title: C-715/17. sz. ügy: 2017. december 21-én benyújtott kereset – Európai Bizottság kontra Lengyel Köztársaság

text:
               26.3.2018

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 112/18

         2017. december 21-én benyújtott kereset – Európai Bizottság kontra Lengyel Köztársaság
   (C-715/17. sz. ügy)
   (2018/C 112/24)
   Az eljárás nyelve: lengyel

      Felek

      Felperes: Európai Bizottság (képviselők: A. Stobiecka-Kuik és G. Wils)

      Alperes: Lengyel Köztársaság

      Kereseti kérelmek

   A felperes azt kéri, hogy a Bíróság:

               —

               állapítsa meg, hogy a Lengyel Köztársaság nem tett eleget az (EU) 2015/1523 tanácsi határozat (1) 5. cikkének (2) bekezdéséből és a (EU) 2015/1601 tanácsi határozat (2) 5. cikkének (2) bekezdéséből eredő, következésképpen a mindkét határozat 5. cikkének (4)–(11) bekezdése szerinti áthelyezésre vonatkozó kötelezettségeinek, azáltal hogy nem jelezte rendszeres időközönként, de legalább háromhavonta, hogy hány kérelmezőt tud 2016. március 16-át követően, rövid időn belül áthelyezni a területére;

               —

               a Lengyel Köztársaságot kötelezze a költségek viselésére.

      Jogalapok és fontosabb érvek

   A szükséghelyzetben történő áthelyezés ideiglenes rendszerét a 2015 szeptemberében elfogadott két tanácsi határozat vezette be, mégpedig a (EU) 2015/1523 tanácsi határozat3 és a (EU) 2015/1601 tanácsi határozat4, amelyekben a tagállamok kötelezettséget vállaltak arra, hogy a nemzetközi védelmet kérő személyeket Olaszországból és Görögországból áthelyezik.
   E tanácsi határozatok arra kötelezték a tagállamokat, hogy háromhavonta tegyenek ajánlatot az esetleges áthelyezésre, ily módon biztosítva a hatékony és rendszerezett áthelyezési eljárást. Bár szinte minden más tagállam lépéseket tett annak érdekében, hogy ennek megfelelően az áthelyezéssel összefüggő kötelezettségeknek eleget tegyen, Lengyelország egyetlen áthelyezést sem hajtott végre, és 2015 decembere óta az áthelyezéshez megfelelő egyetlen helyet sem ajánlott fel.
   A Bizottság 2017. június 16-án kötelezettségszegési eljárást indított Lengyelországgal szemben.
   Mivel a Bizottság e tagállam válaszát elégtelennek tartotta, úgy határozott, hogy a kötelezettségszegési eljárás következő fázisába lép, és a Lengyel Köztársaságnak 2017. július 26-án indokolással ellátott véleményt küldött.
   A Bizottság az indokolással ellátott véleményre adott választ is elégtelennek tartotta, ezért úgy határozott, hogy a Lengyel Köztársasággal szemben az áthelyezéssel kapcsolatos jogi kötelezettségek megszegése miatt keresetet terjeszt az Európai Unió Bírósága elé.

      (1)  A nemzetközi védelem területén Olaszország és Görögország érdekében elfogadott átmeneti intézkedések megállapításáról szóló, 2015. szeptember 14-i (EU) 2015/1523 tanácsi határozat (HL L 239., 146. o.).

      (2)  A nemzetközi védelem területén Olaszország és Görögország érdekében elfogadott átmeneti intézkedések megállapításáról szóló, 2015. szeptember 22-i (EU) 2015/1601 tanácsi határozat (HL L 248., 80. o.).


title: T-75/18. sz. ügy: 2018. február 6-án benyújtott kereset – MPM-Quality kontra EUIPO – Elton Hodinářská (MANUFACTURE PRIM 1949)

text:
               26.3.2018

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 112/47

         2018. február 6-án benyújtott kereset – MPM-Quality kontra EUIPO – Elton Hodinářská (MANUFACTURE PRIM 1949)
   (T-75/18. sz. ügy)
   (2018/C 112/60)
   A keresetlevél nyelve: cseh

      Felek

      Felperes: MPM-Quality v.o.s (Frýdek-Místek, Cseh Köztársaság) (képviselő: M. Kyjovský ügyvéd)

      Alperes: az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala (EUIPO)

      A másik fél a fellebbezési tanács előtti eljárásban: Elton Hodinářská a.s. (Nové Město nad Metují, Cseh Köztársaság)

      Az EUIPO előtti eljárás adatai

      A vitatott védjegy jogosultja: a fellebbezési tanács előtti eljárásban részt vevő másik fél

      A vitatott védjegy: a „MANUFACTURE PRIM 1949” szóelemet magában foglaló európai uniós ábrás védjegy – 3 531 662. sz. európai uniós védjegy

      Az EUIPO előtti eljárás: törlési eljárás

      A megtámadott határozat: az EUIPO negyedik fellebbezési tanácsának 2017. december 5-én hozott határozata (R 556/2017-4. sz. ügy)

      Kereseti kérelmek

   A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:

               —

               helyezze hatályon kívül a megtámadott határozatot;

               —

               az EUIPO-t kötelezze a költségek viselésére.

      Jogalapok

               —

               az 1001/2017 rendelet 18. és 58. cikkének megsértése;

               —

               az 1430/2017 rendelet 10. cikke (3) és azt követő bekezdéseinek, valamint 19. cikke (1) bekezdésének megsértése.


title: T-29/18. sz. ügy: 2018. január 19-én benyújtott kereset – Planet kontra Bizottság

text:
               26.3.2018

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 112/36

         2018. január 19-én benyújtott kereset – Planet kontra Bizottság
   (T-29/18. sz. ügy)
   (2018/C 112/46)
   Az eljárás nyelve: görög

      Felek

      Felperes: Planet (Athén, Görögország) (képviselő: V. Christianos ügyvéd)

      Alperes: Európai Bizottság

      Kérelmek

   A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:

               —

               semmisítse meg a Bizottság elutasító határozatát, amellyel az hallgatólagosan elutasította a felperesnek az projektre vonatkozó ajánlattételi felhívás dokumentumaihoz való hozzáférését, és

               —

               kötelezze a Bizottságot a felperes összes költségének viselésére.

      Jogalapok és fontosabb érvek

   A jelen keresettel a Planet azt kéri, hogy semmisítse meg a Bizottság elutasító határozatát, amellyel az hallgatólagosan elutasította a felperes azon kérelmét, amely arra irányult, hogy az 1049/2001 rendelet értelmében hozzáférhessen az EuropeAid/137681/IH/SER/ROC/4. sz. közbeszerzési eljárásra vonatkozó dokumentumokhoz.
   A Planet azt állítja, hogy a Bizottság hallgatólagos elutasító határozatát meg kell semmisíteni azon okból, hogy az nem tartalmaz indokolást, ami pedig az EUMSZ 296. cikk értelmében kötelező az uniós jogban, és az uniós akrutokra vonatkozó lényeges eljárási szabálynak minősül.


title: T-78/18. sz. ügy: 2018. február 9-én benyújtott kereset – AB Mauri Italy kontra EUIPO – Lesaffre et Compagnie (FERMIN)

text:
               26.3.2018

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 112/48

         2018. február 9-én benyújtott kereset – AB Mauri Italy kontra EUIPO – Lesaffre et Compagnie (FERMIN)
   (T-78/18. sz. ügy)
   (2018/C 112/61)
   A keresetlevél nyelve: angol

      Felek

      Felperes: AB Mauri Italy SpA (Casteggio, Olaszország) (képviselők: B. Brandreth barrister és G. Hussey solicitor)

      Alperes: az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala (EUIPO)

      A másik fél a fellebbezési tanács előtti eljárásban: Lesaffre et Compagnie (Párizs, Franciaország)

      Az EUIPO előtti eljárás adatai

      A vitatott védjegy bejelentője: a fellebbezési tanács előtti eljárásban részt vevő másik fél

      A vitatott védjegy: FERMIN európai uniós szóvédjegy – 10 999 613. sz. védjegybejelentés

      Az EUIPO előtti eljárás: felszólalási eljárás

      A megtámadott határozat: az EUIPO negyedik fellebbezési tanácsának 2017. december 4-én hozott határozata (R 2027/2016-4. és R 2254/2016-4. sz. egyesített ügyek)

      Kereseti kérelmek

   A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:

               —

               részben helyezze hatályon kívül a megtámadott határozatot;

               —

               az EUIPO-t kötelezze a költségek viselésére.

      Jogalap

               —

               a 2017/1001 rendelet 8. cikke (1) bekezdése b) pontjának megsértése.


title: C-79/18. sz. ügy: 2018. február 6-án benyújtott kereset – Európai Bizottság kontra Osztrák Köztársaság

text:
               26.3.2018

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 112/28

         2018. február 6-án benyújtott kereset – Európai Bizottság kontra Osztrák Köztársaság
   (C-79/18. sz. ügy)
   (2018/C 112/36)
   Az eljárás nyelve: német

      Felek

      Felperes: Európai Bizottság (képviselők: G. von Rintelen, P. Ondrůšek és M. Noll-Ehlers meghatalmazottak)

      Alperes: Osztrák Köztársaság

      Kereseti kérelmek

   A felperes azt kéri, hogy a Bíróság

               1.

               állapítsa meg, hogy az alperes – mivel a koncessziós szerződésekről szóló, 2014. február 26-i 2014/23/EU európai parlamenti és tanácsi irányelv (1) átültetéséhez szükséges törvényi, rendeleti vagy közigazgatási rendelkezéseket nem hozta meg, kivéve az ezen irányelv 46. és 47. cikkét Bécs, Stájerország és Karintia szövetségi tartományok esetében, illetve ezekről a Bizottságot nem tájékoztatta – nem teljesítette az említett irányelvből eredő kötelezettségeit;

               2.

               az EUMSZ 260. cikk (3) bekezdése alapján az átültetési intézkedések bejelentésére vonatkozó kötelezettségének megszegése miatt kötelezze az alperest napi 52 972 EUR összegű kényszerítő bírság megfizetésére;

               —

               az Osztrák Köztársaságot kötelezze a költségek viselésére.

      Jogalapok és fontosabb érvek

   A 2014/23/EU európai parlamenti és tanácsi irányelv 51. cikkének (1) bekezdése szerint a tagállamok kötelesek voltak 2016. április 18-ig meghozni azokat a nemzeti intézkedéseket, amelyek szükségesek ahhoz, hogy a nemzeti jogukat az ezen irányelvből eredő kötelezettségekhez igazítsák. Mivel az Osztrák Köztársaság nem hozta meg az ezen irányelv átültetéséhez szükséges valamennyi törvényi, rendeleti vagy közigazgatási rendelkezést, illetve e rendelkezésekről a Bizottságot nem tájékoztatta, a Bizottság úgy határozott, hogy a Bírósághoz fordul.
   Kerestében a Bizottság azt kéri, hogy a Bíróság kötelezze az Osztrák Köztársaságot napi 52 972 EUR összegű kényszerítő bírság megfizetésére. A kényszerítő bírság összegét a jogsértés súlyára és időtartamára, valamint az említett tagállam teljesítőképességéhez mért elrettentő hatásra tekintettel számították ki.

      (1)  HL 2014. L 94., 1. o.


title: T-31/18. sz. ügy: 2018. január 20-án benyújtott kereset – Izuzquiza és Semsrott kontra Frontex

text:
               26.3.2018

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 112/36

         2018. január 20-án benyújtott kereset – Izuzquiza és Semsrott kontra Frontex
   (T-31/18. sz. ügy)
   (2018/C 112/47)
   Az eljárás nyelve: angol

      Felek

      Felperesek: Luisa Izuzquiza (Madrid, Spanyolország) és Arne Semsrott (Berlin, Németország) (képviselők: S. Hilbrans és R. Callsen ügyvédek)

      Alperes: Európai Határ- és Partvédelmi Ügynökség

      Kérelmek

   A felperesek azt kérik, hogy a Törvényszék:

               —

               semmisítse meg a Frontex 2017. november 10-i határozatát (hivatkozási szám: CGO/LAU/18911 c/2017), amely megtagadta a felperesek hozzáférését a 2017. június 1-je és 2017. augusztus 30-a között a Triton közös művelet során a Földközi-tenger középső térségében a Frontex által bevetett valamennyi hajó nevéhez, lobogójához és típusához;

               —

               még akkor is, ha a keresetet elutasítja, az alperest kötelezze a felperesek részéről felmerült költségek viselésére, beleértve a beavatkozó felek költségeit is.

      Jogalapok és fontosabb érvek

   Keresetük alátámasztása érdekében a felperesek hat jogalapra hivatkoznak.

               1.

               Az első jogalap szerint a Frontex megsértette az 1049/2001/EK rendeletet, (1) mivel nem vizsgált meg egyedileg minden egyes kért dokumentumot annak értékelése érdekében, hogy a hivatkozott kivétel alkalmazandó-e.

               2.

               A második jogalap azon alapul, hogy a Frontex megsértette e rendelet 4. cikke (1) bekezdése a) pontjának közbiztonságra vonatkozó első francia bekezdését, mivel a kivétel alkalmazásának igazolására adott indokok túlnyomórészt ténybelileg tévesek: a valamely művelethez bevetett hajókat nem lehet követni nyilvánosan elérhető eszközökkel.

               3.

               A harmadik jogalap szerint a Frontex megsértette e rendelet 4. cikke (1) bekezdése a) pontjának közbiztonságra vonatkozó első francia bekezdését, mivel a kivétel alkalmazásának igazolására adott indokok figyelmen kívül hagyják azt a körülményt, hogy a felperesek kizárólag a múltban bevetett hajókról kértek információt.

               4.

               A negyedik jogalap értelmében a Frontex megsértette e rendelet 4. cikke (1) bekezdése a) pontjának közbiztonságra vonatkozó első francia bekezdését, mivel az alperes nem vette figyelembe – és nem válaszolta meg a felperesek által e tekintetben előadott érvet –, hogy a kért információk egy részét a Twitteren már közzétették a Triton közös művelet során 2017-ben bevetett egyes hajókkal kapcsolatban, és hogy hasonló információkat már közzétettek a Triton közös művelet során 2016-ben bevetett egyes hajók vonatkozásában.

               5.

               Az ötödik jogalap azon alapul, hogy a Frontex megsértette e rendelet 4. cikkének (6) bekezdését, mivel még akkor is, ha feltételezzük, hogy annak veszélye, hogy a határőrizetet bűnszervezetek hiúsítják meg, valós – ténylegesen nem létezik –, ez csupán a bevetett hajók nevére vonatkozó információ megtagadását igazolhatná, azok típusára és lobogójára vonatkozó információkét nem.

               6.

               A hatodik jogalap szerint a Frontex megsértette e rendelet 4. cikkének (6) bekezdését, mert nem vizsgálta a kért információkhoz való részleges hozzáférés biztosítását, jóllehet néhány hajóra vonatkozó információt már közzétettek.

      (1)  Az Európai Parlament, a Tanács és a Bizottság dokumentumaihoz való nyilvános hozzáférésről szóló, 2001. május 30-i 1049/2001/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet (HL 2001. L 145., 43. o., magyar nyelvű különkiadás: 1. fejezet, 3. kötet, 331. o.)


title: T-33/18. sz. ügy: 2018. január 23-án benyújtott kereset – Pracsis és Conceptexpo Project kontra Bizottság és EACEA

text:
               26.3.2018

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 112/37

         2018. január 23-án benyújtott kereset – Pracsis és Conceptexpo Project kontra Bizottság és EACEA
   (T-33/18. sz. ügy)
   (2018/C 112/48)
   Az eljárás nyelve: francia

      Felek

      Felperesek: Pracsis SPRL (Brüsszel, Belgium) és Conceptexpo Project (Wavre, Belgium) (képviselő: J.-N. Louis ügyvéd)

      Alperesek: Európai Bizottság és „Oktatási, Audiovizuális és Kulturális” Végrehajtó Ügynökség

      Kérelmek

   A felperesek azt kérik, hogy a Törvényszék:

               —

               nyilvánítsa a keresetet elfogadhatónak és megalapozottnak;

               —

               semmisítse meg a megtámadott határozatokat, amennyiben azok a Cecoforma-t nyilvánítják az EACEA/2017/01. sz. közbeszerzésre irányuló keretszerződések nyertes ajánlattevőjének, valamint az EACEA és a Cecoforma között kötött szerződést;

               —

               egyetemlegesen az Európai Bizottságot és az EACEA-t kötelezze egymillió euró felperesek részére való megfizetésére;

               —

               az alpereseket kötelezze a költségek viselésére.

      Jogalapok és fontosabb érvek

   Keresetük alátámasztása érdekében a felperesek három jogalapra hivatkoznak.

               1.

               Az első, az egyenlő bánásmód elvének és az átláthatósági kötelezettségnek a megsértése alapított jogalap

               2.

               A második, a meghallgatáshoz való jog megsértésére alapított jogalap

               3.

               A harmadik, az indokolási kötelezettségre és egy nyilvánvaló értékelési hibára alapított jogalap.


title: C-711/17. sz. ügy: Az Amtsgericht Hamburg (Németország) által 2017. december 19-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Anke Hartog kontra British Airways plc

text:
               16.4.2018

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 134/14

         Az Amtsgericht Hamburg (Németország) által 2017. december 19-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Anke Hartog kontra British Airways plc
   (C-711/17. sz. ügy)
   (2018/C 134/18)
   Az eljárás nyelve: német

      A kérdést előterjesztő bíróság

   Amtsgericht Hamburg

      Az alapeljárás felei

      Felperes: Anke Hartog

      Alperes: British Airways plc

      Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdés

   Úgy kell-e értelmezni a visszautasított beszállás és légi járatok törlése vagy hosszú késése [helyesen: jelentős késése] esetén az utasoknak nyújtandó kártalanítás és segítség közös szabályainak megállapításáról, és a 295/91/EGK rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló, 2004. február 11-i 261/2004/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet (1) alkalmazhatóságának a 3. cikk (2) bekezdésének a) pontja szerinti feltételét, hogy az utasok, akik megerősített helyfoglalással rendelkeznek, akkor „jelentkeznek”„utasfelvételre”, ha – amennyiben időpontot nem jelöltek meg – legalább 45 perccel a közzétett indulási időpont előtt megjelennek a légifuvarozó által az érintett utasfelvételre előírt pult sorában?

      (1)  HL L 46., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 7. fejezet, 8. kötet, 10. o.


title: T-105/18. sz. ügy: 2018. február 22-én benyújtott kereset – Deray kontra EUIPO – Charles Claire (LILI LA TIGRESSE)

text:
               16.4.2018

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 134/37

         2018. február 22-én benyújtott kereset – Deray kontra EUIPO – Charles Claire (LILI LA TIGRESSE)
   (T-105/18. sz. ügy)
   (2018/C 134/53)
   A keresetlevél nyelve: angol

      Felek

      Felperes: Deray (Bry-sur-Marne, Franciaország) (képviselő: S. Santos Rodríguez ügyvéd)

      Alperes: az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala (EUIPO)

      A másik fél a fellebbezési tanács előtti eljárásban: Charles Claire LLP (Weybridge Surrey, Egyesült Királyság)

      Az EUIPO előtti eljárás adatai

      A vitatott védjegy bejelentője: a felperes

      A vitatott védjegy: LILI LA TIGRESSE európai uniós szóvédjegy – 015 064 462. sz. védjegybejelentés

      Az EUIPO előtti eljárás: felszólalási eljárás

      A megtámadott határozat: az EUIPO második fellebbezési tanácsának 2017. december 13-án hozott határozata (R 1244/2017-2. sz. ügy)

      Kereseti kérelmek

   A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:

               —

               helyezze hatályon kívül a megtámadott határozatot;

               —

               az EUIPO-t kötelezze a költségek viselésére;

               —

               az EUIPO-t és a Charles Claire LLP-t kötelezze a felperes részéről az EUIPO előtti igazgatási eljárás során felmerült költségek viselésére.

      Jogalap

               —

               a 2017/1001 rendelet 8. cikke (1) bekezdése b) pontjának megsértése.


title: C-644/16. sz. ügy: A Bíróság negyedik tanácsa elnökének 2018. január 23-i végzése (a Hoge Raad der Nederlanden [Hollandia] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Synthon BV kontra Astellas Pharma Inc.

text:
               4.6.2018

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 190/18

         A Bíróság negyedik tanácsa elnökének 2018. január 23-i végzése (a Hoge Raad der Nederlanden [Hollandia] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Synthon BV kontra Astellas Pharma Inc.
   (C-644/16. sz. ügy) (1)

   (2018/C 190/28)
   Az eljárás nyelve: holland
   A negyedik tanács elnöke elrendelte az ügy törlését.

      (1)  HL C 86., 2017.3.20.


201805250281897282018/C 200/135802016CJC20020180611HU01HUINFO_JUDICIAL20180419111111C-580/16. sz. ügy: A Bíróság (negyedik tanács) 2018. április 19-i ítélete (a Verwaltungsgerichtshof [Ausztria] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Firma Hans Bühler KG kontra Finanzamt Graz-Stadt (Előzetes döntéshozatal — Adózás — Hozzáadottérték-adó (héa) — 2006/112/EK irányelv — A Közösségen belüli termékbeszerzés helye — 42. cikk — A későbbi értékesítés tárgyát képező termékek Közösségen belüli beszerzése — 141. cikk — Mentesség — Háromszögügylet — Egyszerűsítő intézkedések — 265. cikk — Az összesítő nyilatkozat helyesbítése)
 ---documentbreak--- C2002018HU1110120180419HU0013111111A Bíróság (negyedik tanács) 2018. április 19-i ítélete (a Verwaltungsgerichtshof [Ausztria] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Firma Hans Bühler KG kontra Finanzamt Graz-Stadt
   (C-580/16. sz. ügy) (
         1
      )
   „(Előzetes döntéshozatal — Adózás — Hozzáadottérték-adó (héa) — 2006/112/EK irányelv — A Közösségen belüli termékbeszerzés helye — 42. cikk — A későbbi értékesítés tárgyát képező termékek Közösségen belüli beszerzése — 141. cikk — Mentesség — Háromszögügylet — Egyszerűsítő intézkedések — 265. cikk — Az összesítő nyilatkozat helyesbítése)”2018/C 200/13Az eljárás nyelve: német
      A kérdést előterjesztő bíróság

   Verwaltungsgerichtshof

      Az alapeljárás felei

      Felperes: Firma Hans Bühler KG

      Alperes: Finanzamt Graz-Stadt

      Rendelkező rész

            1)

            A 2010. július 13-i 2010/45/EU tanácsi irányelvvel módosított, a közös hozzáadottértékadó-rendszerről szóló, 2006. november 28-i 2006/112/EK tanácsi irányelv 141. cikkének c) pontját úgy kell értelmezni, hogy az ott előírt feltétel teljesül, ha az adóalany abban a tagállamban telepedett le, és ott vették hozzáadottérték-adó (héa) alanyaként nyilvántartásba, amelyből a termékeket feladták vagy elfuvarozták, azonban ezen adóalany valamely másik tagállam héa-azonosítószámát használja a szóban forgó Közösségen belüli termékbeszerzéshez.

            2)

            Úgy kell értelmezni a 2010/45 irányelvvel módosított 2006/112 irányelv 42. és 265. cikkét a 2010/45 irányelvvel módosított 2006/112 irányelv 263. cikkével összefüggésben, hogy azzal ellentétes az, hogy valamely tagállam adóhatósága kizárólag azzal az indokkal alkalmazza a 2010/45 irányelvvel módosított 2006/112 irányelv 41. cikkének első bekezdését, hogy a valamely tagállam területén történő későbbi értékesítés céljából megvalósított, Közösségen belüli termékbeszerzés keretében a 2010/45 irányelvvel módosított 2006/112 irányelv 265. cikkében említett összesítő nyilatkozatot nem nyújtotta be időben az e tagállamban hozzáadottérték-adó (héa) azonosítószámmal rendelkező adóalany.

      (
         1
      )	HL C 78., 2017.3.13


201806010221917442018/C 211/151772018CJC21120180618HU01HUINFO_JUDICIAL20180307121321C-177/18. sz. ügy: A Juzgado de lo Contencioso-Administrativo de Madrid (Spanyolország) által 2018. március 7-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Almudena Baldonedo Martín kontra Ayuntamiento de Madrid
 ---documentbreak--- C2112018HU1210120180307HU0015121132A Juzgado de lo Contencioso-Administrativo de Madrid (Spanyolország) által 2018. március 7-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Almudena Baldonedo Martín kontra Ayuntamiento de Madrid
   (C-177/18. sz. ügy)2018/C 211/15Az eljárás nyelve: spanyol
      A kérdést előterjesztő bíróság

   Juzgado Contencioso-Administrativo de Madrid

      Az alapeljárás felei

      Felperes: Almudena Baldonedo Martín

      Alperes: Ayuntamiento de Madrid

      Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

            1)

            Helytálló-e a keretmegállapodás 4. szakaszának azon értelmezése, amely szerint olyan helyzetben, mint a jelen ügybeli helyzet, amelyben az időszakosan helyettesítő közalkalmazott ugyanolyan munkát végez, mint a határozatlan időre foglalkoztatott közalkalmazott (olyan határozatlan időre foglalkoztatott közalkalmazott, aki végkielégítésre nem jogosult, mert a rá irányadó jogi szabályozásban nem létezik a végkielégítés alapjául szolgáló helyzet), nem tartozik a keretmegállapodás ugyanezen szakaszában leírt esetkörbe?

            2)

            Összhangban van-e az 1999/70/EK irányelv (
                  1
               ) mellékletét képező keretmegállapodással azon – a keretmegállapodás céljainak elérése érdekében alkalmazott – értelmezés, amely szerint, mivel az Európai Unió alapelvei közé tartozó egyenlő bánásmódhoz való jognak és a hátrányos megkülönböztetés tilalmának (az Európai Unió Alapjogi Chartájának 20. és 21. cikke) egy irányelvben való konkretizálásáról van szó, [valamint] azokat az Emberi Jogok Egyetemes Nyilatkozatának 23. cikkében megfogalmazott alapelvnek tekintik, és mivel az EUMSZ 151. és EUMSZ 153. cikk [szerinti] alapvető szociális jogoknak minősülnek, az időszakosan helyettesítő, határozott időre foglalkoztatott közalkalmazott végkielégítéshez való joga akár a határozott időre szóló munkaviszonyban alkalmazott munkavállalókkal való összehasonlítás útján, mivel (közalkalmazotti vagy munkavállalói) jogállása csak állami szektorba tartozó munkáltatótól függ, akár az elsődleges európai jog előrelátható vertikális közvetlen alkalmazásával is megállapítható?

            3)

            Figyelembe véve adott esetben az állandó szükségletek kielégítésére irányuló határozott idejű szerződések alkalmazásával való visszaélés fennállását, anélkül, hogy objektív ok, az azt igazoló sürgős és nyomós szükséglet fennállna, és anélkül, hogy a nemzeti jogunkban hatékony szankciók vagy korlátok lennének, olyan intézkedésként, amely a visszaélés megelőzésére és az uniós jog megsértése következményének elkerülésére irányul, amennyiben a munkáltató nem biztosít határozott idejű foglalkoztatást a munkavállaló számára, az olyan, jogellenes felmondás esetén járó végkielégítéssel azonos végkielégítés, amely megfelelő, arányos, hatékony és visszatartó erejű szankciónak tekintendő, összhangban áll-e az 1999/70/EK irányelv által kitűzött célokkal?

      (
         1
      )	Az ESZSZ, az UNICE és a CEEP által a határozott ideig tartó munkaviszonyról kötött keretmegállapodásról szóló, 1999. június 28-i 1990/70/EK irányelv (HL 1999. L 175., 43. o.; magyar nyelvű különkiadás 5. fejezet, 3. kötet, 368. o.).


201806010341917452018/C 211/222702018CJC21120180618HU01HUINFO_JUDICIAL20180419181811C-270/18. sz. ügy: A Conseil d’État (Franciaország) által 2018. április 19-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – UPM France kontra Premier ministre, Ministre de l’Action et des Comptes publics
 ---documentbreak--- C2112018HU1810120180419HU0022181181A Conseil d’État (Franciaország) által 2018. április 19-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – UPM France kontra Premier ministre, Ministre de l’Action et des Comptes publics
   (C-270/18. sz. ügy)2018/C 211/22Az eljárás nyelve: francia
      A kérdést előterjesztő bíróság

   Conseil d’État

      Az alapeljárás felei

      Felperes: UPM France

      Alperes: Premier ministre, Ministre de l’Action et des Comptes publics

      Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

            1)

            Az irányelv (
                  1
               ) 21. cikke (5) bekezdése harmadik albekezdésének rendelkezéseit úgy kell-e értelmezni, hogy az az adómentesség, amelynek a kis villamosenergia-termelők részére történő nyújtására a tagállamokat azok felhatalmazzák, amennyiben e tagállamok az e villamos energia előállításához felhasznált energiatermékek után adót vetnek ki, származhat a jelen határozat 7. pontjában a 2011. január 1-jét megelőző időszak tekintetében meghatározott helyzethez hasonló helyzetből, amely időszak alatt Franciaország – amint arra az irányelv felhatalmazta – még nem vezette be a villamos energia végső fogyasztását terhelő belső adót, és ennek következtében az ezen adó alól a kistermelőket megillető mentességet sem?

            2)

            Az első kérdésre adott igenlő válasz esetén miként kell együtt értelmezni az irányelv 14. cikke (1) bekezdése a) pontjának és 21. cikke (5) bekezdése harmadik albekezdésének rendelkezéseit azon kistermelők tekintetében, amelyek az általuk előállított villamos energiát saját tevékenységük ellátásához használják fel? Többek között e rendelkezések maguk után vonnak-e egy minimális adóztatást, amely akár a felhasznált adómentes földgázzal előállított villamos energia megadóztatásából, akár a villamos energia előállításának adómentességéből ered, és az államnak így a felhasznált földgázra kell adót kivetnie?

      (
         1
      )	Az energiatermékek és a villamos energia közösségi adóztatási keretének átszervezéséről szóló, 2003. október 27-i 2003/96/EK irányelv (HL 2003. L 283., 51.o.; magyar nyelvű különkiadás 9. fejezet, 1. kötet, 405. o; helyesbítés: HL 2017. L 5., 23. o.).


201806010391917342018/C 211/08912017CJC21120180618HU01HUINFO_JUDICIAL201804266722C-91/17. P. és C-92/17. P. sz. egyesített ügyek: A Bíróság (kilencedik tanács) 2018. április 26-i ítélete – Cellnex Telecom SA, korábban Abertis Telecom SA, Telecom Castilla-La Mancha SA kontra Európai Bizottság, SES Astra (Fellebbezés — Állami támogatások — Digitális televíziózás — A digitális földfelszíni televíziózásnak a Comunidad Autónoma de Castilla-La Mancha [Kasztília-La Mancha autonóm közösség, Spanyolország] távoli és kevésbé urbanizált területein történő kiépítésére nyújtott támogatás — A digitális földfelszíni televíziózás platformjainak üzemeltetői részére nyújtott támogatás — A támogatási intézkedéseket a belső piaccal részben összeegyeztethetetlennek nyilvánító határozat — Az „állami támogatás” fogalma — Előny — Általános gazdasági érdekű szolgáltatás — Meghatározás — A tagállamok mérlegelési mozgástere)
 ---documentbreak--- C2112018HU620120180426HU00086272A Bíróság (kilencedik tanács) 2018. április 26-i ítélete – Cellnex Telecom SA, korábban Abertis Telecom SA, Telecom Castilla-La Mancha SA kontra Európai Bizottság, SES Astra
   (C-91/17. P. és C-92/17. P. sz. egyesített ügyek) (
         1
      )
   „(Fellebbezés — Állami támogatások — Digitális televíziózás — A digitális földfelszíni televíziózásnak a Comunidad Autónoma de Castilla-La Mancha [Kasztília-La Mancha autonóm közösség, Spanyolország] távoli és kevésbé urbanizált területein történő kiépítésére nyújtott támogatás — A digitális földfelszíni televíziózás platformjainak üzemeltetői részére nyújtott támogatás — A támogatási intézkedéseket a belső piaccal részben összeegyeztethetetlennek nyilvánító határozat — Az „állami támogatás” fogalma — Előny — Általános gazdasági érdekű szolgáltatás — Meghatározás — A tagállamok mérlegelési mozgástere)”2018/C 211/08Az eljárás nyelve: spanyol
      Felek

      Fellebbezők: Cellnex Telecom SA, korábban Abertis Telecom SA, Telecom Castilla-La Mancha SA (képviselők: J. Buendía Sierra és A. Lamadrid de Pablo abogados)

      A többi fél az eljárásban: Európai Bizottság (képviselők: E. Gippini Fournier, B. Stromsky és P. Němečková meghatalmazottak), SES Astra (képviselők: F. González Díaz és V. Romero Algarra abogados)

      Rendelkező rész

            1)

            A Bíróság a fellebbezéseket elutasítja.

            2)

            A Bíróság a Cellnex Telecom SA-t és a Telecom Castilla-La Mancha SA-t kötelezi a költségek viselésére.

      (
         1
      )	HL C 129., 2017.4.24.


201806010241917422018/C 211/161862018CJC21120180618HU01HUINFO_JUDICIAL20180309131421C-186/18. sz. ügy: A Tribunal Supremo (Spanyolország) által 2018. március 9-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – José Cánovas Pardo S.L. kontra Club de Variedades Vegetales Protegidas
 ---documentbreak--- C2112018HU1310120180309HU0016131142A Tribunal Supremo (Spanyolország) által 2018. március 9-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – José Cánovas Pardo S.L. kontra Club de Variedades Vegetales Protegidas
   (C-186/18. sz. ügy)2018/C 211/16Az eljárás nyelve: spanyol
      A kérdést előterjesztő bíróság

   Tribunal Supremo

      Az alapeljárás felei

      Fellebbező: José Cánovas Pardo S.L.

      Ellenérdekű fél: Club de Variedades Vegetales Protegidas

      Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

            1)

            Ellentétes-e a 2100/94/EK rendelet (
                  1
               ) 96. cikkével e rendelkezés azon értelmezése, amely szerint amennyiben a közösségi növényfajta-oltalom megadásától számított három éves határidő letelt, a jogosult tud a bitorlási tevékenységről és az azért felelős személy kilétéről, a rendelet 94. és 95. cikkében említett keresetek elévülnek, annak ellenére, hogy a bitorlási tevékenységeket egészen a kereset benyújtásáig tovább folytatták?

            2)

            Az első kérdésre adott nemleges válasz esetén úgy kell-e értelmezni, hogy a 2100/94/EK rendelet 96. cikkének megfelelően az elévülésre csak a három éves határidőn túl végzett konkrét bitorlási tevékenységek esetében kerülhet sor, azonban az utóbbi három éven belül végzett ilyen tevékenységek esetében nem?

            3)

            A második kérdésre adott igenlő válasz esetén ebben az esetben az abbahagyásra való kötelezés iránti kereset, valamint a kártérítési kereset csak az utolsó három éven belül végzett ezen utóbbi tevékenységeket illetően lehet sikeres?

      (
         1
      )	A közösségi növényfajta-oltalmi jogokról szóló, 1994. július 27-i 2100/94/EK tanácsi rendelet (HL 1994. L 227., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 3. fejezet, 16. kötet, 390. o.)


201806010061915562018/C 211/292002018TC21120180618HU01HUINFO_JUDICIAL20180320232311T-200/18. sz. ügy: 2018. március 20-án benyújtott kereset – Fersher Developments és Lisin kontra Bizottság és EKB
 ---documentbreak--- C2112018HU2310120180320HU00292312312018. március 20-án benyújtott kereset – Fersher Developments és Lisin kontra Bizottság és EKB
   (T-200/18. sz. ügy)2018/C 211/29Az eljárás nyelve: angol
      Felek

      Felperesek: Fersher Developments LTD (Nicosia, Ciprus) és Vladimir Lisin (képviselő: R. Nowinski barrister)

      Alperesek: Európai Bizottság és Európai Központi Bank

      Kérelmek

   A felperesek azt kérik, hogy a Törvényszék:

            —

            kötelezze az Európai Uniót, hogy térítse meg a felpereseknek a konkrét gazdaságpolitikai feltételekről szóló egyetértési megállapodás elfogadásával és alkalmazásával nekik okozott kárt a keresetben jelzett vagy olyan összegben, amely a Törvényszék megítélése szerint a felpereseket megilleti;

            —

            az Európai Uniót kötelezze a jelen kereset benyújtása nyomán felmerült jogi költségek viselésére.

      Jogalapok és fontosabb érvek

   Keresetük alátámasztása érdekében a felperesek három jogalapra hivatkoznak, amelyek lényegében azonosak a T-161/15. sz., Brinkmann (Steel Trading) és társai kontra Bizottság és EKB ügyben hivatkozottakkal, illetve azokhoz hasonlók.


201806010401917412018/C 211/09972017CJC21120180618HU01HUINFO_JUDICIAL201804267711C-97/17. sz. ügy: A Bíróság (második tanács) 2018. április 26-i ítélete – Európai Bizottság kontra Bolgár Köztársaság (Tagállami kötelezettségszegés — Természetvédelem — 2009/147/EK irányelv — A vadon élő madarak védelme — Különleges védelmi terület (KVT) — A 2009/147 irányelv I. mellékletében felsorolt madárfajok védelme szempontjából a mennyiségük és méretük szerint legalkalmasabb területek KVT-vé minősítése — Fontos madárélőhely (IBA) — Rila IBA — A Rila IBA egy részének KVT-vé minősítése)
 ---documentbreak--- C2112018HU710120180426HU00097171A Bíróság (második tanács) 2018. április 26-i ítélete – Európai Bizottság kontra Bolgár Köztársaság
   (C-97/17. sz. ügy) (
         1
      )
   „(Tagállami kötelezettségszegés — Természetvédelem — 2009/147/EK irányelv — A vadon élő madarak védelme — Különleges védelmi terület (KVT) — A 2009/147 irányelv I. mellékletében felsorolt madárfajok védelme szempontjából a mennyiségük és méretük szerint legalkalmasabb területek KVT-vé minősítése — Fontos madárélőhely (IBA) — Rila IBA — A Rila IBA egy részének KVT-vé minősítése)”2018/C 211/09Az eljárás nyelve: bolgár
      Felek

      Felperes: Európai Bizottság (képviselők: P. Mihaylova és C. Hermes meghatalmazottak)

      Alperes: Bolgár Köztársaság (képviselők: E. Petranova és L. Zaharieva meghatalmazottak)

      Rendelkező rész

            1)

            A Bolgár Köztársaság, mivel nem foglalta bele a fontos madárélőhelyek egészét a Rila-hegységet felölelő különleges védelmi területbe, nem minősítette KVT-vé a mennyiségük és méretük szerint legalkalmasabb területeket a vadon élő madarak védelméről szóló, 2009. november 30-i 2009/147/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv I. mellékletében felsorolt fajok védelme érdekében, és ezáltal e tagállam nem teljesítette az ezen irányelv 4. cikkének (1) bekezdéséből eredő kötelezettségeit.

            2)

            A Bíróság a Bolgár Köztársaságot kötelezi a költségek viselésére.

      (
         1
      )	HL C 121., 2017.4.18.


201806010371917332018/C 211/171932018CJC21120180618HU01HUINFO_JUDICIAL20180319141521C-193/18. sz. ügy: Az Oberverwaltungsgerichts für das Land Nordrhein-Westfalen (Németország) által 2018. március 19-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Google LLC kontra Németországi Szövetségi Köztársaság
 ---documentbreak--- C2112018HU1410120180319HU0017141152Az Oberverwaltungsgerichts für das Land Nordrhein-Westfalen (Németország) által 2018. március 19-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Google LLC kontra Németországi Szövetségi Köztársaság
   (C-193/18. sz. ügy)2018/C 211/17Az eljárás nyelve: német
      A kérdést előterjesztő bíróság

   Oberverwaltungsgericht für das Land Nordrhein-Westfalen

      Az alapeljárás felei

      Felperes: Google LLC

      Alperes: Németországi Szövetségi Köztársaság

      Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

            1.

            Úgy kell-e értelmezni a 2002/21/EK keretirányelv (
                  1
               ) 2. cikke c) pontjának „szolgáltatás, amely teljes egészében vagy nagyrészt elektronikus hírközlő hálózaton történő jelátvitelből áll” fogalmi ismérvét, hogy az olyan internetalapú e-mail szolgáltatásokra is vonatkozik vagy vonatkozhat, amelyeket a nyílt interneten keresztül nyújtanak, és nem foglalják magukban az internet-hozzáférést?

                     a)

                     Különösen, úgy kell-e értelmezni ezt a fogalmi ismérvet, hogy már azt az informatikai feldolgozási szolgáltatást is „jelátvitelnek” kell tekinteni, amelyet az ilyen e-mail szolgáltatás nyújtója a levelezési szerverein keresztül nyújt azáltal, hogy az e-mail címekhez az érintett fizikai csatlakozások IP-címét hozzárendeli, és az adatcsomagokra szétbontott elektronikus leveleket az internetprotokoll-család különböző protokolljai alapján a nyílt internetbe betáplálja, illetve – fordított esetben – fogadja, vagy csak ezen adatcsomagoknak az interneten történő, Internet (Access) Provider (internetszolgáltató) általi továbbítása minősül „jelátvitelnek”?

                     b)

                     Különösen, úgy kell-e értelmezni ezt a fogalmi ismérvet, hogy az adatcsomagokra szétbontott elektronikus levelek nyílt interneten keresztül történő, Internet (Access) Provider általi továbbítása, az ilyen e-mail szolgáltatás nyújtójának tudható be, ily módon ez utóbbi is ennyiben olyan szolgáltatást nyújt, amely „jelátvitelben” áll? Adott esetben mely feltételekkel lehetséges ezt az ilyen szolgáltatónak betudni?

                     c)

                     Abban az esetben, ha az ilyen e-mail szolgáltatás nyújtója vagy maga továbbít jeleket, vagy legalábbis az Internet (Access) Provider jeltovábbítási szolgáltatása neki tudható be: különösen, lehet-e úgy értelmezni ezt a fogalmi ismérvet, hogy ez az e-mail szolgáltatás az olyan esetleges kiegészítő funkciók ellenére, mint az elektronikus levelek szerkesztése, tárolása és rendszerezése vagy a kapcsolattartási adatok kezelése, és a szolgáltató által, az egyes funkciók vonatkozásában végrehajtott műszaki ráfordítás ellenére „teljes egészében vagy nagyrészt” is jelátvitelben áll, mivel funkcionálisan szemlélve a felhasználó szemszögéből a szolgáltatás hírközlési funkciója áll a középpontban?

            2.

            Abban az esetben, ha az 1. pontban említett fogalmi ismérvet úgy kell értelmezni, hogy az főszabály szerint nem vonatkozik az olyan internetalapú e-mail szolgáltatásokra, amelyeket a nyílt interneten keresztül nyújtanak, és nem foglalják magukban az internet-hozzáférést: kiterjedhet-e ez a fogalmi ismérv kivételesen arra az esetre is, ha az ilyen szolgáltatás nyújtója egyúttal néhány saját, az internettel összekapcsolt elektronikus hírközlő hálózatot is üzemeltet, amelyeket mindenesetre az e-mail szolgáltatás céljaira is fel lehet használni? Adott esetben mely feltételekkel lehetséges ez?

            3.

            Hogyan kell a 2002/21/EK keretirányelv 2. cikke c) pontjának „általában díjazás ellenében nyújtott” fogalmi ismérvét értelmezni?

                     a)

                     Különösen ez a fogalmi ismérv megköveteli-e a díj felhasználók általi megfizetését, vagy a díjazás a felhasználók általi más ellenszolgáltatás nyújtásából is állhat, amelyhez a szolgáltatás nyújtójának gazdasági érdeke fűződik, például azáltal, hogy a felhasználók személyes vagy egyéb adatokat tevőlegesen rendelkezésre bocsátanak, vagy ezekre az adatokra a szolgáltatás nyújtója a szolgáltatás használatakor más módon szert tesz?

                     b)

                     Különösen ez a fogalmi ismérv megköveteli-e azt, hogy a díjazást szükségszerűen az nyújtsa, akinek a szolgáltatást teljesítik, vagy elegendő lehet a harmadik személyek általi arányos vagy teljes mértékű finanszírozás is, például a szolgáltatásnyújtó weboldalán közzétett reklámmal?

                     c)

                     Ebben az összefüggésben az „általában” szó különösen azokra a körülményekre vonatkozik-e, amelyek között a konkrét szolgáltatás nyújtója ezt a szolgáltatást nyújtja, vagy azokra a körülményekre, amelyek között az azonos vagy hasonló szolgáltatásokat általában nyújtják?

      (
         1
      )	Az elektronikus hírközlő hálózatok és elektronikus hírközlési szolgáltatások közös keretszabályozásáról, szóló 2002. március 7-i 2002/21/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv („Keretirányelv”) (HL 2002. L 108., 33. o.; magyar nyelvű különkiadás 13. fejezet, 29. kötet, 349. o.)


201806010071915472018/C 211/302082018TC21120180618HU01HUINFO_JUDICIAL20180323232422T-208/18. sz. ügy: 2018. március 23-án benyújtott kereset – Nessim Daoud és társai kontra Tanács és társai
 ---documentbreak--- C2112018HU2320120180323HU00302322422018. március 23-án benyújtott kereset – Nessim Daoud és társai kontra Tanács és társai
   (T-208/18. sz. ügy)2018/C 211/30Az eljárás nyelve: angol
      Felek

      Felperesek: Magdy Milad Nessim Daoud (Blainville, Kanada), Larsennar Ltd (Tortola, Brit Virgin-szigetek) és Maxim Zakharchenko (Nicosia, Ciprus) (képviselők: A. Markides, M. Ioannides, C. Velaris és C. Velaris ügyvédek, A. Robertson, QC és G. Rothschild barrister)

      Alperesek: az Európai Unió Tanácsa, Európai Bizottság, az Európai Központi Bank, az Európai Unió Tanácsa által képviselt eurócsoport és az Európai Bizottság által képviselt Európai Unió

      Kérelmek

   A felperesek azt kérik, hogy a Törvényszék:

            —

            kötelezze az alpereseket, hogy a felperesek részére fizessék meg a keresethez csatolt táblázatban feltüntetett összegeket a 2013. március 26-tól a Törvényszék ítéletéig terjedő időre eső kamatokkal együtt;

      vagy másodlagosan:

            —

            állapítsa meg, hogy az alpereseket szerződésen kívüli felelősség terheli, és határozza meg, hogy mi a követendő eljárás a ténylegesen bekövetkezett, megtérítendő felperesi kár megállapítása során;

      és minden esetben:

            —

            az alpereseket kötelezze a felpereseknél felmerült eljárási költségek viselésére.

      Jogalapok és fontosabb érvek

   Keresetük alátámasztása érdekében a felperesek két jogalapra hivatkoznak, amelyek lényegében azonosak a T-147/18. sz., APG Intercon és társai kontra Tanács és társai ügyben hivatkozottakkal, illetve azokhoz hasonlók.


201806010261917492018/C 211/182052018CJC21120180618HU01HUINFO_JUDICIAL20180320151511C-205/18. sz. ügy: A Curtea de Apel Piteşti (Románia) által 2018. március 20-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Maria-Cristina Dospinescu, Filofteia-Camelia Ganea, Petre Sinca, Luminiţa-Maria Ioniţă, Maria Burduv, Raluca-Marinela Traşcă kontra Spitalul Judeţean de Urgenţă Vâlcea
 ---documentbreak--- C2112018HU1510120180320HU0018151151A Curtea de Apel Piteşti (Románia) által 2018. március 20-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Maria-Cristina Dospinescu, Filofteia-Camelia Ganea, Petre Sinca, Luminiţa-Maria Ioniţă, Maria Burduv, Raluca-Marinela Traşcă kontra Spitalul Judeţean de Urgenţă Vâlcea
   (C-205/18. sz. ügy)2018/C 211/18Az eljárás nyelve: román
      A kérdést előterjesztő bíróság

   Curtea de Apel Piteşti

      Az alapeljárás felei

      Felperesek: Maria-Cristina Dospinescu, Filofteia-Camelia Ganea, Petre Sinca, Luminiţa-Maria Ioniţă, Maria Burduv, Raluca-Marinela Traşcă

      Alperes: Spitalul Judeţean de Urgenţă Vâlcea

      Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdés

   Úgy kell-e értelmezni az EUMSZ 114. cikk (3) bekezdését, az EUMSZ 151. cikket és az EUMSZ 153. cikket, valamint a 89/391/EGK keretirányelv (
         1
      ) és a későbbi különös irányelvek rendelkezéseit, hogy azokkal ellentétes, ha valamely uniós tagállam olyan határidőt és eljárást állapít meg, amely a különös munkakörülményekkel jellemzett munkahelyként való besorolás tekintetében megakadályozza az igazságszolgáltatáshoz való hozzáférést, ami ahhoz vezet, hogy a nemzeti rendelkezések értemében nem ismerik el az újonnan alkalmazott munkavállalóknak a fent említett körülmények megállapításából eredő, a munkahelyi biztonsághoz és az egészvédelemhez való jogát?
   (
         1
      )	A munkavállalók munkahelyi biztonságának és egészségvédelmének javítását ösztönző intézkedések bevezetéséről szóló, 1989. június 12 i 89/391/EGK tanácsi irányelv (HL 1989. L 183., 1. o., magyar nyelvű különkiadás 5. fejezet, 1. kötet, 349. o.)


201806010131915522018/C 211/23472016TC21120180618HU01HUINFO_JUDICIAL20180503191911T-47/16. sz. ügy: A Törvényszék 2018. május 3-i ítélete – Sigma Orionis kontra REA („Választottbírósági kikötés — A »Horizont 2020« kutatási és innovációs keretprogram — Egy pénzügyi ellenőrzést követően a támogatási megállapodás alapján történő kifizetések felfüggesztése — A REA által valamely támogatási megállapodás végrehajtása keretében fizetendő összegeknek a kifizetése iránti kérelem”)
 ---documentbreak--- C2112018HU1910120180503HU0023191191A Törvényszék 2018. május 3-i ítélete – Sigma Orionis kontra REA
   (T-47/16. sz. ügy) (
         1
      )
   „(„Választottbírósági kikötés — A »Horizont 2020« kutatási és innovációs keretprogram — Egy pénzügyi ellenőrzést követően a támogatási megállapodás alapján történő kifizetések felfüggesztése — A REA által valamely támogatási megállapodás végrehajtása keretében fizetendő összegeknek a kifizetése iránti kérelem”)”2018/C 211/23Az eljárás nyelve: francia
      Felek

      Felperes: Sigma Orionis SA (Valbonne, Franciaország) (képviselők: S. Orlandi és T. Martin ügyvédek)

      Alperes: Kutatási végrehajtó ügynökség (REA) (képviselők: S. Payan-Lagrou és V. Canetti meghatalmazottak, segítőik D. Waelbroeck és A. Duron ügyvédek)

      Az ügy tárgya

   Az EUMSZ 272. cikk alapján benyújtott, arra irányuló kérelem, hogy a REA-t kötelezzék a „Horizont 2020” kutatási és innovációs keretprogram keretében kötött támogatási megállapodás címén a felperesnek járó összegek kifizetésére.

      Az ítélet rendelkező része

            1)

            A Törvényszék a keresetet elutasítja.

            2)

            A Törvényszék a Sigma Orionis SA-t kötelezi a költségek viselésére, ideértve az ideiglenes intézkedés iránti eljárás költségeit is.

      (
         1
      )	HL C 98., 2016.3.14.


201806010301917522018/C 211/192332018CJC21120180618HU01HUINFO_JUDICIAL20180329161611C-233/18. sz. ügy: Az Arbeidshof te Brussel (Belgium) által 2018. március 29-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Zubair Haqbin kontra Federaal Agentschap voor de opvang van asielzoekers
 ---documentbreak--- C2112018HU1610120180329HU0019161161Az Arbeidshof te Brussel (Belgium) által 2018. március 29-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Zubair Haqbin kontra Federaal Agentschap voor de opvang van asielzoekers
   (C-233/18. sz. ügy)2018/C 211/19Az eljárás nyelve: holland
      A kérdést előterjesztő bíróság

   Arbeidshof te Brussel

      Az alapeljárás felei

      Fellebbező: Zubair Haqbin

      Ellenérdekű fél: Federaal Agentschap voor de opvang van asielzoekers

      Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

            1)

            Úgy kell-e értelmezni az irányelv (
                  1
               ) 20. cikkének (1)–(3) bekezdését, hogy az kimerítően meghatározza azokat az eseteket, amelyekben a befogadás anyagi feltételei korlátozhatóak vagy megvonhatóak, vagy a 20. cikk (4) és (5) bekezdéséből az következik, hogy az ezen feltételekre való jogosultság a befogadó állomások szabályainak súlyos megsértése, valamint súlyos erőszakos magatartás esetén alkalmazott szankció útján is megvonható?

            2)

            Úgy kell-e értelmezni az irányelv 20. cikkének (5) és (6) bekezdését, hogy a tagállamok kötelesek a befogadás anyagi feltételeinek korlátozásáról vagy megvonásáról, vagy a szankciókról szóló határozat meghozatalát megelőzően és ezen határozatokban megállapítani a kizárás időszaka alatti, a méltó életszínvonalhoz való jog biztosításához szükséges intézkedéseket, vagy ezeknek a rendelkezéseknek egy olyan rendszer is eleget is tesz, amelyben – a befogadás anyagi feltételeinek korlátozásáról vagy megvonásáról szóló határozat meghozatalát követően – vizsgálják, hogy a határozat címzettje számára a méltó életszínvonal biztosított-e, és adott esetben ebben az időpontban hoznak korrekciós intézkedéseket?

            3)

            Úgy kell-e értelmezni a 20. cikk (4)–(6) bekezdését összefüggésben az irányelv 14., 21., 22., 23. és 24. cikkével, valamint az Európai Unió Alapjogi Chartájának 1., 3., 4. és 24. cikkével, hogy a befogadás anyagi feltételeit egy kiskorúval, különösen kísérő nélküli kiskorúval szemben átmenetileg (vagy véglegesen) kizáró intézkedés vagy szankció lehetséges, vagy úgy, hogy erre nincsen mód?

      (
         1
      )	A nemzetközi védelmet kérelmezők befogadására vonatkozó szabályok megállapításáról szóló, 2013. június 26-i 2013/33/EU európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL 2013. L 180., 96. o.)


201806010361917382018/C 211/10662018CJC21120180618HU01HUINFO_JUDICIAL201802017822C-66/18. sz. ügy: 2018. február 1-jén benyújtott kereset – Európai Bizottság kontra Magyarország
 ---documentbreak--- C2112018HU720120180201HU001072822018. február 1-jén benyújtott kereset – Európai Bizottság kontra Magyarország
   (C-66/18. sz. ügy)2018/C 211/10Az eljárás nyelve: magyar
      Felek

      Felperes: Európai Bizottság (képviselők: V. Di Bucci, L. Malferrari, B. De Meester és Talabér-Ritz K., meghatalmazottak)

      Alperes: Magyarország

      Kereseti kérelmek

   A Bizottság arra kéri a Bíróságot, hogy állapítsa meg, hogy Magyarország nem teljesítette

            —

            a GATS [A szolgáltatások kereskedelméről szóló általános egyezmény] XVII. cikkéből eredő kötelezettségeit, mivel a módosított 2011. évi CCIV. törvény 76. § (1) bekezdésének a) pontja értelmében az EGT-n kívüli külföldi felsőoktatási intézmények számára az oktatási szolgáltatások nyújtásának feltételeként nemzetközi szerződés megkötését írja elő;

            —

            a 2006/123/EK irányelv (
                  1
               ) 16. cikkéből, és mindenképpen az EUMSZ 49. és 56. cikkéből, valamint a GATS XVII. cikkéből eredő kötelezettségeit, mivel a módosított 2011. évi CCIV. törvény 76. § (1) bekezdésének b) pontja értelmében arra kötelezi a külföldi felsőoktatási intézményeket, hogy származási országukban felsőoktatási képzést folytassanak;

            —

            az Európai Unió Alapjogi Chartájának 13. cikkéből, 14. cikkének (3) bekezdéséből és 16. cikkéből eredő kötelezettségeit, a fentebb leírt korlátozások kapcsán; és

            —

            kötelezze Magyarországot a költségek viselésére.

      Jogalapok és fontosabb érvek

   Magyarországon a felsőoktatási szolgáltatások nyújtásának jogalapja a nemzeti felsőoktatásról szóló 2011. évi CCIV. törvény, amelynek 76. § (1) bekezdés a) pontja elrendeli, hogy Magyarország területén külföldi felsőoktatási intézmény csak akkor folytathat oklevelet adó képzési tevékenységet, ha magyarországi működésének elvi támogatásáról szóló, Magyarország Kormánya és a külföldi felsőoktatási intézmény székhelye szerinti állam Kormánya által kötött – föderatív állam esetében, amennyiben a nemzetközi szerződés kötelező hatályának elismerésére nem a központi kormányzat jogosult, annak központi kormányzatával létrejött előzetes megállapodáson alapuló – nemzetközi szerződés kötelező hatályát a szerződő felek elismerték.
   Ezen túlmenően, a 2011. évi CCIV. törvény 76. § (1) bekezdésének b) pontja előírja, hogy Magyarországon működő külföldi felsőoktatási intézményeknek nem csupán államilag elismert felsőoktatási intézménynek kell minősülniük a székhelyük szerinti országban, hanem az adott országban ténylegesen felsőoktatási képzést is kell folytatniuk.
   A Bizottság 2017. április 27-én kötelezettség-szegési eljárást kezdeményezett Magyarország ellen a módosított 2011. évi CCIV. törvénnyel kapcsolatban.
   Mivel a Magyarország által nyújtott választ nem tartotta kielégítőnek, a Bizottság a kötelezettség-szegési eljárás következő szakaszába lépve, 2017. július 14-én indokolással ellátott véleményt küldött Magyarországnak.
   Mivel az indokolással ellátott véleményre nyújtott választ sem találta kielégítőnek, a Bizottság úgy határozott, hogy az ügyet a Bíróság elé utalja annak megállapítása iránt, hogy Magyarország nem teljesítette a GATS XVII. cikkéből, a 2006/123/EK irányelv16. cikkéből, az EUMSZ 49. és 56. cikkéből, valamint az Európai Unió Alapjogi Chartájának 13. cikkéből, 14. cikkének (3) bekezdéséből és 16. cikkéből eredő kötelezettségeit.
   (
         1
      )	A belső piaci szolgáltatásokról szóló, 2006.december 12-i 2006/123/EK európai parlamenti és a tanácsi irányelv; HL L 376., 36. o.


201806010251917472018/C 211/202422018CJC21120180618HU01HUINFO_JUDICIAL20180405161722C-242/18. sz. ügy: A Varhoven administrativen sad (Bulgária) által 2018. április 5-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – „UniCredit Leasing” EAD kontra Direktor na Direktsia „Obzhalvane i danachno-osiguritelna praktika” – Sofia pri Tsentralno upravlenie na NAP
 ---documentbreak--- C2112018HU1620120180405HU0020162172A Varhoven administrativen sad (Bulgária) által 2018. április 5-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – „UniCredit Leasing” EAD kontra Direktor na Direktsia „Obzhalvane i danachno-osiguritelna praktika” – Sofia pri Tsentralno upravlenie na NAP
   (C-242/18. sz. ügy)2018/C 211/20Az eljárás nyelve: bolgár
      A kérdést előterjesztő bíróság

   Varhoven administrativen sad

      Az alapeljárás felei

      Felperes:„UniCredit Leasing” EAD

      Alperes: Direktor na Direktsia „Obzhalvane i danachno-osiguritelna praktika” – Sofia pri Tsentralno upravlenie na NAP

      Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

            1)

            Megengedi-e a közös hozzáadottértékadó-rendszerről szóló 2006/112/EK irányelv (
                  1
               ) 90. cikkének (1) bekezdése pénzügyi lízingszerződés felmondása esetén az adóalap csökkentését és annak a hozzáadottérték-adónak a visszatérítését, amelyet a szerződés teljes érvényességi idejére vonatkozó havi lízingdíjak összegéből származó adóalapon alapuló
                  jogerős adóellenőrzési határozattal állapítottak meg
               ?

            2)

            Az első kérdésre adandó igenlő válasz esetén: az irányelv 90. cikke (1) bekezdésében említett esetek közül mely esetre hivatkozhat a tagállammal szemben a lízingbeadó a lízingszerződésnek a fizetendő lízingdíjak részleges nemfizetése miatti felmondása esetén a hozzáadottérték-adó adóalapjának a fizetendő, azonban a fizetés beszüntetésétől a szerződés felmondásának időpontjáig terjedő időtartamra meg nem fizetett részletek mértékében történő csökkentésének elérése céljából, miután a felmondás nem visszaható hatályú, és ezt kikötéssel magában a szerződésben megerősítik?

            3)

            Megengedi-e a hozzáadottérték-adó irányelv 90. cikkének (2) bekezdése azt a következtetést, hogy az olyan esetben, mint amely a jelen ügyben szerepel, a hozzáadottérték-adó irányelv 90. cikke (1) bekezdésének alóli kivételről van szó?

            4)

            Lehetővé teszi-e a hozzáadottérték-adó irányelv 90. cikke (1) bekezdésének az értelmezése annak megállapítását, hogy a felmondásnak a rendelkezésben használt fogalma azt az esetet is magában foglalja, amikor a lízingbeadó a zárt végű pénzügyi lízingszerződés keretében a lízingbevevőtől már nem követelheti a lízingdíj megfizetését, mivel a lízingszerződést a szerződésnek a lízingbevevő általi nemteljesítése miatt felmondta, azonban a szerződés szerint kártérítésre jogosult valamennyi olyan meg nem fizetett lízingdíj összegében, amelyek a lízing érvényességi idejének a végéig esedékessé válnának?

      (
         1
      )	HL 2006. L 347., 1. o.; helyesbítés: HL 2007. L 335., 60. o.; HL 2015. L 323., 31. o.


201806010411917392018/C 211/11782018CJC21120180618HU01HUINFO_JUDICIAL201802068921C-78/18. sz. ügy: 2018. február 6-án benyújtott kereset – Európai Bizottság kontra Magyarország
 ---documentbreak--- C2112018HU810120180206HU001181922018. február 6-án benyújtott kereset – Európai Bizottság kontra Magyarország
   (C-78/18. sz. ügy)2018/C 211/11Az eljárás nyelve: magyar
      Felek

      Felperes: Európai Bizottság (képviselő: V. Di Bucci, L Malferrari és Talabér-Ritz K., meghatalmazottak)

      Alperes: Magyarország

      Kereseti kérelmek

            —

            A Bizottság arra kéri a Bíróságot, hogy állapítsa meg, hogy Magyarország az EUMSZ 63. cikkének, valamint az Európai Unió Alapjogi Chartája 7., 8. és 12. cikkének alapján fennálló kötelezettségeit megsértve diszkriminatív, szükségtelen és indokolatlan korlátozásokat vezetett be a magyarországi civil szervezeteknek nyújtott külföldi adományok tekintetében a külföldről támogatott szervezetek átláthatóságáról szóló 2017. évi LXXVI. törvény azon rendelkezései szerint, amelyek nyilvántartásba vételi, bejelentési és átláthatósági kötelezettségeket vezetnek be a civil szervezetek – közvetetten vagy közvetlenül egy bizonyos értékhatárt meghaladó külföldi támogatásban részesülő – egyes kategóriái tekintetében, továbbá amelyek szankciók alkalmazásának lehetőségéről rendelkeznek az e kötelezettségeknek eleget nem tevő szervezetekkel szemben;

            —

            kötelezze Magyarországot a költségek viselésére.

      Jogalapok és fontosabb érvek

   A külföldről támogatott szervezetek átláthatóságáról szóló 2017. évi LXXVI. törvény új nyilvántartásba vételi, bejelentési, átláthatósági és nyilvánossági kötelezettségeket vezet be a civil szervezetek – közvetetten vagy közvetlenül egy bizonyos értékhatárt meghaladó külföldi támogatásban részesülő – egyes kategóriái tekintetében, továbbá szankciók alkalmazásának lehetőségéről rendelkezik az e kötelezettségeknek eleget nem tevő szervezetekkel szemben.
   A Bizottság 2017. július 14-én kötelezettség-szegési eljárást kezdeményezett Magyarország ellen a 2017. évi LXXVI. törvénnyel kapcsolatban.
   Mivel a Magyarország által nyújtott választ nem tartotta kielégítőnek, a Bizottság a kötelezettség-szegési eljárás következő szakaszába lépve, 2017. október 5-én indokolással ellátott véleményt küldött Magyarországnak.
   Mivel az indokolással ellátott véleményre nyújtott választ sem találta kielégítőnek, a Bizottság úgy határozott, hogy az ügyet a Bíróság elé utalja annak megállapítása iránt, hogy Magyarország nem teljesítette az EUMSZ 63. cikkének, valamint az Európai Unió Alapjogi Chartájának 7., 8. és 12. cikke alapján fennálló kötelezettségeit.


201806010291917512018/C 211/022332016CJC21120180618HU01HUINFO_JUDICIAL201804262321C-233/16. sz. ügy: A Bíróság (első tanács) 2018. április 26-i ítélete (a Tribunal Supremo [Spanyolország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Asociación Nacional de Grandes Empresas de Distribución (ANGED) kontra Generalitat de Catalunya (Előzetes döntéshozatal — A nagy kereskedelmi létesítményekre kivetett regionális adó — Letelepedés szabadsága — Környezetvédelem és területrendezés — Állami támogatás — Szelektív intézkedés — A Bizottságnak a panasszal kapcsolatos eljárás megszüntetéséről tájékoztató levele — Létező támogatás)
 ---documentbreak--- C2112018HU210120180426HU00022132A Bíróság (első tanács) 2018. április 26-i ítélete (a Tribunal Supremo [Spanyolország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Asociación Nacional de Grandes Empresas de Distribución (ANGED) kontra Generalitat de Catalunya
   (C-233/16. sz. ügy) (
         1
      )
   „(Előzetes döntéshozatal — A nagy kereskedelmi létesítményekre kivetett regionális adó — Letelepedés szabadsága — Környezetvédelem és területrendezés — Állami támogatás — Szelektív intézkedés — A Bizottságnak a panasszal kapcsolatos eljárás megszüntetéséről tájékoztató levele — Létező támogatás)”2018/C 211/02Az eljárás nyelve: spanyol
      A kérdést előterjesztő bíróság

   Tribunal Supremo

      Az alapeljárás felei

      Felperes: Asociación Nacional de Grandes Empresas de Distribución (ANGED)

      Alperes: Generalitat de Catalunya

      Rendelkező rész

            1)

            Az EUMSZ 49. és EUMSZ 54. cikket úgy kell értelmezni, hogy azokkal nem ellentétes a nagy kereskedelmi létesítményekre kivetett olyan adó, mint amelyről az alapügyben szó van.

            2)

            Nem minősül az EUMSZ 107. cikk (1) bekezdése értelmében vett állami támogatásnak az olyan adó, mint amelyről az alapügyben szó van, amelyet a nagy kereskedelmi létesítményekre vetnek ki lényegében azok eladótere alapján, annyiban, amennyiben az adó alól mentesülnek a 2500 m2 alatti eladóterű létesítmények. Az ilyen adó annyiban sem minősül e rendelkezés értelmében vett állami támogatásnak, amennyiben az adó alól mentesülnek a kertészeti termékeket, járműveket, építőanyagokat, gépeket és ipari alapanyagokat értékesítő létesítmények, és annyiban sem, amennyiben a bútorok, szaniterek és nyílászárók értékesítésével foglalkozó létesítmények, valamint a barkácsáruházak az adóalap 60 %-os csökkentésében részesülnek, feltéve hogy e létesítmények nem olyan mértékben károsak a környezet és a területrendezés szempontjából, mint a többi létesítmény, amit a kérdést előterjesztő bíróságnak kell megvizsgálnia.
            Az ilyen adó ugyanezen rendelkezés értelmében vett állami támogatásnak minősül viszont annyiban, amennyiben az adó alól mentesülnek a 2500 m2 vagy azt meghaladó eladóterű nagy kollektív kereskedelmi létesítmények.

            3)

            A kérdést előterjesztő bíróság által leírt körülmények között az olyan adórendszerből eredő állami támogatások, mint amelyről az alapügyben szó van, nem minősülhetnek az EK-Szerződés 93. cikkének alkalmazására vonatkozó részletes szabályok megállapításáról szóló, 1999. március 22-i 659/1999 tanácsi rendelet 1. cikkének b) pontja értelmében vett létező támogatásnak, amely rendelkezés szövegét az Európai Unió működéséről szóló szerződés 108. cikkének alkalmazására vonatkozó részletes szabályok megállapításáról szóló, 2015. július 13-i (EU) 2015/1589 tanácsi rendelet 1. cikkének b) pontja átvette.

      (
         1
      )	HL C 260., 2016.7.18.


201806010041915502018/C 211/24482016TC21120180618HU01HUINFO_JUDICIAL20180503192022T-48/16. sz. ügy: A Törvényszék 2018. május 3-i ítélete – Sigma Orionis kontra Bizottság („Választottbírósági kikötés — A kutatási, technológiafejlesztési és demonstrációs tevékenységekre vonatkozó hetedik keretprogram (2007–2013) és a »Horizont 2020« kutatási és innovációs keretprogram — Egy pénzügyi ellenőrzést követően a kifizetések felfüggesztése és a támogatási szerződések megszüntetése — A Bizottság által a támogatási szerződések végrehajtása keretében fizetendő összegeknek a kifizetése iránti kérelem — Szerződésen kívüli felelősség”)
 ---documentbreak--- C2112018HU1920120180503HU0024192202A Törvényszék 2018. május 3-i ítélete – Sigma Orionis kontra Bizottság
   (T-48/16. sz. ügy) (
         1
      )
   „(„Választottbírósági kikötés — A kutatási, technológiafejlesztési és demonstrációs tevékenységekre vonatkozó hetedik keretprogram (2007–2013) és a »Horizont 2020« kutatási és innovációs keretprogram — Egy pénzügyi ellenőrzést követően a kifizetések felfüggesztése és a támogatási szerződések megszüntetése — A Bizottság által a támogatási szerződések végrehajtása keretében fizetendő összegeknek a kifizetése iránti kérelem — Szerződésen kívüli felelősség”)”2018/C 211/24Az eljárás nyelve: francia
      Felek

      Felperes: Sigma Orionis SA (Valbonne, Franciaország) (képviselők: S. Orlandi és T. Martin ügyvédek)

      Alperes: Európai Bizottság (képviselők: F. Dintilhac és M. Siekierzyńska meghatalmazottak)

      Az ügy tárgya

   Egyrészt az EUMSZ 272. cikk alapján benyújtott, arra irányuló kérelem, hogy Bizottságot kötelezzék a kutatási, technológiafejlesztési és demonstrációs tevékenységekre vonatkozó hetedik keretprogram és a „Horizont 2020” kutatási és innovációs keretprogram keretében kötött szerződések címén a felperesnek járó összegek kifizetésére, másrészt pedig az EUMSZ 268. cikk alapján benyújtott, azon kár megtérítésére irányuló kérelem, amelyet a felperes a Bizottság kötelezettségeinek az ez utóbbi általi megsértése miatt állítólagosan elszenvedett.

      Az ítélet rendelkező része

            1)

            A Törvényszék a keresetet elutasítja.

            2)

            A Törvényszék a Sigma Orionis SA-t kötelezi a költségek viselésére, ideértve az ideiglenes intézkedés iránti eljárás költségeit is.

      (
         1
      )	HL C 98., 2016.3.14.


201806010271917432018/C 211/212542018CJC21120180618HU01HUINFO_JUDICIAL20180412171821C-254/18. sz. ügy: A Conseil d'État (Franciaország) által 2018. április 12-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Syndicat des cadres de la sécurité intérieure kontra Premier ministre, Ministre d'État, Ministre de l'Intérieur, Ministre de l'Action et des Comptes publics
 ---documentbreak--- C2112018HU1710120180412HU0021171182A Conseil d'État (Franciaország) által 2018. április 12-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Syndicat des cadres de la sécurité intérieure kontra Premier ministre, Ministre d'État, Ministre de l'Intérieur, Ministre de l'Action et des Comptes publics
   (C-254/18. sz. ügy)2018/C 211/21Az eljárás nyelve: francia
      A kérdést előterjesztő bíróság

   Conseil d'État

      Az alapeljárás felei

      Felperes: Syndicat des cadres de la sécurité intérieure

      Alperes: Premier ministre, Ministre d'État, Ministre de l'Intérieur, Ministre de l'Action et des Comptes publics

      Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

            1)

            A munkaidő-szervezés egyes szempontjairól szóló, 2003. november 4-i 2003/88/EK irányelv (
                  1
               ) 6. és 16. cikkét úgy kell-e értelmezni, hogy azok görgetett módon meghatározott referencia-időszakot írnak elő, vagy azok a tagállamokra hagyják a döntést, hogy a referencia-időszakot rögzített vagy görgetett módon határozzák meg?

            2)

            Abban az esetben, ha e rendelkezéseket úgy kell értelmezni, hogy görgetett referencia-időszakot írnak elő, a 17. cikk által a 16. cikk b) pontjától eltérést engedő lehetőség vonatkozhat-e a referencia időszak időtartamán túl annak görgetett jellegére is?

      (
         1
      )	A munkaidő-szervezés egyes szempontjairól szóló, 2003. november 4-i 2003/88/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL 2003. L 299., 9. o; magyar nyelvű különkiadás 5. fejezet, 4. kötet, 381. o.).


201806010421917352018/C 211/121392018CJC21120180618HU01HUINFO_JUDICIAL2018022191021C-139/18. sz. ügy: A Törvényszék (első tanács) T 602/16. sz., CJ kontra Európai Betegségmegelőzési és Járványvédelmi Központ (ECDC) ügyben 2017. december 13 án hozott ítélete ellen CJ által 2018. február 21 én benyújtott fellebbezés
 ---documentbreak--- C2112018HU910120180221HU001291102A Törvényszék (első tanács) T 602/16. sz., CJ kontra Európai Betegségmegelőzési és Járványvédelmi Központ (ECDC) ügyben 2017. december 13 án hozott ítélete ellen CJ által 2018. február 21 én benyújtott fellebbezés
   (C-139/18. sz. ügy)2018/C 211/12Az eljárás nyelve: angol
      Felek

      Fellebbező: CJ (képviselő: V. Kolias, Δικηγόρος)

      A másik fél az eljárásban: Európai Betegségmegelőzési és Járványvédelmi Központ (ECDC)

      A fellebbező kérelmei

   A fellebbező azt kéri, hogy a Bíróság.

            —

            helyezze teljes egészében hatályon kívül a Törvényszék 2017. december 13-i CJ kontra ECDC ítéletét (T-602/16, EU:T:2017:893);

            —

            következésképpen, ha a fellebbezés megalapozott, semmisítse meg a megtámadott 2015. szeptember 21-i értékelő jelentést;

            —

            az ECDC-t kötelezze az elsőfokú eljárásban és a fellebbezési eljárásban felmerült költségek viselésére.

      Jogalapok és fontosabb érvek

   Fellebbezésének alátámasztására a fellebbező négy jogalapra hivatkozik.

            1.

            Az első jogalap arra vonatkozik, hogy a Törvényszék:

                     —

                     tévesen értelmezte az ECDC 20. sz. végrehajtási rendelkezései 3. cikkének (1) bekezdését e cikk (3) bekezdésének együttes olvasatában annak megállapításakor, hogy a jelen ügyben hasonló ügyekben nem szükséges, hogy az igazgatótanács elnöke legyen a fellebbviteli értékelő,

                     —

                     jogilag tévesen értékelte a tényeket annak megállapításakor, hogy az igazgatótanács elnöke valószínűleg semmiképpen sem a fellebbező javára döntött volna;

                     —

                     tévesen értelmezte azon érvet, amely szerint a fellebbviteli értékelő nem lehet az értékelő alárendeltje, mivel hiányzik az értékelőtől való szükséges függetlensége.

            2.

            A második jogalap arra vonatkozik, hogy a Törvényszék:

                     —

                     tévesen értelmezte az ECDC 20. sz. végrehajtási rendelkezései 7. cikkének (1) bekezdését, valamint 8. cikkének (3) és (4) bekezdését annak megállapításakor, hogy az értékelő mellőzheti az alkalmazott számára az előző értékelési időszakban kitűzött célokat és meghatározott teljesítménymutatókat,

                     —

                     másodlagosan jogilag tévesen értékelte a tényeket annak megállapításakor, hogy az értékelő megfelelően figyelembe vette a célokat és teljesítménymutatókat.

            3.

            A harmadik jogalap arra vonatkozik, hogy a Törvényszék:

                     —

                     tévesen értelmezte az ECDC végrehajtási rendelkezései 8. cikkének (9) bekezdése szerinti „beszélgetés” fogalmát,

                     —

                     másodlagosan jogilag tévesen értékelte a tényeket amikor úgy tekintette, hogy az értékelő beszélgetés az ECDC részéről arra korlátozódhat, hogy az ellenjegyző számára már hozzáférhető dokumentumot kér az alkalmazottól; mobiltelefonon keresztül azt kérdezi tőle, hogy „Az értékelő jelentés mely részét tekinti tévesnek?” és semmilyen további kérdést nem tesz fel azt követően, hogy az alkalmazott érdemi választ ad neki és felajánlja, hogy további pontosabb tájékoztatást ad neki, ha az ellenjegyző igényli.

            4.

            A negyedik jogalap arra vonatkozik, hogy a Törvényszék:

                     —

                     tévesen értelmezte a személyzeti szabályzat 22a. cikkét, amikor lényegében azt állapította meg, hogy noha az alkalmazott in tempore non suspecto pénzügyi erőforrásokkal való visszaélésre hivatkozik, erre vonatkozóan legalább bizonyítékkezdeménnyel szolgál és ezen állítások valósak, az ügynökség helyesen teszi, hogy ezen alkalmazott éves értékelését az állításokkal érintett személyek végezteti,

                     —

                     másodlagosan jogilag tévesen értékelte úgy, hogy a fellebbező állításait nem in tempore non suspecto tették, azok nem valósak vagy bizonyítékkal alátámasztottak, továbbá az állításokkal érintett tisztviselők továbbra is alkalmasak arra, hogy pártatlanul értékeljék a fellebbező teljesítményét.


201806010161915582018/C 211/251682016TC21120180618HU01HUINFO_JUDICIAL20180503202011T-168/16. sz. ügy: A Törvényszék 2018. május 3-i ítélete – Grizzly Tools kontra Bizottság („A fogyasztók és a munkavállalók egészségének és biztonságának védelme — 2006/42/EK irányelv — Védzáradék — Valamely nagynyomású mosó forgalomba hozatalát megtiltó nemzeti intézkedés — Alapvető egészségvédelmi és biztonsági követelmények — Az intézkedést igazoltnak nyilvánító bizottsági határozat — Indokolási kötelezettség — Egyenlő bánásmód”)
 ---documentbreak--- C2112018HU2010120180503HU0025201201A Törvényszék 2018. május 3-i ítélete – Grizzly Tools kontra Bizottság
   (T-168/16. sz. ügy) (
         1
      )
   „(„A fogyasztók és a munkavállalók egészségének és biztonságának védelme — 2006/42/EK irányelv — Védzáradék — Valamely nagynyomású mosó forgalomba hozatalát megtiltó nemzeti intézkedés — Alapvető egészségvédelmi és biztonsági követelmények — Az intézkedést igazoltnak nyilvánító bizottsági határozat — Indokolási kötelezettség — Egyenlő bánásmód”)”2018/C 211/25Az eljárás nyelve: német
      Felek

      Felperes: Grizzly Tools GmbH & Co. KG (Großostheim, Németország) (képviselő: H. Fischer avocat)

      Alperes: Európai Bizottság (képviselők: G. Zavvos és K. Petersen, majd K. Petersen meghatalmazottak)

      Az ügy tárgya

   Az EUMSZ 263. cikken alapuló és a Spanyolország által a 2006/42/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv alapján egy bizonyos típusú nagynyomású mosó forgalomba hozatalának megtiltásáról hozott intézkedésről szóló, 2016. február 8-i (EU) 2016/175 bizottsági végrehajtási határozat (HL 2016. L 33., 12. o.) megsemmisítésére irányuló kérelem.

      Az ítélet rendelkező része

            1)

            A Törvényszék a keresetet elutasítja.

            2)

            A Törvényszék a Grizzly Tools GmbH & Co. KG-t kötelezi a költségek viselésére.

      (
         1
      )	HL C 270., 2016.7.25.


201806010111915512018/C 211/312142018TC21120180618HU01HUINFO_JUDICIAL20180327242521T-214/18. sz. ügy: 2018. március 27-én benyújtott kereset – Briois kontra Parlament
 ---documentbreak--- C2112018HU2410120180327HU00312412522018. március 27-én benyújtott kereset – Briois kontra Parlament
   (T-214/18. sz. ügy)2018/C 211/31Az eljárás nyelve: francia
      Felek

      Felperes: Steeve Briois (Hénin-Beaumont, Franciaország) (képviselő: F. Wagner ügyvéd)

      Alperes: Európai Parlament

      Kérelmek

   A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:

            —

            semmisítse meg a Steeve Briois mentelmi jogának felfüggesztésére irányuló 2017/2221(IMM) kérelemről szóló, a Jogi Bizottság A8–0011/2018 jelentését elfogadó, 2018. február 6-i európai parlamenti határozatot;

            —

            kötelezze az Európai parlamentet, hogy fizessen Steeve Briois részére 35000 eurót az őt ért nem vagyoni kár megtérítéseként;

            —

            kötelezze az Európai parlamentet, hogy fizessen Steeve Briois részére 5000 eurót költségek megtérítése címén;

            —

            az Európai Parlamentet kötelezze az eljárás valamennyi költségének megtérítésére.

      Jogalapok és fontosabb érvek

   Keresete alátámasztása érdekében a felperes négy jogalapra hivatkozik.

            1.

            Az első, az Európai Unió kiváltságairól és mentességeiről szóló, 7. jegyzőkönyv (a továbbiakban: jegyzőkönyv) 8. cikkének megsértésére alapított jogalap, amennyiben S. Briois nyilatkozata, amely a származási országa szerinti tagállamban büntetőeljáráshoz vezetett, az említett rendelkezés értelmében véve a parlamenti feladatai ellátása során kifejtett véleményének minősül.

            2.

            A második, a jegyzőkönyv 9. cikkének megsértésére alapított jogalap, amennyiben a Parlament megsértette e rendelkezésnek a szövegét és a szellemét is azzal, hogy elfogadta a S. Briois mentelmi jogának felfüggesztéséről szóló határozatot, és ezért az semmis.

            3.

            A harmadik, az egyenlő bánásmód és a gondos ügyintézés elvének megsértésére alapított jogalap.
            Először is a felperes úgy véli, hogy a Parlament vele szemben megsértette az egyenlőség elvét a – ha nem is azonos, de legalábbis – hasonló helyzetben lévő képviselőkhöz képest, és így megsértette a megfelelő ügyintézés elvét, amely feltételezi a hatáskörrel rendelkező intézmény azon kötelességét, hogy gondosan és részrehajlás nélkül vizsgálja meg az adott ügy releváns tényezőit.
            Másodszor a felperes szerint valószínűsítő körülmények vele szembeni fumus persecutionis nyilvánvaló esetére engednek következtetni.

            4.

            A negyedik, a védelemhez való jog megsértésére alapított jogalap, amennyiben a felperes jogait és a kontradiktórius eljárás elvét nem biztosították megfelelően a Jogi Bizottság előtti meghallgatásával. A felperes így arra hivatkozik, hogy az, hogy nem hívták meg a mentelmi joga felfüggesztésére vonatkozó álláspontja plenáris ülés előtti kifejtésére, nem csak az általános jogelvekkel, hanem az egyszerű józan ésszel és több parlamenti szokással is ellentétes.


201806010151915572018/C 211/264282017TC21120180618HU01HUINFO_JUDICIAL20180502212111T-428/17. sz. ügy: A Törvényszék 2018. május 2-i ítélete – Alpine Welten Die Bergführer kontra EUIPO (ALPINEWELTEN Die Bergführer) („Európai uniós védjegy — Az ALPINEWELTEN Die Bergführer európai uniós ábrás védjegy bejelentése — Feltétlen kizáró ok — Leíró jelleg — A 207/2009/EK rendelet 7. cikke (1) bekezdésének c) pontja [jelenleg az (EU) 2017/1001 rendelet 7. cikke (1) bekezdésének c) pontja]”)
 ---documentbreak--- C2112018HU2110120180502HU0026211211A Törvényszék 2018. május 2-i ítélete – Alpine Welten Die Bergführer kontra EUIPO (ALPINEWELTEN Die Bergführer)
   (T-428/17. sz. ügy) (
         1
      )
   „(„Európai uniós védjegy — Az ALPINEWELTEN Die Bergführer európai uniós ábrás védjegy bejelentése — Feltétlen kizáró ok — Leíró jelleg — A 207/2009/EK rendelet 7. cikke (1) bekezdésének c) pontja [jelenleg az (EU) 2017/1001 rendelet 7. cikke (1) bekezdésének c) pontja]”)”2018/C 211/26Az eljárás nyelve: német
      Felek

      Felperes: Alpine Welten Die Bergführer GmbH & Co. KG (Berghülen, Németország) (képviselő: T.-C. Leisenberg ügyvéd)

      Alperes: az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala (EUIPO) (képviselők: W. Schramek és A. Söder meghatalmazottak)

      Az ügy tárgya

   Az EUIPO első fellebbezési tanácsának az ALPINEWELTEN Die Bergführer ábrás megjelölés európai uniós védjegyként történő lajstromozása iránti kérelemmel kapcsolatban 2017. április 25-én hozott határozata (R 1339/2016-1. sz. ügy) ellen benyújtott kereset.

      Az ítélet rendelkező része

            1)

            A Törvényszék a keresetet elutasítja.

            2)

            A Törvényszék az Alpine Welten Die Bergführer GmbH & Co.KG-t kötelezi a költségek viselésére.

      (
         1
      )	HL C 277., 2017.8.21.


201806010141915532018/C 211/322152018TC21120180618HU01HUINFO_JUDICIAL20180327252621T-215/18. sz. ügy: 2018. március 27-én benyújtott kereset – QB kontra EKB
 ---documentbreak--- C2112018HU2510120180327HU00322512622018. március 27-én benyújtott kereset – QB kontra EKB
   (T-215/18. sz. ügy)2018/C 211/32Az eljárás nyelve: francia
      Felek

      Felperes: QB (képviselő: L. Levi ügyvéd)

      Alperes: Európai Központi Bank

      Kérelmek

   A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:

            —

            a jelen keresetet nyilvánítsa elfogadhatónak és megalapozottnak;

      következésképpen:

            —

            semmisítse meg a 2016. évi időszakra vonatkozó értékelő jelentést, valamint a 2017. június 28-án közölt, a felperessel szemben az illetményi előmenetelt megtagadó 2017. május 23-i határozatot;

            —

            amennyiben szükséges, semmisítse meg a 2017. szeptemberi határozatot és a hallgatólagos határozatot, amelyek közül az előbbi elutasítja a közigazgatási jogorvoslatot, az utóbbi pedig a felperes panaszát;

            —

            kötelezze az alperest a nem vagyoni kár megtérítésére, amelyet a felperes ex aequo et bono15000 euróra becsül;

            —

            az alperest kötelezze valamennyi költség viselésére.

      Jogalapok és fontosabb érvek

   Keresetének alátámasztása érdekében a felperes hat jogalapra hivatkozik.

            1.

            Első jogalap: az értékelési útmutató, továbbá az illetmények és jutalmak éves felülvizsgálatára irányuló eljárás (Annual Salary and Bonus Review, ASBR) megsértése, valamint a jogbiztonság elvének megsértése és a gondossági kötelezettség megsértése, amelyeket az alperes azáltal követett el, hogy elfogadta a 2016. évi időszakra vonatkozó értékelő jelentést (a továbbiakban: vitatott értékelő jelentés). A felperes különösen a következő kifogásokat terjeszti elő:

                     —

                     a vitatott értékelő jelentést a DG-H egyik alkalmazottja fogalmazta meg, nem pedig az értékelők;

                     —

                     a vitatott értékelő jelentés tárgyában akkor keletkezett határozat, amikor a felperes értékelésére irányuló eljárás már véglegesen lezárult;

                     —

                     a vitatott értékelő jelentés tárgyát képező értékelési időszak olyan időtartamra vonatkozik, amely túl rövid ahhoz, hogy lehetővé tegye az éves értékelést;

                     —

                     a vitatott értékelő jelentés nem teljesítményeszköz.

            2.

            Második jogalap: a vitatott értékelő jelentés nyilvánvaló hibában szenved, mivel egyrészt, az értékelés részben olyan feladaton alapul, amely betegszabadság miatt nem került befejezésre, másrészt pedig az értékelők egy harmadik vezető kedvező értékeléséhez szabálytalan módon megjegyzést fűztek és csökkentették annak terjedelmét, ezenkívül pedig nem vették figyelembe a célkitűzéseket.

            3.

            Harmadik jogalap: a 2017. május 23-i azon határozat, amely a felperessel szemben megtagadja az illetményi előmenetelt (a továbbiakban: ASBR-határozat), olyan értékelő jelentésen alapul, amely jogellenes.

            4.

            Negyedik jogalap: az ASBR-határozatot olyan hatóság fogadta el, amely nem rendelkezik hatáskörrel, mivel e határozatot egy 6 hónapra ideiglenesen kinevezett olyan személy hozta meg, aki nem rendelkezett az említett határozat meghozatalához szükséges jogállással.

            5.

            Ötödik jogalap: az ASBR-határozat több nyilvánvaló hibában szenved, amennyiben az említett határozat az elfogadásának időpontjában nem állapíthatott volna meg az elvártnál alacsonyabb teljesítményt.

            6.

            Hatodik jogalap: az ASBR-iránymutatások és az ASBR-eljárás megsértése, valamint a Charta 41. cikkének megsértése, amennyiben az ASBR-határozat nincs megindokolva.


201806010331917482018/C 211/032342016CJC21120180618HU01HUINFO_JUDICIAL201804263311C-234/16. és C-235/16. sz. egyesített ügyek: A Bíróság (első tanács) 2018. április 26-i ítélete (a Tribunal Supremo [Spanyolország] előzetes döntéshozatal iránti kérelmei) – Asociación Nacional de Grandes Empresas de Distribución (ANGED) kontra Consejería de Economía y Hacienda del Principado de Asturias (C-234/16), Consejo de Gobierno del Principado de Asturias (C-235/16) (Előzetes döntéshozatal — A nagy kereskedelmi létesítményekre kivetett regionális adó — Letelepedés szabadsága — Környezetvédelem és területrendezés — Állami támogatás — Szelektív intézkedés)
 ---documentbreak--- C2112018HU310120180426HU00033131A Bíróság (első tanács) 2018. április 26-i ítélete (a Tribunal Supremo [Spanyolország] előzetes döntéshozatal iránti kérelmei) – Asociación Nacional de Grandes Empresas de Distribución (ANGED) kontra Consejería de Economía y Hacienda del Principado de Asturias (C-234/16), Consejo de Gobierno del Principado de Asturias (C-235/16)
   (C-234/16. és C-235/16. sz. egyesített ügyek) (
         1
      )
   „(Előzetes döntéshozatal — A nagy kereskedelmi létesítményekre kivetett regionális adó — Letelepedés szabadsága — Környezetvédelem és területrendezés — Állami támogatás — Szelektív intézkedés)”2018/C 211/03Az eljárás nyelve: spanyol
      A kérdést előterjesztő bíróság

   Tribunal Supremo

      Az alapeljárás felei

      Felperes: Asociación Nacional de Grandes Empresas de Distribución (ANGED)

      Alperesek: Consejería de Economía y Hacienda del Principado de Asturias (C-234/16), Consejo de Gobierno del Principado de Asturias (C-235/16)

      Rendelkező rész

            1)

            Az EUMSZ 49. és EUMSZ 54. cikket úgy kell értelmezni, hogy azokkal nem ellentétes a nagy kereskedelmi létesítményekre kivetett olyan adó, mint amelyről az alapügyekben szó van.

            2)

            Nem minősül az EUMSZ 107. cikk (1) bekezdése értelmében vett állami támogatásnak az olyan adó, mint amelyről az alapügyekben szó van, amelyet a nagy kereskedelmi létesítményekre vetnek ki lényegében azok eladótere alapján, annyiban, amennyiben az adó alól mentesülnek a 4000 m2 alatti eladóterű létesítmények. Az ilyen adó annyiban sem minősül e rendelkezés értelmében vett állami támogatásnak, amennyiben az adó alól mentesülnek a kertészeti termékeket, járműveket, építőanyagokat, gépeket és ipari alapanyagokat értékesítő olyan létesítmények, amelyek eladótere nem haladja meg a 10000 m2-t, feltéve hogy e létesítmények nem olyan mértékben károsak a környezet és a területrendezés szempontjából, mint a többi létesítmény, amit a kérdést előterjesztő bíróságnak kell megvizsgálnia.

      (
         1
      )	HL C 260., 2016.7.18.


201806010231917402018/C 211/131672018CJC21120180618HU01HUINFO_JUDICIAL20180302111111C-167/18. sz. ügy: A Tribunal Superior de Justicia de Canarias (Spanyolország) által 2018. március 2-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Unión Insular de CC.OO. de Lanzarote kontra Swissport Spain Aviation Services Lanzarote S.L.
 ---documentbreak--- C2112018HU1110120180302HU0013111111A Tribunal Superior de Justicia de Canarias (Spanyolország) által 2018. március 2-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Unión Insular de CC.OO. de Lanzarote kontra Swissport Spain Aviation Services Lanzarote S.L.
   (C-167/18. sz. ügy)2018/C 211/13Az eljárás nyelve: spanyol
      A kérdést előterjesztő bíróság

   Tribunal Superior de Justicia de Canarias

      Az alapeljárás felei

      Felperes az elsőfokú eljárásban, fellebbező a másodfokú eljárásban: Unión Insular de CC.OO. de Lanzarote

      Alperes az elsőfokú eljárásban, fellebbező a másodfokú eljárásban: Swissport Spain Aviation Services Lanzarote S.L.

      Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

            1)

            A munkavállalók jogainak a vállalkozások, üzletek vagy ezek részeinek átruházása esetén történő védelmére vonatkozó tagállami jogszabályok közelítéséről szóló, 2001. március 12-i 2001/23/EK tanácsi irányelv (
                  1
               ) 1. cikkének (1) bekezdését kell-e alkalmazni, amikor a vállalkozás a valamely ügyfélnek odaítélt szerződéses szolgáltatásokat a szolgáltatásnyújtásra irányuló szerződés felmondása miatt megszünteti [egy olyan ágazatban], ahol a tevékenység elsődlegesen a munkaerőn alapszik (létesítmények takarítása), és a szolgáltatás új nyertes ajánlattevője az e szolgáltatás elvégzésére alkalmazott személyi állomány jelentős részét átveszi, ha a munkaszerződések tekintetében az ilyen jogutódlás a takarítási ágazat kollektív szerződésének kötelező előírásai miatt történik?

            2)

            Összeegyeztethető-e (az Európai Unió Bírósága által értelmezett) közösségi irányelvvel a spanyol Tribunal Supremo (legfelsőbb bíróság) azon értelmezése, amely szerint azokban az esetekben, amikor a személyzeti állomány átvétele a kollektív szerződésben előírtak alapján történik, nem áll fenn a vállalkozás átruházásának esete, mivel az átruházás önkéntes jellegére vonatkozó követelmény nem teljesül, és ennélfogva az nem tartozik az irányelv alkalmazási körébe?

            3)

            Értelmezhető-e úgy, hogy az irányelv előírásaival összhangban a szolgáltatást nyújtó vállalkozások esetében, amikor az ágazatra vonatkozó kollektív szerződés előírja a személyzet átvételére vonatkozó kötelezettséget, a személyzeti állomány átvételének és ennélfogva az idézett irányelv értelmében vett vállalkozás-átruházásnak az esete áll fenn?

            4)

            Összeegyeztethető-e az irányelv 3. cikkével a Convenio Colectivo de Limpieza de Edificios y Locales de la Provincia de Las Palmas 2012/2014 (a las palmas-i tartomány épületeinek és helyiségeinek takarítására vonatkozó 2012–2014-es kollektív szerződés) 14. cikke, amely kimondja, hogy azokban az esetekben, amikor a kollektív szerződés alapján a személyzet átvételéről van szó, az átvett munkavállalók nem tarthatják meg azokat a jogokat és kötelezettségeket, amelyek rájuk az átadó vállalkozásnál vonatkoztak, és a kollektív szerződés alapján megállapított munkafeltételeket sem?

      (
         1
      )	HL 2001. L 82., 16. o.; magyar nyelvű különkiadás 5. fejezet, 4. kötet, 98. o.


201806010431917362018/C 211/042362016CJC21120180618HU01HUINFO_JUDICIAL201804264411C-236/16. és C-237/16. sz. egyesített ügyek: A Bíróság (első tanács) 2018. április 26-i ítélete (a Tribunal Supremo [Spanyolország] előzetes döntéshozatal iránti kérelmei) – Asociación Nacional de Grandes Empresas de Distribución (ANGED) kontra Diputación General de Aragón (Előzetes döntéshozatal — A nagy kereskedelmi létesítményekre kivetett regionális adó — Letelepedés szabadsága — Környezetvédelem és területrendezés — Állami támogatás — Szelektív intézkedés)
 ---documentbreak--- C2112018HU410120180426HU00044141A Bíróság (első tanács) 2018. április 26-i ítélete (a Tribunal Supremo [Spanyolország] előzetes döntéshozatal iránti kérelmei) – Asociación Nacional de Grandes Empresas de Distribución (ANGED) kontra Diputación General de Aragón
   (C-236/16. és C-237/16. sz. egyesített ügyek) (
         1
      )
   „(Előzetes döntéshozatal — A nagy kereskedelmi létesítményekre kivetett regionális adó — Letelepedés szabadsága — Környezetvédelem és területrendezés — Állami támogatás — Szelektív intézkedés)”2018/C 211/04Az eljárás nyelve: spanyol
      A kérdést előterjesztő bíróság

   Tribunal Supremo

      Az alapeljárás felei

      Felperes: Asociación Nacional de Grandes Empresas de Distribución (ANGED)

      Alperes: Diputación General de Aragón

      Rendelkező rész

            1)

            Az EUMSZ 49. és EUMSZ 54. cikket úgy kell értelmezni, hogy azokkal nem ellentétes a nagy kereskedelmi létesítményekre kivetett olyan adó, mint amelyről az alapügyekben szó van.

            2)

            Nem minősül az EUMSZ 107. cikk (1) bekezdése értelmében vett állami támogatásnak az olyan adó, mint amelyről az alapügyekben szó van, amelyet a nagy kereskedelmi létesítményekre vetnek ki lényegében azok eladótere alapján, annyiban, amennyiben az adó alól mentesülnek azok a nagy kereskedelmi létesítmények, amelyek eladótere nem haladja meg az 500 m2-t, valamint azok, amelyek eladótere meghaladja e küszöbértéket, azonban adóalapjuk nem haladja meg a 2000 m2-t. Az ilyen adó annyiban sem minősül e rendelkezés értelmében vett állami támogatásnak, amennyiben az adó alól mentesülnek azok a létesítmények, amelyek gépeket, járműveket, szerszámokat és ipari alapanyagokat; csak professzionális felhasználóknak szánt építőanyagokat, szaniterárukat, nyílászárókat; önálló hagyományos szaküzletekben bútort; gépjárműveket; palántákat és facsemetéket, vagy gépjármű-üzemanyagot forgalmaznak, feltéve hogy e létesítmények nem olyan mértékben károsak a környezet és a területrendezés szempontjából, mint a többi létesítmény, amit a kérdést előterjesztő bíróságnak kell megvizsgálnia.

      (
         1
      )	HL C 260., 2016.7.18.


201806010281917502018/C 211/141762018CJC21120180618HU01HUINFO_JUDICIAL20180307111222C-176/18. sz. ügy: A Tribunal Supremo (Spanyolország) által 2018. március 7-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Club de Variedades Vegetales Protegidas kontra Adolfo Juan Martínez Sanchís
 ---documentbreak--- C2112018HU1120120180307HU0014112122A Tribunal Supremo (Spanyolország) által 2018. március 7-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Club de Variedades Vegetales Protegidas kontra Adolfo Juan Martínez Sanchís
   (C-176/18. sz. ügy)2018/C 211/14Az eljárás nyelve: spanyol
      A kérdést előterjesztő bíróság

   Tribunal Supremo

      Az alapeljárás felei

      Felülvizsgálati kérelmet előterjesztő fél: Club de Variedades Vegetales Protegidas

      Ellenérdekű fél: Adolfo Juan Martínez Sanchís

      Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

            1)

            Abban az esetben, ha a mezőgazdasági termelő egy faiskolában (harmadik személy létesítményében) vásárolt valamely növényfajtához tartozó facsemetéket, és azokat azelőtt ültette el, hogy az ezen növényfajtára vonatkozó oltalom megadásának joghatásai érvénybe léptek volna, akkor ahhoz, hogy a mezőgazdasági termelő által kifejtett, a fák termésének betakarításából álló későbbi tevékenységre alkalmazandó legyen a 2100/94/EK rendelet (
                  1
               ) 13. cikkének (2) bekezdésében foglalt ius prohibendi, az e cikk (3) bekezdésében előírt követelmények teljesülése is szükséges, mivel betakarított terményről van szó? Vagy úgy kell-e értelmezni, hogy ez a betakarítási tevékenység a növényfajta előállítására vagy újbóli előállítására irányuló tevékenységnek minősül, amely alapján a „betakarított termény” létrejön, amelynek a növényfajta jogosultja által történő megtiltásához nem szükséges a (3) bekezdésben foglalt követelmények teljesülése?

            2)

            Összeegyeztethető-e a 2100/94/EK rendelet 13. cikkének (3) bekezdésével az az értelmezés, amely szerint az egymásra épülő feltételeken alapuló oltalmi rendszer a (2) bekezdésben foglalt bármely olyan magatartásra vonatkozik, amely a „betakarított terménnyel” kapcsolatos, ideértve magát a betakarítást is, vagy csak az ezen betakarított termény előállítását követő tevékenységekre, mint például a raktáron tartás vagy a termény forgalmazása?

            3)

            A 2100/94/EK rendelet 13. cikkének (3) bekezdésében előírt, egymásra épülő feltételeken alapuló kiterjesztő oltalmi rendszernek a „betakarított terményre” történő alkalmazásában az első feltétel teljesüléséhez szükséges-e az, hogy a facsemeték megvásárlására azt követően kerüljön sor, hogy a jogosult a közösségi növényfajta-oltalmat megszerezte, vagy elegendő lenne-e az, hogy a jogosult ebben az időpontban ideiglenes védelemben részesült, mivel a vásárlásra a növényfajta-oltalom iránti kérelem közzététele és az azon időpont közötti időszakban került sor, amikor az oltalom megadásának joghatásai érvénybe léptek?

      (
         1
      )	A közösségi növényfajta-oltalmi jogokról szóló, 1994. július 27-i 2100/94/EK tanácsi rendelet (HL 1994. L 227., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 3. fejezet, 16. kötet, 390. o.).


201806010101915452018/C 211/274292017TC21120180618HU01HUINFO_JUDICIAL20180503212222T-429/17. sz. ügy: A Törvényszék 2018. május 3-i ítélete – Laboratoires Majorelle kontra EUIPO – Jardin Majorelle (LABORATOIRES MAJORELLE) („Európai uniós védjegy — Felszólalási eljárás — A LABORATOIRES MAJORELLE európai uniós szóvédjegy bejelentése — MAJORELLE korábbi európai uniós szóvédjegy — Viszonylagos kizáró ok — Összetéveszthetőség — A 207/2009/EK rendelet 8. cikke (1) bekezdésének b) pontja [jelenleg az (EU) 2017/1001 rendelet 8. cikke (1) bekezdésének b) pontja] — Korábbi védjegyek — A védjegybejelentés megosztása — A 207/2009 rendelet 44. cikkének (6) bekezdése [jelenleg a 2017/1001 rendelet 50. cikkének (6) bekezdése]”)
 ---documentbreak--- C2112018HU2120120180503HU0027212222A Törvényszék 2018. május 3-i ítélete – Laboratoires Majorelle kontra EUIPO – Jardin Majorelle (LABORATOIRES MAJORELLE)
   (T-429/17. sz. ügy) (
         1
      )
   „(„Európai uniós védjegy — Felszólalási eljárás — A LABORATOIRES MAJORELLE európai uniós szóvédjegy bejelentése — MAJORELLE korábbi európai uniós szóvédjegy — Viszonylagos kizáró ok — Összetéveszthetőség — A 207/2009/EK rendelet 8. cikke (1) bekezdésének b) pontja [jelenleg az (EU) 2017/1001 rendelet 8. cikke (1) bekezdésének b) pontja] — Korábbi védjegyek — A védjegybejelentés megosztása — A 207/2009 rendelet 44. cikkének (6) bekezdése [jelenleg a 2017/1001 rendelet 50. cikkének (6) bekezdése]”)”2018/C 211/27Az eljárás nyelve: francia
      Felek

      Felperes: Laboratoires Majorelle (Párizs, Franciaország) (képviselő: G. Odinot ügyvéd)

      Alperes: az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala (EUIPO) (képviselő: A. Folliard-Monguiral meghatalmazott)

      A másik fél az EUIPO fellebbezési tanácsa előtti eljárásban: Jardin Majorelle (Marrákes, Marokkó)

      Az ügy tárgya

   Az EUIPO ötödik fellebbezési tanácsának a Jardin Majorelle és a Laboratoires Majorelle közötti felszólalási eljárással kapcsolatban 2017. május 12-én hozott határozata (R 1238/2016-5. sz. ügy) ellen benyújtott kereset.

      Az ítélet rendelkező része

            1)

            A Törvényszék a keresetet elutasítja.

            2)

            A Törvényszék a Laboratoires Majorelle-t kötelezi a költségek viselésére.

      (
         1
      )	HL C 309., 2017.9.18.