title: C-848/19. P. sz. ügy: A Törvényszék (első kibővített tanács) T-883/16. sz., Lengyel Köztársaság kontra Európai Bizottság ügyben 2019. szeptember 10-én hozott ítélete ellen a Németországi Szövetségi Köztársaság által 2019. november 20-án benyújtott fellebbezés

text:
               27.1.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 27/26

      A Törvényszék (első kibővített tanács) T-883/16. sz., Lengyel Köztársaság kontra Európai Bizottság ügyben 2019. szeptember 10-én hozott ítélete ellen a Németországi Szövetségi Köztársaság által 2019. november 20-án benyújtott fellebbezés
      (C-848/19. P. sz. ügy)
      (2020/C 27/33)
      Az eljárás nyelve: lengyel

         Felek

         Fellebbező: Németországi Szövetségi Köztársaság (képviselők: J. Möller, D. Klebs, segítői: H. Haller ügyvéd, T. Heitling ügyvéd, L. Reiser ügyvéd, V. Vacha ügyvéd)

         A többi fél az eljárásban: Lengyel Köztársaság, Európai Bizottság, Lett Köztársaság és Litván Köztársaság

         A fellebbező kérelmei

      A fellebbező azt kéri, hogy a Bíróság:

                  —

                  helyezze hatályon kívül a Törvényszék által a T-883/16. sz. ügyben hozott, 2019. szeptember 10-i ítéletet;

                  —

                  utalja vissza a T-883/16. sz. ügyet az Európai Unió Törvényszéke elé,

                  —

                  a költségekről jelenleg ne határozzon.

         Jogalapok és fontosabb érvek

      A fellebbező a fellebbezésének alátámasztása érdekében öt jogalapra hivatkozik.

                     1.

                     Első jogalap: az energiapolitikai szolidaritás elve nem jogi kritérium, a végrehajtó szervre nézve nem keletkeztet cselekvési kötelezettséget

                  Az energiapolitikai szolidaritásnak az EUMSZ 194. cikkben foglalt elve általános vezérelvként csupán politikai fogalom, és nem jogi kritérium.
                  Az energiapolitikai szolidaritás elsődleges jogi elvéből az Unióra és/vagy a tagállamokra nézve nem keletkeznek konkrét jogok és kötelezettségek. Ezen elvont vezérelvből különösen nem erednek olyan kötelezettségek a végrehajtó szervek számára, mint például az Európai Bizottság vizsgálati kötelezettsége a határozathozatal keretében.
                  Az energiapolitikai szolidaritás elve az elvont és határozatlan jellege miatt nem érvényesíthető.

                     2.

                     Második jogalap: az energiapolitikai szolidaritás elve a jelen ügyben nem volt alkalmazható

                  Az energiapolitikai szolidaritás elve esetében csupán szükség esetére vonatkozó mechanizmusról van szó, amely kizárólag kivételes esetekben és szigorúan meghatározott feltételek teljesülése esetén alkalmazható, nem vehető azonban figyelembe az Európai Bizottság valamennyi határozatának meghozatalakor.
                  Nem állnak fenn a feltételek a szükség esetére előírt mechanizmusnak az Európai Bizottság vitatott 2016 C(2016)6950 határozata tekintetében való alkalmazásához.

                     3.

                     Harmadik jogalap: az Európai Bizottság figyelembe vette az energiapolitikai szolidaritás elvét

                  Ha az energiapolitikai szolidaritás elvét az Európai Bizottság vitatott 2016 C(2016)6950 határozata tekintetében egyáltalán alkalmazni kell (ami nem áll fenn), az Európai Bizottság ezen elvet figyelembe vette a határozathozatal során:
                  Az Európai Bizottság a határozathozatal során mind a lengyel, mind a teljes európai gázpiacra gyakorolt hatásokat figyelembe vette.
                  A 2009/73/EK irányelv 36. cikke (1) bekezdésének a) pontjában foglalt feltételek vizsgálata során csupán az ellátás biztonságának, mint az energiapolitikai szolidaritás kifejeződésének a tiszteletben tartását kellett figyelembe venni.
                  Lengyelország ellátásának a biztonsága nem került veszélybe, és jelenleg sincs veszélyben.

                     4.

                     Negyedik jogalap: az energiapolitikai szolidaritás elvét a határozatban nem volt szükséges kifejezetten megemlíteni

                  Nem volt szükséges, hogy az Európai Bizottság vitatott 2016 C(2016)6950 határozatának valamennyi indokát kifejezetten megemlítsék. Nincsenek eljárásjogi előírások arra vonatkozóan, hogy az európai igazgatás határozatait milyen terjedelemben kell indokolni.
                  Az igazgatási intézkedések indokolásából csupán az intézkedéssel követett célnak kell kitűnnie, nem szükséges megnevezni minden ténybeli és jogilag releváns szempontot.
                  Az Európai Bizottság határozatainak a jogszerűsége nem függhet attól, hogy bizonyos fogalmak szerepelnek-e a határozatban.

                     5.

                     Ötödik jogalap: az Európai Bizottság vitatott 2016 C(2016)6950 határozata nem semmisíthető meg önmagában állítólagos formai hibák miatt

                  Még ha az Európai Bizottság vitatott 2016 C(2016)6950 határozata formai szempontból jogellenes is lenne (ami nem áll fenn), ez nem vezethetett volna a határozat megsemmisítéséhez, mivel az anyagi jogi tekintetben jogszerű határozatok az EUMSZ 263. cikk (2) bekezdése értelmében főszabály szerint nem semmisíthetők meg önmagában amiatt, hogy esetlegesen formai hibák állnak fenn.


title: C-775/19. sz. ügy: A Finanzgericht Baden-Württemberg (Németország) által 2019. október 22-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – 5th AVENUE Products Trading GmbH kontra Hauptzollamt Singen

text:
               27.1.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 27/17

      A Finanzgericht Baden-Württemberg (Németország) által 2019. október 22-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – 5th AVENUE Products Trading GmbH kontra Hauptzollamt Singen
      (C-775/19. sz. ügy)
      (2020/C 27/23)
      Az eljárás nyelve: német

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Finanzgericht Baden-Württemberg

         Az alapeljárás felei

         Felperes: 5th AVENUE Products Trading GmbH

         Alperes: Hauptzollamt Singen

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1)

                  A Közösségi Vámkódex létrehozásáról szóló, 1992. október 12-i 2913/92/EGK tanácsi rendelet (1) 32. cikke (1) bekezdésének c) pontja értelmében vett, az ugyanezen rendeletnek – a Vámkódex végrehajtására vonatkozó rendelkezések megállapításáról szóló, 1993. július 2-i 2454/93/EGK bizottsági rendelet (2) 157. cikkének (2) bekezdésével összefüggésben értelmezett – 32. cikke (5) bekezdésének b) pontja alapján az importált áruért ténylegesen kifizetett vagy kifizetendő árhoz hozzáadandó jogdíjaknak és licencdíjaknak minősülnek-e azok a kifizetések, amelyeket az áru vevője a vételáron felül árbevételétől függően négy éven át évente egyszer azért teljesít, hogy az árut

                              —

                              meghatározott területen,

                              —

                              legelsőként,

                              —

                              kizárólagosan és

                              —

                              hosszú távon

                        értékesíthesse?

                  2)

                  Adott esetben csak arányosan kell-e hozzáadni e díjazásokat az importált áruért kifizetett vagy kifizetendő árhoz, és ha igen, mi alapján?

         (1)  HL 1992. L 302., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 2. fejezet, 4. kötet, 307. o.

         (2)  A Közösségi Vámkódex létrehozásáról szóló 2913/92/EGK tanácsi rendelet végrehajtására vonatkozó rendelkezések megállapításáról szóló, 1993. július 2-i 2454/93/EGK bizottsági rendelet (HL 1993. L 253., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 2. fejezet, 6. kötet, 3. o.; helyesbítés: magyar nyelvű különkiadás 2. fejezet, 16. kötet, 133. o.).


title: C-400/18. sz. ügy: A Bíróság (második tanács) 2019. november 20-i ítélete (a Hof van Cassatie [Belgium] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Infohos kontra Belgische Staat (Előzetes döntéshozatal – Adózás – Hozzáadottérték-adó (héa) – 77/388/EGK hatodik irányelv – A 13. cikk A. része (1) bekezdésének f) pontja – Adómentességek – Személyek önálló csoportjai által nyújtott szolgáltatások – Tagoknak és a tagokon kívüli személyeknek nyújtott szolgáltatások)

text:
               27.1.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 27/5

      A Bíróság (második tanács) 2019. november 20-i ítélete (a Hof van Cassatie [Belgium] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Infohos kontra Belgische Staat
      (C-400/18. sz. ügy) (1)

      (Előzetes döntéshozatal - Adózás - Hozzáadottérték-adó (héa) - 77/388/EGK hatodik irányelv - A 13. cikk A. része (1) bekezdésének f) pontja - Adómentességek - Személyek önálló csoportjai által nyújtott szolgáltatások - Tagoknak és a tagokon kívüli személyeknek nyújtott szolgáltatások)
      (2020/C 27/06)
      Az eljárás nyelve: holland

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Hof van Cassatie

         Az alapeljárás felei

         Felperes: Infohos

         Alperes: Belgische Staat

         Rendelkező rész

      A tagállamok forgalmi adóra vonatkozó jogszabályainak összehangolásáról – közös hozzáadottértékadó-rendszer: egységes adóalap-megállapításról szóló, 1977. május 17-i 77/388/EGK hatodik tanácsi irányelv 13. cikke A. része (1) bekezdésének f) pontját úgy kell értelmezni, hogy azzal ellentétes az alapügyben szereplőhöz hasonló olyan nemzeti rendelkezés, amely a hozzáadottérték-adó (héa) alóli mentesség biztosítását annak a feltételnek rendeli alá, hogy a személyek önálló csoportjai kizárólag saját tagjaiknak nyújtsanak szolgáltatásokat, ami azzal a hatással jár, hogy az ilyen csoportok közül azokat, amelyek tagjaikon kívüli személyeknek is nyújtanak szolgáltatásokat, teljes körű héakötelezettség terheli, a tagjaiknak nyújtott szolgáltatások tekintetében is.

         (1)  HL C 301., 2018.8.27


title: C-784/19. sz. ügy: Az Administrativen (Bulgária) által 2019. október 22-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – „TEAM POWER EUROPE” EOOD kontra Direktor na Teritorialna direktsia na Natsionalna agentsia za prihodite – Varna

text:
               27.1.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 27/18

      Az Administrativen (Bulgária) által 2019. október 22-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – „TEAM POWER EUROPE” EOOD kontra Direktor na Teritorialna direktsia na Natsionalna agentsia za prihodite – Varna
      (C-784/19. sz. ügy)
      (2020/C 27/24)
      Az eljárás nyelve: bolgár

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Administrativen sad Varna

         Az alapeljárás felei

         Felperes:„TEAM POWER EUROPE” EOOD

         Alperes: Direktor na Teritorialna direktsia na Natsionalna agentsia za prihodite – Varna

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

      Úgy kell-e értelmezni a szociális biztonsági rendszerek koordinálásáról szóló 883/2004/EK rendelet végrehajtására vonatkozó eljárás megállapításáról szóló, 2009. szeptember 16-i 987/2009/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet (1) 14. cikkének (2) bekezdését, hogy ahhoz, hogy feltételezni lehessen, hogy egy munkaerő-kölcsönző vállalkozás tevékenységeit szokásosan a letelepedése szerinti tagállamban végzi, e vállalkozásnak a munkaerő rendelkezésre bocsátására irányuló tevékenység érdemi részét olyan kölcsönvevők részére kell végeznie, amelyek ugyanabban a tagállamban letelepedettek?

         (1)  HL 2009. L 284, 1. o.


title: C-585/18., C-624/18. és C-625/18. sz. egyesített ügyek: A Bíróság (nagytanács) 2019. november 19-i ítélete (a Sąd Najwyższy [Lengyelország] előzetes döntéshozatal iránti kérelmei) – A. K. kontra Krajowa Rada Sądownictwa (C-585/18) és CP (C-624/18), DO (C-625/18) kontra Sąd Najwyższy (Előzetes döntéshozatal – 2000/78/EK irányelv – A foglalkoztatás és a munkavégzés során alkalmazott egyenlő bánásmód – Az életkoron alapuló hátrányos megkülönböztetés tilalma – A Sąd Najwyższy (legfelsőbb bíróság, Lengyelország) bírái nyugdíjkorhatárának csökkentése – A 9. cikk (1) bekezdése – A jogorvoslathoz való jog – Az Európai Unió Alapjogi Chartájának 47. cikke – Hatékony bírói jogvédelem – A bírák függetlenségének elve – A Sąd Najwyższyn (legfelsőbb bíróság) belüli új tanács létrehozása, amely többek között az e bíróság bíráinak nyugállományba helyezésével kapcsolatos ügyekben rendelkezik hatáskörrel – A nemzeti igazságszolgáltatási tanács javaslatára a Lengyel Köztársaság elnöke által újonnan kinevezett bírákból álló tanács – Az említett tanács függetlensége – Az uniós jognak meg nem felelő nemzeti jogszabályok alkalmazásának mellőzésével kapcsolatos jogkör – Az uniós jog elsőbbsége)

text:
               27.1.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 27/6

      A Bíróság (nagytanács) 2019. november 19-i ítélete (a Sąd Najwyższy [Lengyelország] előzetes döntéshozatal iránti kérelmei) – A. K. kontra Krajowa Rada Sądownictwa (C-585/18) és CP (C-624/18), DO (C-625/18) kontra Sąd Najwyższy
      (C-585/18., C-624/18. és C-625/18. sz. egyesített ügyek) (1)

      (Előzetes döntéshozatal - 2000/78/EK irányelv - A foglalkoztatás és a munkavégzés során alkalmazott egyenlő bánásmód - Az életkoron alapuló hátrányos megkülönböztetés tilalma - A Sąd Najwyższy (legfelsőbb bíróság, Lengyelország) bírái nyugdíjkorhatárának csökkentése - A 9. cikk (1) bekezdése - A jogorvoslathoz való jog - Az Európai Unió Alapjogi Chartájának 47. cikke - Hatékony bírói jogvédelem - A bírák függetlenségének elve - A Sąd Najwyższyn (legfelsőbb bíróság) belüli új tanács létrehozása, amely többek között az e bíróság bíráinak nyugállományba helyezésével kapcsolatos ügyekben rendelkezik hatáskörrel - A nemzeti igazságszolgáltatási tanács javaslatára a Lengyel Köztársaság elnöke által újonnan kinevezett bírákból álló tanács - Az említett tanács függetlensége - Az uniós jognak meg nem felelő nemzeti jogszabályok alkalmazásának mellőzésével kapcsolatos jogkör - Az uniós jog elsőbbsége)
      (2020/C 27/07)
      Az eljárás nyelve: lengyel

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Sąd Najwyższy

         Az alapeljárás felei

         Felperesek: A. K. (C-585/18), CP (C-624/18), DO (C-625/18)

         Alperesek: Krajowa Rada Sądownictwa (C-585/18), Sąd Najwyższy, (C-624/18), (C-625/18)

         Az eljárásban részt vesz: Prokurator Generalny, képviseli a Prokuratura Krajowa

         Rendelkező rész

                  1)

                  A Sąd Najwyższyn (legfelsőbb bíróság, Lengyelország) működő Izba Pracy i Ubezpieczeń Społecznych (munkaügyi és társadalombiztosítási tanács) által a C-585/18. sz. ügyben feltett kérdésekre, valamint az ugyanezen bíróság által a C-624/18. és C-625/18. sz. ügyben feltett első kérdésre nem szükséges válaszolni.

                  2)

                  A C-624/18. és C-625/18. sz. ügyben az említett bíróság által feltett második és harmadik kérdésre a következőképpen kell válaszolni:

                              Az Európai Unió Alapjogi Chartájának 47. cikkét, valamint a foglalkoztatás és a munkavégzés során alkalmazott egyenlő bánásmód általános kereteinek létrehozásáról szóló, 2000. november 27-i 2000/78/EK tanácsi irányelv 9. cikkének (1) bekezdését úgy kell értelmezni, hogy azokkal ellentétes az, hogy az uniós jog alkalmazására vonatkozó jogviták olyan fórum kizárólagos hatáskörébe tartozhatnak, amely nem minősül a Charta 47. cikke értelmében vett független és pártatlan bíróságnak. Ennek az esete áll fenn, ha az érintett fórum létrehozását megalapozó objektív feltételek, e fórum jellemzői, valamint a tagjai kinevezésének módja jogos kétségeket ébreszthetnek a jogalanyokban ezen fórum külső tényezők, különösen a jogalkotó és végrehajtó hatalom közvetlen vagy közvetett hatásai általi befolyásolhatatlanságát, valamint az ütköző érdekek vonatkozásában való semlegességét illetően, következésképpen azok az említett fórum függetlensége vagy pártatlansága látszatának a hiányához vezethetnek, ami sértheti azt a bizalmat, amelyet egy demokratikus társadalomban az igazságszolgáltatásnak az említett jogalanyokban kell keltenie. A kérdést előterjesztő bíróság feladata a valamennyi rendelkezésére álló releváns tényező figyelembevételével annak meghatározása, hogy a Sąd Najwyższy (legfelsőbb bíróság) fegyelmi tanácsához hasonló fórumot illetően ennek az esete áll-e fenn.

                              Ilyen esetben az uniós jog elsőbbségének elvét úgy kell értelmezni, hogy a kérdést előterjesztő bíróság feladata az olyan nemzeti jogi rendelkezés alkalmazásának mellőzése, amely az alapjogviták elbírálására vonatkozó hatáskört az említett fórumnak tartja fenn, mégpedig annak érdekében, hogy az említett jogvitákat olyan bíróság vizsgálhassa meg, amely teljesíti a függetlenség és pártatlanság fent említett követelményeit, és amely az érintett területen hatáskörrel rendelkezne, ha az említett rendelkezés annak nem képezné akadályát.

         (1)  HL C 44., 2019.2.4.


title: C-785/19. sz. ügy: A Landgericht Saarbrücken (Németország) által 2019. október 23-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Koch Media GmbH kontra HC

text:
               27.1.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 27/19

      A Landgericht Saarbrücken (Németország) által 2019. október 23-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Koch Media GmbH kontra HC
      (C-785/19. sz. ügy)
      (2020/C 27/25)
      Az eljárás nyelve: német

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Landgericht Saarbrücken

         Az alapeljárás felei

         Felperes: Koch Media GmbH

         Alperes: HC

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1.

                              a)

                              Úgy kell-e értelmezni a szellemi tulajdonjogok érvényesítéséről szóló, 2004. április 29-i 2004/48/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (1) (a továbbiakban: érvényesítési irányelv) 14. cikkét, hogy a jogszabály „perköltség” vagy „egyéb költség” címén magában foglalja az olyan, szükségszerűen felmerülő ügyvédi költséget is, amely azáltal keletkezik az érvényesítési irányelv 2. cikke értelmében vett szellemi tulajdonjogok jogosultja számára, hogy a jogosult peren kívül, felszólítás útján abbahagyásra kötelezés iránti igényt érvényesít az e jogokat megsértő valamely személlyel szemben?

                              b)

                              Az 1. a) kérdésre adandó nemleges válasz esetén: Úgy kell-e értelmezni az érvényesítési irányelv 13. cikkét, hogy a jogszabály az 1. a) pontban megjelölt ügyvédi költségre kártérítés címén vonatkozik?

                  2.

                              a)

                              Úgy kell-e értelmezni az uniós jogot, különösen

                                          —

                                          az érvényesítési irányelv 3., 13. és 14. cikkére,

                                          —

                                          az információs társadalomban a szerzői és szomszédos jogok egyes vonatkozásainak összehangolásáról szóló, 2001. május 22-i 2001/29/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (a továbbiakban: szerzői jogi irányelv) (2) 8. cikkére és

                                          —

                                          a számítógépi programok jogi védelméről szóló, 2009. április 23-i 2009/24/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (3) (a továbbiakban: számítógépi programokról szóló irányelv) 7. cikkére

                                          —

                                          tekintettel, hogy az érvényesítési irányelv 2. cikke értelmében vett szellemi tulajdonjogok jogosultja főszabály szerint akkor is jogosult az 1. a) pontban megjelölt teljes ügyvédi költség – legalábbis e költség megfelelő és lényeges részének – megtérítésére, ha

                                          —

                                          a kifogásolt jogsértést természetes személy szakmai vagy kereskedelmi tevékenysége körén kívül követte el, és

                                          —

                                          nemzeti rendelkezés erre az esetre azt írja elő, hogy az ilyen ügyvédi költség főszabály szerint csak csökkentett ügyérték alapján téríthető meg?

                              b)

                              A 2. a) kérdésre adandó igenlő válasz esetén: Úgy kell-e értelmezni a 2. a) kérdésben megjelölt uniós jogot, hogy a 2. a) pontban említett azon főszabály alóli kivétel, miszerint az 1. a) pontban megjelölt ügyvédi költségeket teljes mértékben vagy legalábbis megfelelő és lényeges részben meg kell téríteni a jogosult részére,
                              más tényezők (mint például a mű időszerűsége, a nyilvánosságra hozatal időtartama és a természetes személy által kereskedelmi vagy szakmai érdekén kívül történő jogsértés) figyelembevételével akkor is tekintetbe jön,
                              ha az érvényesítési irányelv 2. cikke értelmében vett szellemi tulajdonjogok megsértése fájlmegosztással valósul meg, tehát azzal, hogy a művet ingyenes letöltésre való felkínálás útján nyilvánosan hozzáférhetővé teszik egy szabadon hozzáférhető, digitális jogok kezelésével nem rendelkező cserebörze valamennyi résztvevője számára?

         (1)  HL 2004. L 157., 45. o.; magyar nyelvű különkiadás 17. fejezet, 2. kötet, 32. o.

         (2)  HL 2001. L 167., 10. o.; magyar nyelvű különkiadás 17. fejezet, 1. kötet, 230. o.; helyesbítések: HL 2008. L 314., 16. o., HL 2014. L 10., 32. o.

         (3)  HL 2009. L 111., 16. o..


title: C-862/19. P. sz. ügy: A Törvényszék (hetedik tanács) T-629/17. sz., Cseh Köztársaság kontra Bizottság ügyben 2019. szeptember 12-én hozott ítélete ellen a Cseh Köztársaság által 2019. november 26-án benyújtott fellebbezés

text:
               27.1.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 27/27

      A Törvényszék (hetedik tanács) T-629/17. sz., Cseh Köztársaság kontra Bizottság ügyben 2019. szeptember 12-én hozott ítélete ellen a Cseh Köztársaság által 2019. november 26-án benyújtott fellebbezés
      (C-862/19. P. sz. ügy)
      (2020/C 27/34)
      Az eljárás nyelve: cseh

         Felek

         Fellebbező: Cseh Köztársaság (képviselők: M. Smolek, O. Serdula, I. Gavrilová, J. Vláčil meghatalmazottak)

         A többi fél az eljárásban: Európai Bizottság, Lengyel Köztársaság

         A fellebbező kérelmei

      A fellebbező azt kéri, hogy a Bíróság:

                  —

                  helyezze hatályon kívül a Törvényszék T-629/17. sz. ügyben hozott ítéletét;

                  —

                  helyezze hatályon kívül a C(2017) 4682 bizottsági végrehajtási határozatot;

                  —

                  a Bizottságot kötelezze a költségek viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek

      A fellebbezése alátámasztása érdekében a felperes egyetlen jogalapra hivatkozik, amely a 2004/18 irányelv (1) 16. cikke b) pontjának megsértésén alapul.
      A megtámadott ítéletet hatályon kívül kell helyezni, mivel a Törvényszék téves jogi értékelést során jutott arra a következtetésre, hogy a 2004/18 irányelv 16. cikkének b) pontjában előírt kizárás a programanyagokkal kapcsolatos közbeszerzési szerződésekre csak akkor vonatkozik, ha az ajánlatkérő szervezet műsorközvetítő társaság. Ugyanakkor az érintett rendelkezés szövegéből, céljából, szerkezetéből és történetéből kitűnik, hogy a szóban forgó kivétel akkor is alkalmazható, ha a műsorközvetítő társaság a szerződésben műsorszolgáltatóként vesz részt, ahogyan ez a Cseh Köztársaság vitatott közbeszerzései esetében is történt.
      Mivel a C(2017) 4682 bizottsági határozat útján elvégzett pénzügyi korrekció kizárólag azon a körülményen alapult, hogy a vitatott közbeszerzések esetében az ajánlatkérő szervezet nem volt műsorközvetítő társaság, a Törvényszék ítéletének hatályon kívül helyezésével együtt ezt a határozatot meg kell semmisíteni.

         (1)  Az építési beruházásra, az árubeszerzésre és a szolgáltatásnyújtásra irányuló közbeszerzési szerződések odaítélési eljárásainak összehangolásáról szóló, 2004. március 31-i 2004/18/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL 2004. L 134., 114. o.; magyar nyelvű különkiadás: 6. fejezet, 7. kötet, 132. o.; helyesbítés: HL 2014. L 339., 14. o.).


title: C-678/18. sz. ügy: A Bíróság (negyedik tanács) 2019. november 21-i ítélete (a Hoge Raad der Nederlanden [Hollandia] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Procureur-Generaal bij de Hoge Raad der Nederlanden (Előzetes döntéshozatal – Formatervezési minták – 6/2002/EK rendelet – A 90. cikk (1) bekezdése – Ideiglenes és biztosítási intézkedések – Az elsőfokú nemzeti bíróságok hatásköre – Az e rendelkezésben megjelölt bíróságok kizárólagos hatásköre)

text:
               27.1.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 27/7

      A Bíróság (negyedik tanács) 2019. november 21-i ítélete (a Hoge Raad der Nederlanden [Hollandia] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Procureur-Generaal bij de Hoge Raad der Nederlanden
      (C-678/18. sz. ügy) (1)

      (Előzetes döntéshozatal - Formatervezési minták - 6/2002/EK rendelet - A 90. cikk (1) bekezdése - Ideiglenes és biztosítási intézkedések - Az elsőfokú nemzeti bíróságok hatásköre - Az e rendelkezésben megjelölt bíróságok kizárólagos hatásköre)
      (2020/C 27/08)
      Az eljárás nyelve: holland

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Hoge Raad der Nederlanden

         Az alapeljárás fele(i)

         Felperes: Procureur-Generaal bij de Hoge Raad der Nederlanden

         Rendelkező rész

      A közösségi formatervezési mintáról szóló, 2001. december 12-i 6/2002/EK tanácsi rendelet 90. cikkének (1) bekezdését úgy kell értelmezni, hogy az úgy rendelkezik, hogy a nemzeti formatervezési minták kapcsán ideiglenes, illetve biztosítási intézkedések elrendelésére hatáskörrel rendelkező tagállami bíróságok hatáskörrel rendelkeznek ilyen intézkedések elrendelésére a közösségi formatervezési minták kapcsán is.

         (1)  HL C 25., 2019.1.21


title: T-607/15. sz. ügy: A Törvényszék 2019. december 3-i ítélete – Yieh United Steel kontra Bizottság („Dömping – Kínából és Tajvanról származó, rozsdamentes acélból készült, hidegen síkhengerelt termékek behozatala – Végleges dömpingellenes vám – (EU) 2015/1429 végrehajtási rendelet – Az 1225/2009/EK rendelet 2. cikkének (3) és (5) bekezdése (amelynek helyébe az (EU) 2016/1036 rendelet 2. cikkének (3) és (5) bekezdése lépett) – Az 1225/2009 rendelet 2. cikkének (1) és (2) bekezdése (amelynek helyébe a 2016/1036 rendelet 2. cikkének (1) és (2) bekezdése lépett) – A rendes érték kiszámítása – A termelési költség kiszámítása – Az exportáló ország hazai piacán felhasználásra szánt hasonló termék értékesítései”)

text:
               27.1.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 27/29

      A Törvényszék 2019. december 3-i ítélete – Yieh United Steel kontra Bizottság
      (T-607/15. sz. ügy) (1)

      („Dömping - Kínából és Tajvanról származó, rozsdamentes acélból készült, hidegen síkhengerelt termékek behozatala - Végleges dömpingellenes vám - (EU) 2015/1429 végrehajtási rendelet - Az 1225/2009/EK rendelet 2. cikkének (3) és (5) bekezdése (amelynek helyébe az (EU) 2016/1036 rendelet 2. cikkének (3) és (5) bekezdése lépett) - Az 1225/2009 rendelet 2. cikkének (1) és (2) bekezdése (amelynek helyébe a 2016/1036 rendelet 2. cikkének (1) és (2) bekezdése lépett) - A rendes érték kiszámítása - A termelési költség kiszámítása - Az exportáló ország hazai piacán felhasználásra szánt hasonló termék értékesítései”)
      (2020/C 27/35)
      Az eljárás nyelve: angol

         Felek

         Felperes: Yieh United Steel Corp. (Kaohsiung City, Taïwan) (képviselő: D. Luff ügyvéd)

         Alperes: Európai Bizottság (képviselők: J.-F. Brakeland és A. Demeneix meghatalmazottak)

         Az alperest támogató beavatkozó: Eurofer, Association Européenne de l’Acier, ASBL (Luxembourg, Luxemburg) (képviselők: J. Killick, G. Forwood és C. Van Haute ügyvédek)

         Az ügy tárgya

      A Kínai Népköztársaságból és Tajvanról származó, rozsdamentes acélból készült, hidegen síkhengerelt termékek behozatalára vonatkozó végleges dömpingellenes vám kivetéséről szóló, 2015. augusztus 26-i (EU) 2015/1429 bizottsági végrehajtási rendelet (HL 2015. L 224., 10. o.) megsemmisítése iránt az EUMSZ 263. cikk alapján benyújtott kérelem.

         Az ítélet rendelkező része

                  1)

                     A Törvényszék a keresetet elutasítja.

                  2)

                     A Yieh United Steel Corp. a saját költségein kívül köteles viselni az Európai Bizottság és az Eurofer, Association européenne de l’acier, ASBL részéről felmerült költségeket is.

         (1)  HL C 38., 2016.2.1.


title: T-747/19. sz. ügy: 2019. október 31-én benyújtott kereset – DS Smith és DS Smith International kontra Bizottság

text:
               27.1.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 27/46

      2019. október 31-én benyújtott kereset – DS Smith és DS Smith International kontra Bizottság
      (T-747/19. sz. ügy)
      (2020/C 27/51)
      Az eljárás nyelve: angol

         Felek

         Felperesek: DS Smith plc (London, Egyesült Királyság) és DS Smith International Ltd (London) (képviselők: C. McDonnell barrister, B. Goren solicitor, M. Peristeraki ügyvéd és K. Desai solicitor)

         Alperes: Európai Bizottság

         Kérelmek

      A felperesek azt kérik, hogy a Törvényszék:

                  —

                  állapítsa meg, hogy nem áll fenn jogellenes állami támogatás, semmisítse meg az Egyesült Királyság által a CFC-csoportfinanszírozási mentességgel kapcsolatban végrehajtott SA.44896. számú állami támogatásról szóló, 2019. április 2-i bizottsági határozat 1. cikkét annyiban, amennyiben az megállapítja, hogy jogellenes állami támogatás áll fenn, és semmisítse meg az Egyesült Királyság arra való kötelezését, hogy téríttesse vissza a felperesek által ezzel összefüggésben kapott állítólagos jogellenes állami támogatást (a megtámadott határozat 2. és 3. cikke);

                  —

                  másodlagosan semmisítse meg a megtámadott határozat 2. és 3. cikkét annyiban, amennyiben azok az állítólagos állami támogatás felperesekkel való visszatéríttetésére kötelezik az Egyesült Királyságot; és

                  —

                  mindenesetre kötelezze a Bizottságot a felperesek részéről ezen eljárással összefüggésben felmerült költségek viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek

      Keresetük alátámasztása érdekében a felperesek kilenc jogalapra hivatkoznak.

                  1.

                  Az első jogalap azon alapul, hogy a Bizottság a nem kereskedési pénzügyi nyereség elbírálása vonatkozásában félreértelmezte az Egyesült Királyság ellenőrzött külföldi társaságokra (EKT) vonatkozó szabályainak hátterét, célját és működését. A Bizottságnak a megtámadott határozatban tett megállapításai számos nyilvánvaló hibán alapulnak. Közelebbről a Bizottság nyilvánvaló hibákat követett el az Egyesült Királyság általános adórendszerének értelmezése során, az EKT-szabályozás céljainak értelmezése során, a csoportfinanszírozási mentesség különös hatályát illetően és a minősített hitelviszonyok meghatározását illetően.

                  2.

                  A második jogalap azon alapul, hogy a Bizottság hibásan minősítette a csoportfinanszírozási mentességet adómentességnek, és következésképpen előnynek. A nem kereskedési pénzügyi nyereséget illetően a csoportfinanszírozási mentesség adózási rendelkezésnek minősül, és részét képezi az EKT-szabályok hatálya meghatározásának, továbbá nem jelent szelektív előnyt. A Bizottság nem végzett mennyiségi elemzést annak bizonyítása érdekében, hogy előnyről van szó, és arra vonatkozó meggyőző bizonyíték hiányában, hogy a szóban forgó intézkedés előnyt jelent, a megtámadott határozatot meg kell semmisíteni.

                  3.

                  A harmadik jogalap azon alapul, hogy a Bizottság tévesen határozta meg az EKT-szabályok hatásainak értékelésére szolgáló referencia-rendszert, és tévesen tekintette az EKT-szabályokat az Egyesült Királyság általános társaságiadó-rendszerétől elkülönülő szabályrendszernek. A Bizottság félreértelmezte az EKT-szabályok célját, és nem vette figyelembe az Egyesült Királyság mérlegelési mozgásterét.

                  4.

                  A negyedik jogalap azon alapul, hogy a Bizottság az állami támogatásra vonatkozó elemzésében nyilvánvaló hibákat vétett, és az összeegyeztethetőség kérdésének vizsgálatakor hibás kritériumokat alkalmazott. A Bizottság nem ismerte el azt, hogy az egyesült királysági adóalap eltérő mértékű kockázatnak van kitéve akkor, ha a csoporthoz tartozó, az Egyesült Királyságban adóköteles társaságnak hiteleznek, illetve ha a csoporthoz tartozó, az Egyesült Királyságban nem adóköteles társaságnak hiteleznek, és észszerűtlenül arra a következtetésre jutott, hogy a csoporton belüli hitelezés a harmadik félnek való hitelezéshez hasonló.

                  5.

                  Az ötödik jogalap azon alapul, hogy még ha feltételezzük is, hogy a szóban forgó EKT-intézkedések első látásra az EUMSZ 107. cikk (1) bekezdése értelmében vett állami támogatásnak minősülnek, a megtámadott határozat tévesen állapította meg, hogy a szóban forgó intézkedéseknek az uniós állami támogatási szabályokkal való összeegyeztethetősége semmilyen indokkal nem védhető. Ezenkívül a megtámadott határozat észszerűtlen és következetlen, mivel a Bizottság helyesen elismerte, hogy a Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 (a nemzetközi és egyéb rendelkezésekről szóló 2010. évi adótörvény) 9A. részének 9. fejezete igazolható azokban az esetekben, amikor az említett 9A. rész 5. fejezete szerinti EKT-adóteher kizárólag az „Egyesült Királysághoz kötődő tőke” kritériuma miatt alkalmazandó, mivel e kritérium gyakorlati alkalmazása túlságosan nehéz lehet, ugyanakkor a Bizottság megfelelő indokolás nélkül azt állítja, hogy az említett 9. fejezet nem igazolható azokban az esetekben, amikor a jelentős személyi funkciók kritériuma eredményezi az említett 5. fejezet szerinti EKT-adóteher alkalmazását. Valójában a jelentős személyi funkciók kritériuma a gyakorlatban túlságosan nehezen alkalmazható, így a Bizottságnak meg kellett volna állapítania, hogy az említett 9. fejezet e kritérium alapján is igazolható, ezért arra kellett volna következtetnie, hogy nem áll fenn állami támogatás.

                  6.

                  A hatodik jogalap azon alapul, hogy amennyiben a megtámadott határozatot nem semmisítik meg, az, hogy e határozat végrehajtása keretében a felperesekkel visszatéríttetik az állítólag állami támogatást, uniós jogi alapelveket sértene, ideértve a letelepedés szabadságát és a szolgáltatásnyújtás szabadságát, tekintettel arra, hogy a felperesek esetében a szóban forgó EKT-k más tagállamokban találhatók.

                  7.

                  A hetedik jogalap azon alapul, hogy a visszatéríttetésnek a megtámadott határozatban való elrendelése megalapozatlan, és uniós alapelveket sért.

                  8.

                  A nyolcadik jogalap azon alapul, hogy a Bizottság a megtámadott határozatban lényeges elemeket nem indokolt meg megfelelően, úgymint azon megállapítást, miszerint az említett 5. fejezet szerinti EKT-adóteher a jelentős személyi funkciók kritériuma alapján bármilyen nehézség vagy aránytalan teher nélkül alkalmazható.

                  9.

                  A kilencedik jogalap azon alapul, hogy a megtámadott határozat sérti a megfelelő ügyintézés elvét is, amely megköveteli, hogy a Bizottság által folytatott közigazgatási eljárás átlátható és kiszámítható legyen, és hogy határozatait észszerű határidőn belül meghozza. Nem észszerű az, hogy a Bizottságnak több mint négy évre volt szüksége ahhoz, hogy a jelen ügyben meghozza a vizsgálatot elrendelő határozatot, és az sem, hogy a vitatott intézkedés hatálybalépését követően több mint hat év elteltével hozott határozatot.


title: C-706/18. sz. ügy: A Bíróság (hatodik tanács) 2019. november 20-i ítélete (a Raad voor Vreemdelingenbetwistingen – [Belgium] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) X kontra Belgische Staat (Előzetes döntéshozatal – A szabadságon, a biztonságon és a jog érvényesülésén alapuló térség – Bevándorlási politika – Családegyesítési jog – 2003/86/EK irányelv – Az 5. cikk (4) bekezdése – Családegyesítésre irányuló kérelemre vonatkozó határozat – A határozat meghozatalára vonatkozó határidő elmulasztása – A tartózkodási engedély automatikus megadása)

text:
               27.1.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 27/8

      A Bíróság (hatodik tanács) 2019. november 20-i ítélete (a Raad voor Vreemdelingenbetwistingen – [Belgium] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) X kontra Belgische Staat
      (C-706/18. sz. ügy) (1)

      (Előzetes döntéshozatal - A szabadságon, a biztonságon és a jog érvényesülésén alapuló térség - Bevándorlási politika - Családegyesítési jog - 2003/86/EK irányelv - Az 5. cikk (4) bekezdése - Családegyesítésre irányuló kérelemre vonatkozó határozat - A határozat meghozatalára vonatkozó határidő elmulasztása - A tartózkodási engedély automatikus megadása)
      (2020/C 27/09)
      Az eljárás nyelve: holland

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Raad voor Vreemdelingenbetwistingen

         Az alapeljárás felei

         Felperes: X

         Alperes: Belgische Staat

         Rendelkező rész

      A családegyesítési jogról szóló, 2003. szeptember 22-i 2003/86/EK tanácsi irányelvet úgy kell értelmezni, hogy azzal ellentétes az olyan nemzeti szabályozás, amelynek értelmében ha a családegyesítési kérelem benyújtásától számított hat hónapos határidőn belül nem kerül sor határozathozatalra, az illetékes nemzeti hatóságoknak hivatalból meg kell adniuk a kérelmezőnek a tartózkodási engedélyt, anélkül hogy előzetesen meg kellene állapítaniuk, hogy ez utóbbi ténylegesen teljesíti-e az uniós joggal összhangban a fogadó tagállamban való tartózkodás feltételeit.

         (1)  HL C 35., 2019.1.28.


title: C-792/19. sz. ügy: A Landgericht Köln (Németország) által 2019. október 28-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – TUIfly GmbH kontra EUflight.de GmbH

text:
               27.1.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 27/20

      A Landgericht Köln (Németország) által 2019. október 28-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – TUIfly GmbH kontra EUflight.de GmbH
      (C-792/19. sz. ügy)
      (2020/C 27/26)
      Az eljárás nyelve: német

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Landgericht Köln

         Az alapeljárás felei

         Felperes: TUIfly GmbH

         Alperes: EUflight.de GmbH

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1.

                  Sztrájk esetén akkor is a 261/2004/EK rendelet (1) 5. cikkének (3) bekezdése szerinti rendkívüli körülmény okozza-e a járat törlését vagy jelentős késéssel érkezését, ha a sztrájk a jogvita tárgyát képező légi járatot közvetlenül nem érintette, és az menetrend szerint közlekedhetett volna, azonban amiatt, hogy a légi fuvarozó a menetrendet a sztrájkkal összefüggésben átszervezi (a jelen ügyben: a légi járat üzemeltetésére szánt légi járművet a sztrájk következményeinek elhárítására használják), az törlésre kerül vagy késik?

                  2.

                  Ha a légi fuvarozó az átszervezési intézkedés esetén is mentesülhet:
                  Fontos-e az, hogy az átszervezési intézkedésre már a sztrájk kezdete előtt sor került, amikor még nem volt előrelátható, hogy a sztrájk végül mely járatot érinti majd, vagy akkor is szóba jön a kimentés, ha a menetrendet csak a sztrájk alatt vagy a sztrájkot követően szervezték át, és már megállapítható volt, hogy a sztrájk a jogvita tárgyát képező légi járatot közvetlenül nem érintette?

         (1)  A visszautasított beszállás és légijáratok törlése vagy hosszú késése [helyesen: jelentős késése] esetén az utasoknak nyújtandó kártalanítás és segítség közös szabályainak megállapításáról, és a 295/91/EGK rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló, 2004. február 11-i 261/2004/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet (HL 2004. L 46., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 7. fejezet, 8. kötet, 10. o.)


title: C-737/18. P. sz. ügy: A Bíróság (kilencedik tanács) 2019. november 20-i ítélete – Portugál Köztársaság kontra Európai Bizottság (Fellebbezés – Európai Mezőgazdasági Garanciaalap (EMGA) – Európai Mezőgazdasági Vidékfejlesztési Alap (EMVA) – Az Európai Unió finanszírozásából kizárt kiadások – A Portugál Köztársaság által kifizetett kiadások)

text:
               27.1.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 27/9

      A Bíróság (kilencedik tanács) 2019. november 20-i ítélete – Portugál Köztársaság kontra Európai Bizottság
      (C-737/18. P. sz. ügy) (1)

      (Fellebbezés - Európai Mezőgazdasági Garanciaalap (EMGA) - Európai Mezőgazdasági Vidékfejlesztési Alap (EMVA) - Az Európai Unió finanszírozásából kizárt kiadások - A Portugál Köztársaság által kifizetett kiadások)
      (2020/C 27/10)
      Az eljárás nyelve: portugál

         Felek

         Fellebbező: Portugál Köztársaság (képviselők: L. Inez Fernandes, J. Saraiva de Almeida, P. Barros da Costa és P. Estêvão meghatalmazottak)

         A másik fél az eljárásban: Európai Bizottság (képviselők: A. Sauka és B. Rechena meghatalmazottak)

         Rendelkező rész

                  1)

                  A Bíróság a fellebbezést elutasítja.

                  2)

                  A Bíróság a Portugál Köztársaságot kötelezi a költségek viselésére.

         (1)  HL C 35., 2019.1.28


title: T-808/17. sz. ügy: A Törvényszék 2019. december 3-i ítélete – Pethke kontra EUIPO („Közszolgálat – Tisztviselők – Értékelő jelentés – Az értékelési és fellebbviteli értékelési eljárások szabályszerűsége – A fellebbviteli értékelő pártatlanságának követelménye”)

text:
               27.1.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 27/30

      A Törvényszék 2019. december 3-i ítélete – Pethke kontra EUIPO
      (T-808/17. sz. ügy) (1)

      („Közszolgálat - Tisztviselők - Értékelő jelentés - Az értékelési és fellebbviteli értékelési eljárások szabályszerűsége - A fellebbviteli értékelő pártatlanságának követelménye”)
      (2020/C 27/36)
      Az eljárás nyelve: német

         Felek

         Felperes: Ralph Pethke (Alicante, Spanyolország) (képviselő: H. Tettenborn ügyvéd)

         Alperes: az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala (képviselők: A. Lukošiūtė meghatalmazott, segítője: B. Wägenbaur ügyvéd)

         Az ügy tárgya

      A felperes 2016. évre vonatkozó értékelő jelentésének megsemmisítése, valamint szükség szerint az EUIPO igazgatótanácsa 2017. október 18-i, a felperes panaszát elutasító határozatának megsemmisítése iránt az EUMSZ 270. cikk alapján benyújtott kérelem.

         Az ítélet rendelkező része

                  1)

                     A Törvényszék Ralph Pethke 2016. évre vonatkozó értékelő jelentését, valamint az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala (EUIPO) igazgatótanácsának 2017. október 18-i, R. Pethke panaszát elutasító határozatát megsemmisíti.

                  2)

                     A Törvényszék az EUIPO-t kötelezi a saját költségeinek, valamint a R. Pethke részéről felmerült költségeknek a viselésére.

         (1)  HL C 42., 2018.2.5.


title: C-270/19. P. sz. ügy: A Törvényszék (harmadik tanács) T-579/18. sz., WB kontra Bizottság ügyben 2019. január 23-án hozott ítélete ellen WB által 2019. március 28-án benyújtott fellebbezés

text:
               27.1.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 27/9

      A Törvényszék (harmadik tanács) T-579/18. sz., WB kontra Bizottság ügyben 2019. január 23-án hozott ítélete ellen WB által 2019. március 28-án benyújtott fellebbezés
      (C-270/19. P. sz. ügy)
      (2020/C 27/11)
      Az eljárás nyelve: román

         Felek

         Fellebbező: WB (képviselő: N. Ciocea ügyvéd)

         A másik fél az eljárásban: Európai Bizottság
      2019. december 3-i végzésével a Bíróság (hetedik tanács) a fellebbezést, mint nyilvánvalóan megalapozatlant, elutasította.


title: T-644/18. sz. ügy: A Törvényszék 2019. november 28-i ítélete – August Wolff kontra EUIPO – Faes Farma (DermoFaes Atopiderm) („Európai uniós védjegy – Felszólalási eljárás – A DermoFaes Atopiderm európai uniós szóvédjegy bejelentése – A korábbi Dermowas európai uniós szóvédjegy – Viszonylagos kizáró ok – Összetéveszthetőség – Az (EU) 2017/1001 rendelet 8. cikke (1) bekezdésének b) pontja”)

text:
               27.1.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 27/30

      A Törvényszék 2019. november 28-i ítélete – August Wolff kontra EUIPO – Faes Farma (DermoFaes Atopiderm)
      (T-644/18. sz. ügy) (1)

      („Európai uniós védjegy - Felszólalási eljárás - A DermoFaes Atopiderm európai uniós szóvédjegy bejelentése - A korábbi Dermowas európai uniós szóvédjegy - Viszonylagos kizáró ok - Összetéveszthetőség - Az (EU) 2017/1001 rendelet 8. cikke (1) bekezdésének b) pontja”)
      (2020/C 27/37)
      Az eljárás nyelve: angol

         Felek

         Felperes: Dr. August Wolff GmbH & Co. KG Arzneimittel (Bielefeld, Németország) (képviselő: A. Thünken ügyvéd)

         Alperes: az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala (EUIPO) (képviselők: J. Ivanauskas és H. O’Neill meghatalmazottak)

         A másik fél az EUIPO fellebbezési tanácsa előtti eljárásban, beavatkozó fél a Törvényszék előtti eljárásban: Faes Farma, SA (Lamiaco-Leioa, Spanyolország) (képviselők: A. Vela Ballesteros és S. Fernandez Malvar ügyvédek)

         Az ügy tárgya

      Az EUIPO második fellebbezési tanácsának a Dr. August Wolff és a Faes Farma közötti felszólalási eljárással kapcsolatban 2018. július 11-én hozott határozata (R 1305/2017-2. sz. ügy) ellen benyújtott kereset.

         Az ítélet rendelkező része

                  1)

                     A Törvényszék a keresetet elutasítja.

                  2)

                     A Törvényszék a Dr. August Wolff GmbH & Co. KG Arzneimittelt kötelezi saját költségeinek, valamint az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala (EUIPO) és a Faes Farma, SA részéről felmerült költségeknek a viselésére, ideértve az utóbbi által az EUIPO fellebbezési tanácsa előtti eljárással kapcsolatban szükségszerűen felmerült költségeit is.

         (1)  HL C 4., 2019.1.7.


title: C-271/19. P. sz. ügy: A Törvényszék (harmadik tanács) T-329/18. sz., WB kontra Bizottság ügyben 2019. január 23-án hozott ítélete ellen WB által 2019. március 28-án benyújtott fellebbezés

text:
               27.1.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 27/10

      A Törvényszék (harmadik tanács) T-329/18. sz., WB kontra Bizottság ügyben 2019. január 23-án hozott ítélete ellen WB által 2019. március 28-án benyújtott fellebbezés
      (C-271/19. P. sz. ügy)
      (2020/C 27/12)
      Az eljárás nyelve: román

         Felek

         Fellebbező: WB (képviselő: N. Ciocea ügyvéd)

         A másik fél az eljárásban: Európai Bizottság
      2019. december 3-i végzésével a Bíróság (hetedik tanács) a fellebbezést, mint nyilvánvalóan megalapozatlant, elutasította.


title: T-658/18. sz. ügy: A Törvényszék 2019. december 3-i ítélete – Hästens Sängar kontra EUIPO (Egy négyzetminta ábrázolása) („Európai uniós védjegy – Az Európai Uniót megjelölő nemzetközi lajstromozás – Egy négyzetmintát ábrázoló ábrás védjegy – Feltétlen kizáró ok – Megkülönböztető képesség hiánya – Az (EU) 2017/1001 rendelet 7. cikke (1) bekezdésének b) pontja”)

text:
               27.1.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 27/31

      A Törvényszék 2019. december 3-i ítélete – Hästens Sängar kontra EUIPO (Egy négyzetminta ábrázolása)
      (T-658/18. sz. ügy) (1)

      („Európai uniós védjegy - Az Európai Uniót megjelölő nemzetközi lajstromozás - Egy négyzetmintát ábrázoló ábrás védjegy - Feltétlen kizáró ok - Megkülönböztető képesség hiánya - Az (EU) 2017/1001 rendelet 7. cikke (1) bekezdésének b) pontja”)
      (2020/C 27/38)
      Az eljárás nyelve: angol

         Felek

         Felperes: Hästens Sängar AB (Köping, Svédország) (képviselők: M. Johansson és R. Wessman ügyvédek)

         Alperes: az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala (EUIPO) (képviselők: A. Söder, H. O’Neill és D. Gája meghatalmazottak)

         Az ügy tárgya

      Az EUIPO második fellebbezési tanácsának egy négyzetmintát ábrázoló ábrás védjegy Európai Uniót megjelölő nemzetközi lajstromozásával kapcsolatban 2018. augusztus 8-án hozott határozata (R 442/2018-2. sz. ügy) ellen benyújtott kereset.

         Az ítélet rendelkező része

                  1)

                     A Törvényszék a keresetet elutasítja.

                  2)

                     A Törvényszék a Hästens Sängar AB-t kötelezi a költségek viselésére.

         (1)  HL C 25., 2019.1.21.


title: C-797/19. sz. ügy: A Bundesfinanzhof (Németország) által 2019. október 24-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – B-GmbH kontra Finanzamt D

text:
               27.1.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 27/21

      A Bundesfinanzhof (Németország) által 2019. október 24-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – B-GmbH kontra Finanzamt D
      (C-797/19. sz. ügy)
      (2020/C 27/27)
      Az eljárás nyelve: német

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Bundesfinanzhof

         Az alapeljárás felei

         Felperes: B-GmbH

         Alperes: Finanzamt D

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdés

      Úgy kell-e értelmezni az EUMSZ 107. cikk (1) bekezdését, hogy az e rendelkezés hatálya alá tartozó állami támogatás áll fenn, ha valamely tagállam szabályozásai szerint egy tőketársaság költségeket fedező ellenérték nélkül folytatott gazdasági tevékenységből származó (tartós) veszteségét főszabály szerint rejtett osztaléknak kell ugyan tekinteni, és az ennek megfelelően nem csökkentheti a tőketársaság nyereségét, olyan tőketársaságok esetében azonban, amelyek esetében a szavazati jogok többségével közvetlenül vagy közvetve közjogi jogi személyek rendelkeznek, a tartósan veszteséges ügyletek e jogkövetkezményeit nem kell alkalmazni, ha az említett tőketársaságok közlekedés-, környezet-, szociál-, kultúr-, oktatás- vagy egészségpolitikai okokból végzik az érintett ügyleteket?


title: C-373/19. sz. ügy: A Bundesfinanzhof (Németország) által 2019. május 13-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Finanzamt München Abteilung III kontra Dubrovin & Tröger GbR – Aquatics

text:
               27.1.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 27/10

      A Bundesfinanzhof (Németország) által 2019. május 13-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Finanzamt München Abteilung III kontra Dubrovin & Tröger GbR – Aquatics
      (C-373/19. sz. ügy)
      (2020/C 27/13)
      Az eljárás nyelve: német

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Bundesfinanzhof

         Az alapeljárás felei

         Felperes: Finanzamt München Abteilung III

         Alperes: Dubrovin & Tröger GbR – Aquatics

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1.

                  Az úszásoktatás nyújtását is magában foglalja-e a közös hozzáadottértékadó-rendszerről szóló, 2006. november 28-i 2006/112/EK tanácsi irányelv (1) 132. cikke (1) bekezdésének i) és j) pontjában szereplő iskolai, illetve egyetemi oktatás fogalma?

                  2.

                  Valamely intézménynek a gyermek- és ifjúságnevelés, az iskolai, illetve egyetemi oktatás, a továbbképzés, illetve szakmai átképzés céljával létrehozott közintézményekéhez hasonló céllal létrehozott intézményként a közös hozzáadottértékadó-rendszerről szóló, 2006. november 28-i 2006/112/EK tanácsi irányelv 132. cikke (1) bekezdésének i) pontja értelmében történő elismerése következhet-e abból, hogy az ezen intézmény által nyújtott oktatás esetében alapvető képesség (a jelen ügyben az úszás) elsajátításáról van szó?

                  3.

                  A második kérdésre adandó nemleges válasz esetén: Feltétele-e a közös hozzáadottértékadó-rendszerről szóló, 2006. november 28-i 2006/112/EK tanácsi irányelv132. cikke (1) bekezdésének j) pontja szerinti adómentességnek, hogy az adóalany egyéni vállalkozó legyen?

         (1)  HL 2006. L 347., 1. o.; helyesbítések: HL 2007. L 335., 60. o.; HL 2015. L 323., 31. o.


title: T-748/19. sz. ügy: 2019. november 1-jén benyújtott kereset – The Vitec Group kontra Bizottság

text:
               27.1.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 27/48

      2019. november 1-jén benyújtott kereset – The Vitec Group kontra Bizottság
      (T-748/19. sz. ügy)
      (2020/C 27/52)
      Az eljárás nyelve: angol

         Felek

         Felperes: The Vitec Group plc (Richmond, Egyesült Királyság) (képviselők: C. McDonnell barrister, B. Goren solicitor, M. Peristeraki ügyvéd és K. Desai solicitor)

         Alperes: Európai Bizottság

         Kérelmek

      A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:

                  —

                  állapítsa meg, hogy nem áll fenn jogellenes állami támogatás, semmisítse meg az Egyesült Királyság által a CFC-csoportfinanszírozási mentességgel kapcsolatban végrehajtott SA.44896. számú állami támogatásról szóló, 2019. április 2-i bizottsági határozat 1. cikkét annyiban, amennyiben az megállapítja, hogy jogellenes állami támogatás áll fenn, és semmisítse meg az Egyesült Királyság arra való kötelezését, hogy téríttesse vissza a felperes által ezzel összefüggésben kapott állítólagos jogellenes állami támogatást (a megtámadott határozat 2. és 3. cikke);

                  —

                  másodlagosan semmisítse meg a megtámadott határozat 2. és 3. cikkét annyiban, amennyiben e rendelkezések az állítólagos állami támogatás felperessel való visszatéríttetésére kötelezik az Egyesült Királyságot; és

                  —

                  mindenesetre kötelezze a Bizottságot a felperes részéről ezen eljárással összefüggésben felmerült költségek viselésére.

            Jogalapok és fontosabb érvek
      Keresete alátámasztása érdekében a felperes kilenc jogalapra hivatkozik.

                  1.

                  Az első jogalap azon alapul, hogy a Bizottság a nem kereskedési pénzügyi nyereség elbírálása vonatkozásában félreértelmezte az Egyesült Királyság ellenőrzött külföldi társaságokra (EKT) vonatkozó szabályainak hátterét, célját és működését. A Bizottságnak a megtámadott határozatban tett megállapításai számos nyilvánvaló hibán alapulnak. Közelebbről a Bizottság nyilvánvaló hibákat követett el az Egyesült Királyság általános adórendszerének értelmezése során, az EKT-szabályozás céljainak értelmezése során, a csoportfinanszírozási mentesség különös hatályát illetően és a minősített hitelviszonyok meghatározását illetően.

                  2.

                  A második jogalap azon alapul, hogy a Bizottság hibásan minősítette a csoportfinanszírozási mentességet adómentességnek, és következésképpen előnynek. A nem kereskedési pénzügyi nyereséget illetően a csoportfinanszírozási mentesség adózási rendelkezésnek minősül, és részét képezi az EKT-szabályok hatálya meghatározásának, továbbá nem jelent szelektív előnyt. A Bizottság nem végzett mennyiségi elemzést annak bizonyítása érdekében, hogy előnyről van szó, és arra vonatkozó meggyőző bizonyíték hiányában, hogy a szóban forgó intézkedés előnyt jelent, a megtámadott határozatot meg kell semmisíteni.

                  3.

                  A harmadik jogalap azon alapul, hogy a Bizottság tévesen határozta meg az EKT-szabályok hatásainak értékelésére szolgáló referencia-rendszert, és tévesen tekintette az EKT-szabályokat az Egyesült Királyság általános társaságiadó-rendszerétől elkülönülő szabályrendszernek. A Bizottság félreértelmezte az EKT-szabályok célját, és nem vette figyelembe az Egyesült Királyság mérlegelési mozgásterét.

                  4.

                  A negyedik jogalap azon alapul, hogy a Bizottság az állami támogatásra vonatkozó elemzésében nyilvánvaló hibákat vétett, és az összeegyeztethetőség kérdésének vizsgálatakor hibás kritériumokat alkalmazott. A Bizottság nem ismerte el azt, hogy az egyesült királysági adóalap eltérő mértékű kockázatnak van kitéve akkor, ha a csoporthoz tartozó, az Egyesült Királyságban adóköteles társaságnak hiteleznek, illetve ha a csoporthoz tartozó, az Egyesült Királyságban nem adóköteles társaságnak hiteleznek, és észszerűtlenül arra a következtetésre jutott, hogy a csoporton belüli hitelezés a harmadik félnek való hitelezéshez hasonló.

                  5.

                  Az ötödik jogalap azon alapul, hogy még ha feltételezzük is, hogy a szóban forgó EKT-intézkedések első látásra az EUMSZ 107. cikk (1) bekezdése értelmében vett állami támogatásnak minősülnek, a megtámadott határozat tévesen állapította meg, hogy a szóban forgó intézkedéseknek az uniós állami támogatási szabályokkal való összeegyeztethetősége semmilyen indokkal nem védhető. Ezenkívül a megtámadott határozat észszerűtlen és következetlen, mivel a Bizottság helyesen elismerte, hogy a Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 (a nemzetközi és egyéb rendelkezésekről szóló 2010. évi adótörvény) 9A. részének 9. fejezete igazolható azokban az esetekben, amikor az 5. fejezet szerinti EKT-adóteher kizárólag az „Egyesült Királysághoz kötődő tőke” kritériuma miatt alkalmazandó, mivel e kritérium gyakorlati alkalmazása túlságosan nehéz lehet, ugyanakkor a Bizottság megfelelő indokolás nélkül azt állítja, hogy az említett 9. fejezet nem igazolható azokban az esetekben, amikor a jelentős személyi funkciók kritériuma eredményezi az említett 5. fejezet szerinti EKT-adóteher alkalmazását. Valójában a jelentős személyi funkciók kritériuma a gyakorlatban túlságosan nehezen alkalmazható, így a Bizottságnak meg kellett volna állapítania, hogy az említett 9. fejezet e kritérium alapján is igazolható, ezért arra kellett volna következtetnie, hogy nem áll fenn állami támogatás.

                  6.

                  A hatodik jogalap azon alapul, hogy amennyiben a megtámadott határozatot nem semmisítik meg, az, hogy e határozat végrehajtása keretében a felperessel visszatéríttetik az állítólag állami támogatást, uniós jogi alapelveket sértene, ideértve a letelepedés szabadságát és a szolgáltatásnyújtás szabadságát, tekintettel arra, hogy a felperes esetében a szóban forgó EKT-k más tagállamokban találhatók.

                  7.

                  A hetedik jogalap azon alapul, hogy a visszatéríttetésnek a megtámadott határozatban való elrendelése megalapozatlan, és uniós alapelveket sért.

                  8.

                  A nyolcadik jogalap azon alapul, hogy a Bizottság a megtámadott határozatban lényeges elemeket nem indokolt meg megfelelően, úgymint azon megállapítást, miszerint az említett 5. fejezet szerinti EKT-adóteher a jelentős személyi funkciók kritériuma alapján bármilyen nehézség vagy aránytalan teher nélkül alkalmazható.

                  9.

                  A kilencedik jogalap azon alapul, hogy a megtámadott határozat sérti a megfelelő ügyintézés elvét is, amely megköveteli, hogy a Bizottság által folytatott közigazgatási eljárás átlátható és kiszámítható legyen, és hogy határozatait észszerű határidőn belül meghozza. Nem észszerű az, hogy a Bizottságnak több mint négy évre volt szüksége ahhoz, hogy a jelen ügyben meghozza a vizsgálatot elrendelő határozatot, és az sem, hogy a vitatott intézkedés hatálybalépését követően több mint hat év elteltével hozott határozatot.


title: C-593/19. sz. ügy: A Bundesfinanzgericht (Außenstelle Graz) (Ausztria) által 2019. augusztus 5-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – SK Telecom Co. Ltd. kontra Finanzamt Graz-Stadt

text:
               27.1.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 27/11

      A Bundesfinanzgericht (Außenstelle Graz) (Ausztria) által 2019. augusztus 5-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – SK Telecom Co. Ltd. kontra Finanzamt Graz-Stadt
      (C-593/19. sz. ügy)
      (2020/C 27/14)
      Az eljárás nyelve: német

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Bundesfinanzgericht (Außenstelle Graz)

         Az alapeljárás felei

         Felperes: SK Telecom Co. Ltd.

         Alperes: Finanzamt Graz-Stadt

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1.

                  Úgy kell-e értelmezni a 2008/8/EK irányelv (1) 2. cikkével módosított 2006/112/EK irányelv (2) 59a. cikkének b) pontját, hogy a roaming valamely tagállamban – a belföldi mobilhálózathoz bejövő és kimenő kapcsolatok létesítése céljából történő hozzáférés formájában – az ideiglenesen belföldön tartózkodó „nem adóalany végfelhasználó” által történő igénybevétele belföldön történő „használatnak és igénybevételnek” minősül, amely a teljesítés helyének a harmadik országból e tagállamba történő áthelyezésére jogosít, noha sem a szolgáltatást nyújtó mobilszolgáltató, sem a végfelhasználó nincs a Közösség területén letelepedve, és a végfelhasználó nem is rendelkezik lakóhellyel vagy szokásos tartózkodási hellyel a Közösség területén?

                  2.

                  Úgy kell-e értelmezni a 2008/8/EK irányelv 2. cikkével módosított 2006/112/EK irányelv 59a. cikkének b) pontját, hogy az első kérdésben leírt – a 2008/8/EK irányelv 2. cikkével módosított 2006/112/EK irányelv 59. cikke alapján a Közösségen kívül található – távközlési szolgáltatások teljesítési helye áthelyezhető valamely tagállam területére pusztán annak alapján, hogy a távközlési szolgáltatásokat harmadik országban nem terheli az uniós jogi hozzáadottérték-adóval összehasonlítható adó, noha sem a szolgáltatást nyújtó mobilszolgáltató, sem a végfelhasználó nincs a Közösség területén letelepedve, és a végfelhasználó nem is rendelkezik lakóhellyel vagy szokásos tartózkodási hellyel a Közösség területén?

         (1)  A 2006/112/EK irányelvnek a szolgáltatásnyújtás teljesítési helye tekintetében történő módosításáról szóló, 2008. február 12-i 2008/8/EK tanácsi irányelv (HL 2008. L 44., 11. o.).

         (2)  A közös hozzáadottértékadó-rendszerről szóló, 2006. november 28-i 2006/112/EK tanácsi irányelv (HL 2006. L 347., 1. o.).


title: T-751/19. sz. ügy: 2019. november 4-én benyújtott kereset – Reckitt Benckiser Investments és társai kontra Bizottság

text:
               27.1.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 27/49

      2019. november 4-én benyújtott kereset – Reckitt Benckiser Investments és társai kontra Bizottság
      (T-751/19. sz. ügy)
      (2020/C 27/53)
      Az eljárás nyelve: angol

         Felek

         Felperesek: Reckitt Benckiser Investments Ltd (Slough, Egyesült Királyság) és öt másik felperes (képviselők: C. Quigley barrister, P. Halford és A. Langley solicitors)

         Alperes: Európai Bizottság

         Kérelmek

      A felperesek azt kérik, hogy a Törvényszék:

                  —

                  semmisítse meg az Egyesült Királyság által a CFC-csoportfinanszírozási mentességgel kapcsolatban végrehajtott SA.44896. számú állami támogatásról szóló, 2019. április 2-i bizottsági határozatot;

                  —

                  másodlagosan semmisítse meg a megtámadott határozat 2. cikkét annyiban, amennyiben az a felperesekre vonatkozik;

                  —

                  harmadlagosan semmisítse meg a megtámadott határozat 2. cikkét a csoportfinanszírozási mentesség alapján a 2017. november 24-ét megelőző időszakban nyújtott támogatásokat illetően annyiban, amennyiben az említett cikk a felperesekre vonatkozik;

                  —

                  mindenesetre kötelezze a Bizottságot a felperesek részéről ezen eljárással összefüggésben felmerült költségek viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek

      Keresetük alátámasztása érdekében a felperesek három jogalapra hivatkoznak.

                  1.

                  Az első jogalap azon alapul, hogy a megtámadott határozat 1. cikke a következő okokból jogellenes:

                              a.

                              a Bizottság tévesen alkalmazta a jogot és nyilvánvaló mérlegelési hibákat követett el, amikor megállapította, hogy a csoportfinanszírozási mentesség az EUMSZ 107. cikk (1) bekezdése értelmében vett (gazdasági) előnynek minősül, mivel különösen:

                                          i.

                                          nem vette figyelembe: az EKT-szabályoknak az Egyesült Királyság társaságiadó-rendszerébe való bevezetésének történeti hátterét; azon korlátozásokat, amelyeket az uniós jog alkalmazása jelent az Egyesült Királyság számára, különösen a letelepedés szabadságát; a területiséget, valamint a Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 törvénybe (a nemzetközi és egyéb rendelkezésekről szóló 2010. évi adótörvény) 2013. január 1-jei hatállyal beiktatott EKT-szabályok szerkezetének más szakpolitikai okait; valamint a tagállamokat – többek között az Egyesült Királyságot – az EKT-szabályok kialakítására vonatkozóan megillető adóztatási szuverenitás hatályát;

                                          ii.

                                          megállapította, hogy a nemzetközi és egyéb rendelkezésekről szóló 2010. évi adótörvény 9A. részének 9. fejezete szerinti kérelem választható jellege előnyt jelentő kedvező bánásmódnak minősül.

                              b.

                              a Bizottság tévesen alkalmazta a jogot és nyilvánvaló mérlegelési hibákat követett el, amikor megállapította, hogy a csoportfinanszírozási mentesség az EUMSZ 107. cikk (1) bekezdése értelmében vett szelektív előnynek minősül, mivel különösen:

                                          i.

                                          A releváns referenciakeretet illetőn:

                                                      1.

                                                      tévesen határozta meg a referenciakeretet úgy, hogy azt kizárólag az EKT-szabályok és/vagy kizárólag a nemzetközi és egyéb rendelkezésekről szóló 2010. évi adótörvény 9A. részének 5. fejezete alkotja;

                                                      2.

                                                      tévesen határozta meg a referenciarendszer célját úgy, hogy az kizárólag az egyesült királyságbeli tevékenységekből és eszközökből származó, az Egyesült Királyságból mesterségesen átirányított nyereség adóztatására irányul, és nem vette megfelelően figyelembe, hogy a releváns célzott ügyletek ténylegesen az egyesült királyságbeli adóalap eróziójának veszélyével járnak-e.

                                          ii.

                                          A referenciakerettől való eltérés megállapítását illetően:

                                                      1.

                                                      tévesen értékelte a jelentős személyi funkciók relevanciáját és jelentőségét;

                                                      2.

                                                      tévesen értékelte a „minősített hitelviszonyoknak” i. az Egyesült Királyságban illetőséggel rendelkező kapcsolt feleknek, illetve ii. a harmadik feleknek nyújtott hitelekkel való összehasonlíthatóságát;

                                                      3.

                                                      jogellenesen vette figyelembe az (EU) 2016/1164 tanácsi irányelvet; (1)

                                                      4.

                                                      hibásan értékelte azt, hogy a letelepedési szabadság megsértésének veszélye az EKT-k mentesített, illetve nem mentesített csoportjai esetében összehasonlítható.

                                          iii.

                                          Az állítólagos eltérés igazolását illetően:

                                                      1.

                                                      tévesen állapította meg, hogy a rendszer kezelhetőségének és alkalmazhatóságának szükségességével kapcsolatos igazolás nem terjed ki a jelentős személyi funkciókra;

                                                      2.

                                                      tévesen állapította meg, hogy a csoportfinanszírozási mentességet nem igazolja a letelepedési szabadságnak való megfelelésre hivatkozás.

                  2.

                  A második jogalap azon alapul, hogy a megtámadott határozat 2. cikke jogellenes, mivel sérti a jogos bizalmat, valamint a jogbiztonság és az arányosság elvét.

                  3.

                  A másodlagosan felhozott harmadik jogalap azon alapul, hogy a visszatéríttetést nem lehet elrendelni azon támogatások vonatkozásában, amelyeket a csoportfinanszírozási mentesség alapján 2017. november 24-ét, azaz az eljárás megindítását elrendelő bizottsági határozat közzétételét megelőzően nyújtottak.

         (1)  A belső piac működését közvetlenül érintő adókikerülési gyakorlatok elleni szabályok megállapításáról szóló, 2016. július 12-i (EU) 2016/1164 tanácsi irányelv (HL 2016. L 193., 1. o.; helyesbítés: HL 2018. L 48., 44. o.).


title: C-607/19. sz. ügy: A Bundesgerichtshof (Németország) által 2019. augusztus 12-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Husqvarna AB gegen Lidl E-Commerce International GmbH & Co. KG

text:
               27.1.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 27/11

      A Bundesgerichtshof (Németország) által 2019. augusztus 12-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Husqvarna AB gegen Lidl E-Commerce International GmbH & Co. KG
      (C-607/19. sz. ügy)
      (2020/C 27/15)
      Az eljárás nyelve: német

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Bundesgerichtshof

         Az alapeljárás felei

         Felperes: Husqvarna AB

         Alperes: Lidl E-Commerce International GmbH & Co. KG

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1.

                  A használat ötéves elmulasztása időtartamának lejártát megelőzően az európai uniós védjegyoltalom megszűnésének megállapítása iránt benyújtott viszontkereset esetében a közösségi védjegyről szóló rendelet (1) és az európai uniós védjegyről szóló rendelet (2) rendelkezéseit kell-e alkalmazni a közösségi védjegyről szóló rendelet 51. cikke (1) bekezdése a) pontjának és az európai uniós védjegyről szóló rendelet 58. cikke (1) bekezdése a) pontjának alkalmazásában a használat elmulasztása időtartamának számítása szempontjából irányadó időpont meghatározására?

                  2.

                  Az első kérdésre adandó igenlő válasz esetén: A használat ötéves elmulasztása időtartamának lejártát megelőzően az európai uniós védjegyoltalom megszűnésének megállapítása iránt benyújtott viszontkereset esetében a viszontkereset benyújtásának időpontját vagy a fellebbviteli bíróság előtti utolsó tárgyalás időpontját kell alapul venni a használat ötéves elmulasztásának a közösségi védjegyről szóló rendelet 51. cikke (1) bekezdésének a) pontja és az európai uniós védjegyről szóló rendelet 58. cikke (1) bekezdésének a) pontja szerinti időtartamának számítása során?

         (1)  A közösségi védjegyről szóló, 2009. február 26-i 207/2009/EK tanácsi rendelet (HL 2009. L 78., 2009. március 24., 1. o.; helyesbítés: HL 2017. L 142., 104. o.).

         (2)  Az európai uniós védjegyről szóló, 2017. június 14-i (EU) 2017/1001 európai parlamenti és tanácsi rendelet (HL 2017. L 154., 1. o.).


title: C-800/19. sz. ügy: A Sąd Apelacyjny w Warszawie (Lengyelország) által 2019. október 30-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – SM kontra Mittelbayerischer Verlag KG

text:
               27.1.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 27/22

      A Sąd Apelacyjny w Warszawie (Lengyelország) által 2019. október 30-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – SM kontra Mittelbayerischer Verlag KG
      (C-800/19. sz. ügy)
      (2020/C 27/28)
      Az eljárás nyelve: lengyel

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Sąd Apelacyjny w Warszawie

         Az alapeljárás felei

         Felperes: SM

         Alperes: Mittelbayerischer Verlag KG

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1)

                  Úgy kell-e értelmezni a polgári és kereskedelmi ügyekben a joghatóságról, valamint a határozatok elismeréséről és végrehajtásáról szóló, 2012. december 12-i 1215/2012/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (1) 7. cikkének 2. pontját, hogy az érdekek központján alapuló joghatósági ok alkalmazható a természetes személy személyiségi jogainak védelmére irányuló ügyben abban az esetben, ha az említett jogokat sértő tevékenységként megjelölt internetes publikáció sem közvetlenül, sem közvetve nem tartalmaz e konkrét természetes személyre vonatkozó információt, hanem az azon csoport (a jelen ügy konkrét kontextusában a nemzet) tekintetében tartalmaz felróható cselekményekre utaló információkat, illetve állításokat, amelyhez a felperes tartozik, és amelyek a felperes szerint sértik a személyiségi jogait?

                  2)

                  A személyiségi jogok interneten keresztül történő megsértése miatti vagyoni és nem vagyoni kártérítés iránti perekben az 1215/2012 rendelet 7. cikkének 2. pontjában meghatározott joghatósági okok vizsgálatakor, azaz annak vizsgálata során, hogy a nemzeti bíróság annak a helynek a bírósága-e, ahol a káresemény bekövetkezett vagy bekövetkezhet, figyelembe kell-e venni olyan körülményeket, mint:

                              —

                              azon internetes oldal alapvető célközönségét, amelyen a jogsértés történt,

                              —

                              az internetes oldal és a vitatott publikáció nyelvét,

                              —

                              az időtartamot, amelynek során a vitatott internetes információ hozzáférhető volt a nyilvánosság számára,

                              —

                              a felperes egyedi körülményeit – mint például a háborús múltját és jelenlegi társadalmi tevékenységét –, amelyekre a jelen ügyben az azon csoporttal szembeni állítások terjesztésének bírósági eljárásban történő megtámadásához való különös jog igazolása érdekében hivatkoztak, amelyhez a felperes tartozik?

         (1)  HL 2012. L 351., 1. o.


title: T-665/18. sz. ügy: A Törvényszék 2019. november 28-i ítélete – Soundio kontra EUIPO – Telefónica Germany (Vibble) („Európai uniós védjegy – Felszólalási eljárás – Az Európai Uniót megjelölő nemzetközi lajstromozás – Vibble szóvédjegy – A korábbi vybe német szóvédjegy – Viszonylagos kizáró ok – Összetéveszthetőség – Az (EU) 2017/1001 rendelet 8. cikke (1) bekezdésének b) pontja”)

text:
               27.1.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 27/32

      A Törvényszék 2019. november 28-i ítélete – Soundio kontra EUIPO – Telefónica Germany (Vibble)
      (T-665/18. sz. ügy) (1)

      („Európai uniós védjegy - Felszólalási eljárás - Az Európai Uniót megjelölő nemzetközi lajstromozás - Vibble szóvédjegy - A korábbi vybe német szóvédjegy - Viszonylagos kizáró ok - Összetéveszthetőség - Az (EU) 2017/1001 rendelet 8. cikke (1) bekezdésének b) pontja”)
      (2020/C 27/39)
      Az eljárás nyelve: angol

         Felek

         Felperes: Soundio A/S (Drammen, Norvégia) (képviselők: N. Köster és J. Albers ügyvédek)

         Alperes: az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala (EUIPO) (képviselők: D. Gája és H. O’Neill meghatalmazottak)

         A másik fél az EUIPO fellebbezési tanácsa előtti eljárásban, beavatkozó fél a Törvényszék előtti eljárásban: Telefónica Germany GmbH & Co. OHG (Düsseldorf, Németország) (képviselő: P. Neuwald ügyvéd)

         Az ügy tárgya

      Az EUIPO ötödik fellebbezési tanácsának az E-Plus Mobilfunk GmbH és a Soundio közötti felszólalási eljárással kapcsolatban 2018. szeptember 4-én hozott határozata (R 721/2018-5. sz. ügy) ellen benyújtott kereset.

         Az ítélet rendelkező része

                  1)

                     A Törvényszék a keresetet elutasítja.

                  2)

                     A Törvényszék a Soundio A/S-t kötelezi a költségek viselésére.

         (1)  HL C 16., 2019.1.14.


title: C-801/19. sz. ügy: Az Upravni sud u Zagrebu (Horvátország) által 2019. október 31-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – FRANCK d.d., Zagreb kontra Ministarstvo financija Republike Hrvatske, Samostalni sektor za drugostupanjski upravni postupak

text:
               27.1.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 27/23

      Az Upravni sud u Zagrebu (Horvátország) által 2019. október 31-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – FRANCK d.d., Zagreb kontra Ministarstvo financija Republike Hrvatske, Samostalni sektor za drugostupanjski upravni postupak
      (C-801/19. sz. ügy)
      (2020/C 27/29)
      Az eljárás nyelve: horvát

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Upravni sud u Zagrebu

         Az alapeljárás felei

         Felperes: FRANCK d.d., Zagreb

         Alperes: Ministarstvo financija Republike Hrvatske, Samostalni sektor za drugostupanjski upravni postupak, Zagreb

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1)

                  Minősülhet-e a héairányelv (1) 135. cikke (1) bekezdésének b) pontja értelmében vett „hitelnyújtásnak és -közvetítésnek, valamint a hiteleknek a hitelező által történő kezelésének” a pénzösszeg pénzügyi intézménynek nem minősülő felperes által az érintett összeg 1 %-ának megfelelő egyszeri díj fejében történő rendelkezésre bocsátása, annak ellenére, hogy a felperest a szerződés formálisan nem említi kölcsönadóként?

                  2)

                  A héairányelv 135. cikke (1) bekezdésének d) pontja értelmében vett „egyéb átruházható értékpapírnak” minősül-e a váltó, azaz a kiállító arra vonatkozó kötelezettségvállalását tartalmazó értékpapír, hogy az adott értékpapíron hitelezőként megjelölt személy, vagy ezen értékpapírt a későbbiekben jogszabályban meghatározott módon megszerző személy részére meghatározott pénzösszeget fizet ki?

                  3)

                  A felperes szolgáltatása, amely abból áll, hogy a felperes a váltóösszeg 1 %-ának megfelelő, a váltó kiállítójától beszedett díj fejében a kapott váltót faktoring társaság részére ruházza át, a faktoring társaságtól kapott összeget pedig a váltó kiállítója részére adja át, továbbá a faktoring társaság felé kezességet vállal, hogy a váltó kiállítója a váltó alapján létrejövő fizetési kötelezettségnek annak esedékességekor eleget tesz:

                              a)

                              a héairányelv 135. cikke (1) bekezdésének b) pontja alapján héamentes szolgáltatásnak; vagy

                              b)

                              a héairányelv 135. cikke (1) bekezdésének d) pontja alapján héamentes szolgáltatásnak minősül?

         (1)  A közös hozzáadottértékadó-rendszerről szóló, 2006. november 28-i 2006/112/EK tanácsi irányelv (HL 2006. L 347., 1. o.).


title: T-726/18. sz. ügy: A Törvényszék 2019. november 28-i ítélete – Mélin kontra Parlament („Intézményi jog – Az európai parlamenti képviselőket megillető költségtérítésekre és juttatásokra vonatkozó szabályzat – Parlamenti asszisztensi támogatás – A jogalap nélkül kifizetett összegek behajtása – Indokolási kötelezettség – A visszatéríttetést elrendelő határozat melléklete közlésének hiánya”)

text:
               27.1.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 27/32

      A Törvényszék 2019. november 28-i ítélete – Mélin kontra Parlament
      (T-726/18. sz. ügy) (1)

      („Intézményi jog - Az európai parlamenti képviselőket megillető költségtérítésekre és juttatásokra vonatkozó szabályzat - Parlamenti asszisztensi támogatás - A jogalap nélkül kifizetett összegek behajtása - Indokolási kötelezettség - A visszatéríttetést elrendelő határozat melléklete közlésének hiánya”)
      (2020/C 27/40)
      Az eljárás nyelve: francia

         Felek

         Felperes: Joëlle Mélin (Aubagne, Franciaország) (képviselők: F. Wagner ügyvéd)

         Alperes: Európai Parlament (képviselők: S. Seyr és M. Ecker meghatalmazott)

         Az ügy tárgya

      Az EUMSZ 263. cikken alapuló, a Parlament főtitkára által 2018. október 4-én hozott, a felperesnek parlamenti asszisztensi támogatás címén jogalap nélkül kifizetett 130 339,35 euró visszafizetésére vonatkozó határozat és az ezzel kapcsolatos 2018. október 10-i terhelési értesítés megsemmisítése iránti kérelem.

         Az ítélet rendelkező része

                  1)

                     A Törvényszék a Parlament főtitkára által 2018. október 4-én hozott, a felperesnek parlamenti asszisztensi támogatás címén jogalap nélkül kifizetett 130 339,35 euró visszafizetésére vonatkozó határozatot és az ezzel kapcsolatos 2018. október 10-i terhelési értesítést megsemmisíti.

                  2)

                     A Parlament köteles a költségek viselésére.

         (1)  HL C 65., 2019.2.18.


title: T-752/19. sz. ügy: 2019. november 5-én benyújtott kereset – Inchcape kontra Bizottság

text:
               27.1.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 27/51

      2019. november 5-én benyújtott kereset – Inchcape kontra Bizottság
      (T-752/19. sz. ügy)
      (2020/C 27/54)
      Az eljárás nyelve: angol

         Felek

         Felperes: Inchcape plc (London, Egyesült Királyság) (képviselő: M. Anderson solicitor)

         Alperes: Európai Bizottság

         Kérelmek

      A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:

                  —

                  semmisítse meg az Egyesült Királyság által a CFC-csoportfinanszírozási mentességgel kapcsolatban végrehajtott SA.44896. számú állami támogatásról szóló, 2019. április 2-i (EU) 2019/1352 bizottsági határozatot teljes egészében annyiban, amennyiben az a felperesre vonatkozik;

                  —

                  másodlagosan állapítsa meg, hogy a visszatéríttetendő támogatás összegének meghatározásakor figyelembe kell venni azon veszteséglevonásokat, kedvezményeket, illetve mentességeket, amelyeket a kérelmező igénybe vehetett akkor, amikor a csoportfinanszírozási mentességet kérelmezte, vagy amelyeket a kérelmező akkor vehetett volna igénybe, ha nem kérelmezte volna a csoportfinanszírozási mentességet, éspedig mindkét esetben akkor is, ha az e veszteséglevonások, kedvezmények, illetve mentességek igénybevételéhez való jog az Egyesült Királyság joga értelmében már elévült, és függetlenül attól, hogy azok automatikusak-e, vagy sem;

                  —

                  kötelezze az alperest a felperes költségeinek viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek

      Keresete alátámasztása érdekében a felperes kilenc jogalapra hivatkozik.

                  1.

                  Az első jogalap azon alapul, hogy az alperes nem bizonyította, hogy a csoportfinanszírozási mentesség előnyt jelent. A felperes azzal érvel, hogy az alperes nem bizonyította, hogy fennáll az előny minden olyan esetben, amikor a csoportfinanszírozási mentességet kérelmezték.

                  2.

                  A második jogalap azon alapul, hogy nem történt állami vagy állami források révén történő beavatkozás. A Bizottság nem bizonyította, hogy a csoportfinanszírozási mentesség kérelmezése ténylegesen az egyesült királysági társaságiadó-fizetési kötelezettség csökkenését eredményezte.

                  3.

                  A harmadik jogalap azon alapul, hogy a csoportfinanszírozási mentesség nem részesít előnyben bizonyos vállalkozásokat vagy bizonyos áruk termelését. A felperes azzal érvel, hogy az alperes hibát követett el, mivel i. a referenciarendszert túlságosan szűken úgy határozta meg, hogy azt a Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 (a nemzetközi és egyéb rendelkezésekről szóló 2010. évi adótörvény) 9A. részében foglalt szabályok alkotják, nem pedig az Egyesült Királyság tágabb társaságiadó-rendszere; ii. nem értelmezte úgy, hogy a nemzetközi és egyéb rendelkezésekről szóló 2010. évi adótörvény 9A. részének 9. fejezete nem tér el ugyanezen rész 5. fejezetétől; és iii. nem ismerte el, hogy még ha az említett 9. fejezet az 5. fejezettől való eltérést is jelent, azt igazolja az említett 9A. rész jellege, illetve általános szerkezete.

                  4.

                  A negyedik jogalap azon alapul, hogy a csoportfinanszírozási mentesség nem érinti a tagállamok közötti kereskedelmet. A felperes szerint a Bizottság tévesen állapította meg, hogy a csoportfinanszírozási mentesség alkalmas arra, hogy befolyásolja a multinacionális csoportok azzal kapcsolatos döntéseit, hogy az Európai Unióban hol helyezzék el a csoportfinanszírozási funkcióikat és székhelyüket.

                  5.

                  Az ötödik jogalap azon alapul, hogy a csoportfinanszírozási mentesség nem torzítja a versenyt, és nem is fenyeget azzal. A felperes szerint a Bizottság nem bizonyította, hogy a csoportfinanszírozási mentesség kérelmezése ténylegesen az egyesült királysági társaságiadó-fizetési kötelezettség csökkenését eredményezte.

                  6.

                  A hatodik jogalap azon alapul, hogy az állítólagos támogatás visszatéríttetése ellentétes lenne az európai uniós jog általános elveivel. A felperes azzal érvel, hogy a nemzetközi és egyéb rendelkezésekről szóló 2010. évi adótörvény 9A. része 5. fejezetének 371EB. szakasza szerinti jelentős személyi funkciók kritériumát jogbizonytalanság jellemzi, továbbá hogy az Egyesült Királyság mérlegelési mozgástérrel rendelkezett e jogbizonytalanság megszüntetését illetően, és hogy az alperes megsértette azon kötelezettségét, hogy valamennyi releváns tényezőt átfogóan elemezze. A támogatás visszatéríttetésének elrendelésével a Bizottság megsértette az (EU) 2015/1589 tanácsi rendelet (1) 16. cikkének (1) bekezdését, amely tiltja a támogatás visszatéríttetését abban az esetben, ha a visszatéríttetés sértené az európai uniós jog valamely általános elvét.

                  7.

                  A hetedik jogalap azon alapul, hogy a szelektív előnyt kiküszöbölné és a visszatéríttetés nem lenne szükséges abban az esetben, ha az Egyesült Királyság a csoportfinanszírozási mentességet visszamenőlegesen kiterjesztené az upstream hitelezésre és a harmadik feleknek történő hitelezésre. A felperes azzal érvel, hogy az alperes nem ismerte el, hogy az ilyen kiterjesztés bármilyen szelektív előnyt kiküszöbölne (feltéve, hogy ilyen előny fennáll), és ebben az esetben nem lenne szó az európai uniós jog értelmében visszatéríttetendő jogellenes állami támogatásról.

                  8.

                  A nyolcadik jogalap azon alapul, hogy a visszatéríttetendő támogatás összegének meghatározásakor figyelembe kell venni azon veszteséglevonásokat, kedvezményeket, illetve mentességeket, amelyeket a kérelmező igénybe vehetett (kérelem, illetve választás útján vagy automatikusan) akkor, amikor a csoportfinanszírozási mentességet kérelmezte, vagy amelyeket a kérelmező akkor vehetett volna igénybe, ha nem kérelmezte volna a csoportfinanszírozási mentességet, éspedig akkor is, ha az e veszteséglevonások, kedvezmények, illetve mentességek igénybevételéhez való jog az Egyesült Királyság joga értelmében már elévült. A felperes azzal érvel, hogy a megtámadott határozat (203) preambulumbekezdésének ez a helyes értelmezése, azonban amennyiben azt mégsem így kellene értelmezni, a megtámadott határozat hibás, mivel e veszteséglevonások, kedvezmények, illetve mentességek figyelmen kívül hagyása a támogatás összegének túlértékeléséhez vezetne, ami a belső piacon a verseny torzulását eredményezné.

                  9.

                  A kilencedik jogalap azon alapul, hogy a Bizottság nem fejtette ki a minősített forrásokkal kapcsolatos mentességgel és a kamatmegfelelési adómentességgel kapcsolatos indokait, és nem elemezte átfogóan valamennyi releváns tényezőt. A felperes azzal érvel, hogy az alperes nem tett különbséget a nemzetközi és egyéb rendelkezésekről szóló 2010. évi adótörvény 9A. részének 9. fejezetében foglalt három elkülönülő mentesség között, amelyek egymástól függetlenül alkalmazandók, és nem értelmezte úgy, hogy a minősített forrásokkal kapcsolatos mentesség és a kamatmegfelelési adómentesség nem jelent referenciát a jelentős személyi funkciók kritériumához, és hogy a kamatmegfelelési adómentességnek a 9. fejezetben való léte azt bizonyítja, hogy az alperes tévesen túlságosan szűken határozta meg a referenciarendszert úgy, hogy azt az említett 9A. részben foglalt szabályok alkotják, nem pedig az Egyesült Királyság tágabb társaságiadó-rendszere.

         (1)  Az Európai Unió működéséről szóló szerződés 108. cikkének alkalmazására vonatkozó részletes szabályok megállapításáról szóló, 2015. július 13-i (EU) 2015/1589 tanácsi rendelet (HL 2015. L 248., 9. o.).


title: T-736/18. sz. ügy: A Törvényszék 2019. november 28-i ítélete – Runnebaum Invest kontra EUIPO – Berg Toys Beheer (Bergsteiger) („Európai uniós védjegy – Felszólalási eljárás – A Bergsteiger európai uniós szóvédjegy bejelentése – BERG korábbi Benelux szóvédjegy, európai uniós ábrás és szóvédjegy – Viszonylagos kizáró ok – Az (EU) 2017/1001 rendelet 47. cikkének (1) és (2) bekezdése – A tényleges használat bizonyítása iránti kérelem elfogadhatósága – Az összetéveszthetőség hiánya – A 2017/1001 rendelet 8. cikke (1) bekezdésének b) pontja”)

text:
               27.1.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 27/33

      A Törvényszék 2019. november 28-i ítélete – Runnebaum Invest kontra EUIPO – Berg Toys Beheer (Bergsteiger)
      (T-736/18. sz. ügy) (1)

      („Európai uniós védjegy - Felszólalási eljárás - A Bergsteiger európai uniós szóvédjegy bejelentése - BERG korábbi Benelux szóvédjegy, európai uniós ábrás és szóvédjegy - Viszonylagos kizáró ok - Az (EU) 2017/1001 rendelet 47. cikkének (1) és (2) bekezdése - A tényleges használat bizonyítása iránti kérelem elfogadhatósága - Az összetéveszthetőség hiánya - A 2017/1001 rendelet 8. cikke (1) bekezdésének b) pontja”)
      (2020/C 27/41)
      Az eljárás nyelve: angol

         Felek

         Felperes: Runnebaum Invest GmbH (Diepholz, Németország) (képviselő: W. Prinz ügyvéd)

         Alperes: az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala (EUIPO) (képviselők: J. Crespo Carrillo és H. O’Neill meghatalmazottak)

         A másik fél az EUIPO fellebbezési tanácsa előtti eljárásban, beavatkozó fél a Törvényszék előtti eljárásban: Berg Toys Beheer BV (Ede, Hollandia) (képviselő: E. van Gelderen ügyvéd)

         Az ügy tárgya

      Az EUIPO negyedik fellebbezési tanácsának a Berg Toys Beheer és a Runnebaum Invest közötti felszólalási eljárással kapcsolatban 2018. október 22-én hozott határozata (R 572/2018-4. sz. ügy) ellen benyújtott kereset.

         Az ítélet rendelkező része

                  1)

                     A Törvényszék hatályon kívül helyezi az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala (EUIPO) negyedik fellebbezési tanácsának 2018. október 22-én hozott határozatát (R 572/2018-4. sz. ügy).

                  2)

                     Az EUIPO viseli a saját költségeit, valamint a Runnebaum Invest GmbH részéről felmerült költségeket.

                  3)

                     A Berg Toys Beheer BV viseli a saját költségeit.

         (1)  HL C 65., 2019.2.18.


title: C-870/19. sz. ügy: A Sofiyski rayonen sad (Bulgária) által 2019. november 4-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – „DSK Bank” EAD és „FrontEx International” EAD

text:
               27.1.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 27/24

      A Sofiyski rayonen sad (Bulgária) által 2019. november 4-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – „DSK Bank” EAD és „FrontEx International” EAD
      (C-870/19. sz. ügy)
      (2020/C 27/30)
      Az eljárás nyelve: bolgár

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Sofiyski rayonen sad

         Az alapeljárás felei

         Jogosultak a fizetési meghagyásos eljárásokban:„DSK Bank” EAD és „FrontEx International” EAD

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1.

                  Az uniós fogyasztóvédelmi jog vagy egyéb alapvető jogok megsértésének minősül-e önmagában az a körülmény, hogy valamely nemzeti bíróság munkaterhe jelentősen meghaladja az azonos fokon eljáró többi bíróság munkaterhét, és az előbbi bíróság bírája ezért nem tudja egyszerre azon elé terjesztett okiratokat is megvizsgálni, amelyek alapján ideiglenes végrehajtást kell vagy lehet elrendelni, és határozatait észszerű időn belül meghozni?

                  2.

                  Meg kell-e tagadnia a nemzeti bíróságnak olyan határozatok meghozatalát, amelyek végrehajtást eredményezhetnek, ha a fogyasztó nem él ellentmondással, amennyiben a nemzeti bíróság részéről alapos gyanú merül fel arra vonatkozóan, hogy a kérelem egy fogyasztói szerződésben alkalmazott tisztességtelen feltételen alapul és az ügy iratai nem tartalmaznak ezt alátámasztó megcáfolhatatlan bizonyítékokat?

                  3.

                  A második kérdésre adandó nemleges válasz esetén a nemzeti bíróság – ha részéről az említett gyanú merül fel – felhívhatja-e az eladónak vagy szolgáltatónak minősülő szerződő felet további bizonyítékok benyújtására, jóllehet a nemzeti jog szerint a kötelezett ellentmondása hiányában nem rendelkezik ilyen hatáskörrel olyan eljárásban, amelyben esetleg végrehajtható határozatot hoznak?

                  4.

                  A fogyasztói jogot harmonizáló irányelvekkel összefüggésben olyan esetekben is alkalmazni kell-e az uniós jog által bevezetett, bizonyos körülményeknek a nemzeti bíróság által hivatalból történő megállapítására vonatkozó követelményeket, amelyekben a nemzeti jogalkotó olyan nemzeti törvény útján biztosít szélesebb körű védelmet (több jogot) a fogyasztóknak, amely törvény egy ilyen szélesebb körű védelem biztosítását lehetővé tevő irányelv rendelkezését ülteti át?


title: T-672/18. sz. ügy: A Törvényszék 2019. november 22-i végzése – Pyke kontra EUIPO – Paglieri (CLIOMAKEUP) („Európai uniós védjegy – Felszólalási eljárás – A felszólalás visszavonása – Okafogyottság”)

text:
               27.1.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 27/34

      A Törvényszék 2019. november 22-i végzése – Pyke kontra EUIPO – Paglieri (CLIOMAKEUP)
      (T-672/18. sz. ügy) (1)

      („Európai uniós védjegy - Felszólalási eljárás - A felszólalás visszavonása - Okafogyottság”)
      (2020/C 27/42)
      Az eljárás nyelve: olasz

         Felek

         Felperes: Pyke Srl (Milánó, Olaszország) (képviselők: P. Roncaglia, F. Rossi, N. Parrotta és R. Perotti ügyvédek)

         Alperes: az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala (EUIPO) (képviselő: L. Rampini meghatalmazott)

         A másik fél az EUIPO fellebbezési tanácsa előtti eljárásban, beavatkozó fél a Törvényszék előtti eljárásban: Paglieri SpA (Alessandria, Olaszország) (képviselők: A. Perani és G. Ghisletti ügyvédek)

         Az ügy tárgya

      Az EUIPO ötödik fellebbezési tanácsának a Paglieri és a Pyke közötti felszólalási eljárással kapcsolatban 2018. augusztus 28-án hozott határozata (R 2675/2017-5. sz. ügy) ellen benyújtott kereset.

         A végzés rendelkező része

                  1)

                     A keresetről már nem szükséges határozni.

                  2)

                     A Törvényszék a Pyke Srl-t és a Paglieri SpA-t kötelezi saját költségeiknek, valamint fele-fele arányban az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala (EUIPO) költségeinek viselésére.

         (1)  HL C 25., 2019.1.21.