   Rechtbank van eerste aanleg te Brussel

      Az alapeljárás felei

      Felperes: Profit Europe NV

      Alperes: Belgische Staat

      Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

               1)

               Úgy kell-e értelmezni a KN 7307 19 10 vámtarifaalszámát (1), hogy az magában foglalja az alapügyben szóban forgó csőszerelvények jellemzőivel rendelkező gömbgrafitos öntöttvasból készült csőszerelvényeket, ha ez utóbbiak objektív jellemzőiből az derül ki, hogy lényeges különbség áll fenn a temperöntvényhez képest, mivel a gömbgrafitos öntöttvas nem megfelelő hőkezelés eredményeként válik kovácsolhatóvá, és mivel a gömbgrafitos öntöttvas a temperöntvénytől eltérő grafitalakkal, mégpedig gömbgrafitalakkal rendelkezik temperszénalak helyett?

               2)

               Úgy kell-e értelmezni a KN 7307 11 00 vámtarifaalszámát, hogy az magában foglalja az alapügyben szóban forgó csőszerelvények jellemzőivel rendelkező gömbgrafitos öntöttvasból készült csőszerelvényeket, ha a gömbgrafitos öntöttvas objektív jellemzőiből az derül ki, hogy az lényegében megegyezik a nem temperöntvény objektív jellemzőivel?

               3)

               A KN 7307 19 10 vámtarifaalszámra vonatkozó magyarázó megjegyzéseit, amelyek megállapítják, hogy a temperöntvénybe beletartozik a gömbgrafitos öntöttvas is, figyelmen kívül kell-e hagyni annyiban, amennyiben az említett magyarázó megjegyzések szerint a temperöntvénybe beletartozik a gömbgrafitos öntöttvas is, ha megállapítható, hogy a gömbgrafitos öntöttvas esetében nem temperöntvényről van szó?

      (1)  A vám- és a statisztikai nómenklatúráról, valamint a Közös Vámtarifáról szóló, 1987. július 23-i 2658/87/EGK tanácsi rendelet (HL 1987. L 256., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 2. fejezet, 2. kötet, 382. o.)


title: C-34/14. sz. ügy: A Finanzgericht München (Németország) által 2014. január 24-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Puma SE kontra Hauptzollamt Nürnberg

text:
               24.6.2014

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 194/10

         A Finanzgericht München (Németország) által 2014. január 24-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Puma SE kontra Hauptzollamt Nürnberg
   (C-34/14. sz. ügy)
   2014/C 194/11
   Az eljárás nyelve: német

      A kérdést előterjesztő bíróság

   Finanzgericht München

      Az alapeljárás felei

      Felperes: Puma SE

      Alperes: Hauptzollamt Nürnberg

      Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

               1)

               Összességében érvényes-e a Kínai Népköztársaságból és Vietnamból származó, egyes bőr felsőrésszel rendelkező lábbelik behozatalára vonatkozó végleges dömpingellenes vám kivetéséről és a kivetett ideiglenes vám végleges beszedéséről szóló, 2006. október 5-i 1472/2006/EK tanácsi rendelet (1) és a 384/96/EK tanácsi rendelet (2) 11. cikkének (2) bekezdése szerinti, az intézkedések lejárati felülvizsgálatot követően a Vietnamból és a Kínai Népköztársaságból származó, egyes bőr felsőrésszel rendelkező lábbelik behozatalára vonatkozó, a Makaó Különleges Közigazgatási Területről szállított – a Makaóból való származás bejelentésére tekintet nélkül –, egyes bőr felsőrésszel rendelkező lábbelik behozatalára kiterjesztett – végleges dömpingellenes vám kivetéséről szóló, 2009. december 22-i 1294/2009/EU tanácsi végrehajtási rendelet (3), amennyiben azokat nem semmisítették meg a Bíróság C-249/10. P. sz. ügyben és C-247/10. P. sz. ügyben 2012. február 2-án és 2012. november 15-én hozott ítéletei?

               2)

               Amennyiben az első kérdésre nemleges válasz adandó, de az említett rendeletek összességében nem érvénytelenek:

                           a)

                           Azon kínai népköztársaságbeli (a továbbiakban: KNK) és vietnami exportőrök és termelők közül, akiktől a felperes 2006–2011-ben termékeket vásárolt, mely exportőrök és termelők tekintetében érvénytelen a Kínai Népköztársaságból és Vietnamból származó, egyes bőr felsőrésszel rendelkező lábbelik behozatalára vonatkozó végleges dömpingellenes vám kivetéséről és a kivetett ideiglenes vám végleges beszedéséről szóló, 2006. október 5-i 1472/2006/EK tanácsi rendelet és a 384/96/EK tanácsi rendelet 11. cikkének (2) bekezdése szerinti, az intézkedések lejárati felülvizsgálatot követően a Vietnamból és a Kínai Népköztársaságból származó, egyes bőr felsőrésszel rendelkező lábbelik behozatalára vonatkozó, a Makaó Különleges Közigazgatási Területről szállított – a Makaóból való származás bejelentésére tekintet nélkül –, egyes bőr felsőrésszel rendelkező lábbelik behozatalára kiterjesztett – végleges dömpingellenes vám kivetéséről szóló, 2009. december 22-i 1294/2009/EU tanácsi végrehajtási rendelet?

                           b)

                           A Vámkódex 236. cikke (2) bekezdésének második albekezdése értelmében vett előre nem látható körülménynek vagy vis maiornak minősül-e az említett rendeletek teljes vagy részleges megsemmisítése?

      (1)  HL L 275., 1. o.

      (2)  Az Európai Közösségben tagsággal nem rendelkező országokból érkező dömpingelt behozatallal szembeni védelemről szóló, 1995. december 22-i 384/96/EK tanácsi rendelet (HL L 56., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 11. fejezet, 10. kötet, 45. o.)

      (3)  HL L 352., 1. o.


title: T-290/14. sz. ügy: 2014. április 29-én benyújtott kereset – Portnov kontra Tanács

text:
               24.6.2014

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 194/34

         2014. április 29-én benyújtott kereset – Portnov kontra Tanács
   (T-290/14. sz. ügy)
   2014/C 194/45
   Az eljárás nyelve: francia

      Felek

      Felperes: Andriy Portnov (Kijev, Ukrajna) (képviselő: M. Cessieux ügyvéd)

      Alperes: az Európai Unió Tanácsa

      Kérelmek

   A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:

               —

               nyilvánítsa Andriy Portnov keresetét elfogadhatónak;

               —

               semmisítse meg az ukrajnai helyzetre tekintettel egyes személyekkel, szervezetekkel és szervekkel szembeni korlátozó intézkedések meghozataláról szóló, 2014. március 5–i 208/2014/EU tanácsi rendeletet a felperest érintő részében;

               —

               semmisítse meg az ukrajnai helyzetre tekintettel egyes személyekkel, szervezetekkel és szervekkel szembeni korlátozó intézkedések meghozataláról szóló, 2014. március 5–i 2014/119/KKBP tanácsi határozatot a felperest érintő részében;

               —

               az Európai Unió Tanácsát kötelezze a költségek viselésére a Törvényszék eljárási szabályzatának 87. és 91. cikke alapján.

      Jogalapok és fontosabb érvek

   Keresete alátámasztása érdekében a felperes öt jogalapra hivatkozik.

               1.

               Az első jogalap az Európai Unió Alapjogi Chartájának 34. cikkében és az emberi jogok és alapvető szabadságok védelméről szóló európai egyezmény 6. és 13. cikkében kimondott, az európai jog alapelvei által biztosított védelemhez való jog és a hatékony jogorvoslathoz való jog megsértésén alapul.

               2.

               A második jogalap a megtámadott jogi aktusok elégtelen indokolásán alapul.

               3.

               A harmadik jogalap a 2014/119/KKBP határozat 1. cikkében és a 208/2014/EU rendelet (4) preambulumbekezdésében rögzített szankció kritériumának figyelmen kívül hagyásán alapul.

               4.

               A negyedik jogalap a ténybeli tévedés fennállására alapul, amennyiben A. Portnov ellen a megtámadott jogi aktusok elfogadásakor Ukrajnában semmilyen büntetőeljárás nem volt folyamatban azon tények miatt, amelyekre vele szemben a Tanács hivatkozik.

               5.

               Az ötödik jogalap az Európai Unió Alapjogi Chartájának 17. cikke, valamint az emberi jogok és alapvető szabadságok védelméről szóló európai egyezményhez fűzött első kiegészítő jegyzőkönyv 1. cikke által védelemben részesített közösségi jog alapelv, a tulajdon tiszteletben tartásához való alapvető jog megsértésén alapul.


title: T-366/09. sz. ügy: 2009. szeptember 17-én benyújtott kereset — Insula kontra Bizottság

text:
               21.11.2009

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 282/53

         2009. szeptember 17-én benyújtott kereset — Insula kontra Bizottság
   (T-366/09. sz. ügy)
   2009/C 282/100
   Az eljárás nyelve: francia

      Felek

      Felperes: Conseil scientifique international pour le développement des îles (Insula) (Párizs, Franciaország) (képviselők: J.-D. Simonet és P. Marsal ügyvédek)

      Alperes: az Európai Közösségek Bizottsága

      Kereseti kérelmek

               —

               Az Elsőfokú Bíróság állapítsa meg, hogy a kereset elfogadható és megalapozott;

               —

               az Elsőfokú Bíróság állapítsa meg, hogy a Bizottság 114 996,82 euró visszafizetése iránti kérelme megalapozatlan, következésképpen kötelezze a Bizottságot 114 996,82 euróra vonatkozó jóváírási értesítés kibocsátására;

               —

               az Elsőfokú Bíróság állapítsa meg, hogy a Bizottság 253 617,08 euró visszafizetése iránti kérelme részben megalapozott, következésképpen kötelezze a Bizottságot 174 044,85 euróra vonatkozó jóváírási értesítés kibocsátására;

               —

               az Elsőfokú Bíróság kötelezze a Bizottságot 146 261,06 euró összegű kártérítés fizetésére;

               —

               másodlagosan, az Elsőfokú Bíróság állapítsa meg, hogy a felperes jogosult 573 273,42 euró összegű kompenzációs támogatásra;

               —

               a Bizottságot kötelezze a költségek viselésére.

      Jogalapok és fontosabb érvek

   A választottbírósági kikötésen alapuló jelen keresettel a felperes annak megállapítását kéri az Elsőfokú Bíróságtól, hogy azon terhelési értesítések, amelyekkel a Bizottság az OLAF által készített vizsgálati jelentés alapján a felperesnek kifizetett előlegek visszafizetését követeli, összeegyeztethetetlenek az Energiáról, Környezetről és Fenntartható fejlődésről szóló kutatási, technológiai fejlesztési és demonstrációs egyedi programba, valamint az ALTENER II. programba illeszkedő projektek keretében megkötött különböző szerződések rendelkezéseivel.
   A felperes által hivatkozott jogalapok és fő érvek alapvetően megegyeznek a T-246/09. sz., Insula kontra Bizottság ügy keretében előterjesztettekkel.


title: T-368/07. sz. ügy: 2007. szeptember 26-án benyújtott kereset – Litvánia kontra Bizottság

text:
               24.11.2007

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 283/35

         2007. szeptember 26-án benyújtott kereset – Litvánia kontra Bizottság
   (T-368/07. sz. ügy)
   (2007/C 283/64)
   Az eljárás nyelve: litván
   Felek

      Felperes: Litván Köztársaság (képviselő: D. Kriaučiūnas meghatalmazott)

      Alperes: az Európai Közösségek Bizottsága
   Kereseti kérelmek

               —

               Az Elsőfokú Bíróság semmisítse meg a 2007. július 13-i C(2007)3407 végleges bizottsági határozatot (1);

               —

               az Elsőfokú Bíróság kötelezze az Európai Közösségek Bizottságát a költségek viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek
   A felperes előadja, hogy a megtámadott határozat, amelyről 2007. július 16-án értesítették, jogellenes; keresetében a következő jogalapokra hivatkozik:
   1.   A Bizottság túllépte hatáskörét.
   A felperes arra hivatkozik, hogy a Bizottság, amikor egyoldalú döntést hozott Litvánia nemzeti kiosztási tervének végleges tartalmát illetően, túllépte a 2003/87/EK irányelv által ráruházott hatáskört, amennyiben ezen irányelv rendelkezései feljogosítják ugyan a Bizottságot arra, hogy a tagállamok által készített nemzeti kiosztási terveket megvizsgálja, arra nem jogosítják fel, hogy a tagállamok által készített és benyújtott nemzeti kiosztási tervek teljes figyelmen kívül hagyásával határozza meg a kibocsátási egységek összmennyiségét.
   2.   Az európai közösségi jog megsértése.

               2.1.

                  A 2003/87/EK irányelv célkitűzéseinek figyelmen kívül hagyása: amikor a Bizottság a megtámadott határozatban a 2008 és 2012 közötti időszakra vonatkozóan a nemzeti kibocsátási szintet a Litvánia által az Egyesült Nemzetek éghajlat-változási keretegyezményéhez csatolt Kyotói Jegyzőkönyv értelmében vállalt kötelezettségekből következő szintnél alacsonyabb szintben határozta meg, figyelmen kívül hagyta a 2003/87 irányelv tényleges célkitűzéseit, amely irányelv gazdasági szempontból a Kyotói Jegyzőkönyv aláíró felei által az üvegházhatást okozó gázok kibocsátásával kapcsolatban vállalt kötelezettségek teljesítésének hatékony eszköze.

               2.2.

                  A gondos ügyintézés és a jóhiszemű együttműködés elvének megsértése: a megtámadott határozat sérti a gondos ügyintézés és a jóhiszemű együttműködés elvét, amennyiben a Bizottság figyelmen kívül hagyva a litván nemzeti kibocsátási terv készítésekor végzett vizsgálatot, Litvániával lényegében nem konzultálva a saját maga által választott módszer alapján külön vizsgálatot végzett a kibocsátási egységek maximális összmennyiségének meghatározása végett.

               2.3.

                  A 2003/87/EK irányelv rendelkezéseinek és a jogbiztonság elvének megsértése: a megtámadott határozat sérti a 2003/87 irányelv 9. cikkének (1) bekezdését, valamint 11. cikkének (2) bekezdését, amennyiben a Bizottság – figyelmen kívül hagyva a litván nemzeti kiosztási tervben benyújtott adatokat, és a Litvánia által alkalmazott számítási módszert mint nem megfelelőt elutasítva – csak és kizárólag az általa a kiosztható kibocsátási egységek maximális összmennyiségének meghatározása céljából kiválasztott módszer alkalmazásával szerzett adatokra támaszkodott. Továbbá ennek a korábban Litvánia számára ismeretlen módszernek az alkalmazásával a Bizottság megsértette a jogbiztonság elvét.

               2.4.

                  A hátrányos megkülönböztetés tilalmának megsértése: a megtámadott határozat sérti a hátrányos megkülönböztetés tilalmát, amennyiben a Bizottság a kibocsátási egységek maximális összmennyiségének meghatározásához a saját maga által kiválasztott módszer alkalmazva figyelmen kívül hagyta Litvánia sajátos helyzetét. A határozat továbbá azt eredményezte, hogy lényegesen eltérő helyzeteket ugyanúgy kezeltek.

               2.5.

                  A 2003/87/EK irányelv 9. cikke (1) és (3) bekezdésének, illetve az irányelv III. melléklete negyedik kritériumának való meg nem felelés: a megtámadott határozat sérti a 2003/87 irányelv 9. cikkében meghatározott, az irányelv III. mellékletében felsorolt kritériumokon alapuló kötelezettséget, amennyiben ok nélkül figyelmen kívül hagyta az említet mellékletben meghatározott negyedik kritériumot, és azon tényt, hogy Litvániában növelni kell a fosszilis fűtőanyagot használó erőművek villamosenergia-termelését azon kötelezettségvállalás következtében, miszerint 2009-ig bezárják az Ignalina atomerőművet.

         3.   Az európai közösségi jog lényeges eljárási szabályainak megsértése.
   A felperes úgy érvel, hogy a megtámadott határozat elfogadásának módja sérti a lényeges eljárási szabályokat, amennyiben először is a Bizottság megsértette a 2003/87 irányelv rendelkezéseit, amikor a megtámadott határozatban lényegében elutasította a C(2006)5613 végleges határozat felülvizsgálatát, másodszor pedig a megtámadott határozat nem megfelelően és nem kellőképpen indokolt, és ennélfogva sérti az EK 253. cikkben és a 2003/87 irányelv 9. cikke (3) bekezdésében meghatározott követelményeket. Ráadásul a Bizottság nem teljesítette az ezen irányelvben a vizsgálat időtartamára vonatkozó eljárási kötelezettségét.
   4.   Nyilvánvalóan téves értékelés.
   A felperes szerint a Bizottság, amikor megvizsgálta Litvánia módosított nemzeti kiosztási tervét, először is figyelmen kívül hagyta azokat a különleges és objektív körülményeket, amelyeket Litvánia kiemelt, és amelyek a felmerült szennyeződés kibocsátási szintet eredményezték, másodszor pedig nem megfelelő számítási módszert alkalmazott, és pontatlan adatokra támaszkodott, ami a Litvánia számára engedélyezett kibocsátási egységek maximális összmennyiségének helytelen meghatározásához vezetett.

      (1)  A Litvánia által a 2008 és 2012 közötti időszakra vonatkozóan a 2003/87/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL 2003 L 275., 32. o.; magyar nyelvű különkiadás 15. fejezet, 7. kötet, 631. o.) szerint bejelentett, az üvegházhatást okozó gázok kibocsátási egységeinek kiosztására vonatkozó nemzeti tervről szóló, 2006. november 29-i C(2006)5613 végleges bizottsági határozat 3. cikke (3) bekezdésének megfelelően Litvánia által bejelentett, az üvegházhatású gázok kibocsátási egységeire vonatkozó nemzeti kiosztási terv módosításáról szóló, 2007. július 13-i bizottsági határozat.


title: T-15/14. sz. ügy: A Törvényszék 2016. március 3-i ítélete – Simet kontra Bizottság („Állami támogatások — Az olasz hatóságok által közszolgáltatásért nyújtott visszamenőleges kompenzáció — Az 1987 és 2003 között nyújtott régióközi autóbuszos szállítási szolgáltatások — A támogatást a belső piaccal összeegyeztethetetlennek nyilvánító határozat — Valamely közszolgáltatási kötelezettség fenntartása — Kompenzáció nyújtása — 1191/69/EGK rendelet”)

text:
               18.4.2016

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 136/29

         A Törvényszék 2016. március 3-i ítélete – Simet kontra Bizottság
   (T-15/14. sz. ügy) (1)

   ((„Állami támogatások - Az olasz hatóságok által közszolgáltatásért nyújtott visszamenőleges kompenzáció - Az 1987 és 2003 között nyújtott régióközi autóbuszos szállítási szolgáltatások - A támogatást a belső piaccal összeegyeztethetetlennek nyilvánító határozat - Valamely közszolgáltatási kötelezettség fenntartása - Kompenzáció nyújtása - 1191/69/EGK rendelet”))
   (2016/C 136/40)
   Az eljárás nyelve: olasz

      Felek

      Felperes: Simet SpA (Rossano Calabro [Olaszország]) (képviselők: A. Clarizia, C. Varrone és P. Clarizia ügyvédek)

      Alperes: Európai Bizottság (képviselők: G. Conte, D. Grespan és P.-J. Loewenthal meghatalmazottak)

      Az ügy tárgya

   A Simet SpA részére az 1987 és 2003 között nyújtott közlekedési közszolgáltatásokért járó kompenzációról (SA.33037 [2012/C] sz. állami támogatási intézkedés – Olaszország) szóló, 2013. október 2-i 2014/201/EU bizottsági határozat (HL 2014. L 114., 67. o.) megsemmisítése iránti kérelem.

      Az ítélet rendelkező része

               1)

               A Törvényszék a keresetet elutasítja.

               2)

               A Törvényszék a Simet SpA-t kötelezi saját költségeinek, valamint az Európai Bizottság részéről felmerült költségeknek a viselésére.

      (1)  HL C 52., 2014.2.22.


title: A C-11/03. sz. ügy törlése

text:
               5.3.2005

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 57/23

         A C-11/03. sz. ügy (1) törlése
   (2005/C 57/38)

      (Az eljárás nyelve: holland)

   2004. október 25-i végzésével az Európai Közösségek Bíróságának elnöke elrendelte a C-11/03. sz. (a Raad van State előzetes döntéshozatal iránti kérelme) Boss Pharma NV kontra Belgische Staat ügy törlését.

      (1)  HL C 55., 2003.3.8.


title: C-95/12. sz. ügy: 2012. február 21-én benyújtott kereset — Európai Bizottság kontra Német Szövetségi Köztársaság

text:
               21.4.2012

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 118/19

         2012. február 21-én benyújtott kereset — Európai Bizottság kontra Német Szövetségi Köztársaság
   (C-95/12. sz. ügy)
   2012/C 118/32
   Az eljárás nyelve: német

      Felek

      Felperes: Európai Bizottság (képviselők: E. Montaguti és G. Braun meghatalmazottak)

      Alperes: Német Szövetségi Köztársaság

      Kereseti kérelmek

   A felperes azt kéri, hogy a Bíróság

               —

               állapítsa meg, hogy a Német Szövetségi Köztársaság — mivel nem tett meg valamennyi, az Európai Unió Bírósága C-112/05. sz., Bizottság kontra Németország ügyben 2007. október 23-án hozott, a VW-törvény rendelkezéseinek uniós joggal való összeegyeztethetetlenségére vonatkozó ítéletében (1) foglaltak teljesítéséhez szükséges intézkedést — nem teljesítette az EUMSZ 260. cikk (2) bekezdéséből eredő kötelezettségeit;

               —

               kötelezze a Német Szövetségi Köztársaságot, hogy az Európai Uniós saját forrásai számlájára napi 282 725,10 euró kényszerítő bírságot, valamint napi 31 114,72 euró átalányösszeget fizessen;

               —

               a Német Szövetségi Köztársaságot kötelezze a költségek viselésére.

      Jogalapok és fontosabb érvek

   A Bíróság C-112/05. sz., Bizottság kontra Németország ügyben hozott ítéletét 2007. október 23-án hirdették ki. Ebben az ügyben a Bizottság lényegében azzal érvelt, hogy a VW-törvény három rendelkezése azáltal, hogy az általános szabályoktól eltérve minden részvényes szavazati jogát a Volkswagen alaptőkéjének 20 %-ára korlátozzák, másrészt a képviselt tőke több mint 80 %-os többségét írják elő a közgyűlés olyan határozatainak meghozatalához, amelyekhez az általános szabályok szerint csak 75 %-os többség szükséges, harmadrészt pedig az általános szabályoktól eltérve megengedik, hogy a szövetségi állam és Alsószászország tartomány két-két tagot delegáljon a Volkswagen felügyelőbizottságába, alkalmasak arra, hogy visszatartsanak a közvetlen befektetésektől, ennek következtében pedig az EK 56. cikk értelmében korlátozzák a tőke szabad mozgását.
   A Bíróság fent említett ítéletéből kitűnik, hogy a VW-törvény mindhárom kifogásolt rendelkezése önmagában véve sérti a tőke szabad mozgását.
   A Német Szövetségi Köztársaság által elfogadott törvény, amellyel véleménye szerint teljesítette a Bíróság ítéletében foglaltakat, azonban továbbra is azt írja elő, hogy az alaptőke több mint 80 %-os többsége szükséges a Volkswagen AG közgyűlése olyan határozatainak meghozatalához, amelyekhez a részvénytársaságokról szóló törvény rendelkezései szerinti a határozathozatal során képviselt alaptőke 75 %-os többsége szükséges. A Szövetségi Köztársaság ezt a C-112/05. sz. ítélet rendelkező részére való utalással igazolja, amely szerint e rendelkezés csak a másik két rendelkezéssel összefüggésben véve jogellenes. E rendelkezés önmagában véve azonban nem minősül a tőke szabad mozgása korlátozásának.
   A Bizottság szerint az ítélet rendelkező részének megfogalmazása nem zárja ki mindhárom, önmagában vett kifogásolt rendelkezés jogellenességét. Valamely ítéletben foglaltak teljesítéséhez ugyanis nem csak annak rendelkező részét, hanem a határozat indokolását is figyelembe kell venni. A jelen ügy adott összefüggésében ezért úgy tűnik, a Szövetségi Köztársaság különösen távoli érveket hoz fel a Bíróság ítéletében foglaltak hiánytalan teljesítése elmulasztásának kizárólag az ítélet rendelkező részében szereplő „egybevetett” kifejezéssel történő igazolásához. Az ilyen értelmezés nemcsak az ítélet egész indokolását, hanem a Bíróságnak az úgynevezett „aranyrészvényekre” vonatkozó ítélkezési gyakorlatát is figyelmen kívül hagyja.
   A Bizottság ezért köteles az EUMSZ 260. cikk (2) bekezdése alapján ismét ezzel az üggyel a Bírósághoz fordulni. A pénzügyi szankciók mértékét az átalányösszegek és kényszerítő bírságok számítására vonatkozó adatok naprakésszé tételéről szóló, 2011. szeptember 1-jei bizottsági közlemény (2) alapján állapították meg.

      (1)  EBHT 2007., I-8995. o.

      (2)  HL 2011. C 12., 1. o.


title: C-230/07. sz. ügy: A Bíróság (nyolcadik tanács) 2008. október 9-i ítélete – Az Európai Közösségek Bizottsága kontra Holland Királyság (Tagállami kötelezettségszegés – 2002/22/EK irányelv – Elektronikus hírközlés – Egységes európai segélyhívószám – A hívó helyének meghatározása – Az előírt határidőn belüli átültetés elmaradása)

text:
               21.3.2009

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 69/5

         A Bíróság (nyolcadik tanács) 2008. október 9-i ítélete – Az Európai Közösségek Bizottsága kontra Holland Királyság
   (C-230/07. sz. ügy) (1)

   (Tagállami kötelezettségszegés - 2002/22/EK irányelv - Elektronikus hírközlés - Egységes európai segélyhívószám - A hívó helyének meghatározása - Az előírt határidőn belüli átültetés elmaradása)
   (2009/C 69/07)
   Az eljárás nyelve: holland
   Felek

      Felperes: az Európai Közösségek Bizottsága (képviselők: W. Wils és M. Shotter meghatalmazottak)

      Alperes: Holland Királyság (képviselő: C. M. Wissels meghatalmazott)

      Az alperest támogató beavatkozó: Litván Köztársaság (képviseli: D. Kriaučiūnas meghatalmazott)
   Tárgy
   Tagállami kötelezettségszegés – Az egyetemes szolgáltatásról, valamint az elektronikus hírközlő hálózatokhoz és elektronikus hírközlési szolgáltatásokhoz kapcsolódó felhasználói jogokról szóló, 2002. március 7-i 2002/22/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv („Egyetemes szolgáltatási irányelv”) (HL L 108., 51. o.; magyar nyelvű különkiadás 13. fejezet, 29. kötet, 367. o.) 26. cikke (3) bekezdésének való megfeleléshez szükséges rendelkezések előírt határidőn belüli elfogadásának elmulasztása
   Rendelkező rész

               1)

               A Holland Királyság – mivel a „112” egységes európai segélyhívószámra irányuló hívások esetében a hívó helyére vonatkozó információkat a műszakilag megvalósítható mértékben nem bocsátotta a sürgősségi feladatot ellátó hatóságok rendelkezésére – nem teljesítette az egyetemes szolgáltatásról, valamint az elektronikus hírközlő hálózatokhoz és elektronikus hírközlési szolgáltatásokhoz kapcsolódó felhasználói jogokról szóló, 2002. március 7-i 2002/22/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv („Egyetemes szolgáltatási irányelv”) 26. cikkének (3) bekezdéséből eredő kötelezettségeit.

               2)

               A Bíróság a Holland Királyságot kötelezi a költségek viselésére.

               3)

               A Litván Köztársaság maga viseli saját költségeit.

      (1)  HL C 155., 2007.7.7.


title: T-38/13. sz. ügy: A Törvényszék 2014. május 8-i ítélete – Pedro Group kontra OHIM – Cortefiel (PEDRO) (Közösségi védjegy — Felszólalási eljárás — A PEDRO közösségi szóvédjegy bejelentése — Pedro del Hierro korábbi ábrás közösségi védjegy — A lajstromozás részleges megtagadása — Viszonylagos kizáró okok — A korábbi védjegy tényleges használata — A korábbi védjegy fokozott megkülönböztető képessége — Összetéveszthetőség — A 207/2009/EK rendelet 8. cikke (1) bekezdésének b) pontja)

text:
               24.6.2014

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 194/23

         A Törvényszék 2014. május 8-i ítélete – Pedro Group kontra OHIM – Cortefiel (PEDRO)
   (T-38/13. sz. ügy) (1)

   ((Közösségi védjegy - Felszólalási eljárás - A PEDRO közösségi szóvédjegy bejelentése - Pedro del Hierro korábbi ábrás közösségi védjegy - A lajstromozás részleges megtagadása - Viszonylagos kizáró okok - A korábbi védjegy tényleges használata - A korábbi védjegy fokozott megkülönböztető képessége - Összetéveszthetőség - A 207/2009/EK rendelet 8. cikke (1) bekezdésének b) pontja))
   2014/C 194/30
   Az eljárás nyelve: angol

      Felek

      Felperes: Pedro Group Pte Ltd (Szingapúr, Szingapúr) (képviselő: B. Brandreth ügyvéd)

      Alperes: Belső Piaci Harmonizációs Hivatal (védjegyek és formatervezési minták) (OHIM) (képviselők: M. Vuijst és J. Crespo Carillo meghatalmazottak)

      A másik fél a fellebbezési tanács előtti eljárásban, beavatkozó a Törvényszék előtti eljárásban: Cortefiel, SA (Madrid, Spanyolország) (képviselők: kezdetben H. Mosback, P. López Ronda, G. Macias Bonilla és G. Marín Raigal, később P. López Ronda, G. Macias Bonilla és G. Marín Raigal ügyvédek)

      Az ügy tárgya

   Az OHIM negyedik fellebbezési tanácsának a Cortefiel, SA és a Pedro Group Pte Ltd. közötti felszólalási eljárással kapcsolatban 2012. november 26-án hozott határozata (R 271/2011–4. sz. ügy) ellen benyújtott kereset.

      Rendelkező rész

               1)

               A Törvényszék a keresetet elutasítja.

               2)

               A Törvényszék a Pedro Group Pte Ltd.-t kötelezi a költségek viselésére.

      (1)  HL C 101., 2013.4.6.


title: T-312/14. sz. ügy: 2014. április 28-án benyújtott kereset – Federcoopesca és társai kontra Bizottság

text:
               24.6.2014

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 194/36

         2014. április 28-án benyújtott kereset – Federcoopesca és társai kontra Bizottság
   (T-312/14. sz. ügy)
   2014/C 194/47
   Az eljárás nyelve: olasz

      Felek

      Felperesek: Federazione Nazionale delle Cooperative della Pesca (Federcoopesca) (Róma, Olaszország), Associazione Lega Pesca (Róma), és AGCI AGR IT AL (Róma) (képviselők: L. Caroli és S. Ventura ügyvédek)

      Alperes: Európai Bizottság

      Kérelmek

   A felperesek azt kérik, hogy a Törvényszék:

               —

               semmisítse meg az olasz halászati ellenőrzési rendszer hiányosságainak kezelésére irányuló cselekvési terv létrehozásáról szóló, 2013. december 6-i bizottsági határozatot (Action plan – C (2013) 8635 final), különösen a határozat mellékletét képező cselekvési terv 13., 15., 16. és 17. pontja tekintetében.

               —

               az alperest kötelezze az eljárás költségeinek viselésére.

      Jogalapok és fontosabb érvek

   A jelen eljárás keretében megtámadott határozat a közös halászati politika szabályainak az olasz hatóságok általi alkalmazásával összefüggésben megállapított hiányosságok kezelésére irányul.
   Keresetük alátámasztása érdekében a felperesek négy jogalapra hivatkoznak.

               1.

               Az első, az indokolás hiányára, illetve elégtelenségére alapított jogalap

                           —

                           A felperesek e tekintetben azzal érvelnek, hogy a megtámadott jogi aktust a közös halászati politika bizonyos szabályainak alkalmazásával összefüggésben feltárt bizonyos szabálytalanságok kezelése céljából hozták. A jogi aktus azonban nem tartalmaz semmiféle tájékoztatást e szabálytalanságok tekintetében, ekként pedig nem teszi lehetővé az annak elfogadását eredményező logikai folyamat meghatározását. Ez az érvénytelenségi ok annál inkább súlyos, mivel ezek az intézkedések eltérnek a korábbi uniós jogi aktusoktól.

               2.

               A második, a Szerződések, valamint az azok alkalmazásával kapcsolatos szabályok megsértésére alapított jogalap

                           —

                           A felperesek e tekintetben azzal érvelnek, hogy a megtámadott határozat sérti a Szerződéseket, valamint az 1224/2009 rendelet 102. cikkének (4) bekezdését, továbbá hogy azt hatáskör hiányában fogadták el. A megtámadott határozat nem az ellenőrzési rendszer megerősítésére irányul, hanem az elsődleges jogban elő nem írt, ráadásul azokkal ellentétes új kötelezettségeket állapít meg.

               3.

               A harmadik, a hátrányos megkülönböztetés, az ésszerűség és az arányosság elveinek megsértésére alapított jogalap

                           —

                           A felperesek e tekintetben azzal érvelnek, hogy a határozat sérti az állampolgárságon alapuló megkülönböztetés tilalmát, mivel új és súlyosabb kötelezettségeket állapít meg az olasz halászokra nézve. Az intézkedések továbbá nyilvánvalóan semmilyen ésszerű módon nem kapcsolódnak az elérni kívánt célhoz, valamint alapvetően ésszerűtlenek és aránytalanok, mivel nem lehet meghatározni a halászokra rótt kötelezettségek és a határozat céljának megvalósítása között fennálló kapcsolatot.

               4.

               A negyedik, a súlyos jogsértések rendszerének, és különösen az 1224/2009 rendelet 92. cikkének jogellenességére, valamint a szankciókkal összefüggésben a fokozatosság és az arányosság elveinek megsértésére alapított jogalap

                           —

                           A felperesek e tekintetben azzal érvelnek, hogy – a szankciók fokozatos rendszerét megállapító 1224/2009 rendelettel ellentétben – a megtámadott határozat súlyos jogsértés esetére a halászati engedély automatikus felfüggesztését, ismételt jogsértés esetére pedig annak végleges visszavonását írja elő. A határozat tehát az automatikus és visszavonhatatlan szankciók eltérő és jelentősen hátrányosabb rendszerével váltja fel a rendelet szabályait. Ezenfelül úgy tűnik, hogy a cselekvési tervben előírt szankciórendszer súlyosan sérti a szankciók fokozatosságának elvét, a jogsértés súlyossága tekintetében a szankciók arányosságának elvét, valamint a szankciók személyességének elvét, mivel attól függetlenül bünteti az engedély jogosultját, hogy ki követte el a jogsértést.


title: T-236/08. sz. ügy: Az Elsőfokú Bíróság 2009. február 24-i végzése – HPA kontra Bizottság

text:
               18.4.2009

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 90/39

         Az Elsőfokú Bíróság 2009. február 24-i végzése – HPA kontra Bizottság
   (T-236/08. sz. ügy) (1)

   2009/C 90/63

      Az eljárás nyelve: holland

   A nyolcadik tanács elnöke elrendelte az ügy törlését.

      (1)  HL C 223., 2008.8.30.


title: C-157/10. sz. ügy: A Bíróság (első tanács) 2011. december 8-i ítélete (a Tribunal Supremo (Spanyolország) előzetes döntéshozatal iránti kérelme) — Banco Bilbao Vizcaya Argentaria, SA kontra Administración General del Estado (A tőke szabad mozgása — Társasági adó — A kettős adóztatás elkerüléséről szóló egyezmény — A más tagállamokban felszámítható, de be nem szedett adó levonásának tilalma)

text:
               4.2.2012

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 32/8

         A Bíróság (első tanács) 2011. december 8-i ítélete (a Tribunal Supremo (Spanyolország) előzetes döntéshozatal iránti kérelme) — Banco Bilbao Vizcaya Argentaria, SA kontra Administración General del Estado
   (C-157/10. sz. ügy) (1)

   (A tőke szabad mozgása - Társasági adó - A kettős adóztatás elkerüléséről szóló egyezmény - A más tagállamokban felszámítható, de be nem szedett adó levonásának tilalma)
   2012/C 32/12
   Az eljárás nyelve: spanyol

      A kérdést előterjesztő bíróság

   Tribunal Supremo

      Az alapeljárás felei

      Felperes: Banco Bilbao Vizcaya Argentaria, SA

      Alperes: Administración General del Estado

      Tárgy

   Előzetes döntéshozatal iránti kérelem — Tribunal Supremo — Az EUMSZ 63. és 65. cikkének értelmezése — Társasági adó — Olyan kettős adóztatás elkerüléséről szóló nemzeti szabályozás és egyezmény, amely tiltja, hogy az Európai Unió más tagállamai területén keletkezett jövedelem után fizetendő, de be nem szedett adó összege beszámításra kerüljön

      Rendelkező rész

   Az EGK-Szerződés 67. cikkével és a Szerződés [Amszterdami Szerződéssel hatályon kívül helyezett] 67. cikkének végrehajtásáról szóló, 1988. június 24-i 88/361/EGK tanácsi irányelv 1. cikkével nem ellentétes az az alapügy tárgyát képezőhöz hasonló tagállami szabályozás, amely a társasági adó vonatkozásában a kettős adóztatás elkerülésére irányuló rendelkezések körében tiltja, hogy az Európai Unió más tagállamaiban keletkezett és az utóbbi államok területén társaságiadó-fizetési kötelezettség alá eső jövedelem után fizetendő adó összege levonásra kerüljön, amennyiben az adót annak megállapítása ellenére adómentesség, adójóváírás vagy más adókedvezmény folytán nem kell megfizetni, feltéve hogy e szabályozás nem hátrányosan megkülönböztető az említett tagállamban szerzett kamatok tekintetében előírt bánásmódhoz képest, aminek a vizsgálata a kérdést előterjesztő bíróság feladata.

      (1)  HL C 179., 2010.7.3.


title: C-233/14. sz. ügy: 2014. május 12-én benyújtott kereset – Európai Bizottság kontra Holland Királyság

text:
               28.7.2014

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 245/6

         2014. május 12-én benyújtott kereset – Európai Bizottság kontra Holland Királyság
   (C-233/14. sz. ügy)
   2014/C 245/08
   Az eljárás nyelve: holland

      Felek

      Felperes: Európai Bizottság (képviselők: M. van Beek és C. Gheorghiu meghatalmazottak)

      Alperes: Holland Királyság

      Kereseti kérelmek

   A Bizottság kéri, hogy a Bíróság:

               —

               állapítsa meg, hogy a Holland Királyság – mivel a Hollandiában tanulmányokat folytató diákok részére a tömegközlekedési eszközök használatakor járó menetdíj-kedvezményt igénybe vételének a lehetőségét azokra a holland diákokra korlátozta, akik Hollandiában beiratkoztak valamely magán vagy állami oktatási intézménybe, valamint azokra a más tagállambeli diákokra, akik Hollandiában kereső tevékenységet folytatnak, vagy ott huzamos tartózkodási jogot szereztek – nem teljesítette az EUMSZ 18. cikkből (az EUMSZ 20. cikkel és az EUMSZ 21. cikkel összefüggésben), valamint a 2004/38/EK irányelvből (1) eredő kötelezettségeit;

               —

               a Holland Királyságot kötelezze a költségek viselésére.

      Jogalapok és fontosabb érvek

               1.

               Míg a holland diákok a tömegközlekedési eszközökre vonatkozóan diákbérletben („OV-studentenkaart”) részesülhetnek, amellyel Hollandiában a tömegközlekedési eszközöket díjtalanul, vagy csökkentett tarifa mellett használhatják, azon más tagállambeli diákok, akik Hollandiában nem folytatnak kereső tevékenységet, és nem szerezték meg a huzamos tartózkodási jogot, e közlekedési eszközök használatáért teljes díjat fizetnek.

               2.

               A Bizottság álláspontja szerint a holland törvényi rendelkezések állampolgárság alapján történő, közvetlen hátrányos megkülönböztetéshez vezetnek, mivel azon uniós polgárok, akik nem hollandok, kedvezőtlenebb bánásmódban részesülnek, mint a hollandok. Ezért Hollandia nem teljesítette az EUMSZ 18. cikknek az EUSZ 20. cikkel és az EUMSZ 21. cikkel összefüggésben értelmezett rendelkezéseiből eredő kötelezettségét.

               3.

               Ezenfelül állampolgárság alapján történő közvetett hátrányos megkülönböztetés áll fenn akkor, ha valamely nemzeti szabályozás – noha semleges módon került megfogalmazásra – ténylegesen bizonyos személyeknek jóval nagyobb százalékarányát érintik, kivéve, ha az eltérő bánásmódot olyan objektív tényezők igazolják, amelyek semmilyen kapcsolatban nem állnak az állampolgárság alapján történő hátrányos megkülönböztetéssel.

               4.

               Mivel az Erasmus program keretében jóval nagyobb számban érkeztek külföldi tanulók Hollandiába, mint ahány holland diák arra az elhatározásra jutott, hogy a tanulmányainak az egészét külföldön végzi el, és az utóbb említett diákok csoportja az „OV-studentenkaart” helyett havi 89,12 euró összegű (a 2013-as érték szerint) „meeneembare studiefinanciering-ban” [„hordozható” tanulmányi támogatás] részesül, végeredményben csak a külföldi tanulók azok, akik Hollandiában nem részesültek semmilyen ellátásban vagy előnyben az „OV-studentenkaart” formájában. A Bizottság álláspontja szerint ez az Unió polgárainak és családtagjaiknak a tagállamok területén történő szabad mozgáshoz és tartózkodáshoz való jogáról 2004/38/EK irányelv 24. cikke értelmében közvetett hátrányos megkülönböztetésnek minősül.

               5.

               Mivel Hollandia eddig nem tett meg minden intézkedést annak érdekében, hogy a külföldi diákokkal szembeni eltérő bánásmódot a tömegközlekedési eszközökre vonatkozó diákbérlet („OV-studentenkaart”) igénybe vételének lehetősége tekintetében megszüntesse, a Bizottság arra végkövetkeztetésre jutott, hogy Hollandia nem teljesítette az EUMSZ 18. cikkből (az EUMSZ 20. cikkel és az EUMSZ 21. cikkel összefüggésben), valamint a 2004/38/EK irányelv 24. cikkének (2) bekezdéséből eredő kötelezettségeit.

      (1)  Az Unió polgárainak és családtagjaiknak a tagállamok területén történő szabad mozgáshoz és tartózkodáshoz való jogáról, valamint az 1612/68/EGK rendelet módosításáról, továbbá a 64/221/EGK, a 68/360/EGK, a 72/194/EGK, a 73/148/EGK, a 75/34/EGK, a 75/35/EGK, a 90/364/EGK, a 90/365/EGK és a 93/96/EGK irányelv hatályon kívül helyezéséről szóló, 2004. április 29-i 2004/38/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL L 158., 77. o.; magyar nyelvű különkiadás 5. fejezet, 5. kötet, 46. o.).


title: C-208/09. sz. ügy: A Bíróság (második tanács) 2010. december 22-i ítélete (a Verwaltungsgerichtshof (Ausztria) előzetes döntéshozatal iránti kérelme) — Ilonka Sayn-Wittgenstein kontra Landeshauptmann von Wien (Európai polgárság — A tagállamokban való mozgás és tartózkodás szabadsága — Alkotmányos rangú, a nemességet a tagállamban eltörlő tagállami törvény — A szóban forgó tagállam nagykorú állampolgárának a lakóhelye szerinti tagállamban örökbefogadás útján szerzett vezetékneve — A vezetéknév részét alkotó nemesi cím és nemesi megjelölés — Az előbbi tagállam hatóságai által az anyakönyvbe tett bejegyzés — A bejegyzés hivatalból történő kijavítása — A nemesi cím és megjelölés visszavonása)

text:
               26.2.2011

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 63/4

         A Bíróság (második tanács) 2010. december 22-i ítélete (a Verwaltungsgerichtshof (Ausztria) előzetes döntéshozatal iránti kérelme) — Ilonka Sayn-Wittgenstein kontra Landeshauptmann von Wien
   (C-208/09. sz. ügy) (1)

   (Európai polgárság - A tagállamokban való mozgás és tartózkodás szabadsága - Alkotmányos rangú, a nemességet a tagállamban eltörlő tagállami törvény - A szóban forgó tagállam nagykorú állampolgárának a lakóhelye szerinti tagállamban örökbefogadás útján szerzett vezetékneve - A vezetéknév részét alkotó nemesi cím és nemesi megjelölés - Az előbbi tagállam hatóságai által az anyakönyvbe tett bejegyzés - A bejegyzés hivatalból történő kijavítása - A nemesi cím és megjelölés visszavonása)
   2011/C 63/06
   Az eljárás nyelve: német

      A kérdést előterjesztő bíróság

   Verwaltungsgerichtshof

      Az alapeljárás felei

      Felperes: Ilonka Sayn-Wittgenstein

      Alperes: Landeshauptmann von Wien

      Tárgy

   Előzetes döntéshozatal iránti kérelem — Verwaltungsgerichtshof — Az EK 18. cikk értelmezése –Az adott állam nemességének eltörlése tárgyában hozott és állampolgárainak a külföldi eredetű nemesi cím viselését megtiltó tagállami alkotmányos törvény — Az adott tagállam állampolgárságával rendelkező nagykorú személy által más tagállamban — amelyben lakóhellyel rendelkezik —, az utóbbi tagállam állampolgára általi örökbefogadása révén szerzett nemesi cím és a családnév részét képező nemesi jelző anyakönyvbe való bejegyzésesének az előbbi tagállam hatóságai általi elutasítása

      Rendelkező rész

   Az EUMSZ 21. cikket úgy kell értelmezni, hogy azzal nem ellentétes, hogy valamely tagállam hatóságai az alapügyhöz hasonló körülmények között megtagadhatják ezen tagállam állampolgára vezetékneve minden elemének olyan formában történő elismerését, ahogyan azt egy másik, a szóban forgó állampolgár lakóhelye szerinti tagállamban ez utóbbi tagállam állampolgára által felnőttként történt örökbefogadása okán meghatározták, azon indokkal, hogy e vezetéknév nemesi címet tartalmaz, amely az előbbi tagállam alkotmányjoga értelmében nem megengedett, mivel az e hatóságok által az e körülményekre tekintettel elfogadott intézkedéseket a közrenddel kapcsolatos okok igazolják, tehát ezen intézkedések szükségesek az általuk biztosítani kívánt érdekek védelméhez, és arányosak a jogszerűen megállapított célkitűzéssel.

      (1)  HL C 193., 2009.8.15.