title: F-25/12. sz. ügy: A Közszolgálati Törvényszék (első tanács) 2013. február 5-i ítélete — Presset kontra Bizottság (Közszolgálat — Díjazás — Napidíj — A biztosítás feltételei)

text:
               16.3.2013

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 79/33

         A Közszolgálati Törvényszék (első tanács) 2013. február 5-i ítélete — Presset kontra Bizottság
   (F-25/12. sz. ügy) (1)

   (Közszolgálat - Díjazás - Napidíj - A biztosítás feltételei)
   2013/C 79/55
   Az eljárás nyelve: francia

      Felek

      Felperes: Paul-Henri Presset (Brüsszel, Belgium) (képviselő: P. Pradal ügyvéd)

      Alperes: Európai Bizottság (képviselők: J. Currall és G. Gattinara meghatalmazottak)

      Az ügy tárgya

   Közszolgálat — Azon határozat megsemmisítése iránti kérelem, amely megtagadta a felperes napidíjban való részesítését.

      Az ítélet rendelkező része

               1.

               A Közszolgálati Törvényszék a keresetet elutasítja.

               2.

               P.-H. Presset viseli saját költségeit, és köteles viselni az Európai Bizottság részéről felmerült költségeket.

      (1)  HL C 138., 2012.5.12., 36. o.


title: T-321/12. sz. ügy: 2012. július 20-án benyújtott kereset — Ciudad de la Luz és Sociedad Proyectos Temáticos de la Comunidad Valenciana kontra Bizottság

text:
               22.9.2012

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 287/32

         2012. július 20-án benyújtott kereset — Ciudad de la Luz és Sociedad Proyectos Temáticos de la Comunidad Valenciana kontra Bizottság
   (T-321/12. sz. ügy)
   2012/C 287/61
   Az eljárás nyelve: spanyol

      Felek

      Felperesek: Ciudad de la Luz, SA (Alicante, Spanyolország) és Sociedad Proyectos Temáticos de la Comunidad Valenciana, SA (Alicante) (képviselők: J. Buendía Sierra, N. Ruiz García, J. Belenguer Mula és M. Muñoz de Juan ügyvédek)

      Alperes: Európai Bizottság

      Kérelmek

   A felperesek azt kérik, hogy a Törvényszék:

               —

               adjon helyt a keresetükben előadott megsemmisítési okoknak;

               —

               semmisítse meg a Spanyolország által a „Ciudad de la Luz SA”-nak (CDL) nyújtott SA. 22668 (C 8/2008 — korábbi NN 4/2008) állami támogatásról szóló, 2012. május 8-i (2012) 3025 végleges európai bizottsági határozatot és különösen a határozat 1. cikkének (1) bekezdését annyiban, amennyiben az megállapítja, hogy a CDL-be való befektetés a közös piaccal összeegyeztethetetlen állami támogatási elemeket tartalmaz, és előírja annak visszatéríttetését;

               —

               nyilvánítsa nem létezőnek, illetve másodlagosan semmisítse meg a megtámadott határozatot és különösen a határozat 1. cikkének (1) bekezdését annyiban, amennyiben az kimondja, hogy bizonyos, a CDL-lel forgató gyártók a közös piaccal összeegyeztethetetlen támogatásokat kaptak;

               —

               következésképpen semmisítse meg a visszatéríttetéseknek a megtámadott határozat 2. cikkében való elrendelését, és

               —

               a Bizottságot kötelezze ezen eljárás költségeinek viselésére.

      Jogalapok és fontosabb érvek

   Keresetük alátámasztása érdekében a felperesek három jogalapra hivatkoznak.

               1.

               Téves jogalkalmazás annak megállapításakor, hogy a CDL állami támogatásokat kapott (a magánbefektető elvének téves alkalmazása). Az EUMSZ 107. cikk (1) bekezdésének és a 345. cikknek a megsértése
               A felperesek úgy vélik, hogy a Bizottság tévedett a magánbefektető elvének elemzésekor, és amikor megállapította állami támogatás fennállását. A Generalitat Valenciana CDL-be való befektetései két különböző időpontban, 2000-ben és 2004-ben valósultak meg, és mindkét befektetési döntést azon egy-egy üzleti terv kidolgozását követően fogadták el, amelyek meghatározták a projekt előrelátható jövedelmezőségét. A Bizottság a magánbefektető elvének alkalmazásakor e projektet olyan projektek és gazdasági szereplők jövedelmezőségével hasonlítja össze, amelyek kiterjedésük miatt nem összehasonlíthatók, így az EUMSZ 107. cikk (1) bekezdését és a 345. cikket megsértve megfosztja az említett elvet annak tartalmától.
               A Bizottság a jogi-gazdasági elemzésében nem veszi figyelembe továbbá azt, hogy a filmstúdiókra vonatkozó projekt mellett létezett az SPTCV tulajdonát körbevevő területeken egy kereskedelmi és szállodaövezet kialakítására vonatkozó projekt is. Figyelemmel mindkét projektre, a CDL-be való befektetés jövedelmezősége még nagyobb volt.

               2.

               Téves jogalkalmazás a CDL-projekt közös piaccal összeegyeztethetőségének elemzésekor és az indokolási kötelezettség megsértése
               A felperesek úgy vélik, hogy a Bizottság nem veszi figyelembe, hogy — mivel a CDL Alicantéban található — a projekthez regionális támogatásokra lehetett pályázni. Mivel nagy befektetési projektről van szó, a spanyol hatóságok úgy vélték, hogy a CDL körülbelül 36 %-os intenzitású regionális támogatásokra pályázhat, anélkül hogy a Bizottság azt vitatná. Ennek ellenére a Bizottság megtagadja annak elismerését, hogy a magánbefektető elvének a befektetés 64 %-ára való alkalmazásával a projekt jövedelmezősége még nagyobb volt.
               Másodlagosan a felperesek úgy vélik, hogy a valenciai hatóságoknak a CDL filmstúdiókomplexumába való befektetését az EUMSZ 107. cikk (3) bekezdésének d) pontja értelmében a közös piaccal egészben vagy részben összeegyeztethetőnek kell nyilvánítani.
               A Bizottság nem indokolja azon megállapításait, miszerint a CDL filmstúdióinak megépítéséhez nyújtott támogatások nem szükségesek, nem arányosak és nem megfelelőek, és arra sem lehet hivatkozni, hogy e támogatások — legalábbis részben — kulturális kompatibilitással bírnak.

               3.

               Téves jogalkalmazás nem létező határozat miatt és mindenesetre a gyártás ösztönzésére vonatkozó indokolás teljes hiánya miatt
               Azonkívül, hogy úgy véli, a CDL-be való befektetés a közös piaccal összeegyeztethetetlen támogatásnak minősül, a Bizottság ugyanilyennek minősít minden, a filmgyártóknak azzal a feltétellel nyújtott ösztönzést, hogy a forgatásra a CDL-lel kerül sor.
               A határozat egyetlen bekezdést szán e feltételezett támogatásoknak, amelyben arra korlátozódik, hogy azokat a közös piaccal összeegyeztethetetlennek nyilvánítja. A határozat nem írja le az általa hivatkozott kérdéses eszközt, nem említi meg a tagállam által e célból megküldött információkat, nem vizsgálja meg a támogatási elemek jelenlétét/hiányát, nem elemzi az összeegyeztethetőségi kritériumokat, és nem tér ki a jogos bizalom esetleges fennállására sem.
               Ennélfogva a felperesek úgy vélik, hogy az indokolás hiánya miatt nem létező vagy semmis aktusról van szó. Ráadásul ezen ösztönzéseket az EUMSZ 107. cikk (3) bekezdésének d) pontjával összeegyeztethetőnek kellett volna tekinteni, mivel megfelelnek a filmgyártási támogatásokról szóló 2011. évi bizottsági közlemény feltételeinek.


title: C-125/14. sz. ügy: A Fővárosi Törvényszék (Magyarország) által 2014. március 18-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Iron & Smith Kft. kontra Unilever NV

text:
               10.6.2014

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 175/23

         A Fővárosi Törvényszék (Magyarország) által 2014. március 18-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Iron & Smith Kft. kontra Unilever NV
   (C-125/14. sz. ügy)
   2014/C 175/28
   Az eljárás nyelve: magyar

      A kérdést előterjesztő bíróság

   Fővárosi Törvényszék

      Az alapeljárás felei

      Kérelmező: Iron & Smith Kft.

      Ellenérdekű fél: Unilever NV

      Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

               1)

               A közösségi védjegy jóhírnevének igazolásához a védjegyekre vonatkozó tagállami jogszabályok közelítéséről szóló 2008/95/EK (1) irányelv (a továbbiakban: Irányelv) 4. cikke (3) bekezdésének értelmében elegendő lehet-e az egy tagállamban fennálló jóhírnév abban az esetben is, ha az annak alapján benyújtott felszólalással érintett nemzeti védjegybejelentést az adott tagállamtól eltérő országban tették?

               2)

               A közösségi védjegy jóhírnevének vizsgálata során alkalmazott területi kritériumok körében alkalmazhatók-e a közösségi védjegy tényleges használata tekintetében az EU Bírósága által rögzített elvek?

               3)

               Ha a korábbi közösségi védjegy jogosultja a nemzeti bejelentéssel érintett tagállamon kívüli – az Európai Unió területének jelentős részét lefedő –országokban igazolja a közösségi védjegy jóhírnevét, meg lehet-e ettől függetlenül követelni, hogy az érintett tagállam tekintetében is sikeres bizonyítást terjesszen elő?

               4)

               Ha az előző kérdésre a válasz nemleges, a belső piac sajátosságait is szem előtt tartva, adódhat-e olyan eset, amikor az Európai Unió jelentős részén intenzíven használt védjegy a releváns nemzeti fogyasztói körben ismeretlennek minősül, és ezáltal nem teljesül az Irányelv 4. cikke (3) bekezdésében foglalt lajstromozást gátló ok fennállásához szükséges másik előfeltétel, azaz nem áll fenn a jóhírnév, illetve a megkülönböztető képesség sérelmének vagy tisztességtelen kihasználásának a veszélye; és ha igen, akkor milyen körülményeket kell igazolnia a közösségi védjegy jogosultjának ahhoz, hogy az említett előfeltétel teljesüljön?

      (1)  Az Európai Parlament és a Tanács 2008/95/EK irányelve (2008. október 22.) a védjegyekre vonatkozó tagállami jogszabályok közelítéséről; HL L 299., 25. o.


title: T-585/11. sz. ügy: 2011. november 10-én benyújtott kereset — Cheverny Investments kontra Bizottság

text:
               28.1.2012

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 25/60

      2011. november 10-én benyújtott kereset — Cheverny Investments kontra Bizottság
      (T-585/11. sz. ügy)
      (2012/C 25/115)
      Az eljárás nyelve: német

         Felek

         Felperes: Cheverny Investments Ltd (St. Julians, Máltai Köztársaság) (képviselő: H. Prinz zu Hohenlohe-Langenburg ügyvéd)

         Alperes: Európai Bizottság

         Kérelmek

      A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:

                  —

                  semmisítse meg a Németországi Szövetségi Köztársasághoz címzett, C-7/10 „KStG, szanálási rendelkezés” állami támogatásról szóló, 2011. január 26-i C(2011) 275 bizottsági határozatot;

                  —

                  másodlagosan annyiban semmisítse meg a Németországi Szövetségi Köztársasághoz címzett, C-7/10 állami támogatásról szóló, 2011. január 26-i bizottsági határozatot, amennyiben a nemzeti jog értelmezésében a KStG 8c. §-ának (1a) bekezdésében foglalt szanálási rendelkezés nem csupán eladósodott vagy fizetésképtelen társaságokra vonatkozik, vagy olyanokra, amelyeket fizetésképtelenség veszélyeztet, hanem a KStG 8c. §-a (1a) bekezdésének értelmében vett szanálás további feltételek fennállásakor a résztulajdonos megváltozása esetén olyan társaságoknál is a veszteségek adózási szempontú továbbviteléhez vezet, amelyeknél a fizetésképtelenség vagy az eladósodás elkerülhető, azaz csupán várható;

                  —

                  az eljárási szabályzat 87. cikke 2. §-ának első mondata értelmében az alperest kötelezze a felperes szükséges költségeinek viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek

      Keresete alátámasztása érdekében a felperes úgy érvel, hogy az alperes a társasági adóról szóló német törvény (Körperschaftsteuergesetz, KStG) általa kifogásolt 8c. §-a (1a) bekezdésének megítélésekor figyelmen kívül hagyja a szanálási rendelkezés támogatási jogi tartalmát, és mérlegelési hibát követ el, mivel

                  —

                  abból indul ki, hogy a kifogásolt rendelkezés csak azon vállalkozásokra vonatkozik, amelyek fizetésképtelenek, vagy amelyeket fizetésképtelenség fenyeget, nem vonatkozik azonban azokra, amelyek esetén a fizetésképtelenség vagy az eladósodás csupán várható;

                  —

                  szelektivitást feltételez abból kiindulva, hogy a referenciarendszer nem a társasági adóról szóló törvény, hanem a KStG 8c. §-a.

            Továbbá a felperes úgy érvel, hogy az alperes a megtámadott határozatban mérlegelési hibákat követett el, mivel

                  —

                  a referenciarendszert nem az állami támogatási szabályoknak a vállalkozások közvetlen adóztatásával kapcsolatos intézkedésekre történő alkalmazásáról szóló, saját maga által kiadott közlemény (HL 1998. C 384., 3. o.) és a közös konszolidált társaságiadó-alapról (KKTA) szóló tanácsi irányelvre vonatkozó javaslata fényében a KStG-re tekintettel állapította meg;

                  —

                  úgy tekintette, hogy a szanálási rendelkezést nem igazolja az egész gazdaság egyensúlyának 2009-ben bekövetkezett zavara.

            Ezáltal a felperes szerint az alperes megsérti az EUMSZ 107. cikk (1) bekezdését.


title: C-523/08. sz. ügy: 2008. november 27-én benyújtott kereset – Az Európai Közösségek Bizottsága kontra Spanyol Királyság

text:
               24.1.2009

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 19/20

         2008. november 27-én benyújtott kereset – Az Európai Közösségek Bizottsága kontra Spanyol Királyság
   (C-523/08. sz. ügy)
   (2009/C 19/35)
   Az eljárás nyelve: spanyol
   Felek

      Felperes: az Európai Közösségek Bizottsága (képviselők: M. Condou-Durande és M.-A. Rabanal Suárez meghatalmazottak)

      Alperes: Spanyol Királyság
   Kereseti kérelmek

               —

               A Bíróság állapítsa meg, hogy a Spanyol Királyság – mivel nem fogadott el minden olyan törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezést, amely szükséges ahhoz, hogy megfeleljen a harmadik országbeli állampolgároknak az Európai Közösség területén folytatott tudományos kutatás céljából való fogadására vonatkozó külön eljárásról szóló, 2005. október 12-i 2005/71/EK tanácsi irányelvnek (1), vagy mindenesetre ezeket a rendelkezéseket nem közölte a Bizottsággal – nem teljesítette az ezen irányelvből eredő kötelezettségeit;

               —

               kötelezze a Spanyol Királyságot a költségek viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek
   A 2005/71/EK irányelv nemzeti jogba történő átültetésére előírt határidő 2007. október 12-én lejárt.

      (1)  HL L 289., 15. o.


title: C-459/08. sz. ügy: A Bíróság elnökének 2009. június 17-i végzése — az Európai Közösségek Bizottsága kontra Portugál Köztársaság

text:
               12.9.2009

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 220/31

         A Bíróság elnökének 2009. június 17-i végzése — az Európai Közösségek Bizottsága kontra Portugál Köztársaság
   (C-459/08. sz. ügy) (1)

   2009/C 220/60

      Az eljárás nyelve: portugál

   A Bíróság elnöke elrendelte az ügy törlését.

      (1)  HL C 313., 2008.12.6.


title: T-107/13. P. sz. ügy: A Közszolgálati Törvényszék F-112/10. sz., Trentea kontra FRA ügyben 2012. december 11-én hozott ítélete ellen Cornelia Trentea által 2013. február 21-én benyújtott fellebbezés

text:
               4.5.2013

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 129/22

         A Közszolgálati Törvényszék F-112/10. sz., Trentea kontra FRA ügyben 2012. december 11-én hozott ítélete ellen Cornelia Trentea által 2013. február 21-én benyújtott fellebbezés
   (T-107/13. P. sz. ügy)
   2013/C 129/45
   Az eljárás nyelve: angol

      Felek

      Fellebbező: Cornelia Trentea (Barcelona, Spanyolország) (képviselők: L. Levi és M. Vandenbussche ügyvédek)

      A másik fél az eljárásban: az Európai Unió Alapjogi Ügynöksége (FRA)

      Kérelmek

   A fellebbező azt kéri, hogy a Törvényszék:

               —

               helyezze hatályon kívül a Közszolgálati Törvényszék F-112/10. sz. ügyben 2012. december 11-én hozott határozatát;

               —

               ebből következően semmisítse meg a munkaszerződések megkötésére jogosult hatóság 2010. június 5-i azon határozatát, amely elutasítja a felperes (TAADMIN–AST4–2009. sz.) álláshelyre benyújtott pályázatát, valamint a valamely másik pályázót kinevező határozatot; kötelezze az Európai Unió Alapjogi Ügynökségét a felperes azon vagyoni kárának megtérítésére, amely a jelenlegi fizetése és az AST4 es fizetés közötti — nyugdíjazási életkorig számított — különbségnek felel meg, valamennyi támogatást, térítést és a nyugdíjjogosultságok ellentételezését is beleértve; kötelezze az Európai Unió Alapjogi Ügynökségét a felperes méltányosan megállapított 10 000 euró nem vagyoni kárának megtérítésére; és

               —

               az Európai Unió Alapjogi Ügynökségét kötelezze a költségek viselésére.

      Jogalapok és fontosabb érvek

   Fellebbezése alátámasztása érdekében a fellebbező öt jogalapra hivatkozik.

               1.

               Az első jogalap: a kérelmek elfogadhatóságára vonatkozó szabályok megsértése: az elsőfokú tárgyaláson a Személyzeti Bizottság tagjának a Kiválasztási Bizottságból való hiányzására vonatkozóan az elsőfokú tárgyaláson előterjesztett beadvány elfogadhatósága — az indokolási kötelezettségnek az első fokon eljáró bíróság által megsértése. A fellebbező szerint a Közszolgálati Törvényszék először is, megsértette a Közszolgálati Törvényszék eljárási szabályzata 43. cikkének (1) bekezdését, mivel nem vette figyelembe azt a tényt, hogy a szóban forgó beadványok olyan dokumentumokon és információkon alapultak, amelyeket az Európai Unió Alapjogi Ügynöksége csak a Közszolgálati Törvényszék előtti eljárás során terjesztett elő, másodszor nem fogadta el, hogy a szóban forgó beadványokat elfogadhatónak kell tekinteni, mivel azok szorosan kapcsolódtak az írásbeli szakaszban előterjesztett többi kérelemhez. Harmadszor, a Közszolgálati Törvényszék mindenképpen tévesen, és indokolás nélkül állapította meg, hogy ez a kérelem nem tartozik azon kérelmek közé, amelyeket a Közszolgálati Törvényszék hivatalból megvizsgálhat.

               2.

               Második jogalap: az írásbeli tesztekre vonatkozó megállapítások ténybeli pontatlansága, amelynek következtében a Közszolgálati Törvényszék megsértette az egyenlő bánásmód elvét, és elferdítette a bizonyítékokat. A fellebbező úgy véli, hogy a Közszolgálati Törvényszék tévesen állapította meg, hogy nem bizonyították, és nem is hivatkoztak arra, hogy az írásbeli teszteken feltett kérdések minden pályázó esetében azonosak voltak, mivel az alperes ezt az ellenkérelmében megerősítette. Ez a pontatlanság befolyásolta a Közszolgálati Törvényszék jogi következtetését, mivel az egyenlő bánásmód elve megköveteli, hogy az írásbeli tesztekre minden pályázó esetében egyazon időben kerüljön sor, nem pedig különböző napokon, ahogyan az a fellebbező kiválasztási eljárása esetében történt. Ezenfelül az első fokon eljáró bíróság — pusztán az Európai Unió Alapjogi Ügynökségének a fellebbező által vitatott állítása alapján — elutasította fellebbezőnek az írásbeli tesztek névtelenségének hiányára vonatkozó kérelmét.

               3.

               Harmadik jogalap: a kiválasztási bizottság szabálytalan összeállítása, a bizonyítékok elferdítése és az indokolási kötelezettség Közszolgálati Törvényszék általi megsértése. A fellebbező úgy véli, hogy a Közszolgálati Törvényszék tévesen alkalmazta a jogot és elferdítette a bizonyítékokat, azáltal hogy — pusztán az Európai Unió Alapjogi Ügynökségének a fellebbező által vitatott állítása alapján — további indokolás nélkül megállapította, az Európai Unió Alapjogi Ügynöksége igazgatási egységének vezetője, és az Európai Unió Alapjogi Ügynökségének pénzügyi vezetője beható ismeretekkel és tapasztalatokkal rendelkezik a közbeszerzés területén. Ezen szaktudás hiánya a kiválasztás eredményét is befolyásolta.

               4.

               Negyedik jogalap: az indokolási kötelezettség megsértése, az ítélet meghozatalának ésszerűtlen időtartama. A fellebbező úgy véli, hogy az első fokon eljáró bíróság tévesen alkalmazta a jogot, amikor megállapította, hogy az alperes eleget tett az indokolási kötelezettségének, mivel az fellebbező az elsőfokú eljárásig nem tudta, hogy milyen szempontokat alkalmaztak a pályázatának értékelésére, nem tájékoztatták arról, hogy mely követelményeknek nem tett eleget, és a tárgyalásig nem kapta meg az összesített osztályzatának lebontását. A Közszolgálati Törvényszék jogellenesen vette alapul az alperes által a tárgyaláson benyújtott dokumentumot azon következtetés levonására, hogy az alperes — anélkül hogy az bármilyen rendkívüli körülményt igazolt volna — eleget tett az indokolási kötelezettségének. Továbbá, először is, ha a fellebbező a kérésének megfelelően ezt a dokumentumot a közigazgatási szakaszban megkapta volna, akkor jobban megérthette volna annak indokait, hogy miért nem választották ki, és hatékonyabban támadhatta volna meg ezt a határozatot. Másodszor, a Közszolgálati Törvényszék előtti eljárás lehetett volna ésszerűbb időtartamú is.

               5.

               Ötödik jogalap: a Közszolgálati Törvényszék eljárási szabályzata 87. cikke (2) bekezdésének és 88. cikkének megsértése a költségek tekintetében, az indokolási kötelezettség megsértése. A fellebbező szerint Közszolgálati Törvényszék jogellenesen kötelezte őt a saját költségeinek és az alperes költségeinek viselésére.


               19.7.2008

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 183/1

         (2008/C 183/01)
   A Bíróság utolsó kiadványa az Európai Unió Hivatalos Lapjában

         HL C 171., 2008.7.5.

   Korábbi közzétételek

      HL C 158., 2008.6.21.

      HL C 142., 2008.6.7.

      HL C 128., 2008.5.24.

      HL C 116., 2008.5.9.

      HL C 107., 2008.4.26.

      HL C 92., 2008.4.12.

   Ezek a következő helyeken hozzáférhetők:

               EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu


title: T-179/09. sz. ügy: 2009. április 28-án benyújtott kereset — Dunamenti Erőmű kontra Bizottság

text:
               18.7.2009

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 167/16

         2009. április 28-án benyújtott kereset — Dunamenti Erőmű kontra Bizottság
   (T-179/09. sz. ügy)
   2009/C 167/32
   Az eljárás nyelve: angol

      Felek

      Felperes: Dunamenti Erőmű Zrt. (Százhalombatta, Magyarország) (képviselők: J. Lever QC, valamint A. Nourry és R. Griffith Solicitors)

      Alperes: az Európai Közösségek Bizottsága

      Kereseti kérelmek

               —

               Az Elsőfokú Bíróság semmisítse meg a határozatot, illetve annak rendelkező részében minden egyes rendelkezést annyiban, amennyiben azok a felperesre vonatkoznak;

               —

               másodlagosan, az Elsőfokú Bíróság semmisítse meg a Határozat 2. és 5. cikkét annyiban, amennyiben azok olyan mértékben rendelik el a támogatásnak a felperessel történő visszatéríttetését, amely meghaladja minden olyan támogatás mértékét, amelyet a Bizottságnak a közös piaccal összeegyeztethetetlennek kellett volna nyilvánítania;

               —

               az Elsőfokú Bíróság az eljárási szabályzat 65. cikke alapján rendeljen el bizonyításfelvételt, melynek keretében hívja fel a Bizottságot, hogy nyújtsa be az Elsőfokú Bírósághoz a Bizottság és a magyar hatóságok között lezajlott minden olyan írásbeli érintkezés másolatát, valamint a Bizottság és a magyar hatóságok közötti minden olyan találkozó és megbeszélés jegyzőkönyvét, amelyekre a megtámadott határozat (466) preambulumbekezdése utal;

               —

               ha az Elsőfokú Bíróság a bizonyítékok mérlegelése során úgy ítélné meg, hogy szakértő vagy szakértők közreműködése szükséges, rendeljen el egy vagy több szakvélemény elkészítésére irányuló bizonyításfelvételt, illetve bármely más olyan bizonyításfelvételt, amelyet megfelelőnek ítél;

               —

               az Elsőfokú Bíróság a Bizottságot kötelezze a felperes költségeinek viselésére.

      Jogalapok és fontosabb érvek

   A felperes a magyar hatóságok által az egyes villamosenergia-termelők számára a Magyar Villamos Művek Rt. (MVM) mint a magyar állam tulajdonában lévő hálózatüzemeltető és e termelők között a Magyar Köztársaság Európai Unióhoz történő csatlakozása előtt megkötött hosszú távú villamosenergia-vásárlási megállapodások (HTM) formájában nyújtott támogatást a közös piaccal összeegyeztethetetlennek nyilvánító, 2008. június 4-i C (2008)2223 végleges bizottsági határozat (C 41/2005. [korábbi NN 49/2005.] sz. állami támogatás — Magyarországon meg nem térülő költségek) megsemmisítését kéri. A megtámadott határozat az állítólagos állami támogatás kedvezményezettjeként azonosítja a felperest, valamint kötelezi Magyarországot, hogy a felperessel téríttesse vissza a támogatást és annak kamatait.
   Kereseti kérelmeinek alátámasztása érdekében a felperes négy jogalapot terjeszt elő.
   Az első jogalap keretében a felperes azt állítja, hogy a Bizottság megsértette az EK 87. cikk (1) bekezdését, amennyiben a felperes által kötött HTM-et támogatási intézkedésnek minősítette, jóllehet maga is elismerte, hogy e HTM „alapvető” privatizáció előtti megállapodást képezett. A felperes álláspontja szerint tehát a magyar hatóságok a piaci magánbefektető kritériumának megfelelően jártak el. A felperes azt állítja, hogy a Bizottság tévesen alkalmazta a magyar Csatlakozási Szerződést, valamint a 659/1999 tanácsi rendelet (1) 1. cikke b) pontjának v. alpontját.
   Másodszor, a felperes előadja, hogy még ha a HTM folytán 1995-ben állami támogatásban is részesült volna — mint ahogy nem —, akkor is jogosan bízhatott abban, hogy a közösségi jog alapján az ilyen támogatást létező támogatásnak kell tekinteni.
   Harmadszor, a felperes azt állítja, hogy a határozat a felperes által kötött HTM-nek a közös piaccal összeegyeztethetetlen állami támogatásnak minősítésével sérti az arányosság elvét, mivel a támogatást tévesen nyilvánította működési támogatásnak, továbbá azt annak ellenére sem kellett volna a közös piaccal összeegyeztethetetlennek minősíteni, hogy az a felperes meg nem térülő költségeinek ellentételezésére szolgált. Ezenkívül a felperes előadja, hogy a Bizottság következtetésének indokolása nem megfelelő és/vagy hiányos, továbbá e következtetés sérti az EK 87. cikk (3) bekezdésének a) pontját, amennyiben nem ismeri el, hogy a felperes által kötött HTM a gazdasági fejlődés előmozdítását szolgálta.
   Negyedszer, a felperes arra hivatkozik, hogy a visszatéríttetési előírás sérti a 659/1999 tanácsi rendelet 14. cikkének (1) bekezdését, valamint a közösségi jog olyan általános elveit, mint a törvényes érdekek védelmének elve és a jogos bizalom elve. Ezenkívül a felperes azt állítja, hogy a Bizottság megsértett olyan lényeges eljárási szabályokat, mint a felperes tisztességes eljáráshoz való joga.

      (1)  Az EK-Szerződés 93. cikkének alkalmazására vonatkozó részletes szabályok megállapításáról szóló, 1999. március 22-I 659/1999/EK tanácsi rendelet (HL 1999., L 83., 1. o; Magyar nyelvű különkiadás 8. fejezet, 1. kötet, 339. o.)


title: T-347/08. sz. ügy: Az Elsőfokú Bíróság 2008. december 19-i végzése – iTouch International kontra OHIM – Touchnet Information Systems (iTouch)

text:
               21.2.2009

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 44/68

         Az Elsőfokú Bíróság 2008. december 19-i végzése – iTouch International kontra OHIM – Touchnet Information Systems (iTouch)
   (T-347/08. sz. ügy) (1)

   (2009/C 44/117)

      Az eljárás nyelve: angol

   A hatodik tanács elnöke elrendelte az ügy törlését.

      (1)  HL C 272., 2008.10.25.


title: T-76/15. sz. ügy: 2015. február 8-án benyújtott kereset – KENUP Foundation és társai kontra EIT

text:
               4.5.2015

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 146/40

         2015. február 8-án benyújtott kereset – KENUP Foundation és társai kontra EIT
   (T-76/15. sz. ügy)
   (2015/C 146/54)
   Az eljárás nyelve: angol

      Felek

      Felperes: KENUP Foundation (Kalkara, Málta), Candena GmbH (Lüneburg, Németország), Center odličnosti za biosenzoriko, instrumentacijo in procesno kontrolo (CO BIK) (Ajdovščina, Szlovénia), Evotec AG (Hamburg, Németország) (képviselők: U. Soltész, C. Wagner és H. Weiß ügyvédek)

      Alperes: Európai Innovációs és Technológiai Intézet (EIT)

      Kérelmek

   A felperesek azt kérik, hogy a Törvényszék:

               —

               helyezze hatályon kívül az Európai Innovációs és Technológiai Intézet 2014. december 9-i, a tudományos és innovációs társulások kijelöléséről (02008.EIT.2014.I.EIT.GB) és a KENUP javaslatának a 2014. december 10-i levélben közölt elutasításáról (012234.EIT.D.2014.MK) szóló határozatát, és

               —

               az EIT-t kötelezze a felperes részéről felmerült költségek viselésére.

      Jogalapok és fontosabb érvek

   Keresetük alátámasztása érdekében a felperesek kilenc jogalapra hivatkoznak.

               1.

               Az első jogalapot arra alapítja, hogy a KENUP javaslatát elutasító vitatott határozatokat nem a hatáskörrel rendelkező uniós szerv hozta meg.

               2.

               A második jogalapot arra alapítja, hogy az EIT nem követte az alkalmazandó kiválasztási eljárást a vitatott határozatok elfogadásakor.

               3.

               A harmadik jogalapot arra alapítja, hogy az EIT megszegte az indokolási kötelezettségét, mivel e felperesekkel nem közölte a kijelölésről szóló határozatát.

               4.

               A negyedik jogalapot arra alapítja, hogy a KENUP javaslatának az EIT külső szakértői által végzett értékelése sérti az egyenlő bánásmód elvét.

               5.

               A ötödik jogalapot arra alapítja, hogy a KENUP javaslatának az EIT külső szakértői által végzett értékelése sérti az átláthatóság elvét és az indokolási kötelezettséget.

               6.

               A hatodik jogalapot arra alapítja, hogy a KENUP javaslatának az EIT külső szakértői által végzett értékelése sérti a Horizont 2020-ban való részvételi szabályzat etikai felülvizsgálatra vonatkozó rendelkezéseit.

               7.

               A hetedik jogalapot arra alapítja, hogy a KENUP javaslatának az EIT külső szakértői által végzett értékelése a javaslat értékelésében nyilvánvaló hibákat tartalmaz.

               8.

               A nyolcadik jogalapot arra alapítja, hogy az EIT-nek a vitatott határozathoz vezeti kiválasztási eljárásban részt vevő szakértői és az EIT igazgatótanácsának tagjai olyan helyzetben voltak, hogy érdekük összeütközött az Európai Unió érdekeivel.

               9.

               A kilencedik jogalapot arra alapítja, hogy az EIT-nek a tudományos és innovációs társulások (TIT-k) iránti 2014-es felhívása sérti a TIT-k kiválasztási eljárásának szabályait.


title: C-272/06. sz. ügy: A Bíróság elnökének 2007. június 12-i végzése (a Cour d'appel d'Angers – Franciaország előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – EARL Mainelvo kontra Denkavit France SARL

text:
               25.8.2007

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 199/25

         A Bíróság elnökének 2007. június 12-i végzése (a Cour d'appel d'Angers – Franciaország előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – EARL Mainelvo kontra Denkavit France SARL
   (C-272/06. sz. ügy) (1)

   (2007/C 199/41)

      Az eljárás nyelve: francia

   A Bíróság elnöke elrendelte az ügy törlését.

      (1)  HL C 212., 2006.9.2.


title: T-450/17. sz. ügy: 2017. július 18-án benyújtott kereset – Eurosupport – Fineurop support kontra EIGE

text:
               23.10.2017

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 357/16

         2017. július 18-án benyújtott kereset – Eurosupport – Fineurop support kontra EIGE
   (T-450/17. sz. ügy)
   (2017/C 357/20)
   Az eljárás nyelve: angol

      Felek

      Felperes: Eurosupport – Fineurop support (Milánó, Olaszország) (képviselő: M. Velardo ügyvéd)

      Alperes: Nemek Közötti Egyenlőség Európai Intézete (EIGE)

      Kérelmek

   A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:

               —

               semmisítse meg a felperes által az EIGE/2017/OPER/04 „Female Genital Mutilation: Estimating Girls at Risk” eljárásban benyújtott pályázatot sikertelennek nyilvánító, 2017. május 8-i megtámadott határozatot, valamint az azt követően hozott, egy másik pályázó ajánlatát nyertesnek nyilvánító és a szerződést ezen utóbbi pályázónak odaítélő határozatot;

               —

               az alperest kötelezze a felperest ért károk 8 %-os kamattal növelt összegének a megfizetésére, vagy másodlagosan a kártérítést emelje meg 8 %-kal;

               —

               az alperest kötelezze a jelen eljárás költségeinek viselésére.

      Jogalapok és fontosabb érvek

   Keresete alátámasztása érdekében a felperes három jogalapra hivatkozik.

               1.

               Az első, az egyenlő bánásmód, az átláthatóság és a kellően gondos eljárás elvének, illetve a titoktartási kötelezettségnek a megsértésére, továbbá a nyilvánvaló értékelési hibára alapított jogalap.

               2.

               A második, a felperes pályázatának értékelése keretében az indokolás következetlenségére és az arányosság elvének megsértésére alapított jogalap.

               3.

               A harmadik, a megfelelő ügyintézéshez való jog megsértésére alapított jogalap.


title: C-479/04. sz. ügy: A Bíróság (nagytanács) 2006. szeptember 12-i ítélete (Østre Landsret – Dánia előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Laserdisken ApS kontra Kulturministeriet (2001/29/EK irányelv – A szerzői jogok és szomszédos jogok harmonizálása az információs társadalomban – 4. cikk – Terjesztési jog – Jogkimerülés szabálya – Jogalap – Nemzetközi megállapodások – Versenypolitika – Az arányosság elve – A véleménynyilvánítás szabadsága – Az egyenlőség elve – Az EK 151. és 153. cikke)

text:
               18.11.2006

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 281/10

         A Bíróság (nagytanács) 2006. szeptember 12-i ítélete (Østre Landsret – Dánia előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Laserdisken ApS kontra Kulturministeriet
   (C-479/04. sz. ügy) (1)

   (2001/29/EK irányelv - A szerzői jogok és szomszédos jogok harmonizálása az információs társadalomban - 4. cikk - Terjesztési jog - Jogkimerülés szabálya - Jogalap - Nemzetközi megállapodások - Versenypolitika - Az arányosság elve - A véleménynyilvánítás szabadsága - Az egyenlőség elve - Az EK 151. és 153. cikke)
   (2006/C 281/15)
   Az eljárás nyelve: dán
   A kérdést előterjesztő bíróság
   Østre Landsret
   Az alapeljárás felei

      Felperes: Laserdisken ApS

      Alperes: Kulturministeriet
   Tárgy
   Előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Østre Landsret – Az információs társadalomban a szerzői és szomszédos jogok egyes vonatkozásainak összehangolásáról szóló, 2001. május 22-i 2001/29/EK tanácsi és európai parlamenti irányelv 4. cikke (2) bekezdésének érvényessége és értelmezése (HL L 167., 10. o.) – A jogosult jogának kimerülése attól az időponttól, amikor annak első eladását vagy tulajdonjogának más módon való első átruházását a jogosult vagy az ő hozzájárulásával más végezte – DVD-n rögzített filmalkotások behozatala harmadik országokból
   Rendelkező rész

               1)

               Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett első kérdés vizsgálata nem tárt fel olyan tényt, amely az információs társadalomban a szerzői és szomszédos jogok egyes vonatkozásainak összehangolásáról szóló, 2001. május 22-i 2001/29/EK parlamenti és tanácsi irányelv 4. cikke (2) bekezdésének érvényességét érintené.

               2)

               A 2001/29 irányelv 4. cikkének (2) bekezdését úgy kell értelmezni, hogy kizárja azokat a nemzeti szabályokat, amelyek szerint a terjesztési jog kimerül a mű eredeti vagy többszörözött példánya tekintetében, ha annak első eladását vagy tulajdonjogának más módon való első átruházását az Európai Közösségen kívül a jogosult vagy az ő hozzájárulásával más végezte.

      (1)  HL C 31., 2005.2.5.


title: C-339/13. sz. ügy: A Bíróság (kilencedik tanács) 2014. május 22-i ítélete – Európai Bizottság kontra Olasz Köztársaság (Tagállami kötelezettségszegés — 1999/74/EK irányelv — 3. cikk és az 5. cikk (2) bekezdése — A tojótyúkoknak a nem feljavított ketrecekben történő tenyésztésének tilalma — A tojótyúkoknak az ezen irányelvből eredő követelményeknek nem megfelelő ketrecekben történő tenyésztése)

text:
               4.8.2014

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 253/12

         A Bíróság (kilencedik tanács) 2014. május 22-i ítélete – Európai Bizottság kontra Olasz Köztársaság
   (C-339/13. sz. ügy) (1)

   ((Tagállami kötelezettségszegés - 1999/74/EK irányelv - 3. cikk és az 5. cikk (2) bekezdése - A tojótyúkoknak a nem feljavított ketrecekben történő tenyésztésének tilalma - A tojótyúkoknak az ezen irányelvből eredő követelményeknek nem megfelelő ketrecekben történő tenyésztése))
   2014/C 253/15
   Az eljárás nyelve: olasz

      Felek

      Felperes: Európai Bizottság (képviselők: D. Bianchi és B. Schima meghatalmazottak)

      Alperes: Olasz Köztársaság (képviselők: G. Palmieri meghatalmazott, F Urbani Neri avvocato dello Stato)

      Tárgy

   Tagállami kötelezettségszegés – A tojótyúkok védelmére vonatkozó minimumkövetelmények megállapításáról szóló, 1999. július 19-i 1999/74/EK tanácsi irányelv (HL L 203., 53. o.; magyar nyelvű különkiadás 3. fejezet, 26. kötet, 225. o.) 3. cikkének, valamint 5. cikke (2) bekezdésének megsértése

      Rendelkező rész

               1)

               Az Olasz Köztársaság – mivel nem biztosította, hogy 2012. január 1-jétől a tojótyúkokat már ne nem feljavított ketrecekben tenyésszék – nem teljesítette a tojótyúkok védelmére vonatkozó minimumkövetelmények megállapításáról szóló, 1999. július 19-i 1999/74/EK tanácsi irányelv 3. cikkéből, valamint 5. cikke (2) bekezdéséből eredő kötelezettségeit.

               2)

               A Bíróság az Olasz Köztársaságot kötelezi a költségek viselésére.

      (1)  HL C 252., 2013.8.31.


title: C-341/05. sz. ügy: Az Arbetsdomstolen (Svédország) 2005. szeptember 15-i végzésével a Laval un Partneri kontra Svenska Byggnadsarbetareförbundet, Svenska Byggnadsarbetareförbundet avdelning 1 Byggetan és Svenska Elektrikerförbundet ügyben benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem

text:
               12.11.2005

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 281/10

         Az Arbetsdomstolen (Svédország) 2005. szeptember 15-i végzésével a Laval un Partneri kontra Svenska Byggnadsarbetareförbundet, Svenska Byggnadsarbetareförbundet avdelning 1 Byggetan és Svenska Elektrikerförbundet ügyben benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem
   (C-341/05. sz. ügy)
   (2005/C 281/18)
   Az eljárás nyelve: svéd
   Az Arbetsdomstolen (Svédország) 2005. szeptember 15-i végzésével, amely 2005. szeptember 19-én érkezett a Bíróság Hivatalához, a Laval un Partneri kontra Svenska Byggnadsarbetareförbundet, Svenska Byggnadsarbetareförbundet avdelning 1 Byggetan és Svenska Elektrikerförbundet ügyben előzetes döntéshozatal iránti kérelmet nyújtott be az Európai Közösségek Bíróságához.
   Az Arbetsdomstolen a következő kérdésekről kéri a Bíróság döntését:

               1)

               Összeegyeztethető-e az EK-Szerződés szolgáltatásnyújtás szabadságáról valamint az állampolgárság alapján történő hátrányos megkülönböztetés tilalmáról szóló rendelkezéseivel, továbbá a munkavállalók szolgáltatások nyújtása keretében történő kiküldetéséről szóló, 1996. december 16-i 96/71/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv rendelkezéseivel az, ha a szakszervezetek megpróbálják, blokád formáját öltő kollektív fellépéssel a külföldi szolgáltatásnyújtót a fogadó országban arra kényszeríteni, hogy aláírjon egy, az Arbetsdomstol határozatában ismertetetthez hasonló, a munka- és foglalkoztatási feltételekre vonatkozó kollektív szerződést, ha a fogadó országban a fenti irányelvet átültető jogszabályok nem tartalmaznak kifejezett rendelkezéseket a kollektív szerződésben alkalmazandó munka- és foglalkoztatási feltételekről?

               2)

               A svéd Medbestämmandelagen (a munkavállalók részvételi jogairól szóló törvény) tiltja az olyan kollektív fellépést, mely a más felek között kötött kollektív szerződéstől való eltérés elérésére irányul. Ez a tilalom azonban a „lex Britannia” törvényben található különleges rendelkezés értelmében csak akkor alkalmazható, ha a szakszervezet kollektív fellépése olyan munkafeltételekre vonatkozik, melyekre a Medbestämmandelagen közvetlenül alkalmazandó, amely gyakorlatilag azt jelenti, hogy a tilalom nem vonatkozik azokra a kollektív fellépésekre melyek a Svédországban csak ideiglenesen működő, munkaerejüket maguk biztosító külföldi vállalkozások ellen irányulnak. Ellentétes-e az EK-Szerződés szolgáltatásnyújtás szabadságáról valamint az állampolgárság alapján történő hátrányos megkülönböztetés tilalmáról szóló rendelkezéseivel, továbbá a 96/71 irányelv rendelkezéseivel ez utóbbi rendelkezés alkalmazása – amely a lex Britannica egyéb rendelkezéseivel együtt a gyakorlatban azzal a következménnyel jár, hogy a svéd kollektív szerződések alkalmazandóak a már megkötött külföldi kollektív szerződések ellenében – a svéd szakszervezetek külföldi szolgáltatásnyújtóval szembeni, blokád formáját öltő kollektív fellépésére?


title: T-644/13. R. sz. ügy: Az ideiglenes intézkedésről határozó bíró 2014. február 4-i végzése – Serco Belgium és társai kontra Bizottság ( „Ideiglenes intézkedés iránti eljárás — Közbeszerzés — Pályázati eljárás — Ajánlat elutasítása — Végrehajtás felfüggesztése iránti kérelem — »Fumus boni iuris« ” )

text:
               10.6.2014

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 175/45

         Az ideiglenes intézkedésről határozó bíró 2014. február 4-i végzése – Serco Belgium és társai kontra Bizottság
   (T-644/13. R. sz. ügy)
   ((„Ideiglenes intézkedés iránti eljárás - Közbeszerzés - Pályázati eljárás - Ajánlat elutasítása - Végrehajtás felfüggesztése iránti kérelem - »Fumus boni iuris«”))
   2014/C 175/62
   Az eljárás nyelve: angol

      Felek

      Felperesek: Serco Belgium SA (Brüsszel, Belgium), SA Bull NV (Brüsszel) és Unisys Belgium SA (Brüsszel) (képviselők: V. Ost és M. Vanderstraeten ügyvédek)

      Alperes: Európai Bizottság (képviselők: S. Delaude, L. Cappelletti és F. Moro meghatalmazottak)

      Az ügy tárgya

   Elsősorban az Európai Bizottság 2013. október 30-i azon határozata végrehajtásának felfüggesztése, amellyel elutasította a felperesek által alkotott OPTIMUS konzorcium ajánlatát az DIGIT/R2/PO/2012/026 – ITIC-SM (IT-szolgáltatásmenedzsment az Európai Bizottság integrált és konszolidált IT-desktop környezetéhez) közbeszerzési eljárás (HL 2012/S 69–112905) keretében, és egy másik ajánlattevőnek ítélte oda a szerződést, másodsorban a Bizottság számára annak megtiltása, hogy a szóban forgó keretszerződést, vagy ennek keretében a konkrét szerződéseket megkösse, harmadsorban pedig minden egyéb megfelelő ideiglenes intézkedés megtétele iránti kérelem.

      A végzés rendelkező része

               1)

               A Törvényszék az ideiglenes intézkedés iránti kérelmet elutasítja.

               2)

               A Törvényszék a költségekről jelenleg nem határoz.


title: C-466/04. sz. ügy: A Tribunal Superior de Justicia de Cantabria, Sala de lo Social 2004. október 1-jei végzésével a Manuel Acereda Herrera kontra Servicio Cántabro de Salud ügyben benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem

text:
               22.1.2005

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 19/12

         A Tribunal Superior de Justicia de Cantabria, Sala de lo Social 2004. október 1-jei végzésével a Manuel Acereda Herrera kontra Servicio Cántabro de Salud ügyben benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem
   (C-466/04. sz. ügy)
   (2005/C 19/25)
   Az eljárás nyelve: spanyol
   A Tribunal Superior de Justicia de Cantabria, Sala de lo Social (Spanyolország) 2004. október 1-jei végzésével, amely 2004. november 3-án érkezett a Bíróság Hivatalához, a Manuel Acereda Herrera kontra Servicio Cántabro de Salud ügyben előzetes döntéshozatal iránti kérelmet nyújtott be az Európai Közösségek Bíróságához.
   A Tribunal Superior de Justicia de Cantabria a következő kérdésekről kéri a Bíróság döntését:

               1)

               A 118/1997/EGK (1) tanácsi rendelettel egységes szerkezetbe foglalt 1971. június 14-i 1408/1971/EGK tanácsi rendelet 22. cikke (1) bekezdése c) pontját, 22. cikke (2) bekezdését és 36. cikkét úgy kell-e értelmezni, hogy egy illetékes intézmény engedélye, amely feljogosít valakit megfelelő ellátás igénybevétele céljából egy másik tagállamba történő utazásra, keletkeztet-e a kedvezményezett tekintetében jogot az abba a tagállamba történő utazás, a tartózkodás és/vagy étkezés költségeinek visszatérítésére, ahová az engedélyt kiadó intézmény költségére utazott?

               2)

               Az első kérdésre adott igenlő válasz esetén, létezik-e a közösségi jogban olyan előírás vagy feltétel, amelynek alapján meg lehet állapítani a kompenzáció tárgyának költségeit és összegét?

               3)

               Az első kérdésre adott nemleges válasz esetén összeegyeztethető-e a tagállamok és az EK-Szerződés által meghatározott közösségi intézmények hatáskörének megosztásával, konkrétan annak 10. cikkével (korábbi 5. cikk), valamint az EK-Szerződés 249. cikkében (korábbi 189. cikk) szereplő közösségi szabályozások jogi természetével az a tény, hogy egy tagállam nemzeti jogszabálya által úgy hajtja végre egy közösségi rendelet rendelkezéseit, hogy ez utóbbi tartalmát kiegészítő további jogszabályokat hoz, amelyek által a közösségi rendelet ugyanazon jogterületre vonatkozó rendelkezéseihez képest eltérő szabályozást vezet be, oly módon, hogy az megakadályozza az állampolgárokat abban, hogy élhessenek bizonyos, a közösségi jogszabály által számukra biztosított lehetőségekkel és jogokkal? Konkrétan: összeegyeztethető-e az EK-Szerződéssel és az 1408/71/EGK tanácsi rendelettel az a tény, hogy a Spanyol Királyság olyan nemzeti jogszabályokat tartson hatályban, amelyek az említett rendelet 22. cikkében előírtakon túl további szolgáltatásokhoz való jogot biztosít a társadalombiztosítás kedvezményezettjeinek, oly módon megkülönböztetvén azonban az említett cikkben szereplő eseteket, hogy az említett további szolgáltatások csak az (1) bekezdés c) pontja esetében nyújthatók, anélkül, hogy ennek a megkülönböztetésnek objektív, arányos és ésszerű feltételei állnának fenn?

               4)

               Mindenesetre:

                           a)

                           Összeegyeztethető-e az állampolgárság alapján történő megkülönböztetés EK-Szerződés 12. cikkében rögzített tilalmával egy olyan nemzeti jogszabály, mint a 63/1995 sz. királyi rendelet 5.3 cikke, amely a 2766/1967 sz. rendelet 18. cikke (3) bekezdésének hatályon kívül helyezésével megfosztja a spanyol társadalombiztosítási rendszer kedvezményezettjeit attól a lehetőségtől, hogy visszaigényelhessék a spanyol területen található egészségügyi intézmények vagy szakemberek által nyújtott egészségügyi ellátás költségeit abban az esetben, ha azt a szolgáltatást, amelyre jogosultak, a társadalombiztosítási rendszer nem tudja ésszerű határidőn belül biztosítani, tekintetbe véve állapotukat és betegségük valószínű előrehaladtát, ugyanakkor a társadalombiztosítási rendszert irányító szervezet köteles hozzájárulni ahhoz, hogy a kedvezményezett ezekben az esetekben más tagállam területén található egészségügyi intézmények vagy szakemberek igénybevételével jusson hozzá ehhez a szolgáltatáshoz?

                           b)

                           Összeegyeztethető-e az EK-Szerződés 49. és ezt követő cikkei által biztosított szolgáltatásnyújtás szabadságával egy olyan nemzeti jogszabály, mint az 63/1995 sz. királyi rendelet 5.3 cikke, amely a 2766/1967 sz. rendelet 18 cikke (3) bekezdésének hatályon kívül helyezésével megfosztja a spanyol társadalombiztosítási rendszer kedvezményezettjeit attól a lehetőségtől, hogy visszaigényelhessék a spanyol területen található egészségügyi intézmények vagy szakemberek által nyújtott egészségügyi ellátás költségeit abban az esetben, ha azt a szolgáltatást, amelyre jogosultak, a társadalombiztosítási rendszer nem tudja ésszerű határidőn belül biztosítani, tekintetbe véve állapotukat és betegségük valószínű előrehaladtát, ugyanakkor a társadalombiztosítási rendszert irányító szervezet köteles hozzájárulni ahhoz, hogy a kedvezményezett ezekben az esetekben más tagállam területén található egészségügyi intézmények vagy szakemberek igénybevételével jusson hozzá ehhez a szolgáltatáshoz?

                           c)

                           Összeegyeztethető-e az EK-Szerződés versenyszabályokat tartalmazó 81., 82. és 87. cikkeivel egy olyan nemzeti jogszabály, mint az 63/1995 sz. királyi rendelet 5.3 cikke, amely a 2766/1967 sz. rendelet 18. cikke (3) bekezdésének hatályon kívül helyezésével megfosztja a spanyol társadalombiztosítási rendszer kedvezményezettjeit attól a lehetőségtől, hogy visszaigényelhessék a spanyol területen található egészségügyi intézmények vagy szakemberek által nyújtott egészségügyi ellátás költségeit abban az esetben, ha azt a szolgáltatást, amelyre jogosultak, a társadalombiztosítási rendszer nem tudja ésszerű határidőn belül biztosítani, tekintetbe véve állapotukat és betegségük valószínű előrehaladtát, ugyanakkor a társadalombiztosítási rendszert irányító szervezet köteles hozzájárulni ahhoz, hogy a kedvezményezett ezekben az esetekben más tagállam területén található egészségügyi intézmények vagy szakemberek igénybevételével jusson hozzá ehhez a szolgáltatáshoz?

      (1)  A szociális biztonsági rendszereknek a Közösségen belül mozgó munkavállalókra, önálló vállalkozókra és családtagjaikra történő alkalmazásáról szóló 1408/71/EGK rendelet, valamint az 1408/71/EGK rendelet végrehajtására vonatkozó szabályok megállapításáról szóló 574/72/EGK rendelet módosításáról és naprakésszé tételéről szóló 1996. december 2-i tanácsi rendelet (HL L 28., 1997.1.30., 1. o.).


title: T-155/15. sz. ügy: 2015. március 27-én benyújtott kereset – Kaddour kontra Tanács

text:
               8.6.2015

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 190/23

         2015. március 27-én benyújtott kereset – Kaddour kontra Tanács
   (T-155/15. sz. ügy)
   (2015/C 190/27)
   Az eljárás nyelve: francia

      Felek

      Felperes: Khaled Kaddour (Damaszkusz, Szíria) (képviselők: A. Boesch, D. Amaudruz és M. Ponsard ügyvédek)

      Alperes: az Európai Unió Tanácsa

      Kérelmek

   A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:

               —

               rendelje el a T-654/11. sz. ügy iratainak a jelen eljárásban való bemutatását;

               —

               tartsa fenn a felperesnek a válaszadáshoz, valamint ez alkalommal az új bizonyítékok előterjesztéséhez és a tanúk megnevezéséhez való jogot;

               —

               semmisítse meg a felperest érintő részükben:

                           —

                           a 2015. január 26-i 2015/108/EU tanácsi végrehajtási rendeletet;

                           —

                           a 2015. január 26-i 2015/117/KKBP tanácsi végrehajtási határozatot;

               —

               kötelezze a Tanácsot a költségek viselésére.

      Jogalapok és fontosabb érvek

   Keresete alátámasztása érdekében a felperes két jogalapra hivatkozik, amelyek lényegében azonosak a T-653/11. sz., Jaber kontra Tanács ügyben (1) hivatkozottakkal, illetve azokhoz hasonlók.

      (1)  HL 2012. C 58., 12. o.


title: T-712/13. sz. ügy: A Törvényszék 2014. december 11-i ítélete – Monster Energy kontra OHIM (REHABILITATE) ( „Közösségi védjegy — A REHABILITATE közösségi szóvédjegy bejelentése — Feltétlen kizáró ok — Leíró jelleg — A 207/2009/EK rendelet 7. cikke (1) bekezdésének c) pontja” )

text:
               9.2.2015

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 46/52

         A Törvényszék 2014. december 11-i ítélete – Monster Energy kontra OHIM (REHABILITATE)
   (T-712/13. sz. ügy) (1)

   ((„Közösségi védjegy - A REHABILITATE közösségi szóvédjegy bejelentése - Feltétlen kizáró ok - Leíró jelleg - A 207/2009/EK rendelet 7. cikke (1) bekezdésének c) pontja”))
   (2015/C 046/66)
   Az eljárás nyelve: angol

      Felek

      Felperes: Monster Energy Company (Corona, Kalifornia, Amerikai Egyesült Államok) (képviselő: P. Brownlow solicitor)

      Alperes: Belső Piaci Harmonizációs Hivatal (védjegyek és formatervezési minták) (OHIM) (képviselő: J. Crespo Carrillo meghatalmazott)

      Az ügy tárgya

   Az OHIM első fellebbezési tanácsának a REHABILITATE szómegjelölés közösségi védjegyként történő lajstromozása iránti kérelemmel kapcsolatban 2013. október 17-én hozott határozata (R 609/2013-1. sz. ügy) ellen benyújtott kereset

      Az ítélet rendelkező része

               1)

               A Törvényszék a keresetet elutasítja.

               2)

               A Törvényszék a Monster Energy Company-t kötelezi a költségek viselésére.

      (1)  HL C 61., 2014.3.1.


title: C-546/07. sz. ügy: A Bíróság (harmadik tanács) 2010. január 21-i ítélete — Európai Bizottság kontra Németországi Szövetségi Köztársaság (Tagállami kötelezettségszegés — Szolgáltatásnyújtás szabadsága — EK 49. cikk — A csatlakozási okmány XII. melléklete — A csatlakozási okmány 24. cikkében hivatkozott lista: Lengyelország — 2. fejezet, (13) bekezdés — A Németországi Szövetségi Köztársaság azon lehetősége, hogy eltérjen az EK 49. cikk (1) bekezdésétől — Standstill klauzula — A lengyel vállalkozások munkavállalóinak vállalkozási szerződések teljesítése céljából történő kiküldetéséről szóló, a Lengyel Köztársaság kormánya és a Németországi Szövetségi Köztársaság kormánya által 1990. január 31-én aláírt megállapodás — Más tagállamokban letelepedett vállalkozások számára azon lehetőség kizárása, hogy Németországban elvégzendő munkálatokra vonatkozóan lengyel vállalkozásokkal vállalkozási szerződést kössenek — A csatlakozási szerződés aláírásakor fennálló, a lengyel munkavállalókra vonatkozó korlátozások kiterjesztése a német munkaerőpiacra)

text:
               13.3.2010

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 63/3

         A Bíróság (harmadik tanács) 2010. január 21-i ítélete — Európai Bizottság kontra Németországi Szövetségi Köztársaság
   (C-546/07. sz. ügy) (1)

   (Tagállami kötelezettségszegés - Szolgáltatásnyújtás szabadsága - EK 49. cikk - A csatlakozási okmány XII. melléklete - A csatlakozási okmány 24. cikkében hivatkozott lista: Lengyelország - 2. fejezet, (13) bekezdés - A Németországi Szövetségi Köztársaság azon lehetősége, hogy eltérjen az EK 49. cikk (1) bekezdésétől - „Standstill” klauzula - A lengyel vállalkozások munkavállalóinak vállalkozási szerződések teljesítése céljából történő kiküldetéséről szóló, a Lengyel Köztársaság kormánya és a Németországi Szövetségi Köztársaság kormánya által 1990. január 31-én aláírt megállapodás - Más tagállamokban letelepedett vállalkozások számára azon lehetőség kizárása, hogy Németországban elvégzendő munkálatokra vonatkozóan lengyel vállalkozásokkal vállalkozási szerződést kössenek - A csatlakozási szerződés aláírásakor fennálló, a lengyel munkavállalókra vonatkozó korlátozások kiterjesztése a német munkaerőpiacra)
   2010/C 63/04
   Az eljárás nyelve: német

      Felek

      Felperes: Európai Bizottság (képviselők: E. Traversa és P. Dejmek, meghatalmazottak)

      Alperes: Németországi Szövetségi Köztársaság (képviselők: J. Möller, M. Lumma és C. Blaschke, meghatalmazottak)

      A felperest támogató beavatkozó: Lengyel Köztársaság (képviselő: M. Dowgielewicz, meghatalmazott)

      Tárgy

   Tagállami kötelezettségszegés — Az EK 49. cikk megsértése és Cseh Köztársaság, az Észt Köztársaság, a Ciprusi Köztársaság, a Lett Köztársaság, a Litván Köztársaság, a Magyar Köztársaság, a Máltai Köztársaság, a Lengyel Köztársaság, a Szlovén Köztársaság és a Szlovák Köztársaság csatlakozásának feltételeiről, valamint az Európai Unió alapját képező szerződések kiigazításáról szóló okmány (HL 2003., L 236., 875. o.) 24. cikkében (Lengyelország) említett XII. melléklet 2. fejezete (Személyek szabad mozgása) 13. pontjának megsértése — A lengyel vállalkozások munkavállalóinak vállalkozási szerződések teljesítése céljából történő kiküldetéséről szóló, a lengyel és a német kormány által 1990. január 31-én aláírt megállapodás nemzeti hatóságok általi értelmezése és alkalmazása — A más tagállambeli székhellyel rendelkező vállalkozások számára azon lehetőség kizárása, hogy lengyel vállalkozásokkal vállalkozási szerződéseket kössenek Németországban teljesítendő munkák elvégzésére — A határozott időtartamra szóló munkaszerződések keretében foglalkoztatott (Werkvertragsarbeitnehmer) lengyel munkavállalók munkaerőpiacra jutása korlátozásának a csatlakozási szerződés aláírásának időpontját követő kiterjesztése.

      Rendelkező rész

               1.

               A Németországi Szövetségi Köztársaság — mivel közigazgatási gyakorlatában az 1993. március 1-jén és április 30-án módosított, a lengyel vállalkozások munkavállalóinak vállalkozási szerződések teljesítése céljából történő kiküldetéséről szóló, a Lengyel Köztársaság kormánya és a Németországi Szövetségi Köztársaság kormánya által 1990. január 31-én aláírt megállapodás 1. cikkének (1) bekezdésében szereplő „másik fél vállalkozása” kifejezést „német vállalkozás” értelemben vette — nem teljesítette az EK 49. cikkből eredő kötelezettségeit.

               2.

               A Bíróság a keresetet ezt meghaladó részében elutasítja.

               3.

               Az Európai Bizottság és a Németországi Szövetségi Köztársaság maguk viselik saját költségeiket.

               4.

               A Lengyel Köztársaság maga viseli saját költségeit.

      (1)  HL C 64., 2008.3.8.


title: C-66/07. sz. ügy: 2007. február 8-án benyújtott kereset – Az Európai Közösségek Bizottsága kontra Írország

text:
               24.3.2007

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 69/14

         2007. február 8-án benyújtott kereset – Az Európai Közösségek Bizottsága kontra Írország
   (C-66/07. sz. ügy)
   (2007/C 69/33)
   Az eljárás nyelve: angol
   Felek

      Felperes: az Európai Közösségek Bizottsága (képviselők: B. Stromsky és D. Lawunmi, meghatalmazottak)

      Alperes: Írország
   Kereseti kérelmek
   Keresetében a felperes azt kéri, hogy a Bíróság

               —

               állapítsa meg, hogy Írország – mivel nem fogadta el azokat a törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezéseket, amelyek az irányelv rendelkezéseinek átültetéséhez szükségesek, illetve a Bizottságot e rendelkezésekről nem értesítette –, nem teljesítette az emberi felhasználásra szánt gyógyszerek közösségi kódexéről szóló 2001/83/EK irányelv módosításáról szóló, 2004. március 31-i 2004/27/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (1) 3. cikkéből eredő kötelezettségeit;

               —

               kötelezze Írországot a költségek viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek
   Az irányelv átültetésére előírt határidő 2005. október 30-án lejárt.

      (1)  HL L 136., 34. o.; magyar nyelvű különkiadás, 13. fejezet, 34. kötet, 262. o.


title: C-387/13. sz. ügy: A Bíróság (hatodik tanács) 2014. október 16-i ítélete (a College van Beroep voor het Bedrijfsleven [Hollandia] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – VAEX Varkens- en Veehandel BV kontra Productschap Vee en Vlees (Előzetes döntéshozatal iránti kérelem — Mezőgazdaság — 612/2009/EK rendelet — Export-visszatérítések — 376/2008/EK rendelet — Kiviteli engedélyek rendszere — A kiviteli engedély kiállítása előtt benyújtott kiviteli nyilatkozat — A kiviteli engedély érvényességi ideje alatt lefolytatott kivitel — Szabálytalanságok kijavítása)

text:
               22.12.2014

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 462/9

         A Bíróság (hatodik tanács) 2014. október 16-i ítélete (a College van Beroep voor het Bedrijfsleven [Hollandia] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – VAEX Varkens- en Veehandel BV kontra Productschap Vee en Vlees
   (C-387/13. sz. ügy) (1)

   ((Előzetes döntéshozatal iránti kérelem - Mezőgazdaság - 612/2009/EK rendelet - Export-visszatérítések - 376/2008/EK rendelet - Kiviteli engedélyek rendszere - A kiviteli engedély kiállítása előtt benyújtott kiviteli nyilatkozat - A kiviteli engedély érvényességi ideje alatt lefolytatott kivitel - Szabálytalanságok kijavítása))
   (2014/C 462/14)
   Az eljárás nyelve: holland

      A kérdést előterjesztő bíróság

   College van Beroep voor het Bedrijfsleven

      Az alapeljárás felei

      Felperes: VAEX Varkens- en Veehandel BV

      Alperes: Productschap Vee en Vlees

      Rendelkező rész

               1)

               A mezőgazdasági termékek után járó export-visszatérítési rendszer alkalmazása közös részletes szabályainak megállapításáról szóló, 2009. július 7-i 612/2009/EK bizottsági rendelet, valamint a mezőgazdasági termékekre vonatkozó behozatali és kiviteli engedélyek és előzetes rögzítési igazolások rendszerének alkalmazására kialakított részletes közös szabályok megállapításáról szóló, 2008. április 23-i 376/2008/EK bizottsági rendelet, és a marha- és borjúhúságazatbeli behozatali és kiviteli engedélyekre vonatkozó alkalmazási szabályokról szóló, 2008. április 21-i 382/2008/EK bizottsági rendelet rendelkezéseit úgy kell értelmezni, hogy azokkal főszabály szerint ellentétes az export-visszatérítés kifizetése és az ezzel összefüggésben letétbe helyezett biztosíték felszabadítása, ha az érintett exportőr nem rendelkezett a kiviteli nyilatkozat elfogadásának napján érvényes kiviteli engedéllyel, noha az érintett áruk tényleges kivitelére az exportőr számára kiállított kiviteli engedély érvényességi ideje alatt került sor.

               2)

               A 612/2009 rendeletben, valamint a 376/2008 és a 382/2008 rendeletben foglalt, a Közösségi Vámkódex létrehozásáról szóló, 1992. október 12-i 2913/92/EGK tanácsi rendelet 78. cikkével összefüggésben értelmezett rendelkezéseket úgy kell értelmezni, hogy azokkal főszabály szerint nem ellentétes a kiviteli nyilatkozat olyan utólagos szabályossá tétele, amely alapján a kiviteli engedélyhez utólag az érintett ügyletre vonatkozó megjegyzés fűzhető, és ennek alapján az export-visszatérítés kifizethető, illetve adott esetben a letétbe helyezett biztosíték felszabadítható.

      (1)  HL C 274., 2013.9.21.


title: C-572/13. sz. ügy: A cour d'appel de Bruxelles (Belgium) által 2013. november 8-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — Hewlett-Packard Belgium SPRL kontra Reprobel SCRL

text:
               25.1.2014

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 24/6

         A cour d'appel de Bruxelles (Belgium) által 2013. november 8-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — Hewlett-Packard Belgium SPRL kontra Reprobel SCRL
   (C-572/13. sz. ügy)
   2014/C 24/11
   Az eljárás nyelve: francia

      A kérdést előterjesztő bíróság

   Cour d'appel de Bruxelles

      Az alapeljárás felei

      Felperes: Hewlett-Packard Belgium SPRL

      Alperes: Reprobel SCRL

      Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

               1.

               A 2001/29 irányelv (1) 5. cikke (2) bekezdése a) pontjában és 5. cikke (2) bekezdése b) pontjában szereplő „méltányos díjazás” kifejezést eltérően kell-e értelmezni attól függően, hogy a papíron vagy hasonló hordozón történő, valamely fotómechanikai vagy ehhez hasonló hatású eljárással végzett többszörözést bármilyen felhasználó végezheti, vagy természetes személy által magáncélra végzett, kereskedelmi célt közvetlenül vagy közvetve sem szolgáló többszörözésről van szó? Igenlő válasz esetében milyen szempontokon kell alapulnia az eltérő értelmezésnek?

               2.

               Úgy kell-e értelmezni a 2001/29 irányelv 5. cikke (2) bekezdése a) pontját és 5. cikke (2) bekezdése b) pontját, hogy azok lehetővé teszik a tagállamok számára, hogy a jogosultaknak járó méltányos díjazást a következő formában állapítsák meg:

                           1.

                           a védelem alatt álló művek másolására alkalmas készülékek Közösségen belüli gyártója, importőre vagy megszerzője által e készülékeknek az államterületen történő forgalomba hozatalakor fizetett átalány díjazás, amelynek összegét kizárólag azon sebesség alapján állapítják meg, amellyel a fénymásoló percenként meghatározott számú másolatot képes készíteni, a jogosultak által esetlegesen elszenvedett egyéb hátránnyal való egyéb összefüggés nélkül, és

                           2.

                           kizárólag a készített másolatok számával megszorzott egységár alapján meghatározott arányos díjazás, amely attól függően változik, hogy az adós együttműködött-e e díjazás beszedését illetően, amelyet a műveket másoló jogi vagy természetes személyeknek kell megfizetniük, vagy ezek helyett azon személyeknek, akik visszterhesen vagy ingyenesen másoló berendezést bocsátanak mások rendelkezésére?

                     Az e kérdésre adott nemleges válasz esetén melyek azok a releváns és következetes szempontok, amelyeket a tagállamoknak az uniós jognak megfelelően annak érdekében kell követniük, hogy a kompenzációt méltányosnak lehessen tekinteni, és az érintett személyek között helyreálljon a megfelelő egyensúly?

               3.

               Úgy kell-e értelmezni a 2001/29 irányelv 5. cikke (2) bekezdése a) pontját és 5. cikke (2) bekezdése b) pontját, hogy azok lehetővé teszik a tagállamok számára, hogy a jogosultaknak járó méltányos díjazás felét a szerzők által létrehozott művek kiadóinak juttassák, anélkül, hogy a kiadókat bármilyen kötelezettség terhelné arra nézve, hogy biztosítsák akár közvetve is, hogy a szerzők részesüljenek a tőlük elvett kompenzáció egy részében?

               4.

               Úgy kell-e értelmezni a 2001/29 irányelv 5. cikke (2) bekezdése a) pontját és 5. cikke (2) bekezdése b) pontját, hogy azok lehetővé teszik a tagállamok számára, hogy a jogosultak méltányos díjazásának olyan differenciálatlan rendszerét vezessék be — átalány és a készíttet másolatok utáni díj formájában —, amelynek hallgatólagosan, de biztosan részben a zenei kották többszörözése és a bitorló többszörözés is részét képezi?

      (1)  Az információs társadalomban a szerzői és szomszédos jogok egyes vonatkozásainak összehangolásáról szóló, 2001. május 22-i 2001/29/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL L 167., 2001. június 22., 10. o.; magyar nyelvű különkiadás 17. fejezet, 1. kötet, 230. o.; helyesbítés: HL L 314., 2008. november 25., 16. o.)


title: T-303/13. sz. ügy: A Törvényszék 2014. január 14-i végzése — Miettinen kontra Tanács ( „A dokumentumokhoz való hozzáférés — 1049/2001/EK rendelet — A Tanács jogi szolgálata által készített vélemény — A hozzáférés megtagadása — A kereset benyújtását követő hozzáférhetővé tétel — A jogvita tárgyának megszűnése — Az eljáráshoz fűződő érdek hiánya — Okafogyottság” )

text:
               8.3.2014

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 71/22

      A Törvényszék 2014. január 14-i végzése — Miettinen kontra Tanács
      (T-303/13. sz. ügy) (1)

      (A dokumentumokhoz való hozzáférés - 1049/2001/EK rendelet - A Tanács jogi szolgálata által készített vélemény - A hozzáférés megtagadása - A kereset benyújtását követő hozzáférhetővé tétel - A jogvita tárgyának megszűnése - Az eljáráshoz fűződő érdek hiánya - Okafogyottság)
      (2014/C 71/40)
      Az eljárás nyelve: angol

         Felek

         Felperes: Samuli Miettinen (Espoo, Finnország) (képviselők: O. Brouwer és E. Raedts ügyvédek, A. Villette solicitor)

         Alperes: az Európai Unió Tanácsa (képviselők: K. Pellinghelli és É. Sitbon meghatalmazottak)

         Az ügy tárgya

      A 2013. március 25-i tanácsi határozat megsemmisítése iránti kérelem, amelyben a Tanács megtagadta a felperestől a Tanács jogi szolgálata által készített, 15309/12. hivatkozási számú véleményhez való teljes körű hozzáférést.

         A végzés rendelkező része

                  1.

                  A keresetről már nem szükséges határozni.

                  2.

                  A Törvényszék az Európai Unió Tanácsát kötelezi a költségek viselésére.

                  3.

                  A Svéd Királyság és a Finn Köztársaság beavatkozási kérelmeiről már nem szükséges határozni.

         (1)  HL C 215., 2013.7.27.


title: C-115/14. sz. ügy: Az Oberlandesgericht Koblenz (Németország) által 2014. március 11-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – RegioPost GmbH & Co. KG kontra Stadt Landau

text:
               10.6.2014

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 175/21

         Az Oberlandesgericht Koblenz (Németország) által 2014. március 11-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – RegioPost GmbH & Co. KG kontra Stadt Landau
   (C-115/14. sz. ügy)
   2014/C 175/26
   Az eljárás nyelve: német

      A kérdést előterjesztő bíróság

   Oberlandesgericht Koblenz

      Az alapeljárás felei

      Felperes: RegioPost GmbH & Co. KG

      Alperes: Stadt Landau

      A többi fél az eljárásban: PostCon Deutschland GmbH, Deutsche Post AG

      Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

               1.

               Úgy kell-e értelmezni az Európai Unió működéséről szóló szerződésnek a munkavállalók szolgáltatások nyújtása keretében történő kiküldetéséről szóló, 1996. december 16-i 96/71/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (1) 3. cikkének (1) bekezdésével összefüggésben értelmezett 56. cikkének első bekezdését, hogy azzal ellentétes az olyan nemzeti szabályozás, amely arra kötelezi az ajánlatkérőt, hogy csak olyan vállalkozásokkal kössön szerződést, amelyek és amelyek alvállalkozói az ajánlattétel során írásban kötelezettséget vállalnak arra, hogy a szerződés teljesítése keretében foglalkoztatott munkavállalóiknak megfizetik az államilag csak a közbeszerzési szerződések tekintetében – a magánjogi szerződések tekintetében azonban nem – meghatározott minimálbért, ha nem létezik sem jogszabályban meghatározott általános minimálbér, sem a potenciális szerződő partner és az esetleges alvállalkozó által általánosan alkalmazandó kollektív szerződés?

               2.

               Az első kérdésre adandó nemleges válasz esetén:
               Úgy kell-e értelmezni az uniós jogot a közbeszerzési szerződések odaítélése területén, különösen az építési beruházásra, az árubeszerzésre és a szolgáltatásnyújtásra irányuló közbeszerzési szerződések odaítélési eljárásainak összehangolásáról szóló, 2004. március 31-i 2004/18/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (2) 26. cikkét, hogy azzal ellentétes az olyan nemzeti szabályozás, mint az LTTG 3. § -a (1) bekezdésének harmadik mondata, amely az ajánlat kötelező kizárását írja elő abban az esetben, ha valamely gazdasági szereplő az ajánlattétel során nem vállal kötelezettséget külön nyilatkozatban olyan cselekmény megtételére, amire szerződéskötés esetén a szerződés alapján e kötelezettségvállalási nyilatkozat megtétele nélkül is köteles lenne?

      (1)  HL L 18.,1. o.; magyar nyelvű különkiadás 5. fejezet 2. kötet 431. o.

      (2)  HL L 134., 114. o.


title: C-416/05. sz. ügy: Az Európai Közösségek Bizottsága által a Luxemburgi Nagyhercegség ellen  2005. november 24-én  benyújtott kereset

text:
               14.1.2006

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 10/17

         Az Európai Közösségek Bizottsága által a Luxemburgi Nagyhercegség ellen 2005. november 24-én benyújtott kereset
   (C-416/05. sz. ügy)
   (2006/C 10/33)
   Az eljárás nyelve: francia
   Az Európai Közösségek Bizottsága (képviselik: C. F. Durand és F. Simonetti, meghatalmazotti minőségben, kézbesítési cím: Luxembourg) 2005. november 24-én keresetet nyújtott be az Európai Közösségek Bíróságához a Luxemburgi Nagyhercegség ellen.
   A felperes keresetében azt kéri, hogy a Bíróság:

               1)

               állapítsa meg, hogy mivel nem fogadta el az Európai Közösségek Bírósága által a C-89/03. sz. ügyben a 93/15/EGK irányelv (1) luxemburgi jogba történő átültetésének elmulasztása tárgyában 2003. október 2-án hozott ítélet végrehajtására vonatkozó intézkedéseket, a Luxemburgi Nagyhercegség nem teljesítette az Európai Közösséget létrehozó Szerződés 228. cikkének (1) bekezdése alapján fennálló kötelezettségeit;

               2)

               kötelezze az Luxemburgi Nagyhercegséget, hogy fizessen az Európai Közösségek Bizottságának a C-89/03. sz. ügyben hozott ítélet késedelmes végrehajtása miatt „az Európai Közösségek Bizottságának saját forrásai” számlára napi 9000 euró összegű kényszerítő bírságot, a jelen ügyben hozott ítélet meghozatalának napjától a C-89/03. sz. ügyben hozott ítélet végrehajtásának napjáig;

               3)

               kötelezze a Luxemburgi Nagyhercegséget a költségek viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek:
   A C-89/03. sz., Európai Közösségek Bizottsága kontra Luxemburgi Nagyhercegség ügyben 2003. október 2-án hozott ítéletében a Bíróság a következőkről nyilatkozott és határozott: „mivel nem fogadta el azokat a törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezéseket, amelyek szükségesek ahhoz, hogy megfeleljen a polgári felhasználású robbanóanyagok forgalomba hozatalára és felügyeletére vonatkozó rendelkezések harmonizációjáról szóló, 1993. április 5-i 93/15/EGK tanácsi irányelvnek, a Luxemburgi Nagyhercegség nem teljesítette az irányelvből eredő kötelezettségeit.”
   2003. november 7-i levelével a Bizottság felhívta a luxemburgi hatóságok figyelmét a 2003. október 2-i ítéletre, és kérte, hogy tájékoztassák az ítéletben foglaltak teljesítésére tett intézkedésekről.
   A luxemburgi hatóságok válaszul előadták, hogy legkésőbb 2004. november hónapjáig véglegesítésre kerülhet egy nagyhercegirendelet-tervezet.
   2004. december 14-én a Bizottság indokolással ellátott véleményt adott ki, amelyben felszólította a Luxemburgi Nagyhercegséget, hogy két hónapon belül tegye meg a teljesítéséhez szükséges intézkedéseket.
   A luxemburgi hatóságok 2005. szeptember 19-én kelt levelükben arra hivatkoztak, hogy a Conseil d'État (Államtanács) 2004. október 12-i véleménye szerint az alkotmány értelmében a rendelettervezet tárgya törvényi szabályozást igényel.
   A Bizottság rendelkezésére álló adatok szerint a Luxemburgi Nagyhercegség egyáltalán nem ültette át a szóban forgó irányelvet.
   Az EK 228. cikk (2) bekezdésének második albekezdése alapján a Bizottság keresetében meghatározza az érintett tagállam által fizetendő átalányösszeg vagy kényszerítő bírság összegét, amelyet az adott körülmények között megfelelőnek ítél.
   A jelen ügyben a Bizottság úgy véli, hogy napi 9 000 euró összegű kényszerítő bírság megfelel a jogsértés súlyosságának és időtartamának, és figyelembe veszi azt, hogy a kényszerítő bírságnak a szükséges elrettentő hatást kell biztosítani.

      (1)  A polgári felhasználású robbanóanyagok forgalomba hozatalára és felügyeletére vonatkozó rendelkezések harmonizációjáról szóló, 1993. április 5-i 93/15/EGK tanácsi irányelv (HL L 121., 1993.5.15., 20. o.; magyar nyelvű különkiadás 13. fejezet, 12. kötet, 58. o.)


title: T-47/03. sz. ügy: Az Elsőfokú Bíróság 2007. július 11-i ítélete – Sison kontra Tanács ( Közös kül- és biztonságpolitika – A terrorizmus leküzdése érdekében egyes személyekkel és szervezetekkel szemben hozott korlátozó intézkedések – Pénzeszközök befagyasztása – A Közösség hatásköre – Megsemmisítés iránti kereset – Védelemhez való jog – Indokolás – Hatékony bírói jogvédelemhez való jog – Kártérítési kereset )

text:
               25.8.2007

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 199/27

         Az Elsőfokú Bíróság 2007. július 11-i ítélete – Sison kontra Tanács
   (T-47/03. sz. ügy) (1)

   („Közös kül- és biztonságpolitika - A terrorizmus leküzdése érdekében egyes személyekkel és szervezetekkel szemben hozott korlátozó intézkedések - Pénzeszközök befagyasztása - A Közösség hatásköre - Megsemmisítés iránti kereset - Védelemhez való jog - Indokolás - Hatékony bírói jogvédelemhez való jog - Kártérítési kereset’)
   (2007/C 199/49)
   Az eljárás nyelve: angol
   Felek

      Felperes: Jose Maria Sison (Utrecht, Hollandia) (képviselők: J. Fermon, A. Comte, H. Schultz, D. Gurses és T. Olsson ügyvédek)

      Alperes: az Európai Unió Tanácsa (képviselők: M. Vitsentzatos és M. Bishop meghatalmazottak)

      A felperest támogató beavatkozók: Negotiating Panel of the National Democratic Front of the Philippines (Utrecht); Luis G. Jalandoni (Utrecht); Fidel V. Agcaoili (Utrecht); Maria Consuelo K. Ledesma (Utrecht) (képviselő: B. Tomlow ügyvéd)

      Az alperest támogató beavatkozók: Holland Királyság (képviselő: H. Sevenster meghatalmazott), valamint Nagy-Britannia és Észak-Írország Egyesült Királysága (képviselők: kezdetben: R. Caudwell, később: C. Gibbs meghatalmazottak, segítőjük: S. Moore barrister)
   Az ügy tárgya
   Egyrészt a terrorizmus leküzdése érdekében egyes személyekkel és szervezetekkel szemben hozott különleges korlátozó intézkedésekről szóló 2580/2001/EK rendelet 2. cikke (3) bekezdésének végrehajtásáról, és a 2002/848/EK határozat hatályon kívül helyezéséről szóló, 2002. december 12-i 2002/974/EK tanácsi határozat (HL L 337., 85. o.) részleges megsemmisítése iránti, másrészt pedig kártérítési kérelem.
   Az ítélet rendelkező része

               1)

               Az Elsőfokú Bíróság a felperest érintő részében megsemmisíti a terrorizmus leküzdése érdekében egyes személyekkel és szervezetekkel szemben hozott különleges korlátozó intézkedésekről szóló 2580/2001/EK rendelet 2. cikke (3) bekezdésének végrehajtásáról, és a 2005/930/EK határozat hatályon kívül helyezéséről szóló, 2006. május 29-i 2006/379/EK tanácsi határozatot.

               2)

               A kártérítési kérelmet elutasítja.

               3)

               A Tanácsot kötelezi a saját költségein kívül az ideiglenes intézkedés iránti eljárással kapcsolatos költségeket is beleértve a felperes költségeinek, valamint a Negotiating Panel of the National Democratic Front of the Philippines, Luis G. Jalandoni, Fidel V. Agcaoili és Maria Consuelo K. Ledesma költségeinek viselésére.

               4)

               A Holland Királyság, valamint Nagy-Britannia és Észak-Írország Egyesült Királysága maguk viselik saját költségeiket.

      (1)  HL C 101., 2003.4.26.


title: T-316/07. sz. ügy: 2007. augusztus 20-án benyújtott kereset – Commercy kontra OHIM – easyGroup IP Licensing (easyHotel)

text:
               6.10.2007

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 235/26

         2007. augusztus 20-án benyújtott kereset – Commercy kontra OHIM – easyGroup IP Licensing (easyHotel)
   (T-316/07. sz. ügy)
   (2007/C 235/49)
   A keresetlevél nyelve: német
   Felek

      Felperes: Commercy AG (Weimar, Németország) (képviselő: F. Jaschke ügyvéd)

      Alperes: Belső Piaci Harmonizációs Hivatal (védjegyek és formatervezési minták) (OHIM)

      A másik fél a fellebbezési tanács előtti eljárásban: easyGroup IP Licensing Limited
   Kereseti kérelmek

               —

               az Elsőfokú Bíróság törölje az 1 866 706. sz. „easyHotel” közösségi védjegyet;

         Jogalapok és fontosabb érvek

      A törlés iránti kérelemmel érintett közösségi védjegy: az „easyHotel” szóvédjegy a 16., 25., 32., 33., 35., 36., 39., 41. és 42. osztályba tartozó áruk és szolgáltatások vonatkozásában (1 866 706. sz. közösségi védjegy).

      A közösségi védjegy jogosultja: easyGroup IP Licensing Limited

      A közösségi védjegy törlését kérelmező fél: Bettina Breitenbücher, Sozietät Kübler

      A törlést kérelmező védjegye: a német „EASYHOTEL” szóvédjegy a 9., 38. és 42. osztályba tartozó áruk és szolgáltatások vonatkozásában (30 043 724. lajstromszám).

      A törlési osztály határozata: a törlés iránti kérelem elutasítása.

      A fellebbezési tanács határozata: a fellebbezés elutasítása az R 1295/2006-2. sz. ügyben.

      Jogalapok: a 40/94/EK rendelet (1) 8. cikke (1) bekezdése a) pontjának megsértése e rendelkezés túl szűk értelmezése miatt. A megjelölések közötti azonosság miatt fennáll az összetévesztés veszélye, még ha az áruk és szolgáltatások csak távolról hasonlítanak is egymásra.

      (1)  A közösségi védjegyről szóló, 1993. december 20-i 40/94/EK tanácsi rendelet (HL 1994., L 11., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 17. fejezet, 1. kötet 146. o.).


title: C-152/05. sz. ügy: Az Európai Közösségek Bizottsága által a Németországi Szövetségi Köztársaság ellen 2005. április 5-én benyújtott kereset

text:
               28.5.2005

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 132/18

         Az Európai Közösségek Bizottsága által a Németországi Szövetségi Köztársaság ellen 2005. április 5-én benyújtott kereset
   (C-152/05. sz. ügy)
   (2005/C 132/33)
   Az eljárás nyelve: német
   Az Európai Közösségek Bizottsága, képviseli: R. Lyal és K. Gross, kézbesítési cím: Luxembourg, 2005. április 5-én keresetet nyújtott be az Európai Közösségek Bíróságához a Németországi Szövetségi Köztársaság ellen.
   Az Európai Közösségek Bizottsága keresetében azt kéri, hogy a Bíróság:

               1)

               állapítsa meg, hogy mivel a saját otthon után járó támogatásról szóló törvény 2. § első bekezdésének első mondatában a saját otthon után járó támogatás nyújtását a teljes körű adókötelezettséggel rendelkező adóalanyok részére más tagállamban fekvő ingatlanok tekintetében attól függetlenül kizárja, hogy vajon ott igényelhető-e összehasonlítható támogatás, a Németországi Szövetségi Köztársaság megsértette az EK-Szerződés 18., 39. és 43. cikkéből eredő kötelezettségeit;

               2)

               kötelezze a Németországi Szövetségi Köztársaságot az eljárási költségek viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek:
   Az Európai Közösségek Bizottságának álláspontja szerint a német állam által nyújtott, saját otthon után járó támogatás hátrányosan megkülönböztető jellegű. A saját otthon után járó támogatásra azok a Németországban teljes körű adókötelezettséggel rendelkező adóalanyok tarthatnak igényt, akik Németországban lakhatási célból lakás vagy ház tulajdonjogát szerzik meg. Ezzel szemben azoknak a Németországban teljes körű adókötelezettséggel rendelkező adóalanyoknak, akik Németországon kívül élnek és ott lakhatási célból ingatlant kívánnak megszerezni, nem jár saját otthon után járó támogatás.
   A német szabályozással személyek három csoportját hozták hátrányos helyzetbe: 1. a külföldi lakóhellyel rendelkező állami alkalmazottakat, 2. az olyan határ menti ingázókat, akiknek a jövedelme legalább 90 %-ban a német jövedelemadó hatálya alá tartozik és 3. a németországi diplomatákat és EU-tisztviselőket.
   A Bizottság ezt a személyek érintett csoportjának helyzetétől függően a munkavállalók szabad mozgása (EK 39. cikk), a letelepedési jog (EK 43. cikk), illetve az EK 18. cikk szerinti szabad mozgáshoz és tartózkodáshoz való jog megsértésének tekinti. Mindegyik esetkör kellően határon átnyúló vonatkozású ahhoz, hogy a Szerződés vonatkozó rendelkezésének alkalmazhatóságát indokolja.
   A Bizottság erre az esetre alkalmazhatónak tartja a Bíróság C-279/73. sz. Schumacker-ügyben hozott ítéletét. Mindenkinek, aki Németországban teljes körű adókötelezettséggel rendelkezik, aki tehát teljes jövedelme után alapvetően Németországban adózik és így a német közszféra finanszírozásában részt vesz, egy lakóhellyel rendelkező személlyel azonos módon kell részesednie az adóból finanszírozott kedvezményekből is. El kell kerülni azt, hogy az érintettek sem a lakóhelyük államában, sem abban az államban, ahol foglalkozásukat folytatják, ne jussanak a személyes helyzetükhöz kapcsolódó előnyökhöz.
   A gyakorlatban kevéssé valószínű, hogy egy Németországban teljes körű adókötelezettséggel rendelkező adóalany egyidejűleg még egy másik államban is teljes körű adókötelezettséggel rendelkezik. Ezt a kivételes helyzetet úgy lehet kezelni, hogy megtiltják a saját otthon után járó német támogatás és egy ezzel összehasonlítható külföldi támogatás egyidejű igénybevételét.
   A saját otthon után járó támogatás Németországban fekvő ingatlanokra való korlátozása nem indokolt. A németországi lakáshelyzeten is javíthatna az, ha például határ menti ingázók ahelyett, hogy Németországba költöznének, határközeli külföldi államokban szereznének lakástulajdont. A német szövetségi kormány a pert megelőző eljárásban nem tudta kellően bemutatni azt, hogy milyen célt szolgál a támogatás saját államterületre való korlátozása. Még ha elfogadható is lenne, hogy egy tagállam csak a saját területén támogatja a lakásépítést, a német szabályozás nem következetes. Ha a Németországi Szövetségi Köztársaság ugyanis a lakásépítés minden formáját támogatni kívánja Németországban, nem világos, hogy miért korlátozódik a támogatás a Németországban teljes körű adókötelezettséggel rendelkező adóalanyokra. A Németországban korlátozott adókötelezettséggel rendelkező adóalanyok is szerezhetnek ott lakástulajdont és így támogathatják a lakásépítést.
   A közösségi jog semmiképpen nem követeli meg a más tagállamokban lévő második lakóingatlan megszerzésének anyagi támogatását. A támogatás terjedelmének meghatározása egyedül a nemzeti jogalkotóra hárul. A rendszer kialakítására vonatkozó szabadságát azonban az EK-Szerződésben rögzített alapvető szabadságok korlátozzák.


title: F-76/11. sz. ügy: A Közszolgálati Törvényszék (harmadik tanács) 2012. december 5-i ítélete — Grazyte kontra Bizottság (Közszolgálat — Díjazás — Külföldi munkavégzési támogatás — A személyzeti szabályzat VII. melléklete 4. cikke (1) bekezdésének b) pontja szerinti feltétel — Tízéves referencia időszak — Kezdet — Lejárat — Nemzetközi szervezetnél eltöltött szolgálati idő figyelmen kívül hagyása — A személyzeti szabályzat VII. melléklete 4. cikke (1) bekezdése a) pontja rendelkezéseinek analógia útján való alkalmazása)

text:
               9.2.2013

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 38/31

         A Közszolgálati Törvényszék (harmadik tanács) 2012. december 5-i ítélete — Grazyte kontra Bizottság
   (F-76/11. sz. ügy) (1)

   (Közszolgálat - Díjazás - Külföldi munkavégzési támogatás - A személyzeti szabályzat VII. melléklete 4. cikke (1) bekezdésének b) pontja szerinti feltétel - Tízéves referencia időszak - Kezdet - Lejárat - Nemzetközi szervezetnél eltöltött szolgálati idő figyelmen kívül hagyása - A személyzeti szabályzat VII. melléklete 4. cikke (1) bekezdése a) pontja rendelkezéseinek analógia útján való alkalmazása)
   2013/C 38/58
   Az eljárás nyelve: olasz

      Felek

      Felperes: Diana Grazyte (Utena, Litvánia) (képviselő: R. Guarino ügyvéd)

      Alperes: Európai Bizottság (képviselők: D. Martin meghatalmazott, segítője: A. Dal Ferro ügyvéd, később V. Joris meghatalmazott, segítője: A. Dal Ferro ügyvéd)

      Az ügy tárgya

   A kinevezésre jogosult hatóság azon határozatának megsemmisítése iránti kérelem, amely elutasította a felperes külföldi munkavégzési támogatás iránti kérelmét.

      Az ítélet rendelkező része

               1.

               A Közszolgálati Törvényszék a keresetet elutasítja.

               2.

               D. Grazyte maga viseli saját költségeit és köteles viselni az Európai Bizottság részéről felmerült költségeket.

      (1)  HL C 319., 2011.10.29., 29. o.


title: C-281/12. sz. ügy: A Consiglio di Stato (Olaszország) által 2012. június 6-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — Trento Sviluppo Srl és Centrale Adriatica Soc. coop. kontra AGCOM

text:
               4.8.2012

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 235/11

         A Consiglio di Stato (Olaszország) által 2012. június 6-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — Trento Sviluppo Srl és Centrale Adriatica Soc. coop. kontra AGCOM
   (C-281/12. sz. ügy)
   2012/C 235/20
   Az eljárás nyelve: olasz

      A kérdést előterjesztő bíróság

   Consiglio di Stato

      Az alapeljárás felei

      Felperesek: Trento Sviluppo srl, Centrale Adriatica Soc. coop.

      Alperes: Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato (AGCOM)

      Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdés

   Úgy kell-e érteni a 2005/29/EK irányelv (1) 6. cikke (1) bekezdésének az „és bármelyik esetben” szavakat tartalmazó részét, hogy a megtévesztő kereskedelmi gyakorlat fennállásának megállapításához elegendő az ugyanezen bekezdés első része szerinti elemek egyikének fennállása, vagy pedig a megtévesztő kereskedelmi gyakorlat fennállásának megállapításához azon utolsó elemnek is fenn kell-e állnia, amely szerint a szóban forgó gyakorlat valószínűsíthetően az ügyleti döntésének megváltoztatására készteti a fogyasztót?

      (1)  A belső piacon az üzleti vállalkozások fogyasztókkal szemben folytatott tisztességtelen kereskedelmi gyakorlatairól, valamint a 84/450/EGK tanácsi irányelv, a 97/7/EK, a 98/27/EK és a 2002/65/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvek, valamint a 2006/2004/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet módosításáról szóló, 2005. május 11-i 2005/29/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL L 149., 22. o.).


title: C-499/14. sz. ügy: A Bíróság (első tanács) 2016. március 10-i ítélete (a Hof van Cassatie [Belgium] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – VAD BVBA, Johannes Josephus Maria van Aert kontra Belgische Staat (Előzetes döntéshozatal — Vámunió és Közös Vámtarifa — Tarifális besorolás — Kombinált Nómenklatúra — Értelmezés — Általános szabályok — A 3. b) szabály — „Kiskereskedelmi forgalom számára készletben kiszerelt áruk” fogalma — Külön csomagolások)

text:
               2.5.2016

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 156/12

         A Bíróság (első tanács) 2016. március 10-i ítélete (a Hof van Cassatie [Belgium] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – VAD BVBA, Johannes Josephus Maria van Aert kontra Belgische Staat
   (C-499/14. sz. ügy) (1)

   ((Előzetes döntéshozatal - Vámunió és Közös Vámtarifa - Tarifális besorolás - Kombinált Nómenklatúra - Értelmezés - Általános szabályok - A 3. b) szabály - „Kiskereskedelmi forgalom számára készletben kiszerelt áruk” fogalma - Külön csomagolások))
   (2016/C 156/15)
   Az eljárás nyelve: holland

      A kérdést előterjesztő bíróság

   Hof van Cassatie

      Az alapeljárás felei

      Felperesek: VAD BVBA, Johannes Josephus Maria van Aert

      Alperes: Belgische Staat

      Rendelkező rész

   A vám- és statisztikai nómenklatúráról, valamint a Közös Vámtarifáról szóló, 1987. július 23-i 2658/87/EGK tanácsi rendelet I. mellékletében szereplő, a 2007. szeptember 20-i 1214/2007/EK bizottsági rendeletből eredő változat szerinti Kombinált Nómenklatúra általános értelmező szabályainak 3. b) szabályát úgy kell értelmezni, hogy az alapügybelihez hasonló áruk, amelyeket külön csomagolásokban jelentenek be vámkezelésre, és amelyeket csak ezt követően csomagolnak össze, mindazonáltal e szabály értelmében „kiskereskedelmi forgalom számára készletben kiszerelt áruknak” tekinthetők, ennélfogva egy és ugyanazon vámtarifaszám alá tartoznak, amennyiben, figyelemmel más objektív tényezőkre, amelyek értékelése a nemzeti bíróság feladata, megállapítást nyer, hogy ezen áruk összetartoznak, és azokat ilyen formában a kiskereskedelemben való értékesítésre szánják.

      (1)  HL C 26., 2015.1.26.


title: C-329/12. sz. ügy: 2012. július 11-én benyújtott kereset — Európai Bizottság kontra Németországi Szövetségi Köztársaság

text:
               22.9.2012

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 287/23

         2012. július 11-én benyújtott kereset — Európai Bizottság kontra Németországi Szövetségi Köztársaság
   (C-329/12. sz. ügy)
   2012/C 287/42
   Az eljárás nyelve: német

      Felek

      Felperes: Európai Bizottság (képviselők: P. Hetsch és B. Schima meghatalmazottak)

      Alperes: Németországi Szövetségi Köztársaság

      Kereseti kérelmek

   A felperes azt kéri, hogy a Bíróság:

               —

               állapítsa meg, hogy a Németországi Szövetségi Köztársaság megsértette a nyilvánosan elérhető elektronikus hírközlési szolgáltatások nyújtása, illetve a nyilvános hírközlő hálózatok szolgáltatása keretében előállított vagy feldolgozott adatok megőrzéséről és a 2002/58/EK irányelv módosításáról szóló, 2006. március 15-i 2006/24/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvből (1) eredő kötelezettségeit azáltal, hogy nem fogadta el teljes körűen az ezen irányelv átültetéséhez szükséges jogi és közigazgatási rendelkezéseket, vagy legalábbis e rendelkezéseket nem közölte teljes körűen a Bizottsággal;

               —

               az EUMSZ 260. cikk (3) bekezdése alapján kötelezze a Németországi Szövetségi Köztársaságot, hogy az irányelv átültetésére elfogadott intézkedései bejelentésére vonatkozó kötelezettségének megsértése miatt fizessen meg naponta 315.036,54 euró összegű, az Európai Unió saját forrásainak számlájára fizetendő kényszerítő bírságot;

               —

               a Németországi Szövetségi Köztársaságot kötelezze az eljárás költségeinek viselésére.

      Jogalapok és fontosabb érvek

   A szóban forgó irányelv átültetésére előírt határidő 2007. szeptember 15-én lejárt.
   A német szövetségi alkotmánybíróság 2010. március 2-i ítéletében alkotmányellenesnek nyilvánította és megsemmisítette a Németország által elfogadott átültető rendelkezéseket. Ennek alapján a német kormány mindenekelőtt arról tájékoztatta a Bizottságot, hogy a hatályos jogszabályi rendelkezések továbbra is biztosítják az irányelv részleges átültetését. A szövetségi kormány ezt követően az irányelv fennmaradó rendelkezéseinek átültetését szolgáló törvénytervezetet jelentett be.
   Mivel az említett tervezetet mostanáig nem fogadták el, a Bizottság álláspontja szerint vitathatatlan, hogy a Németországi Szövetségi Köztársaság nem tett eleget az irányelv teljes körű átültetésére irányuló kötelezettségének. A fent említett részleges átültetés nem elegendő az irányelv 1. cikkében meghatározott célok eléréséhez. A Bizottság végül azt állítja, hogy a Németország által közölt tervezetet nem találja elegendőnek az irányelv teljes körű átültetéséhez.

      (1)  HL L 105., 54. o.


title: T-30/07. sz. ügy: 2007. február 5-én benyújtott kereset – Denka International BV kontra az Európai Közösségek Bizottsága

text:
               14.4.2007

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 82/41

         2007. február 5-én benyújtott kereset – Denka International BV kontra az Európai Közösségek Bizottsága
   (T-30/07. sz. ügy)
   (2007/C 82/90)
   Az eljárás nyelve: angol
   Felek

      Felperes: Denka International BV (Barneveld, Hollandia) (képviselők: K. Van Maldegem, C. Mereu ügyvédek)

      Alperes: az Európai Közösségek Bizottsága
   Kereseti kérelmek
   A felperes azt kéri, hogy az Elsőfokú Bíróság:

               —

               semmisítse meg a 2006/92/EK bizottsági irányelv 2. cikkének b) pontját és II. mellékletét;

               —

               az Európai Közösségek Bizottságát kötelezze a költségek és a kamatok viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek
   A felperes keresetében a 76/895/EGK, a 86/362/EGK és a 90/642/EGK tanácsi irányelv mellékleteinek a kaptán, a diklórvosz, az etion és a folpet maximális szermaradék-határértékei tekintetében történő módosításáról szóló, 2006. november 9-i 2006/92/EK bizottsági irányelv (1) (a továbbiakban: a szermaradék-határérték irányelv, vagy a vitatott intézkedés) és különösen annak II. melléklete 2. cikke (b) pontjának megsemmisítését kéri.
   A felperes azt kifogásolja, hogy e rendelkezések a szóban forgó maximális szermaradék-határértéket a korábbi 2 mg/kg-ról új, 0,01 mg/kg-os küszöbértékben állapítják meg, mindezt a felperes beadványainak olyan, eljárásjogilag, anyagi jogilag és tudományosan hibás értékelése alapján, amelyre eredetileg az azzal összefüggő, a növényvédő szerek forgalomba hozataláról szóló, 1991. július 15-i 91/414/EGK tanácsi irányelv (a továbbiakban: növényvédőszer-irányelv) szerinti értékelésre vonatkozóan került sor.
   A felperes előadja, hogy a vitatott intézkedés eljárásjogilag a 451/2000 rendelet 8. cikkében előírt eljárásjogi biztosítékokat és az auditum in alteram partem, azaz a kontradiktórius eljárás elvét, és az indokolási kötelezettséget (EK 235. cikk) sértő módon került elfogadásra. Ezen kívül a felperes szerint a Bizottság az irányelv elfogadásakor túllépte hatáskörét, mivel az irányelv ugyanazt a célt érné el, mint a jegyzékbe történő felvétel elutasításáról szóló határozat, anélkül, hogy erre a határozatra utalna.
   Anyagi jogi szempontból a vitatott intézkedés sérti i) a 91/414 irányelv 4. cikke (1) bekezdésének f) pontját, ii) a szermaradék-határérték irányelv 5. cikkét, és iii) a közösségi jog alapelveit, úgy mint a) a bizalomvédelem és a jogbiztonság elvét, b) az EK 211. cikkét és a gondos ügyintézés elvét, valamint c) az arányosság elvét.

      (1)  A 76/895/EGK, a 86/362/EGK és a 90/642/EGK tanácsi irányelv mellékleteinek a kaptán, a diklórvosz, az etion és a folpet maximális szermaradék-határértékei tekintetében történő módosításáról szóló, 2006. november 9-i 2006/92/EK bizottsági irányelv (HL L 311., 31. o.).