title: T-32/20. sz. ügy: 2020. január 14-én benyújtott kereset – Buxadé Villalba és társai kontra Parlament

text:
               9.3.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 77/56

      2020. január 14-én benyújtott kereset – Buxadé Villalba és társai kontra Parlament
      (T-32/20. sz. ügy)
      (2020/C 77/78)
      Az eljárás nyelve: spanyol

         Felek

         Felperesek: Jorge Buxadé Villalba, María Esperanza Araceli Aguilar Pinar és Hermann Tertsch Del Valle-Lersundi (képviselő: M. Castro Fuertes ügyvéd)

         Alperes: Európai Parlament

         Kérelmek

      A felperesek azt kérik, hogy a Törvényszék:

                  —

                  semmisítse meg azt a határozatot, amelyben elismerik Don Carles Puigdemont i Casamajó és Don Antoni Comín i Oliveres európai parlamenti képviselői jogállását;

                  —

                  szüntesse meg e jogállás bármely hatását és a már bekövetkezett hatásokat;

                  —

                  szüntesse meg a Don Carles Puigdemont i Casamajó és Don Antoni Comín i Oliveres által asszisztensekkel, tanácsadókkal, gyakornokokkal, illetve harmadik személyekkel aláírt, szolgáltatásnyújtásra irányuló szerződéseket.

                  —

                  kötelezze Don Carles Puigdemont i Casamajót és Don Antoni Comín i Oliveres-t minden olyan összeg visszafizetésére, amelyet az Európai Parlamenttől európai parlamenti képviselőkként fennálló illegitim jogállásukkal összefüggésben bármely jogcímen és bármely összegben kaptak, kötelezze őket továbbá az asszisztensekkel, tanácsadókkal, gyakornokokkal, illetve harmadik személyekkel kötött, szolgáltatásnyújtásra irányuló bármely szerződés alapján az Európai Parlament által harmadik személyek számára kifizetett összegek visszafizetésére;

                  —

                  másodlagosan állapítsa meg, hogy az európai parlamenti képviselői feladatkörrel összeegyeztethetetlen a Katalónia autonóm közösség jogalkotási közgyűlésében meglévő tagság, továbbá állapítsa meg, hogy 2019. július 2-tól kezdve a hivatalba lépésük időpontjáig nem voltak jogosultak díjazást kapni, és rendelje el az esetlegesen átvett bármely összegek kamatokkal növelt visszafizetését;

                  —

                  a keresetnek való helyt adás esetén az Európai Parlamentet kötelezze a költségek viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek

      Keresetük alátámasztása érdekében a felperesek négy jogalapra hivatkoznak.

                  1.

                  Az első, az Európai Parlament tagjainak választásáról szóló, 1976. szeptember 20-i okmány – spanyol választási törvénnyel összefüggésben értelmezett – 8. és 12. cikkének megsértésére alapított jogalap.

                              —

                              A felperesek e tekintetben azzal érvelnek, hogy az említett okmány értelmében az európai választási eljárásra minden tagállamban a nemzeti rendelkezések, így az általános választási rendszerről szóló sarkalatos törvény 219–224. cikke az irányadó. Konkrétan: ezen utóbbi rendelkezés előírja, hogy a megválasztott képviselőknek öt napon belül esküt kell tenniük, illetve ünnepélyesen fogadalmat kell tenniük az alkotmány tiszteletben tartására, aminek hiányában a képviselői helyet megüresedettnek nyilvánítják. D. C. Puigdemont és D. A. Comín azonban soha nem jelent meg a választási bizottság előtt azzal a céllal, hogy esküt vagy fogadalmat tegyen.

                  2.

                  A második, az Európai Parlament eljárási szabályzata 3. cikke (3) bekezdésének megsértésére alapított jogalap

                              —

                              A felperesek e tekintetben azzal érvelnek, hogy a hatáskörrel rendelkező spanyol hatóság semmiféle igazolást nem bocsátott ki arra vonatkozóan, hogy D. C. Puigdemont és D. A. Comín teljesítette az alkotmány tiszteletben tartásával kapcsolatos alaki követelményt, ami a megválasztott képviselőkkénti jogállásukra nézve felfüggesztő hatállyal bír. Az Európai Parlament eljárása következésképpen – a felperesek álláspontja szerint – figyelmen kívül hagyja az európai választási okmányt, beavatkozik a tagállamok szuverén hatásköreibe, és teljes mértékben jogellenessé és érvénytelenné tesz bármely olyan aktust, amelyet az Európai Parlament plenáris ülés vagy bizottságok keretében D. C. Puigdemont és D. A. Comín esetleges részvételével fogad el.

                  3.

                  A harmadik, az Európai Parlament aktusának érvénytelensége miatt az Európai Unió Bírósága 2019. december 19-i C-502/19. sz. Junqueras Vies ítéletének irreleváns jellegére alapított jogalap

                              —

                              A felperesek e tekintetben azzal érvelnek, hogy D. C. Puigdemont és D. A. Comín soha nem volt előzetes letartóztatásban, valamint hogy kizárólag a megválasztott képviselőkként rendelkeznek mentességgel, azonban nem rendelkeznek az európai parlamenti képviselők teljes körű jogállásával, mivel nem teljesítették a spanyol választási eljárás valamennyi feltételét.

                  4.

                  A negyedik, az európai választási okmány 7. cikke (3) és (4) bekezdésének megsértésére alapított, másodlagosan felhozott jogalap, amennyiben a spanyol választási törvényben (az általános választási rendszerről szóló sarkalatos törvény 211. cikke (2) bekezdésének d) pontja) előírt összeférhetetlenségi ok áll fenn.

                              —

                              A felperesek e tekintetben azzal érvelnek, hogy az európai szabályozással összhangban minden tagállam kiterjesztheti a nemzeti szinten előírt összeférhetetlenségi okokat az európai parlamenti választásokra, hogy a fent hivatkozott nemzeti választási jogi rendelkezés előírja az összeférhetetlenséget azon képviselők esetében, akik az autonóm közösségek jogalkotási közgyűlésének tagjai, valamint hogy D. C. Puigdemontnak és D. A. Comínnak a katalán parlamentben fennálló képviselői jogállása 2020. január 7-én szűnt meg.


title: C-921/19. sz. ügy: A Rechtbank Den Haag, zittingsplaats 's-Hertogenbosch (Hollandia) által 2019. december 16-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – LH kontra Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid

text:
               30.3.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 103/9

      A Rechtbank Den Haag, zittingsplaats 's-Hertogenbosch (Hollandia) által 2019. december 16-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – LH kontra Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid
      (C-921/19. sz. ügy)
      (2020/C 103/15)
      Az eljárás nyelve: holland

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Rechtbank Den Haag, zittingsplaats 's-Hertogenbosch

         Az alapeljárás felei

         Felperes: LH

         Alperes: Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1.

                  Összeegyeztethető-e az eljárási irányelvnek (1) az elismerési irányelv (2) 4. cikkének (2) bekezdésével, valamint az Európai Unió Alapjogi Chartájának 47. és 52. cikkével összefüggésben értelmezett 40. cikkének (2) bekezdésével, ha valamely tagállam eljáró hatósága azt írja elő, hogy eredeti dokumentumok sohasem minősülhetnek új körülményeknek vagy tényeknek, ha e dokumentumok hitelessége nem állapítható meg? Összeegyeztethetetlenség esetén: jelentőséggel bír-e még ebben az esetben, ha a kérelmező egy ismételt kérelemmel összefüggésben dokumentummásolatokat vagy objektív módon nem ellenőrizhető forrásból származó dokumentumokat nyújt be?

                  2.

                  Úgy kell-e értelmezni az eljárási irányelvnek az elismerési irányelv 4. cikkének (2) bekezdésével összefüggésben értelmezett 40. cikkét, hogy valamely tagállam eljáró hatósága a dokumentumok vizsgálata és azok bizonyító erejének meghatározása során különbséget tehet aszerint, hogy a dokumentumokat az első kérelemmel vagy az ismételt kérelemmel összefüggésben nyújtják-e be? Lehetősége van-e valamely tagállamnak arra, hogy dokumentumok ismételt kérelemmel összefüggésben történő benyújtása esetén ne tegyen továbbra is eleget az együttműködési kötelezettségnek, ha e dokumentumok hitelessége nem állapítható meg?

         (1)  A nemzetközi védelem megadására és visszavonására vonatkozó közös eljárásokról szóló, 2013. június 26-i 2013/32/EU európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL 2013. L 180., 60. o.).

         (2)  A harmadik országbeli állampolgárok és hontalan személyek nemzetközi védelemre jogosultként való elismerésére, az egységes menekült- vagy kiegészítő védelmet biztosító jogállásra, valamint a nyújtott védelem tartalmára vonatkozó szabályokról szóló, 2011. december 13-i 2011/95/EU európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL 2011. L 337., 9. o.; helyesbítés: HL 2017. L 167., 58. o.).


title: C-35/20. sz. ügy: A Korkein oikeus (Finnország) által 2020. január 24-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – – Syyttäjä kontra A

text:
               30.3.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 103/14

      A Korkein oikeus (Finnország) által 2020. január 24-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – – Syyttäjä kontra A
      (C-35/20. sz. ügy)
      (2020/C 103/21)
      Az eljárás nyelve: finn

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Korkein oikeus

         Az alapeljárás felei

         Felperes: Syyttäjä

         Alperes: A

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1)

                  Ellentétes-e az uniós joggal, különösen a 2004/38/EK irányelv (1) 4. cikkének (1) bekezdésével, az 562/2006/EK rendelet (2) (Schengeni határ-ellenőrzési kódex) 21. cikkével vagy az uniós polgárokat megillető, az Unió területén történő szabad mozgáshoz való joggal az olyan nemzeti jogszabály alkalmazása, amellyel valamely személyt (függetlenül attól, hogy uniós polgár–e) büntetőjogi szankció terhe mellett arra köteleznek, hogy érvényes útlevelet vagy más érvényes úti okmányt tartson magánál, ha kedvtelési célú vízi járművel nemzetközi vizeken keresztül az egyik tagállamból egy másikba utazik anélkül, hogy egy harmadik ország területére belépne?

                  2)

                  Ellentétes-e az uniós joggal, különösen a 2004/38/EK irányelv 5. cikkének (1) bekezdésével, az 562/2006/EK rendelet (Schengeni határ-ellenőrzési kódex) 21. cikkével vagy az uniós polgárokat megillető, az Unió területén történő szabad mozgáshoz való joggal az olyan nemzeti jogszabály alkalmazása, amellyel valamely személyt (függetlenül attól, hogy uniós polgár-e) büntetőjogi szankció terhe mellett arra köteleznek, hogy érvényes útlevelet vagy más érvényes úti okmányt tartson magánál, ha e személy egy másik tagállamból kedvtelési célú vízi járművel nemzetközi vizeken keresztül beutazik az érintett tagállamba anélkül, hogy belépett volna egy harmadik ország területére?

                  3)

                  Amennyiben az uniós jogból nem következik az első és a második kérdés értelmében vett akadály: Összeegyeztethető-e az arányosságnak a 2004/38/EK irányelv 27. cikkének (2) bekezdéséből eredő elvével azon szankció, amelyet Finnországban szokásosan napi tételekben szabnak ki azon cselekményért, hogy az érintett személy anélkül lépi át a finn államhatárt, hogy érvényes úti okmányt tartana magánál?

         (1)  Az Unió polgárainak és családtagjaiknak a tagállamok területén történő szabad mozgáshoz és tartózkodáshoz való jogáról, valamint az 1612/68/EGK rendelet módosításáról, továbbá a 64/221/EGK, a 68/360/EGK, a 72/194/EGK, a 73/148/EGK, a 75/34/EGK, a 75/35/EGK, a 90/364/EGK, a 90/365/EGK és a 93/96/EGK irányelv hatályon kívül helyezéséről szóló, 2004. április 29-i 2004/38/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (szabad mozgásról szóló irányelv) (HL 2004. L 158., 77. o.; magyar nyelvű különkiadás 5. fejezet, 5. kötet, 46. o.; helyesbítés: HL 2009. L 274., 47. o.).

         (2)  A személyek határátlépésére irányadó szabályok közösségi kódexének (Schengeni határ-ellenőrzési kódex) létrehozásáról szóló, 2006. március 15-i 562/2006 európai parlamenti és tanácsi rendelet (HL L 105., 1. o.).


title: T-166/18. sz. ügy: A Törvényszék 2020. február 12-i ítélete – Ilunga Luyoyo kontra Tanács („Közös kül- és biztonságpolitika – A Kongói Demokratikus Köztársaságban fennálló helyzetre tekintettel elfogadott korlátozó intézkedések – A pénzeszközök befagyasztása – A felperes nevének az érintett személyek listáján való további szerepeltetése – Indokolási kötelezettség – Védelemhez való jog – A Tanácsnak a korlátozó intézkedések meghosszabbítását igazoló új információk közlésére vonatkozó kötelezettsége – Téves jogalkalmazás – Nyilvánvaló értékelési hiba – A tulajdonhoz való jog – Arányosság – Az ártatlanság vélelme – Jogellenességi kifogás”)

text:
               30.3.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 103/20

      A Törvényszék 2020. február 12-i ítélete – Ilunga Luyoyo kontra Tanács
      (T-166/18. sz. ügy) (1)

      („Közös kül- és biztonságpolitika - A Kongói Demokratikus Köztársaságban fennálló helyzetre tekintettel elfogadott korlátozó intézkedések - A pénzeszközök befagyasztása - A felperes nevének az érintett személyek listáján való további szerepeltetése - Indokolási kötelezettség - Védelemhez való jog - A Tanácsnak a korlátozó intézkedések meghosszabbítását igazoló új információk közlésére vonatkozó kötelezettsége - Téves jogalkalmazás - Nyilvánvaló értékelési hiba - A tulajdonhoz való jog - Arányosság - Az ártatlanság vélelme - Jogellenességi kifogás”)
      (2020/C 103/27)
      Az eljárás nyelve: francia

         Felek

         Felperes: Ferdinand Ilunga Luyoyo (Kinshasa, Kongói Demokratikus Köztársaság) (képviselők: T. Bontinck, P. De Wolf, M. Forgeois és A. Guillerme ügyvédek)

         Alperes: az Európai Unió Tanácsa (képviselők: J.-P. Hix, H. Marcos Fraile és S. Van Overmeire meghatalmazottak)

         Az ügy tárgya

      A Kongói Demokratikus Köztársasággal szembeni korlátozó intézkedésekről szóló 2010/788/KKBP határozat módosításáról szóló, 2017. december 11-i (KKBP) 2017/2282 tanácsi határozatnak (HL 2017. L 328., 19. o.) a felperest érintő részében történő megsemmisítése iránt az EUMSZ 263. cikk alapján benyújtott kérelem.

         Az ítélet rendelkező része

                  1)

                  A Törvényszék a keresetet elutasítja.

                  2)

                  A Törvényszék Ferdinand Ilunga Luyoyót kötelezi a költségek viselésére.

         (1)  HL C 161., 2018. 5. 7.


title: T-167/18. sz. ügy: A Törvényszék 2020. február 12-i ítélete – Kanyama kontra Tanács („Közös kül- és biztonságpolitika – A Kongói Demokratikus Köztársaságban fennálló helyzetre tekintettel elfogadott korlátozó intézkedések – A pénzeszközök befagyasztása – A felperes nevének az érintett személyek listáján való további szerepeltetése – Indokolási kötelezettség – Védelemhez való jog – A Tanácsnak a korlátozó intézkedések meghosszabbítását igazoló új információk közlésére vonatkozó kötelezettsége – Téves jogalkalmazás – Nyilvánvaló értékelési hiba – A tulajdonhoz való jog – Arányosság – Az ártatlanság vélelme – Jogellenességi kifogás”)

text:
               30.3.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 103/20

      A Törvényszék 2020. február 12-i ítélete – Kanyama kontra Tanács
      (T-167/18. sz. ügy) (1)

      („Közös kül- és biztonságpolitika - A Kongói Demokratikus Köztársaságban fennálló helyzetre tekintettel elfogadott korlátozó intézkedések - A pénzeszközök befagyasztása - A felperes nevének az érintett személyek listáján való további szerepeltetése - Indokolási kötelezettség - Védelemhez való jog - A Tanácsnak a korlátozó intézkedések meghosszabbítását igazoló új információk közlésére vonatkozó kötelezettsége - Téves jogalkalmazás - Nyilvánvaló értékelési hiba - A tulajdonhoz való jog - Arányosság - Az ártatlanság vélelme - Jogellenességi kifogás”)
      (2020/C 103/28)
      Az eljárás nyelve: francia

         Felek

         Felperes: Célestin Kanyama (Kinshasa, Kongói Demokratikus Köztársaság) (képviselők: T. Bontinck, P. De Wolf, M. Forgeois és A. Guillerme ügyvédek)

         Alperes: az Európai Unió Tanácsa (képviselők: J.-P. Hix, H. Marcos Fraile és S. Van Overmeire meghatalmazottak)

         Az ügy tárgya

      A Kongói Demokratikus Köztársasággal szembeni korlátozó intézkedésekről szóló 2010/788/KKBP határozat módosításáról szóló, 2017. december 11-i (KKBP) 2017/2282 tanácsi határozatnak (HL 2017. L 328., 19. o.) a felperest érintő részében történő megsemmisítése iránt az EUMSZ 263. cikk alapján benyújtott kérelem.

         Az ítélet rendelkező része

                  1)

                  A Törvényszék a keresetet elutasítja.

                  2)

                  A Törvényszék Célestin Kanyamát kötelezi a költségek viselésére.

         (1)  HL C 161., 2018. 5. 7.


title: T-170/18. sz. ügy: A Törvényszék 2020. február 12-i ítélete – Kande Mupompa kontra Tanács („Közös kül- és biztonságpolitika – A Kongói Demokratikus Köztársaságban fennálló helyzetre tekintettel elfogadott korlátozó intézkedések – A pénzeszközök befagyasztása – A felperes nevének az érintett személyek listáján való további szerepeltetése – Indokolási kötelezettség – Védelemhez való jog – A Tanácsnak a korlátozó intézkedések meghosszabbítását igazoló új információk közlésére vonatkozó kötelezettsége – Téves jogalkalmazás – Nyilvánvaló értékelési hiba – A tulajdonhoz való jog – Arányosság – Az ártatlanság vélelme – Jogellenességi kifogás”)

text:
               30.3.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 103/22

      A Törvényszék 2020. február 12-i ítélete – Kande Mupompa kontra Tanács
      (T-170/18. sz. ügy) (1)

      („Közös kül- és biztonságpolitika - A Kongói Demokratikus Köztársaságban fennálló helyzetre tekintettel elfogadott korlátozó intézkedések - A pénzeszközök befagyasztása - A felperes nevének az érintett személyek listáján való további szerepeltetése - Indokolási kötelezettség - Védelemhez való jog - A Tanácsnak a korlátozó intézkedések meghosszabbítását igazoló új információk közlésére vonatkozó kötelezettsége - Téves jogalkalmazás - Nyilvánvaló értékelési hiba - A tulajdonhoz való jog - Arányosság - Az ártatlanság vélelme - Jogellenességi kifogás”)
      (2020/C 103/31)
      Az eljárás nyelve: francia

         Felek

         Felperes: Alex Kande Mupompa (Kinshasa, Kongói Demokratikus Köztársaság) (képviselők: T. Bontinck, P. De Wolf, M. Forgeois és A. Guillerme ügyvédek)

         Alperes: az Európai Unió Tanácsa (képviselők: J.-P. Hix, S. Lejeune és H. Marcos Fraile meghatalmazottak)

         Az ügy tárgya

      A Kongói Demokratikus Köztársasággal szembeni korlátozó intézkedésekről szóló 2010/788/KKBP határozat módosításáról szóló, 2017. december 11-i (KKBP) 2017/2282 tanácsi határozatnak (HL 2017. L 328., 19. o.), a Kongói Demokratikus Köztársasággal szembeni korlátozó intézkedésekről szóló 2010/788/KKBP határozat végrehajtásáról szóló, 2018. április 12-i (KKBP) 2018/569 tanácsi végrehajtási határozatnak (HL 208. L 95., 21. o.), és a Kongói Demokratikus Köztársaság tekintetében a fegyverembargót megsértő személyekkel szemben meghatározott, egyedi korlátozó intézkedések bevezetéséről szóló 1183/2005/EK rendelet 9. cikkének végrehajtásáról szóló, 2018. április 12-i (EU) 2018/566 tanácsi végrehajtási rendeletnek (HL 2018. L 95., 9. o.) a felperest érintő részében történő megsemmisítése iránt az EUMSZ 263. cikk alapján benyújtott kérelem.

         Az ítélet rendelkező része

                  1)

                  A Törvényszék a keresetet elutasítja.

                  2)

                  A Törvényszék Alex Kande Mupompát kötelezi a költségek viselésére.

         (1)  HL C 161., 2018. 5. 7.


title: C-156/17. sz. ügy: A Bíróság (hetedik tanács) 2020. január 30-i ítélete (a Hoge Raad der Nederlanden [Hollandia] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Köln-Aktienfonds Deka kontra Staatssecretaris van Financiën (Előzetes döntéshozatal – A tőke szabad mozgása és a szabad fizetési műveletek – Korlátozások – Az átruházható értékpapírokkal foglalkozó kollektív befektetési vállalkozásoknak (ÁÉKBV) fizetett osztalék adóztatása – Az osztalékadó visszatérítése – Feltételek – Objektív megkülönböztetési kritériumok – A belföldi illetőségű adóalanyokra nézve jellegüknél fogva vagy tényszerűleg kedvező feltételek)

text:
               27.4.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 137/2

      A Bíróság (hetedik tanács) 2020. január 30-i ítélete (a Hoge Raad der Nederlanden [Hollandia] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Köln-Aktienfonds Deka kontra Staatssecretaris van Financiën
      (C-156/17. sz. ügy) (1)

      (Előzetes döntéshozatal - A tőke szabad mozgása és a szabad fizetési műveletek - Korlátozások - Az átruházható értékpapírokkal foglalkozó kollektív befektetési vállalkozásoknak (ÁÉKBV) fizetett osztalék adóztatása - Az osztalékadó visszatérítése - Feltételek - Objektív megkülönböztetési kritériumok - A belföldi illetőségű adóalanyokra nézve jellegüknél fogva vagy tényszerűleg kedvező feltételek)
      (2020/C 137/02)
      Az eljárás nyelve: holland

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Hoge Raad der Nederlanden

         Az alapeljárás felei

         Felperes: Köln-Aktienfonds Deka

         Alperes: Staatssecretaris van Financiën

         Az eljárásban részt vesz: Nederlandse Orde van Belastingadviseurs, Loyens en Loeff NV

         Az ítélet rendelkező része

                  1)

                  Az EUMSZ 63. cikket úgy kell értelmezni, hogy azzal nem ellentétes az olyan tagállami szabályozás, amely előírja, hogy valamely külföldi illetőségű befektetési alap azzal az indokkal nem részesülhet visszatérítésben az osztalékok után e tagállamban általa fizetendő osztalékadó tekintetében, hogy nem szolgált bizonyítékkal arra nézve, hogy részvényesei vagy befektetői megfelelnek az e szabályozásban meghatározott feltételeknek, feltéve hogy e feltételek nem hozzák ténylegesen hátrányos helyzetbe a külföldi illetőségű befektetési alapokat, és hogy az adóhatóság az említett feltételek tiszteletben tartására vonatkozó bizonyítékok benyújtását a belföldi illetőségű befektetési alapoktól is megköveteli, aminek a vizsgálata a kérdést előterjesztő bíróság feladata.

                  2)

                  Az EUMSZ 63. cikket úgy kell értelmezni, hogy azzal ellentétes az olyan tagállami szabályozás, amely előírja, hogy valamely külföldi illetőségű befektetési alap azzal az indokkal nem részesülhet visszatérítésben az osztalékok után e tagállamban általa fizetendő osztalékadó tekintetében, hogy ezen alap nem felel meg az e visszatérítés tekintetében meghatározott feltételeknek, nevezetesen nem fizeti ki évente, az üzleti évet követő nyolc hónapon belül teljes mértékben a befektetési hozamokat a részvényesek vagy befektetők részére, amennyiben a letelepedési helye szerinti tagállamban a kifizetésre nem került befektetési hozamai kifizetettnek tekintendők, vagy azt belefoglalják az e tagállam által a részvényesektől vagy más befektetőktől beszedett adóba, mintha ezen nyereség kifizetésre került volna, és amennyiben, figyelemmel az e célt alátámasztó feltételekre, az ilyen alap összehasonlítható helyzetben van azon belföldi illetőségű alappal, amely jogosult ezen adó visszatérítésére, aminek a vizsgálata a kérdést előterjesztő bíróság feladata.

         (1)  HL C 168., 2017.5.29


title: C-515/17. P. és C-561/17. P. sz. egyesített ügyek: A Bíróság (nagytanács) 2020. február 4-i ítélete – Uniwersytet Wrocławski kontra Agence exécutive pour la recherche (REA) (C-515/17 P), Lengyel Köztársaság kontra Uniwersytet Wrocławski, Agence exécutive pour la recherche (REA) (C-561/17 P) (Fellebbezés – Megsemmisítés iránti kereset – Az Európai Unió Bírósága alapokmányának 19. cikke – A felek képviselete az uniós bíróságok előtt közvetlen keresetek esetében – A felpereshez képest harmadik személynek minősülő ügyvéd – Az Európai Unió Alapjogi Chartájának 47. cikke)

text:
               27.4.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 137/3

      A Bíróság (nagytanács) 2020. február 4-i ítélete – Uniwersytet Wrocławski kontra Agence exécutive pour la recherche (REA) (C-515/17 P), Lengyel Köztársaság kontra Uniwersytet Wrocławski, Agence exécutive pour la recherche (REA) (C-561/17 P)
      (C-515/17. P. és C-561/17. P. sz. egyesített ügyek) (1)

      (Fellebbezés - Megsemmisítés iránti kereset - Az Európai Unió Bírósága alapokmányának 19. cikke - A felek képviselete az uniós bíróságok előtt közvetlen keresetek esetében - A felpereshez képest harmadik személynek minősülő ügyvéd - Az Európai Unió Alapjogi Chartájának 47. cikke)
      (2020/C 137/03)
      Az eljárás nyelve: lengyel

         Felek

         (C-515/17. P. sz. ügy)

         Fellebbező: Uniwersytet Wrocławski (képviselők: A. Krawczyk-Giehsmann és K. Szarek adwokaci, K. Słomka radca prawny)

         A másik fél az eljárásban: Agence exécutive pour la recherche (képviselők: S. Payan-Lagrou és V. Canetti meghatalmazottak, segítőik: M. Le Berre ügyvéd és G. Materna radca prawny)

         A fellebbezőt támogató beavatkozó fél: Cseh Köztársaság (képviselők: M. Smolek, J. Vláčil és A. Kasalická meghatalmazottak)

         (C-561/17. P. sz. ügy)

         Fellebbező: Lengyel Köztársaság (képviselők: B. Majczyna, D. Lutostańska és A. Siwek-Slusarek meghatalmazottak)

         A többi fél az eljárásban: Uniwersytet Wrocławski (képviselők: A. Krawczyk-Giehsmann és K. Szarek adwokaci, és K. Słomka radca prawny), Agence exécutive pour la recherche (REA) (képviselők: S. Payan-Lagrou és V. Canetti meghatalmazottak, segítőik: M. Le Berre ügyvéd és G. Materna radca prawny)

         A fellebbezőt támogató beavatkozó felek: Cseh Köztársaság (képviselők: M. Smolek, J. Vláčil és A. Kasalická meghatalmazottak), Krajowa Izba Radców Prawnych (képviselők: P. K. Rosiak és S. Patyra radcowie prawni)

         Rendelkező rész

                  1)

                  A Bíróság hatályon kívül helyezi az Európai Unió Törvényszéke 2017. június 13-i Uniwersytet Wrocławski kontra REA végzését (T-137/16, nem tették közzé, EU:T:2017:407).

                  2)

                  A Bíróság a T-137/16. sz. ügyet visszautalja az Európai Unió Törvényszéke elé.

                  3)

                  A Bíróság a költségekről jelenleg nem határoz.

         (1)  HL C 5., 2018.1.8


title: C-75/18. sz. ügy: A Bíróság (nagytanács) 2020. március 3-i ítélete (a Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság [Magyarország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Vodafone Magyarország Mobil Távközlési Zrt. kontra Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága (Előzetes döntéshozatal – Letelepedés szabadsága – A távközlési szolgáltatók árbevételét terhelő adó – A más tagállamok természetes vagy jogi személyeinek tulajdonában álló vállalkozásokat a belföldi vállalkozásoknál nagyobb mértékben sújtó progresszív adó – A progresszív adó valamennyi adóalanyra alkalmazandó sávjai – Az árbevétel összege mint elhatárolási szempont semlegessége – Az adóalanyok teherviselési képessége – Állami támogatások – A hozzáadottérték-adó (héa) közös rendszere – Forgalmi adók – Fogalom)

text:
               27.4.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 137/4

      A Bíróság (nagytanács) 2020. március 3-i ítélete (a Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság [Magyarország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Vodafone Magyarország Mobil Távközlési Zrt. kontra Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága
      (C-75/18. sz. ügy) (1)

      (Előzetes döntéshozatal - Letelepedés szabadsága - A távközlési szolgáltatók árbevételét terhelő adó - A más tagállamok természetes vagy jogi személyeinek tulajdonában álló vállalkozásokat a belföldi vállalkozásoknál nagyobb mértékben sújtó progresszív adó - A progresszív adó valamennyi adóalanyra alkalmazandó sávjai - Az árbevétel összege mint elhatárolási szempont semlegessége - Az adóalanyok teherviselési képessége - Állami támogatások - A hozzáadottérték-adó (héa) közös rendszere - Forgalmi adók - Fogalom)
      (2020/C 137/04)
      Az eljárás nyelve: magyar

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

         Az alapeljárás felei

         Felperes: Vodafone Magyarország Mobil Távközlési Zrt.

         Alperes: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

         Rendelkező rész

                  1)

                  Az EUMSZ 49. és EUMSZ 54. cikket úgy kell értelmezni, hogy azokkal nem ellentétes az a tagállami szabályozás, amely olyan progresszív adót vezet be, amelyhez kapcsolódóan az érdemi adóterhet elsődlegesen a más tagállamok állampolgárainak vagy más tagállamban székhellyel rendelkező társaságoknak a közvetlen vagy közvetett irányítása alatt álló vállalkozások viselik, mivel e vállalkozások rendelkeznek a legnagyobb árbevétellel az érintett piacon.

                  2)

                  A közös hozzáadottértékadó-rendszerről szóló, 2006. november 28-i 2006/112/EK tanácsi irányelv 401. cikkét úgy kell értelmezni, hogy azzal nem ellentétes az olyan adó bevezetése, amely az adóalany teljes árbevételén alapul, és amely időszakonként, nem pedig a termelési és forgalmazási folyamat minden egyes szakaszában kerül felszámításra, anélkül hogy az e folyamat előző szakaszában megfizetett adó tekintetében levonási jog állna fenn.

         (1)  HL C 221., 2018.6.25


title: C-122/18. sz. ügy: A Bíróság (nagytanács) 2020. január 28-i ítélete – Európai Bizottság kontra Olasz Köztársaság (Tagállami kötelezettségszegés – 2011/7/EU irányelv – A kereskedelmi ügyletekhez kapcsolódó késedelmes fizetések elleni fellépés – Kereskedelmi ügyletek, amelyekben az adós egy hatóság – A tagállamok annak biztosítására vonatkozó kötelezettsége, hogy a hatóságok számára előírt fizetési határidő ne haladja meg a 30 vagy 60 napot – Eredménykötelem)

text:
               27.4.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 137/4

      A Bíróság (nagytanács) 2020. január 28-i ítélete – Európai Bizottság kontra Olasz Köztársaság
      (C-122/18. sz. ügy) (1)

      (Tagállami kötelezettségszegés - 2011/7/EU irányelv - A kereskedelmi ügyletekhez kapcsolódó késedelmes fizetések elleni fellépés - Kereskedelmi ügyletek, amelyekben az adós egy hatóság - A tagállamok annak biztosítására vonatkozó kötelezettsége, hogy a hatóságok számára előírt fizetési határidő ne haladja meg a 30 vagy 60 napot - Eredménykötelem)
      (2020/C 137/05)
      Az eljárás nyelve: olasz

         Felek

         Felperes: Európai Bizottság (képviselők: G. Gattinara és C. Zadra meghatalmazottak)

         Alperes: Olasz Köztársaság (képviselők: G. Palmieri meghatalmazott, segítője: S. Fiorentino és F. De Luca avvocati dello Stato)

         Rendelkező rész

                  1)

                  Az Olasz Köztársaság – mivel nem biztosította, hogy a hatóságai ténylegesen betartsák a kereskedelmi ügyletekhez kapcsolódó késedelmes fizetések elleni fellépésről szóló, 2011. február 16-i 2011/7/EU európai parlamenti és tanácsi irányelv 4. cikkének (3) és (4) bekezdésében meghatározott fizetési határidőket – nem teljesítette az e rendelkezésekből eredő kötelezettségeit.

                  2)

                  A Bíróság az Olasz Köztársaságot kötelezi a költségek viselésére.

         (1)  HL C 123., 2018.4.9


title: C-298/18. sz. ügy: A Bíróság (negyedik tanács) 2020. február 27-i ítélete (az Arbeitsgericht Cottbus [Kammern Senftenberg – Németország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Reiner Grafe, Jürgen Pohle kontra Südbrandenburger Nahverkehrs GmbH, OSL Bus GmbH (Előzetes döntéshozatal – 2001/23/EK irányelv – Az 1. cikk (1) bekezdése – Vállalkozás átruházása – A munkavállalók jogainak védelme – Autóbusz-járatok üzemeltetése – A személyzet átvétele – Az üzemeltetési eszközök átvételének hiánya – Indokok)

text:
               27.4.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 137/5

      A Bíróság (negyedik tanács) 2020. február 27-i ítélete (az Arbeitsgericht Cottbus [Kammern Senftenberg – Németország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Reiner Grafe, Jürgen Pohle kontra Südbrandenburger Nahverkehrs GmbH, OSL Bus GmbH
      (C-298/18. sz. ügy) (1)

      (Előzetes döntéshozatal - 2001/23/EK irányelv - Az 1. cikk (1) bekezdése - Vállalkozás átruházása - A munkavállalók jogainak védelme - Autóbusz-járatok üzemeltetése - A személyzet átvétele - Az üzemeltetési eszközök átvételének hiánya - Indokok)
      (2020/C 137/06)
      Az eljárás nyelve: német

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Arbeitsgericht Cottbus – Kammern Senftenberg

         Az alapeljárás felei

         Felperesek: Reiner Grafe, Jürgen Pohle

         Alperesek: Südbrandenburger Nahverkehrs GmbH, OSL Bus GmbH

         Rendelkező rész

      A munkavállalók jogainak a vállalkozások, üzletek vagy ezek részeinek átruházása esetén történő védelmére vonatkozó tagállami jogszabályok közelítéséről szóló, 2001. március 12-i 2001/23/EK tanácsi irányelv 1. cikkének (1) bekezdését úgy kell értelmezni, hogy az olyan tevékenységnek a közbeszerzési eljárás keretében valamely gazdasági egység által történő átvétele esetén, amelynek a gyakorlásához jelentős üzemeltetési eszközök szükségesek, az, hogy ezen egység az ajánlatkérő által előírt jogi, környezetvédelmi és technikai követelmények miatt nem veszi át ezeket az üzemeltetési eszközöket, amelyek az e tevékenységet korábban gyakorló gazdasági egység tulajdonában állnak, nem képezheti szükségszerűen akadályát annak, hogy a gazdasági tevékenység ezen átruházása vállalkozásátruházásnak minősüljön, ha más ténykörülmények, mint például a személyzet lényeges részének az átvétele és az említett tevékenység megszakítás nélküli folytatása, lehetővé teszik az érintett gazdasági egység identitása megtartásának a megalapozását, amit a kérdést előterjesztő bíróságnak kell értékelnie.

         (1)  HL C 276., 2018.8.6.


title: C-307/18. sz. ügy: A Bíróság (negyedik tanács) 2020. január 30-i ítélete (a Competition Appeal Tribunal, London [Egyesült Királyság] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Generics (UK) Ltd és társai kontra Competition and Markets Authority (Előzetes döntéshozatal – Verseny – Gyógyszeripari termékek – Gyártási folyamatra vonatkozó szabadalommal kapcsolatos jogvitákat lezáró olyan egyezségekből eredő, egyes generikus gyógyszerek piacra történő bevezetésével szembeni korlátok, amelyeket az e szabadalmak jogosultjának minősülő originálisgyógyszer-gyártó és a generikus termékek gyártói kötöttek meg egymással – EUMSZ 101. cikk – Potenciális verseny – Cél általi korlátozás – Minősítés – Hatás általi korlátozás – A hatások értékelése – EUMSZ 102. cikk – Releváns piac – A generikus gyógyszerek releváns piacba történő belefoglalása – Erőfölénnyel való visszaélés – Minősítés – Igazolások)

text:
               27.4.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 137/6

      A Bíróság (negyedik tanács) 2020. január 30-i ítélete (a Competition Appeal Tribunal, London [Egyesült Királyság] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Generics (UK) Ltd és társai kontra Competition and Markets Authority
      (C-307/18. sz. ügy) (1)

      (Előzetes döntéshozatal - Verseny - Gyógyszeripari termékek - Gyártási folyamatra vonatkozó szabadalommal kapcsolatos jogvitákat lezáró olyan egyezségekből eredő, egyes generikus gyógyszerek piacra történő bevezetésével szembeni korlátok, amelyeket az e szabadalmak jogosultjának minősülő originálisgyógyszer-gyártó és a generikus termékek gyártói kötöttek meg egymással - EUMSZ 101. cikk - Potenciális verseny - Cél általi korlátozás - Minősítés - Hatás általi korlátozás - A hatások értékelése - EUMSZ 102. cikk - Releváns piac - A generikus gyógyszerek releváns piacba történő belefoglalása - Erőfölénnyel való visszaélés - Minősítés - Igazolások)
      (2020/C 137/07)
      Az eljárás nyelve: angol

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Competition Appeal Tribunal, London

         Az alapeljárás felei

         Felperesek: Generics (UK) Ltd, GlaxoSmithKline plc, Xellia Pharmaceuticals ApS, Alpharma, LLC, korábban Zoetis Products LLC, Actavis UK Ltd, Merck KGaA

         Alperes: Competition and Markets Authority

         Rendelkező rész

                  1)

                  Az EUMSZ 101. cikk (1) bekezdését akként kell értelmezni, hogy potenciális versenyhelyzetben van egymással egyrészt egy olyan originálisgyógyszer-gyártó, amely egy közkinccsé vált hatóanyag gyártási folyamatára vonatkozó szabadalom jogosultja, másrészt pedig az olyan generikusgyógyszer-gyártók, amelyek az e hatóanyagot tartalmazó gyógyszer piacára történő belépésre készülnek, e gyógyszergyártók között pedig jogvita áll fenn e szabadalom érvényességével vagy az érintett generikus gyógyszerek szabadalombitorló jellegével kapcsolatban, amennyiben bizonyított, hogy a generikusgyógyszer-gyártónak ténylegesen fennáll az egyértelmű piacralépési szándéka és képessége, e piacra lépés pedig nem ütközik leküzdhetetlen akadályokba, amit a kérdést előterjesztő bíróságnak kell értékelnie.

                  2)

                  Az EUMSZ 101. cikk (1) bekezdését akként kell értelmezni, hogy az olyan bírósági eljárás keretében létrejött egyezség, amely egy egymással potenciális versenyhelyzetben lévő originálisgyógyszer-gyártó és egy generikusgyógyszer-gyártó között egy originális gyógyszer közkinccsé vált hatóanyagának gyártási folyamatára vonatkozó, az előbbi gyógyszergyártót megillető szabadalom érvényessége, valamint e gyógyszer generikus változatának szabadalombitorló jellege tárgyában van folyamatban, és amely egyezség értelmében e generikusgyógyszer-gyártó kötelezettséget vállal arra, hogy nem lép be az e hatóanyagot tartalmazó gyógyszer piacára, valamint arra, hogy az egyezség időtartama alatt nem érvényesíti az e szabadalom érvénytelenségére alapított igényét annak fejében, hogy ezen originálisgyógyszer-gyártó értékeket ruház át részére, olyan megállapodásnak minősül, amelynek célja a verseny megakadályozása, korlátozása vagy torzítása

                              —

                              ha a rendelkezésre álló adatok összességéből kitűnik, hogy az originálisgyógyszer-gyártó által a generikusgyógyszer-gyártó javára történő értékátruházás pozitív egyenlegét kizárólag az a kereskedelmi érdek igazolja, amely az egyezségben részt vevő felek részéről az iránt áll fenn, hogy ne folytassanak érdemeken alapuló versenyt,

                              —

                              hacsak az érintett egyezség nem jár a versenyt támogató olyan bizonyított hatásokkal, amelyek alapján észszerűen kétségbe vonható, hogy ez az egyezség a verseny tekintetében kellően káros lenne.

                  3)

                  Az EUMSZ 101. cikk (1) bekezdését akként kell értelmezni, hogy az alapügyben vizsgáltakhoz hasonló egyezség által a versenyre gyakorolt érezhető – potenciális vagy tényleges – hatások fennállásának bizonyítása, következésképpen pedig ezen egyezség „hatás általi korlátozásként” minősítése nem feltételezi annak megállapítását, hogy ha nem kötöttek volna ilyen egyezséget, akkor az ezen egyezségben félként részt vevő generikusgyógyszer-gyártó valószínűleg pernyertes lett volna a szóban forgó gyártási folyamatra vonatkozó szabadalommal kapcsolatos eljárásban, vagy pedig az említett egyezségben részt vevő felek valószínűleg kevésbé korlátozó jellegű egyezséget kötöttek volna.

                  4)

                  Az EUMSZ 102. cikket akként kell értelmezni, hogy olyan helyzetben, amelyben azon originális gyógyszer gyártója, amely közkinccsé vált hatóanyagot tartalmaz, viszont amely előállításának menetét a gyártási folyamatra vonatkozó olyan szabadalom védi, amelynek az érvényessége vitatott, e szabadalom alapján megakadályozza, hogy e gyógyszer generikus változatai belépjenek a piacra, az érintett termékek piacának meghatározása szempontjából e gyógyszernek nem csupán az originális változatát kell figyelembe venni, hanem annak generikus változatait is, még ha azok esetében elő is fordulhat, hogy a gyártási folyamatra vonatkozó említett szabadalom lejártát megelőzően jogszerűen nem léphetnek be a piacra, amennyiben az érintett generikusgyógyszer-gyártóknak módjukban áll rövid időn belül olyan erővel megjelenni az érintett piacon, amely elegendő ahhoz, hogy komoly ellensúlyt képezzenek az e piacon már jelen lévő originálisgyógyszer-gyártóval szemben, amit a kérdést előterjesztő bíróságnak kell ellenőriznie.

                  5)

                  Az EUMSZ 102. cikket akként kell értelmezni, hogy egy közkinccsé vált hatóanyag gyártási folyamatára vonatkozó szabadalom jogosultjának minősülő, erőfölényben lévő vállalkozás azon stratégiája, amely e vállalkozást arra indítja, hogy akár megelőző jelleggel, akár pedig az említett szabadalom érvényességét megkérdőjelező bírósági eljárások megindítását követően egy sor olyan egyezséget kössön, amelyek legalábbis azzal a hatással járnak, hogy átmenetileg távol tartsák a piactól az e hatóanyagra épülő generikus gyógyszereket előállító potenciális versenytársakat, amennyiben az említett stratégia képes a verseny korlátozására, különösen pedig olyan kiszorító hatások kiváltására, amelyek meghaladják az e stratégiához hozzájáruló egyes egyezségek saját versenyellenes hatásait, amit a kérdést előterjesztő bíróságnak kell ellenőriznie.

         (1)  HL C 240., 2018.7.9


title: C-323/18. sz. ügy: A Bíróság (nagytanács) 2020. március 3-i ítélete (a Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság [Magyarország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Tesco-Global Áruházak Zrt. kontra Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága (Előzetes döntéshozatal – Letelepedés szabadsága – A bolti kiskereskedelmi ágazatba sorolt tevékenységből származó árbevételt terhelő adó – A más tagállamok természetes vagy jogi személyeinek tulajdonában álló vállalkozásokat a belföldi vállalkozásoknál nagyobb mértékben sújtó progresszív adó – A progresszív adó valamennyi adóalanyra alkalmazandó sávjai – Az árbevétel összege mint elhatárolási szempont semlegessége – Az adóalanyok teherviselési képessége – Állami támogatások)

text:
               27.4.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 137/7

      A Bíróság (nagytanács) 2020. március 3-i ítélete (a Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság [Magyarország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Tesco-Global Áruházak Zrt. kontra Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága
      (C-323/18. sz. ügy) (1)

      (Előzetes döntéshozatal - Letelepedés szabadsága - A bolti kiskereskedelmi ágazatba sorolt tevékenységből származó árbevételt terhelő adó - A más tagállamok természetes vagy jogi személyeinek tulajdonában álló vállalkozásokat a belföldi vállalkozásoknál nagyobb mértékben sújtó progresszív adó - A progresszív adó valamennyi adóalanyra alkalmazandó sávjai - Az árbevétel összege mint elhatárolási szempont semlegessége - Az adóalanyok teherviselési képessége - Állami támogatások)
      (2020/C 137/08)
      Az eljárás nyelve: magyar

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

         Az alapeljárás felei

         Felperes: Tesco-Global Áruházak Zrt.

         Alperes: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

         Rendelkező rész

      Az EUMSZ 49. és EUMSZ 54. cikket úgy kell értelmezni, hogy azokkal nem ellentétes az a tagállami szabályozás, amely olyan erősen progresszív adót vezet be, amelyhez kapcsolódóan az érdemi adóterhet elsődlegesen a más tagállamok állampolgárainak vagy más tagállamban székhellyel rendelkező társaságoknak a közvetlen vagy közvetett irányítása alatt álló vállalkozások viselik, mivel e vállalkozások rendelkeznek a legnagyobb árbevétellel az érintett piacon.

         (1)  HL C 311., 2018.9.3


title: C-341/18. sz. ügy: A Bíróság (ötödik tanács) 2020. február 5-i ítélete (a Raad van State [Hollandia] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid kontra J. és társai (Előzetes döntéshozatal – (EU) 2016/399 rendelet – Schengeni határ-ellenőrzési kódex – Külső határokon történő ellenőrzés – Harmadik ország állampolgárai – A 11. cikk (1) bekezdése – Az úti okmányok bélyegzése – Kiléptető bélyegző – A schengeni térségből való kilépés időpontjának meghatározása – Tengerészek felvétele valamely tengeri kikötőben hosszú időn át veszteglő hajóra)

text:
               27.4.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 137/8

      A Bíróság (ötödik tanács) 2020. február 5-i ítélete (a Raad van State [Hollandia] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid kontra J. és társai
      (C-341/18. sz. ügy) (1)

      (Előzetes döntéshozatal - (EU) 2016/399 rendelet - Schengeni határ-ellenőrzési kódex - Külső határokon történő ellenőrzés - Harmadik ország állampolgárai - A 11. cikk (1) bekezdése - Az úti okmányok bélyegzése - Kiléptető bélyegző - A schengeni térségből való kilépés időpontjának meghatározása - Tengerészek felvétele valamely tengeri kikötőben hosszú időn át veszteglő hajóra)
      (2020/C 137/09)
      Az eljárás nyelve: holland

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Raad van State

         Az alapeljárás felei

         Felperes: Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid

         Alperes: J. és társai

         Az eljárásban részt vesz: C. és H. és társai

         Rendelkező rész

      A személyek határátlépésére irányadó szabályok uniós kódexéről szóló, 2016. március 9-i (EU) 2016/399 európai parlamenti és tanácsi rendelet (Schengeni határ-ellenőrzési kódex) 11. cikkének (1) bekezdését úgy kell értelmezni, hogy amennyiben valamely harmadik ország állampolgárságával rendelkező tengerész a schengeni térség részét képező állam tengeri kikötőjében hosszú időn át veszteglő hajón szolgálatra jelentkezik, hogy a fedélzeten – mielőtt a hajó fedélzetén elhagyná a kikötőt – munkát végezzen, e tengerész úti okmányain kiléptetőbélyegző-lenyomatot kell elhelyezni, amennyiben a bélyegzőlenyomat elhelyezését e kódex előírja, azonban nem a szolgálatra jelentkezés időpontjában, hanem akkor, amikor az említett hajó parancsnoka értesíti az illetékes nemzeti hatóságokat e hajó hamarosan bekövetkező indulásáról.

         (1)  HL C 294., 2018.8.20


title: C-371/18. sz. ügy: A Bíróság (negyedik tanács) 2020. január 29-i ítélete (a High Court of Justice (Chancery Division) [Egyesült Királyság] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Sky plc, Sky International AG, Sky UK Limited kontra Skykick UK Limited, Skykick Inc (Előzetes döntéshozatal – Jogszabályok közelítése – Közösségi védjegy – 40/94/EK rendelet – 7. és 51. cikk – 89/104/EGK első irányelv – 3. és 13. cikk – A védjegybejelentésben szereplő áruk és szolgáltatások azonosítása – Az egyértelműség és a pontosság követelményének be nem tartása – A bejelentő rosszhiszeműsége – A védjegynek a védjegybejelentéssel érintett áruk vagy szolgáltatások vonatkozásában történő használatára irányuló szándék hiánya – A védjegy teljes vagy részleges törlése – A védjegybejelentőt a bejelentett védjegy használatára irányuló szándékának kinyilvánítására kötelező nemzeti szabályozás)

text:
               27.4.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 137/9

      A Bíróság (negyedik tanács) 2020. január 29-i ítélete (a High Court of Justice (Chancery Division) [Egyesült Királyság] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Sky plc, Sky International AG, Sky UK Limited kontra Skykick UK Limited, Skykick Inc
      (C-371/18. sz. ügy) (1)

      (Előzetes döntéshozatal - Jogszabályok közelítése - Közösségi védjegy - 40/94/EK rendelet - 7. és 51. cikk - 89/104/EGK első irányelv - 3. és 13. cikk - A védjegybejelentésben szereplő áruk és szolgáltatások azonosítása - Az egyértelműség és a pontosság követelményének be nem tartása - A bejelentő rosszhiszeműsége - A védjegynek a védjegybejelentéssel érintett áruk vagy szolgáltatások vonatkozásában történő használatára irányuló szándék hiánya - A védjegy teljes vagy részleges törlése - A védjegybejelentőt a bejelentett védjegy használatára irányuló szándékának kinyilvánítására kötelező nemzeti szabályozás)
      (2020/C 137/10)
      Az eljárás nyelve: angol

         A kérdést előterjesztő bíróság

      High Court of Justice (Chancery Division)

         Az alapeljárás felei

         Felperesek: Sky plc, Sky International AG, Sky UK Limited

         Alperesek: Skykick UK Limited, Skykick Inc

         Rendelkező rész

                  1)

                  A 2006. december 18-i 1891/2006/EK tanácsi rendelettel módosított, a közösségi védjegyről szóló 1993. december 20-i 40/94/EK tanácsi rendelet 7. és 51. cikkét, valamint a védjegyekre vonatkozó tagállami jogszabályok közelítéséről szóló, 1988. december 21-i 89/104/EGK első tanácsi irányelv 3. cikkét úgy kell értelmezni, hogy valamely közösségi vagy nemzeti védjegy nem törölhető teljes egészében vagy részlegesen azon indokkal, hogy a védjegybejelentésben szereplő áruk és szolgáltatások leírásában szereplő kifejezések nem kellően egyértelműek és pontosak.

                  2)

                  Az 1891/2006 rendelettel módosított 40/94 rendelet 51. cikke (1) bekezdésének b) pontját, valamint a 89/104 első irányelv 3. cikke (2) bekezdésének d) pontját úgy kell értelmezni, hogy e rendelkezések értelmében rosszhiszeműségnek minősül egy védjegy lajtromozását kérni a védjegybejelentésben megjelölt áruk vagy szolgáltatások vonatkozásában történő használatának szándéka nélkül, ha e védjegy jogosultjának az a szándéka, hogy az üzleti tisztesség követelményeivel nem összhangban álló módon megsértse harmadik személyek érdekeit, vagy – adott esetben nem is egy konkrét harmadik személyre vonatkoztatva – a védjegy funkcióitól eltérő cél érdekében szerezzen kizárólagos jogot. Amennyiben a védjegy alapvető funkciói szerinti használatára irányuló szándék hiánya csak a védjegybejelentésben szereplő áruk vagy szolgáltatások egy részét érinti, e védjegy törlésének csak a szóban forgó áruk, illetve szolgáltatások tekintetében van helye.

                  3)

                  A 89/104 első irányelvet úgy kell értelmezni, hogy azzal nem ellentétes az olyan nemzeti jogi rendelkezés, amelynek értelmében a védjegy bejelentőjének nyilatkoznia kell arról, hogy az említett védjegyet a védjegybejelentésben szereplő áruk és szolgáltatások tekintetében használja, vagy azt ezek tekintetében jóhiszeműen használni szándékozik, feltéve hogy e kötelezettség megsértése önmagában nem lehet egy már lajstromozott védjegy törlésének indoka.

         (1)  HL C 276., 2018.8.6.


title: C-395/18. sz. ügy: A Bíróság (második tanács) 2020. január 30-i ítélete (a Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio [Olaszország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Tim SpA – Direzione e coordinamento Vivendi SA kontra Consip SpA, Ministero dell'Economia e delle Finanze (Előzetes döntéshozatal – Közbeszerzés odaítélése az árubeszerzések, építési beruházások, illetve szolgáltatásnyújtások területén – 2014/24/EU irányelv – A 18. cikk (2) bekezdése – Az 57. cikk (4) bekezdése – Fakultatív kizárási okok – A gazdasági szereplő ajánlatában megjelölt alvállalkozót sújtó kizárási ok – Környezetvédelmi, szociális és munkajogi kötelezettségek megsértése az alvállalkozó által – Az ilyen kötelezettségszegés miatt a gazdasági szereplő automatikus kizárását előíró nemzeti szabályozás)

text:
               27.4.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 137/11

      A Bíróság (második tanács) 2020. január 30-i ítélete (a Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio [Olaszország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Tim SpA – Direzione e coordinamento Vivendi SA kontra Consip SpA, Ministero dell'Economia e delle Finanze
      (C-395/18. sz. ügy) (1)

      (Előzetes döntéshozatal - Közbeszerzés odaítélése az árubeszerzések, építési beruházások, illetve szolgáltatásnyújtások területén - 2014/24/EU irányelv - A 18. cikk (2) bekezdése - Az 57. cikk (4) bekezdése - Fakultatív kizárási okok - A gazdasági szereplő ajánlatában megjelölt alvállalkozót sújtó kizárási ok - Környezetvédelmi, szociális és munkajogi kötelezettségek megsértése az alvállalkozó által - Az ilyen kötelezettségszegés miatt a gazdasági szereplő automatikus kizárását előíró nemzeti szabályozás)
      (2020/C 137/13)
      Az eljárás nyelve: olasz

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

         Az alapeljárás felei

         Felperes: Tim SpA – Direzione e coordinamento Vivendi SA

         Alperes: Consip SpA, Ministero dell'Economia e delle Finanze

         Az eljárásban részt vesz: E-VIA SpA

         Rendelkező rész

      A közbeszerzésről és a 2004/18/EK irányelv hatályon kívül helyezéséről szóló, 2014. február 26-i 2014/24/EU európai parlamenti és tanácsi irányelv 57. cikke (4) bekezdésének a) pontjával nem ellentétes az olyan nemzeti szabályozás, amelynek értelmében az ajánlatkérő szerv kizárhatja, illetve köteles kizárni a közbeszerzési eljárásban való részvételre irányuló ajánlatot benyújtó gazdasági szereplőt, ha az e rendelkezésben előírt kizárási ok megállapításra kerül az e gazdasági szereplő ajánlatában megjelölt egyik alvállalkozó tekintetében. Ellentétes viszont az ezen irányelv 57. cikkének (6) bekezdésével együttesen értelmezett e rendelkezéssel, illetve az arányosság elvével az olyan nemzeti szabályozás, amely az ilyen kizárás automatikus jellegét írja elő.

         (1)  HL C 301., 2018.8.27


title: C-394/18. sz. ügy: A Bíróság (második tanács) 2020. január 30-i ítélete (a Corte di appello di Napoli [Olaszország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – I. G. I. Srl kontra Maria Grazia Cicenia és társai (Előzetes döntéshozatal – 82/891/EGK irányelv – 12. és 19. cikk – Korlátolt felelősségű társaságok szétválásai – A szétváló társaság hitelezői érdekeinek védelme – A szétválás érvénytelensége – Actio pauliana)

text:
               27.4.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 137/10

      A Bíróság (második tanács) 2020. január 30-i ítélete (a Corte di appello di Napoli [Olaszország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – I. G. I. Srl kontra Maria Grazia Cicenia és társai
      (C-394/18. sz. ügy) (1)

      (Előzetes döntéshozatal - 82/891/EGK irányelv - 12. és 19. cikk - Korlátolt felelősségű társaságok szétválásai - A szétváló társaság hitelezői érdekeinek védelme - A szétválás érvénytelensége - Actio pauliana)
      (2020/C 137/12)
      Az eljárás nyelve: olasz

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Corte di appello di Napoli

         Az alapeljárás felei

         Felperes: I. G. I. Srl

         Alperesek: Maria Grazia Cicenia, Mario Di Pierro, Salvatore de Vito, Antonio Raffaele

         Az eljárásban részt vesz: Costruzioni Ing. G. Iandolo Srl

         Az ítélet rendelkező része

                  1)

                  A 2007. november 13-i 2007/63/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvvel módosított, a Szerződés 54. cikke (3) bekezdésének g) pontja alapján a részvénytársaságok szétválásáról szóló, 1982. december 17-i 82/891/EGK hatodik tanácsi irányelv 21. és 22. cikkével összefüggésben értelmezett 12. cikkét úgy kell értelmezni, hogy azzal nem ellentétes, ha a szétválás véghezvitelét követően a szétváló társaság hitelezői, akiknek jogai e szétválás előtt keletkeztek, és akik nem éltek az említett 12. cikket átültető nemzeti szabályozás által előírt hitelezővédelmi eszközökkel, actio paulianát nyújthatnak be annak megállapítása érdekében, hogy az említett szétválás hatálytalan velük szemben, és keresetet indíthatnak az újonnan alapított társaságra átruházott vagyontárgyak tekintetében végrehajtás vagy biztosítási intézkedés foganatosítása iránt.

                  2)

                  A 2007/63 irányelvvel módosított 82/891 irányelvnek a 21. és 22. cikkével összefüggésben értelmezett 19. cikkét, amely a szétválás érvénytelenségére vonatkozó szabályozást tartalmazza, úgy kell értelmezni, hogy azzal nem ellentétes a szétválás véghezvitelét követően egy actio paulianának a szétváló társaság hitelezői általi benyújtása, amely kereset nem érinti e szétválás érvényességét, hanem csupán azt teszi lehetővé, hogy e szétválás e hitelezőkkel szemben ne legyen érvényesíthető.

         (1)  HL C 301., 2018.8.27.


title: C-405/18. sz. ügy: A Bíróság (negyedik tanács) 2020. február 27-i ítélete (a Nejvyšší správní soud [Cseh Köztársaság] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – AURES Holdings a.s. kontra Odvolací finanční ředitelství (Előzetes döntéshozatal – EUMSZ 49. cikk – A letelepedés szabadsága – Adójogszabályok – Társasági adó – Valamely társaság tényleges ügyvezetése helyének a társaság létesítése helyének tagállamától eltérő tagállamba történő áthelyezése – Az adóilletőség e másik tagállamba történő áthelyezése – Az ügyvezetés helyének áthelyezése előtt a létesítés helye szerinti tagállamban keletkezett veszteségek elszámolásának lehetőségét kizáró nemzeti szabályozás)

text:
               27.4.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 137/12

      A Bíróság (negyedik tanács) 2020. február 27-i ítélete (a Nejvyšší správní soud [Cseh Köztársaság] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – AURES Holdings a.s. kontra Odvolací finanční ředitelství
      (C-405/18. sz. ügy) (1)

      (Előzetes döntéshozatal - EUMSZ 49. cikk - A letelepedés szabadsága - Adójogszabályok - Társasági adó - Valamely társaság tényleges ügyvezetése helyének a társaság létesítése helyének tagállamától eltérő tagállamba történő áthelyezése - Az adóilletőség e másik tagállamba történő áthelyezése - Az ügyvezetés helyének áthelyezése előtt a létesítés helye szerinti tagállamban keletkezett veszteségek elszámolásának lehetőségét kizáró nemzeti szabályozás)
      (2020/C 137/14)
      Az eljárás nyelve: cseh

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Nejvyšší správní soud

         Az alapeljárás felei

         Felperes: AURES Holdings a.s.

         Alperes: Odvolací finanční ředitelství

         Rendelkező rész

                  1)

                  Az EUMSZ 49. cikket úgy kell értelmezni, hogy a valamely tagállam joga szerint létrehozott azon társaság, amely tényleges ügyvezetésének helyét anélkül helyezi át egy másik tagállamba, hogy ezen áthelyezés érintené az első tagállam joga szerint létrehozott társaságként való minősítését, hivatkozhat e cikkre annak vitatása céljából, hogy a másik tagállamban megtagadták az említett áthelyezést megelőzően keletkezett veszteségek átvitelét.

                  2)

                  Az EUMSZ 49. cikket úgy kell értelmezni, hogy azzal nem ellentétes az olyan tagállami szabályozás, amely kizárja annak lehetőségét, hogy az a társaság, amely tényleges ügyvezetésének helyét, és ezáltal adóilletőségét e tagállamba áthelyezte, elszámolhassa az ezen áthelyezést megelőzően azon másik tagállamban keletkezett adóveszteséget, amelyben megtartja létesítő okirat szerinti székhelyét.

         (1)  HL C 301., 2018.8.27.


title: C-427/18. P. sz. ügy: A Bíróság (tizedik tanács) 2020. február 26-i ítélete – Európai Külügyi Szolgálat kontra Ruben Alba Aguilera és társai (Fellebbezés – Közszolgálat – Tisztviselők és alkalmazottak – Európai Külügyi Szolgálat (EKSZ) – Díjazás – Személyzeti szabályzat – 110. cikk – Az Európai Unió harmadik országban szolgálatot teljesítő személyi állománya – X. melléklet – Az 1. cikk harmadik bekezdése és a 10. cikk – Életkörülmények után nyújtott támogatás – Évenkénti felülvizsgálat és kiigazítás – Csökkentés az Etiópiában szolgálatot teljesítő személyi állomány tekintetében – Általános végrehajtási rendelkezések előzetes elfogadásának szükségessége – Terjedelem)

text:
               27.4.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 137/12

      A Bíróság (tizedik tanács) 2020. február 26-i ítélete – Európai Külügyi Szolgálat kontra Ruben Alba Aguilera és társai
      (C-427/18. P. sz. ügy) (1)

      (Fellebbezés - Közszolgálat - Tisztviselők és alkalmazottak - Európai Külügyi Szolgálat (EKSZ) - Díjazás - Személyzeti szabályzat - 110. cikk - Az Európai Unió harmadik országban szolgálatot teljesítő személyi állománya - X. melléklet - Az 1. cikk harmadik bekezdése és a 10. cikk - Életkörülmények után nyújtott támogatás - Évenkénti felülvizsgálat és kiigazítás - Csökkentés az Etiópiában szolgálatot teljesítő személyi állomány tekintetében - Általános végrehajtási rendelkezések előzetes elfogadásának szükségessége - Terjedelem)
      (2020/C 137/15)
      Az eljárás nyelve: francia

         Felek

         Fellebbező: Európai Külügyi Szolgálat (EKSZ) (képviselők: S. Marquardt és R. Spac meghatalmazottak, M. Troncoso Ferrer és S. Moya Izquierdo abogados, F.-M. Hislaire ügyvéd)

         A többi fél az eljárásban: Ruben Alba Aguilera, Simone Barenghi, Massimo Bonannini, Antonio Capone, Stéphanie Carette, Alejo Carrasco Garcia, Francisco Carreras Sequeros, Carl Daspect, Nathalie Devos, Jean-Baptiste Fauvel, Paula Cristina Fernandes, Stephan Fox, Birgitte Hagelund, Chantal Hebberecht, Karin Kaup-Laponin, Terhi Lehtinen, Sandrine Marot, David Mogollon, Clara Molera Gui, Daniele Morbin, Charlotte Onraet, Augusto Piccagli, Gary Quince, Pierre-Luc Vanhaeverbeke, Tamara Vleminckx, Birgit Vleugels, Robert Wade, Luca Zampetti (képviselők: T. Martin és S. Orlandi ügyvédek)

         Rendelkező rész

                  1)

                  A Bíróság az Európai Unió Törvényszéke 2018. április 13-i Alba Aguilera és társai kontra EKSZ ítélete (T-119/17, EU:T:2018:183) rendelkező részének 1. és 3. pontját hatályon kívül helyezi.

                  2)

                  A Bíróság az ügyet visszautalja az Európai Unió Törvényszéke elé.

                  3)

                  A Bíróság a költségekről jelenleg nem határoz.

         (1)  HL C 341., 2018.9.24.


title: C-457/18. sz. ügy: A Bíróság (nagytanács) 2020. január 31-i ítélete – Szlovén Köztársaság kontra Horvát Köztársaság (Tagállami kötelezettségszegés – EUMSZ 259. cikk – A Bíróság hatásköre – Két tagállam közötti közös határ meghatározása – A Horvát Köztársaság és a Szlovén Köztársaság közötti határvita – Választottbírósági megállapodás – Választottbírósági eljárás – A Horvát Köztársaság által a megállapodás olyan szabálytalanság miatti felmondására vonatkozó döntésre vonatkozó értesítés, amelynek elkövetését a választottbíróság egyik tagjával szemben rója fel – A választottbíróság által hozott ítélet – A választottbírósági megállapodásnak és az ítéletben rögzített határnak a Horvát Köztársaság általi állítólagos megsértése – A lojális együttműködés elve – Valamely dokumentumnak az iratanyagból való eltávolítása iránti kérelem – A jogi vélemények védelme)

text:
               27.4.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 137/13

      A Bíróság (nagytanács) 2020. január 31-i ítélete – Szlovén Köztársaság kontra Horvát Köztársaság
      (C-457/18. sz. ügy) (1)

      (Tagállami kötelezettségszegés - EUMSZ 259. cikk - A Bíróság hatásköre - Két tagállam közötti közös határ meghatározása - A Horvát Köztársaság és a Szlovén Köztársaság közötti határvita - Választottbírósági megállapodás - Választottbírósági eljárás - A Horvát Köztársaság által a megállapodás olyan szabálytalanság miatti felmondására vonatkozó döntésre vonatkozó értesítés, amelynek elkövetését a választottbíróság egyik tagjával szemben rója fel - A választottbíróság által hozott ítélet - A választottbírósági megállapodásnak és az ítéletben rögzített határnak a Horvát Köztársaság általi állítólagos megsértése - A lojális együttműködés elve - Valamely dokumentumnak az iratanyagból való eltávolítása iránti kérelem - A jogi vélemények védelme)
      (2020/C 137/16)
      Az eljárás nyelve: horvát

         Felek

         Felperes: Szlovén Köztársaság (képviselők: M. Menard meghatalmazott, J.-M. Thouvenin ügyvéd)

         Alperes: Horvát Köztársaság (képviselők: G. Vidović Mesarek meghatalmazott, segítője: J. Stratford QC)

         Rendelkező rész

                  1)

                  A Bíróság eltávolítja a C-457/18. sz. ügy iratanyagából a Szlovén Köztársaság elfogadhatatlansági kifogásra adott válasza C.2. sz. mellékletének 38–45. oldalán szereplő, az Európai Bizottság jogi szolgálatának véleményével kapcsolatos belső munkadokumentumát.

                  2)

                  Az Európai Unió Bírósága nem rendelkezik hatáskörrel arra, hogy a C-457/18. sz. ügyben a Szlovén Köztársaság által az EUMSZ 259. cikk alapján indított keresetre vonatkozóan határozatot hozzon.

                  3)

                  A Bíróság a Szlovén Köztársaságot kötelezi a költségek viselésére.

         (1)  HL C 399., 2018.11.5


title: C-482/18. sz. ügy: A Bíróság (nagytanács) 2020. március 3-i ítélete (a Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság [Magyarország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Google Ireland Limited kontra Nemzeti Adó- és Vámhivatal Kiemelt Adó- és Vámigazgatósága (Előzetes döntéshozatal – Szolgáltatásnyújtás szabadsága – EUMSZ 56. cikk – Korlátozások – Adórendelkezések – Reklámtevékenységek után kivetett és az árbevételen alapuló adó – Az adóhatóságnál történő nyilvántartásba vételre vonatkozó kötelezettségek – A hátrányos megkülönböztetés tilalmának elve – Bírságok – Az arányosság elve)

text:
               27.4.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 137/14

      A Bíróság (nagytanács) 2020. március 3-i ítélete (a Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság [Magyarország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Google Ireland Limited kontra Nemzeti Adó- és Vámhivatal Kiemelt Adó- és Vámigazgatósága
      (C-482/18. sz. ügy) (1)

      (Előzetes döntéshozatal - Szolgáltatásnyújtás szabadsága - EUMSZ 56. cikk - Korlátozások - Adórendelkezések - Reklámtevékenységek után kivetett és az árbevételen alapuló adó - Az adóhatóságnál történő nyilvántartásba vételre vonatkozó kötelezettségek - A hátrányos megkülönböztetés tilalmának elve - Bírságok - Az arányosság elve)
      (2020/C 137/17)
      Az eljárás nyelve: magyar

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

         Az alapeljárás felei

         Felperes: Google Ireland Limited

         Alperes: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Kiemelt Adó- és Vámigazgatósága

         Rendelkező rész

                  1)

                  Az EUMSZ 56. cikket úgy kell értelmezni, hogy azzal nem ellentétes az olyan tagállami szabályozás, amely a valamely másik tagállamban letelepedett reklámszolgáltatókat a reklámadó-alanyiságuk tekintetében bejelentkezési kötelezettség alá veti, miközben az adóztató tagállamban letelepedett ilyen szolgáltatásokat nyújtók mentesülnek ezen kötelezettség alól arra tekintettel, hogy az említett tagállam területén alkalmazandó bármely másik adó tekintetében fennálló adóalanyiságuk címén bejelentési vagy nyilvántartásba vételi kötelezettség alá esnek.

                  2)

                  Az EUMSZ 56. cikket úgy kell értelmezni, hogy azzal ellentétes az olyan tagállami szabályozás, amely alapján a valamely másik tagállamban letelepedett olyan szolgáltatásnyújtókkal szemben, amelyek a reklámadó-alanyiságuk tekintetében nem tettek eleget a bejelentkezési kötelezettségnek, néhány nap alatt egymást követően több mulasztási bírság kerül kiszabásra, amelyek összege a második mulasztási bírságtól kezdődően a mulasztás ismételt megállapítása esetén az előzőleg kiszabott mulasztási bírság összegéhez képest megháromszorozódik, és amelyek összesítve több millió euró összeget eredményeznek, anélkül hogy az illetékes hatóság az e bírságok halmozott összegét végleges jelleggel megállapító határozat elfogadását megelőzően biztosítaná e szolgáltatók számára a kötelezettségeik teljesítéséhez szükséges időt, hogy lehetőséget adna számukra az észrevételeik megtételére, illetve hogy e hatóság maga vizsgálatot folytatna le a jogsértés súlyossága tekintetében, miközben azon mulasztási bírság összege, amelyet az adóztató tagállamban letelepedett szolgáltatásnyújtóval szemben szabnak ki arra tekintettel, hogy az a nemzeti adózási szabályozás általános rendelkezéseinek a megsértésével nem tett eleget egy hasonló bejelentkezési vagy nyilvántartásba vételi kötelezettségnek, lényegesen alacsonyabb, és az ilyen kötelezettség folyamatos be nem tartása esetén nem ugyanilyen mértékben és nem is szükségszerűen ilyen rövid határidőkön belül növekszik.

         (1)  HL C 352., 2018.10.1


title: C-513/18. sz. ügy: A Bíróság (második tanács) 2020. január 30-i ítélete (a Commissione Tributaria Provinciale di Palermo [Olaszország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Autoservizi Giordano società cooperativa kontra Agenzia delle Dogane e dei Monopoli – Ufficio di Palermo (Előzetes döntéshozatal – Az energiatermékek és a villamos energia adóztatása – 2003/96/EK irányelv – A 7. cikk (2) és (3) bekezdése – A „motorhajtóanyagként felhasznált kereskedelmi gázolaj” fogalma – A menetrendszerű személyszállítás céljára motorhajtóanyagként felhasznált kereskedelmi gázolajra kedvezményes, míg a nem menetrendszerű személyszállítás esetében nem kedvezményes jövedékiadó-mértéket előíró nemzeti szabályozás – Az egyenlő bánásmód elve)

text:
               27.4.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 137/15

      A Bíróság (második tanács) 2020. január 30-i ítélete (a Commissione Tributaria Provinciale di Palermo [Olaszország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Autoservizi Giordano società cooperativa kontra Agenzia delle Dogane e dei Monopoli – Ufficio di Palermo
      (C-513/18. sz. ügy) (1)

      (Előzetes döntéshozatal - Az energiatermékek és a villamos energia adóztatása - 2003/96/EK irányelv - A 7. cikk (2) és (3) bekezdése - A „motorhajtóanyagként felhasznált kereskedelmi gázolaj” fogalma - A menetrendszerű személyszállítás céljára motorhajtóanyagként felhasznált kereskedelmi gázolajra kedvezményes, míg a nem menetrendszerű személyszállítás esetében nem kedvezményes jövedékiadó-mértéket előíró nemzeti szabályozás - Az egyenlő bánásmód elve)
      (2020/C 137/18)
      Az eljárás nyelve: olasz

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Commissione Tributaria Provinciale di Palermo

         Az alapeljárás felei

         Felperes: Autoservizi Giordano società cooperativa

         Alperes: Agenzia delle Dogane e dei Monopoli – Ufficio di Palermo

         Az ítélet rendelkező része

      Az energiatermékek és a villamos energia közösségi adóztatási keretének átszervezéséről szóló, 2003. október 27-i 2003/96/EK tanácsi irányelv 7. cikkének (2) és (3) bekezdését úgy kell értelmezni, hogy egyrészt ezen irányelv hatálya alá tartozik az autóbuszok gépjárművezetővel történő bérbeadására irányuló szolgáltatások révén végzett személyszállítási tevékenységet folytató magánvállalkozás azzal a feltétellel, hogy az e vállalkozás által bérbe adott járművek a gépjárművek és pótkocsijaik típusjóváhagyására vonatkozó tagállami jogszabályok közelítéséről szóló, 1970. február 6-i 70/156/EGK tanácsi irányelv értelmében vett M2 vagy M3 kategóriába tartozzanak, és hogy másrészt az előbbi irányelvvel nem ellentétes az olyan nemzeti szabályozás, amely kedvezményes jövedékiadó-mértéket ír elő a menetrendszerű személyszállítás céljára motorhajtóanyagként felhasznált kereskedelmi gázolajra, anélkül hogy ilyen adómértéket írna elő a nem menetrendszerű személyszállítás céljára felhasznált ilyen gázolajra, feltéve hogy tiszteletben tartják az egyenlő bánásmód elvét, aminek vizsgálata a kérdést előterjesztő bíróság feladata.

         (1)  HL C 436., 2018.12.3


title: C-524/18. sz. ügy: A Bíróság (második tanács) 2020. január 30-i ítélete (a Bundesgerichtshof [Németország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Dr. Willmar Schwabe GmbH & Co.KG kontra Queisser Pharma GmbH & Co. KG (Előzetes döntéshozatal – Közegészségügy – A fogyasztók tájékoztatása és védelme – 1924/2006/EK rendelet – 2013/63/EU végrehajtási határozat – Az élelmiszerekkel kapcsolatos, tápanyag-összetételre és egészségre vonatkozó állítások – A 10. cikk (3) bekezdése – Általános, nem egyedi kedvező hatásokra való hivatkozás – Az egészségre vonatkozó egyedi állítás „kísérésének” fogalma – Tudományos bizonyítékok szolgáltatására vonatkozó kötelezettség – Terjedelem)

text:
               27.4.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 137/15

      A Bíróság (második tanács) 2020. január 30-i ítélete (a Bundesgerichtshof [Németország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Dr. Willmar Schwabe GmbH & Co.KG kontra Queisser Pharma GmbH & Co. KG
      (C-524/18. sz. ügy) (1)

      (Előzetes döntéshozatal - Közegészségügy - A fogyasztók tájékoztatása és védelme - 1924/2006/EK rendelet - 2013/63/EU végrehajtási határozat - Az élelmiszerekkel kapcsolatos, tápanyag-összetételre és egészségre vonatkozó állítások - A 10. cikk (3) bekezdése - Általános, nem egyedi kedvező hatásokra való hivatkozás - Az egészségre vonatkozó egyedi állítás „kísérésének” fogalma - Tudományos bizonyítékok szolgáltatására vonatkozó kötelezettség - Terjedelem)
      (2020/C 137/19)
      Az eljárás nyelve: német

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Bundesgerichtshof

         Az alapeljárás felei

         Felperes: Dr. Willmar Schwabe GmbH & Co.KG

         Alperes: Queisser Pharma GmbH & Co. KG

         Rendelkező rész

                  1)

                  A 2008. január 15-i 107/2008/EK európai parlamenti és tanácsi rendelettel módosított, az élelmiszerekkel kapcsolatos, tápanyag–összetételre és egészségre vonatkozó állításokról szóló, 2006. december 20-i 1924/2006/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet 10. cikkének (3) bekezdését akként kell értelmezni, hogy az általa előírt azon követelmény, amely szerint a tápanyag vagy élelmiszer általános, nem egyedi kedvező hatásaira való hivatkozást az e rendelet 13. vagy 14. cikkében meghatározott listában szereplő, egészségre vonatkozó egyedi állításnak kell kísérnie, nem teljesül abban az esetben, ha a tápanyag vagy az élelmiszer egészségre gyakorolt általános, nem egyedi kedvező hatásaira való hivatkozás az étrend-kiegészítő csomagolásának elülső oldalán található, míg az e hivatkozást kísérni hivatott egyedi, egészségre vonatkozó állítás annak hátoldalán, és nincs a kettő közötti kapcsolatra utaló kifejezett jelzés, például csillagozás.

                  2)

                  A 107/2008 rendelettel módosított 1924/2006 rendelet 10. cikkének (3) bekezdését akként kell értelmezni, hogy a tápanyag vagy étrend-kiegészítő általában az egészségre vagy az egészséggel kapcsolatos jó közérzetre gyakorolt általános, nem egyedi kedvező hatásaira való hivatkozást e rendelet 5. cikke (1) bekezdésének a) pontja és 6. cikkének (1) bekezdése értelmében tudományos bizonyítékokkal alá kell támasztani. E tekintetben elegendő, hogy e hivatkozást az e rendelet 13. vagy 14. cikkében meghatározott listában szereplő, egészségre vonatkozó egyedi állítás kísérje.

         (1)  HL C 392., 2018.10.29


title: C-538/18. P. és C-539/18. P. sz. egyesített ügyek: A Bíróság (nyolcadik tanács) 2020. január 30-i ítélete – České dráhy a.s. kontra Európai Bizottság (Fellebbezés – Verseny – 1/2003/EK rendelet – A 20. cikk (4) bekezdése – Helyszíni vizsgálatot elrendelő határozatok – Indokolási kötelezettség – A versenyszabályok megsértésének megvalósulását illető, kellően komoly valószínűsítő körülmények – Jogszerűen gyűjtött bizonyítékok – Egy korábbi helyszíni vizsgálat során szerzett bizonyítékok alapján elrendelt helyszíni vizsgálat)

text:
               27.4.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 137/16

      A Bíróság (nyolcadik tanács) 2020. január 30-i ítélete – České dráhy a.s. kontra Európai Bizottság
      (C-538/18. P. és C-539/18. P. sz. egyesített ügyek) (1)

      (Fellebbezés - Verseny - 1/2003/EK rendelet - A 20. cikk (4) bekezdése - Helyszíni vizsgálatot elrendelő határozatok - Indokolási kötelezettség - A versenyszabályok megsértésének megvalósulását illető, kellően komoly valószínűsítő körülmények - Jogszerűen gyűjtött bizonyítékok - Egy korábbi helyszíni vizsgálat során szerzett bizonyítékok alapján elrendelt helyszíni vizsgálat)
      (2020/C 137/20)
      Az eljárás nyelve: cseh

         Felek

         Fellebbező: České dráhy a.s. (képviselők: K. Muzikář advokát, J. Kindl advokáti)

         A másik fél az eljárásban: Európai Bizottság (képviselők: P. Rossi, G. Meessen, P. Němečková és M. Šimerdová meghatalmazottak)

         Rendelkező rész

                  1)

                  A Bíróság a fellebbezéseket elutasítja.

                  2)

                  A Bíróság a České dráhy a.s.-t kötelezi a költségek viselésére.

         (1)  HL C 392., 2018.10.29.


title: C-679/18. sz. ügy: A Bíróság (második tanács) 2020. március 5-i ítélete (az Okresní soud v Ostravě [Cseh Köztársaság] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – OPR-Finance s.r.o. kontra GK (Előzetes döntéshozatal – Fogyasztóvédelem – 2008/48/EK irányelv – Fogyasztói hitelmegállapodások – 8. cikk – A fogyasztó hitelképességének a hitelező általi értékelésére vonatkozó kötelezettség – Nemzeti szabályozás – Az elévülésre történő hivatkozás lehetősége a fogyasztó által a szerződés semmisségére vonatkozóan emelt kifogással szemben – 23. cikk – Szankciók – Hatékonyság, arányosság és visszatartó erő – Nemzeti bíróság – Az említett kötelezettség tiszteletben tartásának hivatalból történő vizsgálata)

text:
               27.4.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 137/17

      A Bíróság (második tanács) 2020. március 5-i ítélete (az Okresní soud v Ostravě [Cseh Köztársaság] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – OPR-Finance s.r.o. kontra GK
      (C-679/18. sz. ügy) (1)

      (Előzetes döntéshozatal - Fogyasztóvédelem - 2008/48/EK irányelv - Fogyasztói hitelmegállapodások - 8. cikk - A fogyasztó hitelképességének a hitelező általi értékelésére vonatkozó kötelezettség - Nemzeti szabályozás - Az elévülésre történő hivatkozás lehetősége a fogyasztó által a szerződés semmisségére vonatkozóan emelt kifogással szemben - 23. cikk - Szankciók - Hatékonyság, arányosság és visszatartó erő - Nemzeti bíróság - Az említett kötelezettség tiszteletben tartásának hivatalból történő vizsgálata)
      (2020/C 137/21)
      Az eljárás nyelve: cseh

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Okresní soud v Ostravě

         Az alapeljárás felei

         Felperes: OPR-Finance s.r.o.

         Alperes: GK

         Rendelkező rész

      A fogyasztói hitelmegállapodásokról és a 87/102/EGK tanácsi irányelv hatályon kívül helyezéséről szóló, 2008. április 23-i 2008/48/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv 8. és 23. cikkét úgy kell értelmezni, hogy az arra kötelezi a nemzeti bíróságot, hogy hivatalból vizsgálja a hitelezőnek az ezen irányelv 8. cikkében előírt, a hitelmegállapodás megkötését megelőző, a fogyasztó hitelképessége értékelésére vonatkozó kötelezettsége megsértését, és megállapítsa e kötelezettség megsértésének a nemzeti jog szerinti következményeit, azzal a feltétellel, hogy a szankciók megfelelnek az említett 23. cikk követelményeinek. A 2008/48 irányelv 8. és 23. cikkét emellett úgy kell értelmezni, hogy azokkal ellenétes az olyan nemzeti szabályozás, amelynek értelmében a hitelmegállapodás megkötését megelőző, a fogyasztó hitelképességének értékelésére vonatkozó kötelezettségnek a hitelező általi megsértése kizárólag azzal a feltétellel szankcionálható a hitelmegállapodás semmisségével – ami e fogyasztó azon kötelezettségével jár, hogy a tőkeösszeget fizesse vissza a hitelezőnek a lehetőségeivel arányos határidőn belül –, hogy az említett fogyasztó hároméves elévülési időn belül hivatkozzon e semmisségre.

         (1)  HL C 25., 2019.1.21


title: C-725/18. sz. ügy: A Bíróság (hetedik tanács) 2020. január 30-i ítélete (a Grondwettelijk Hof [Belgium] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Anton van Zantbeek VOF kontra Ministerraad (Előzetes döntéshozatal – EUMSZ 56. cikk – Az Európai Gazdasági Térségről szóló megállapodás 36. cikke – Szolgáltatásnyújtás szabadsága – Valamely tagállamban megkötött vagy teljesített tőzsdei ügyleteket terhelő adó – Szolgáltatások olyan címzettjei hátrányára megvalósuló eltérő bánásmód, amelyek külföldi illetőségű szakmai közvetítőket vesznek igénybe – Korlátozás – Igazolás)

text:
               27.4.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 137/18

      A Bíróság (hetedik tanács) 2020. január 30-i ítélete (a Grondwettelijk Hof [Belgium] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Anton van Zantbeek VOF kontra Ministerraad
      (C-725/18. sz. ügy) (1)

      (Előzetes döntéshozatal - EUMSZ 56. cikk - Az Európai Gazdasági Térségről szóló megállapodás 36. cikke - Szolgáltatásnyújtás szabadsága - Valamely tagállamban megkötött vagy teljesített tőzsdei ügyleteket terhelő adó - Szolgáltatások olyan címzettjei hátrányára megvalósuló eltérő bánásmód, amelyek külföldi illetőségű szakmai közvetítőket vesznek igénybe - Korlátozás - Igazolás)
      (2020/C 137/23)
      Az eljárás nyelve: holland

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Grondwettelijk Hof

         Az alapeljárás felei

         Felperes: Anton van Zantbeek VOF

         Alperes: Ministerraad

         Az ítélet rendelkező része

      Az EUMSZ 56. cikket és az Európai Gazdasági Térségről szóló, 1992. május 2-i Megállapodás 36. cikkét úgy kell értelmezni, hogy azokkal nem ellentétes az olyan tagállami szabályozás, amely adót vezet be az e tagállamban illetőséggel rendelkező személy megbízására valamely külföldi illetőségű szakmai közvetítő által kötött vagy teljesített tőzsdei ügyletekre, és amelynek következménye az ilyen szakmai közvetítők által nyújtott szolgáltatások szabad nyújtásának korlátozása, feltéve, hogy e szabályozás az ilyen megbízó és az említett szakmai közvetítők számára mind az ezen adóhoz kapcsolódó bevallási kötelezettségek, mind pedig annak befizetését tekintve olyan könnyítéseket kínál, amelyek e korlátozást az említett szabályozás által követett célok eléréséhez szükséges mértékre csökkentik.

         (1)  HL C 44., 2019.2.4.


title: C-773/18..–C-775/18. sz. egyesített ügyek: A Bíróság (hetedik tanács) 2020. február 27-i ítélete (a Verwaltungsgericht Halle [Németország] előzetes döntéshozatal iránti kérelmei) – TK (C-773/18), UL (C-774/18), VM (C-775/18) kontra Land Sachsen-Anhalt (Előzetes döntéshozatal – Szociálpolitika – A foglalkoztatás és a munkavégzés során alkalmazott egyenlő bánásmód – 2000/78/EK irányelv – 2. és 6. cikk – Az életkoron alapuló hátrányos megkülönböztetés tilalma – Köztisztviselők díjazása – Hátrányos megkülönböztetést megvalósító díjazási rendszer – A korábbi hátrányosan megkülönböztető besorolás alapján kiszámított illetmények visszamenőleges emelése – Új hátrányos megkülönböztetés – 9. cikk – A hátrányosan megkülönböztető jogszabályok miatti kártérítés – Kártérítés iránti kérelem benyújtására vonatkozó jogvesztő határidő – Az egyenértékűség és a tényleges érvényesülés elve)

text:
               27.4.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 137/19

      A Bíróság (hetedik tanács) 2020. február 27-i ítélete (a Verwaltungsgericht Halle [Németország] előzetes döntéshozatal iránti kérelmei) – TK (C-773/18), UL (C-774/18), VM (C-775/18) kontra Land Sachsen-Anhalt
      (C-773/18..–C-775/18. sz. egyesített ügyek) (1)

      (Előzetes döntéshozatal - Szociálpolitika - A foglalkoztatás és a munkavégzés során alkalmazott egyenlő bánásmód - 2000/78/EK irányelv - 2. és 6. cikk - Az életkoron alapuló hátrányos megkülönböztetés tilalma - Köztisztviselők díjazása - Hátrányos megkülönböztetést megvalósító díjazási rendszer - A korábbi hátrányosan megkülönböztető besorolás alapján kiszámított illetmények visszamenőleges emelése - Új hátrányos megkülönböztetés - 9. cikk - A hátrányosan megkülönböztető jogszabályok miatti kártérítés - Kártérítés iránti kérelem benyújtására vonatkozó jogvesztő határidő - Az egyenértékűség és a tényleges érvényesülés elve)
      (2020/C 137/24)
      Az eljárás nyelve: német

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Verwaltungsgericht Halle

         Az alapeljárás felei

         Felperesek: TK (C-773/18), UL (C-774/18), VM (C-775/18)

         Alperes: Land Sachsen-Anhalt

         Rendelkező rész

                  1)

                  A foglalkoztatás és a munkavégzés során alkalmazott egyenlő bánásmód általános kereteinek létrehozásáról szóló, 2000. november 27-i 2000/78/EK tanácsi irányelv 2. és 6. cikkét úgy kell értelmezni, hogy mivel az irányelv megfelel annak a követelménynek, hogy biztosítani kell a szerzett jogok védelmét olyan körülmények között, amelyeket többek között az érintett köztisztviselők és bírák magas száma, valamint az érvényes hivatkozási rendszer hiánya jellemez, továbbá nem eredményezi azt, hogy az életkoron alapuló eltérő bánásmód korlátlan ideig fennmarad, e cikkekkel nem ellentétes az olyan intézkedés, amely a köztisztviselőknek és a bíráknak megfelelő díjazásuk biztosítása érdekében visszamenőleges illetményemelést nyújt azon alapilletmény bizonyos százaléka erejéig, amelyet korábban – többek között az alapilletményükhöz kapcsolódó, felvételükkor az adott besorolási fokozaton belül életkoruk függvényében megállapított fizetési fokozat alapján – kaptak.

                  2)

                  A tényleges érvényesülés elvét úgy kell értelmezni, hogy azzal ellentétes az, ha valamely tagállam az életkoron alapuló hátrányos megkülönböztetést megvalósító intézkedésből eredő kár megtérítése iránti kérelem benyújtására nyitva álló két hónapos jogvesztő határidő kezdő időpontjaként a Bíróság olyan ítélete kihirdetésének időpontját jelöli meg, amely hasonló intézkedés hátrányosan megkülönböztető jellegét állapította meg, amennyiben fennáll annak a kockázata, hogy az érintett személyeknek nem áll módjukban, hogy a velük szemben gyakorolt hátrányos megkülönböztetés fennállását vagy jelentőségét az említett határidőn belül felismerjék. Ez a helyzet állhat fenn többek között akkor, ha az említett tagállamban eltérnek az álláspontok az ezen ítéletben foglaltaknak az érintett intézkedésre való alkalmazását illetően.

         (1)  HL C 112., 2019.3.25.


title: C-785/18. sz. ügy: A Bíróság (negyedik tanács) 2020. január 29-i ítélete (a Conseil d'État [Franciaország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – GAEC Jeanningros kontra Institut national de l’origine et de la qualité (INAO), Ministre de l'Agriculture et de l'Alimentation, Ministre de l'Économie et des Finances (Előzetes döntéshozatal – Mezőgazdaság – A mezőgazdasági termékek és az élelmiszerek földrajzi jelzéseinek és eredetmegjelöléseinek oltalma – A „Comté” oltalom alatt álló eredetmegjelölés – Valamely termék termékleírásának kisebb jelentőségű módosítása – A nemzeti bíróságok előtti kereset tárgyát képező módosítási kérelem – A nemzeti bíróságok azon ítélkezési gyakorlata, amely szerint a kereset okafogyottá válik, ha az Európai Bizottság jóváhagyja a módosítást – Hatékony bírói jogvédelem – A keresetről való határozathozatali kötelezettség)

text:
               27.4.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 137/20

      A Bíróság (negyedik tanács) 2020. január 29-i ítélete (a Conseil d'État [Franciaország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – GAEC Jeanningros kontra Institut national de l’origine et de la qualité (INAO), Ministre de l'Agriculture et de l'Alimentation, Ministre de l'Économie et des Finances
      (C-785/18. sz. ügy) (1)

      (Előzetes döntéshozatal - Mezőgazdaság - A mezőgazdasági termékek és az élelmiszerek földrajzi jelzéseinek és eredetmegjelöléseinek oltalma - A „Comté” oltalom alatt álló eredetmegjelölés - Valamely termék termékleírásának kisebb jelentőségű módosítása - A nemzeti bíróságok előtti kereset tárgyát képező módosítási kérelem - A nemzeti bíróságok azon ítélkezési gyakorlata, amely szerint a kereset okafogyottá válik, ha az Európai Bizottság jóváhagyja a módosítást - Hatékony bírói jogvédelem - A keresetről való határozathozatali kötelezettség)
      (2020/C 137/25)
      Az eljárás nyelve: francia

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Conseil d’État

         Az alapeljárás felei

         Felperes: GAEC Jeanningros

         Alperesek: Institut national de l’origine et de la qualité (INAO), Ministre de l’Agriculture et de l’Alimentation, Ministre de l’Économie et des Finances

         Az eljárásban részt vesz: Comité interprofessionnel de gestion du Comté

         Az ítélet rendelkező része

      Az Európai Unió Alapjogi Chartájának 47. cikkével összefüggésben a mezőgazdasági termékek és az élelmiszerek minőségrendszereiről szóló, 2012. november 21-i 1151/2012/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet 53. cikkének (2) bekezdését, az 1151/2012 rendelet kiegészítéséről szóló, 2013. december 18-i 664/2014/EU felhatalmazáson alapuló bizottsági rendelet 6. cikkét, valamint az 1151/2012 rendelet alkalmazására vonatkozó szabályok megállapításáról szóló, 2014. június 13-i 668/2014/EU bizottsági végrehajtási rendelet 10. cikkét úgy kell értelmezni, hogy amikor az Európai Bizottság helyt ad valamely tagállam hatóságainak valamely oltalom alatt álló eredetmegjelölés termékleírásának kisebb jelentőségű módosítására irányuló kérelmének, az azon keresetet elbíráló nemzeti bíróságok, amely az e hatóságok által e kérelemmel kapcsolatban – annak az 1151/2012 rendelet 53. cikkének (2) bekezdésének megfelelően a Bizottsághoz történő továbbítása érdekében – hozott határozatának jogszerűségével kapcsolatos, önmagában ezen indok alapján nem dönthetnek úgy, hogy az előttük folyamatban lévő jogvitáról már nem szükséges határozni.

         (1)  HL C 72., 2019.5.22.


title: C-788/18. sz. ügy: A Bíróság (első tanács) 2020. február 26-i ítélete (a Commissione tributaria provinciale di Parma [Olaszország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Stanleyparma Sas di Cantarelli Pietro & C., Stanleybet Malta Ltd kontra Agenzia delle Dogane e dei Monopoli UM Emilia Romagna – SOT Parma (Előzetes döntéshozatal – Szolgáltatásnyújtás szabadsága – EUMSZ 56. cikk – Szerencsejátékok – Adózás – A hátrányos megkülönböztetés tilalmának elve – A fogadásokra kivetett egységes adó)

text:
               27.4.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 137/20

      A Bíróság (első tanács) 2020. február 26-i ítélete (a Commissione tributaria provinciale di Parma [Olaszország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Stanleyparma Sas di Cantarelli Pietro & C., Stanleybet Malta Ltd kontra Agenzia delle Dogane e dei Monopoli UM Emilia Romagna – SOT Parma
      (C-788/18. sz. ügy) (1)

      (Előzetes döntéshozatal - Szolgáltatásnyújtás szabadsága - EUMSZ 56. cikk - Szerencsejátékok - Adózás - A hátrányos megkülönböztetés tilalmának elve - A fogadásokra kivetett egységes adó)
      (2020/C 137/26)
      Az eljárás nyelve: olasz

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Commissione tributaria provinciale di Parma

         Az alapeljárás felei

         Felperesek: Stanleyparma Sas di Cantarelli Pietro & C., Stanleybet Malta Ltd

         Alperes: Agenzia delle Dogane e dei Monopoli UM Emilia Romagna – SOT Parma

         Rendelkező rész

      Az EUMSZ 56. cikket úgy kell értelmezni, hogy azzal nem ellentétes az olyan tagállami szabályozás, amely a fogadásokat terhelő adót vet ki az e tagállamban letelepedett adatátviteli központokra, valamint egyetemlegesen és másodlagosan megbízóikra, a más tagállamban letelepedett fogadóirodákra, e gazdasági szereplők székhelyének helyétől és a fogadások szervezésére vonatkozó koncesszió hiányától függetlenül.

         (1)  HL C 112., 2019.3.25.


title: C-25/19. sz. ügy: A Bíróság (nyolcadik tanács) 2020. február 27-i ítélete (a Sąd Okręgowy w Poznaniu [Lengyelország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Corporis sp. z o.o. kontra Gefion Insurance A/S (Előzetes döntéshozatal – 2009/138/EK irányelv – Valamely nem-életbiztosító képviselete – Belföldön lakóhellyel rendelkező képviselő – Az iratok kézbesítése – Az eljárást megindító irat kézhezvétele – 1393/2007/EK rendelet – Alkalmazhatatlanság)

text:
               27.4.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 137/22

      A Bíróság (nyolcadik tanács) 2020. február 27-i ítélete (a Sąd Okręgowy w Poznaniu [Lengyelország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Corporis sp. z o.o. kontra Gefion Insurance A/S
      (C-25/19. sz. ügy) (1)

      (Előzetes döntéshozatal - 2009/138/EK irányelv - Valamely nem-életbiztosító képviselete - Belföldön lakóhellyel rendelkező képviselő - Az iratok kézbesítése - Az eljárást megindító irat kézhezvétele - 1393/2007/EK rendelet - Alkalmazhatatlanság)
      (2020/C 137/29)
      Az eljárás nyelve: lengyel

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Sąd Okręgowy w Poznaniu

         Az alapeljárás felei

         Felperes: Corporis sp. z o.o.

         Alperes: Gefion Insurance A/S

         Rendelkező rész

      A biztosítási és viszontbiztosítási üzleti tevékenység megkezdéséről és gyakorlásáról szóló (Szolvencia II) 2009. november 25-i 2009/138/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv ezen irányelv 151. cikkével és a tagállamokban a polgári és kereskedelmi ügyekben a bírósági és bíróságon kívüli iratok kézbesítéséről („iratkézbesítés”), és az 1348/2000/EK tanácsi rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló, 2007. november 13-i 1393/2007/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet (8) preambulumbekezdésével összefüggésben értelmezett 152. cikkének (1) bekezdését úgy kell értelmezni, hogy egy képviselőnek a fogadó tagállamban a nem-életbiztosító által történő kijelölése magában foglalja e képviselő meghatalmazását arra, hogy átvegye a közlekedési baleset miatti kártérítési eljárást megindító iratot.

         (1)  HL C 164., 2019.5.13.


title: C-100/19. sz. ügy: A Bíróság (második tanács) 2020. március 5-i ítélete (a Cour d'appel de Bruxelles [Belgium] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Viasat UK Ltd, Viasat Inc. kontra Institut belge des services postaux et des télécommunications (IBPT) (Előzetes döntéshozatal – Jogszabályok közelítése – Távközlési ágazat – A rádióspektrum 2 GHz-es frekvenciasávjainak a mobil műholdas szolgáltatásokat nyújtó rendszerek megvalósítására történő harmonizált felhasználása – 626/2008/EK határozat – A 4. cikk (1) bekezdésének c) pontja, a 7. cikk (1) bekezdése és a 8. cikk (1) bekezdése – Kiegészítő földfelszíni elemek – A tagállamok által kiadott engedélyek – Az üzemeltetőnek a lakosság és a terület bizonyos százaléka lefedettségének biztosítására vonatkozó kötelezettsége – Be nem tartás – Hatás)

text:
               27.4.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 137/24

      A Bíróság (második tanács) 2020. március 5-i ítélete (a Cour d'appel de Bruxelles [Belgium] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Viasat UK Ltd, Viasat Inc. kontra Institut belge des services postaux et des télécommunications (IBPT)
      (C-100/19. sz. ügy) (1)

      (Előzetes döntéshozatal - Jogszabályok közelítése - Távközlési ágazat - A rádióspektrum 2 GHz-es frekvenciasávjainak a mobil műholdas szolgáltatásokat nyújtó rendszerek megvalósítására történő harmonizált felhasználása - 626/2008/EK határozat - A 4. cikk (1) bekezdésének c) pontja, a 7. cikk (1) bekezdése és a 8. cikk (1) bekezdése - Kiegészítő földfelszíni elemek - A tagállamok által kiadott engedélyek - Az üzemeltetőnek a lakosság és a terület bizonyos százaléka lefedettségének biztosítására vonatkozó kötelezettsége - Be nem tartás - Hatás)
      (2020/C 137/31)
      Az eljárás nyelve: francia

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Cour d'appel de Bruxelles

         Az alapeljárás felei

         Felperesek: Viasat UK Ltd, Viasat Inc.

         Alperes: Institut belge des services postaux et des télécommunications (IBPT)

         Az eljárásban részt vesznek: Inmarsat Ventures Ltd c.o., Eutelsat SA

         Rendelkező rész

      A mobil műholdas szolgáltatásokat nyújtó rendszerek (MSS) kiválasztásáról és engedélyezéséről szóló, 2008. június 30-i 626/2008/EK európai parlamenti és tanácsi határozat 8. cikkének az e határozat 7. cikkének (1) bekezdésével összefüggésben értelmezett (1) bekezdését úgy kell értelmezni, hogy amennyiben bizonyítást nyer, hogy az e határozat II. címének megfelelően kiválasztott és a rádiófrekvenciás spektrum használatára e határozat 7. cikke szerint jogosult, kiválasztott üzemeltető nem nyújtott az 626/2008 határozat 4. cikke (1) bekezdése c) pontjának ii. alpontjában előírt határidőig mobil műholdas rendszer útján mobil műholdas szolgáltatásokat, az illetékes tagállami hatóságok nem jogosultak arra, hogy megtagadják a mobil műholdas rendszerek kiegészítő földfelszíni elemeinek szolgáltatásához szükséges engedélyek ezen üzemeltető részére történő megadását azzal az indokkal, hogy az utóbbi nem teljesítette a pályázatában tett kötelezettségvállalást.

         (1)  HL C 131., 2019.4.8.