title: C-34/18. sz. ügy: A Bíróság (harmadik tanács) 2019. szeptember 19-i ítélete (a Fővárosi Ítélőtábla [Magyarország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) –Lovasné Tóth Ottília kontra ERSTE Bank Hungary Zrt. (Előzetes döntéshozatal – Fogyasztóvédelem – 93/13/EGK irányelv – A fogyasztókkal kötött szerződésekben alkalmazott tisztességtelen feltételek – A 3. cikk (1) és (3) bekezdése – A 93/13/EGK irányelv melléklete – Az 1. pont m) és q) alpontja – Jelzálogkölcsön-szerződés – Közjegyzői okirat – A végrehajtási záradék közjegyző általi kibocsátása – A bizonyítási teher megfordulása – Az 5. cikk (1) bekezdése – Világos és érthető megfogalmazás)

text:
               25.11.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 399/8

      A Bíróság (harmadik tanács) 2019. szeptember 19-i ítélete (a Fővárosi Ítélőtábla [Magyarország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) –Lovasné Tóth Ottília kontra ERSTE Bank Hungary Zrt.
      (C-34/18. sz. ügy) (1)

      (Előzetes döntéshozatal - Fogyasztóvédelem - 93/13/EGK irányelv - A fogyasztókkal kötött szerződésekben alkalmazott tisztességtelen feltételek - A 3. cikk (1) és (3) bekezdése - A 93/13/EGK irányelv melléklete - Az 1. pont m) és q) alpontja - Jelzálogkölcsön-szerződés - Közjegyzői okirat - A végrehajtási záradék közjegyző általi kibocsátása - A bizonyítási teher megfordulása - Az 5. cikk (1) bekezdése - Világos és érthető megfogalmazás)
      (2019/C 399/08)
      Az eljárás nyelve: magyar

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Fővárosi Ítélőtábla

         Az alapeljárás felei

         Felperes: Lovasné Tóth Ottília

         Alperes: ERSTE Bank Hungary Zrt.

         Rendelkező rész

                  1)

                  A fogyasztókkal kötött szerződésekben alkalmazott tisztességtelen feltételekről szóló, 1993. április 5-i 93/13/EGK tanácsi irányelv 3. cikkének az ezen irányelv mellékletében foglalt 1. pont q) alpontjával összefüggésben olvasott (3) bekezdését akként kell értelmezni, hogy az nem minősíti általános jelleggel és minden további vizsgálat nélkül tisztességtelennek az egyedileg meg nem tárgyalt olyan szerződési feltételt, amelynek tárgya vagy hatása az, hogy a bizonyítási kötelezettséget a fogyasztó hátrányára megfordítja.

                  2)

                  A 93/13 irányelv 3. cikkének az ezen irányelv mellékletében foglalt 1. pont q) alpontjával összefüggésben olvasott (3) bekezdését akként kell értelmezni, hogy az egyrészt nem terjed ki az olyan feltételre, amelynek tárgya vagy hatása az, hogy annak alapján a fogyasztó megalapozottan feltételezi, hogy köteles az összes szerződéses kötelezettségét még akkor is teljesíteni, ha úgy véli, hogy bizonyos szolgáltatásokkal nem tartozik, amennyiben e feltétel az alkalmazandó nemzeti szabályozást figyelembe véve nem változtat a fogyasztó jogi helyzetén, másrészt pedig e rendelkezés kiterjed az olyan feltételre, amelynek tárgya vagy hatása az, hogy gátolja a fogyasztó jogainak érvényesítését peres eljárás kezdeményezése vonatkozásában, vagy más jogorvoslati lehetőség igénybevételében, amennyiben a fennmaradó esedékes összeget olyan közjegyzői ténytanúsítvány állapítja meg, amely lehetővé teszi a hitelező számára, hogy a jogvitát egyoldalúan és véglegesen lezárja.

                  3)

                  A 93/13 irányelv 5. cikkét akként kell értelmezni, hogy az nem követeli meg, hogy az eladó vagy szolgáltató további információkkal szolgáljon olyan feltételre vonatkozóan, amelyet világosan fogalmaztak meg, viszont amelynek joghatásai csak olyan nemzeti jogszabályi rendelkezések értelmezésével állapíthatók meg, amelyek nem képezik egységes ítélkezési gyakorlat tárgyát.

                  4)

                  A 93/13 irányelv 3. cikkének az ezen irányelv mellékletében foglalt 1. pont m) alpontjával összefüggésben olvasott (3) bekezdését akként kell értelmezni, hogy az nem terjed ki az olyan szerződési feltételre, amely feljogosítja az eladót vagy szolgáltatót annak egyoldalú megítélésére, hogy a fogyasztó szerződésszerűen teljesítette-e az őt terhelő szolgáltatást.

         (1)  HL C 240., 2018.7.9


title: C-47/18. sz. ügy: A Bíróság (első tanács) 2019. szeptember 18-i ítélete (az Oberlandesgericht Wien [Ausztria] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Skarb Pánstwa Rzeczpospolitej Polskiej – Generalny Dyrektor Dróg Krajowych i Autostrad kontra az Alpine Bau GmbH felszámolójaként eljáró Stephan Riel (Előzetes döntéshozatal – 1215/2012/EU rendelet – Joghatóság polgári és kereskedelmi ügyekben – Hatály – Az 1. cikk (2) bekezdésének b) pontja – Csődeljárás, kényszeregyezség és hasonló eljárások – Kizártság – Valamely követelés fennállásának abból a célból történő megállapítása iránt indított kereset, hogy azt fizetésképtelenségi eljárás keretében nyilvántartásba vegyék – Az 1346/2000/EK rendelet alkalmazása – 41. cikk – A követelés bejelentésének tartalma – Fizetésképtelenségi főeljárás és másodlagos fizetésképtelenségi eljárás – Perfüggőség és összefüggő eljárások – Az 1215/2012 rendelet 29. cikke (1) bekezdésének analógia útján történő alkalmazása – Megengedhetetlenség)

text:
               25.11.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 399/9

      A Bíróság (első tanács) 2019. szeptember 18-i ítélete (az Oberlandesgericht Wien [Ausztria] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Skarb Pánstwa Rzeczpospolitej Polskiej – Generalny Dyrektor Dróg Krajowych i Autostrad kontra az Alpine Bau GmbH felszámolójaként eljáró Stephan Riel
      (C-47/18. sz. ügy) (1)

      (Előzetes döntéshozatal - 1215/2012/EU rendelet - Joghatóság polgári és kereskedelmi ügyekben - Hatály - Az 1. cikk (2) bekezdésének b) pontja - Csődeljárás, kényszeregyezség és hasonló eljárások - Kizártság - Valamely követelés fennállásának abból a célból történő megállapítása iránt indított kereset, hogy azt fizetésképtelenségi eljárás keretében nyilvántartásba vegyék - Az 1346/2000/EK rendelet alkalmazása - 41. cikk - A követelés bejelentésének tartalma - Fizetésképtelenségi főeljárás és másodlagos fizetésképtelenségi eljárás - Perfüggőség és összefüggő eljárások - Az 1215/2012 rendelet 29. cikke (1) bekezdésének analógia útján történő alkalmazása - Megengedhetetlenség)
      (2019/C 399/09)
      Az eljárás nyelve: német

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Oberlandesgericht Wien

         Az alapeljárás felei

         Felperes: Skarb Pánstwa Rzeczpospolitej Polskiej – Generalny Dyrektor Dróg Krajowych i Autostrad

         Alperes: az Alpine Bau GmbH felszámolójaként eljáró Stephan Riel

         Rendelkező rész

                  1)

                  A polgári és kereskedelmi ügyekben a joghatóságról, valamint a határozatok elismeréséről és végrehajtásáról szóló, 2012. december 12-i 1215/2012/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet 1. cikke (2) bekezdésének b) pontját akként kell értelmezni, hogy e rendelet hatálya alól ki van zárva az alapeljárás tárgyát képezőhöz hasonló, követelések fennállásának abból a célból történő megállapítása iránt indított kereset, hogy azokat fizetésképtelenségi eljárás keretében nyilvántartásba vegyék.

                  2)

                  Az 1215/2012 rendelet 29. cikkének (1) bekezdését akként kell értelmezni, hogy azt még analógia útján sem lehet alkalmazni az alapeljárás tárgyát képezőhöz hasonló olyan keresetre, amely ki van zárva e rendelet hatálya alól, viszont amely az 1346/2000 rendelet hatálya alá tartozik.

                  3)

                  A fizetésképtelenségi eljárásról szóló, 2000. május 29-i 1346/2000/EK tanácsi rendelet 41. cikkét akként kell értelmezni, hogy valamely fizetésképtelenségi eljárás keretében a hitelező anélkül is bejelenthet egy követelést, hogy hivatalosan megjelölné e követelés keletkezésének időpontját, amennyiben azon tagállam joga, amelynek területén ezt az eljárást megindították, nem írja elő ezen időpont megjelölésének kötelezettségét, e megjelölés pedig különösebb nehézség nélkül levezethető az e 41. cikk szerinti igazoló iratokból, aminek értékelése a hatáskörrel rendelkező, a követelések igazolása tárgyában eljáró hatóság feladata.

         (1)  HL C 142., 2018.4.23


title: C-63/18. sz. ügy: A Bíróság (ötödik tanács) 2019. szeptember 26-i ítélete (a Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia [Olaszország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Vitali SpA kontra Autostrade per l’Italia SpA (Előzetes döntéshozatal – EUMSZ 49. és EUMSZ 56. cikk – Közbeszerzési szerződések odaítélése – 2014/24/EU irányelv – 71. cikk – Alvállalkozás – Az alvállalkozás igénybevételének a lehetőségét a közbeszerzési szerződésben foglalt teljes összeg 30 %-ára korlátozó nemzeti szabályozás)

text:
               25.11.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 399/10

      A Bíróság (ötödik tanács) 2019. szeptember 26-i ítélete (a Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia [Olaszország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Vitali SpA kontra Autostrade per l’Italia SpA
      (C-63/18. sz. ügy) (1)

      (Előzetes döntéshozatal - EUMSZ 49. és EUMSZ 56. cikk - Közbeszerzési szerződések odaítélése - 2014/24/EU irányelv - 71. cikk - Alvállalkozás - Az alvállalkozás igénybevételének a lehetőségét a közbeszerzési szerződésben foglalt teljes összeg 30 %-ára korlátozó nemzeti szabályozás)
      (2019/C 399/10)
      Az eljárás nyelve: olasz

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia

         Az alapeljárás felei

         Felperes: Vitali SpA

         Alperes: Autostrade per l’Italia SpA

         Rendelkező rész

      A 2015. november 24-i (EU) 2015/2170 felhatalmazáson alapuló bizottsági rendelettel módosított, a közbeszerzésről és a 2004/18/EK irányelv hatályon kívül helyezéséről szóló, 2014. február 26-i 2014/24/EU európai parlamenti és tanácsi irányelvet úgy kell értelmezni, hogy azzal ellentétes az olyan nemzeti szabályozás, mint amelyről az alapügyben szó van, amely 30 %-ra korlátozza a szerződés azon részét, amelyet az ajánlattevő harmadik személyeknek alvállalkozásba adhat.

         (1)  HL C 166., 2018.5.14.


title: C-95/18. és C-96/18. sz. egyesített ügyek: A Bíróság (negyedik tanács) 2019. szeptember 19-i ítélete (a Hoge Raad der Nederlanden [Hollandia] előzetes döntéshozatal iránti kérelmei) – Sociale Verzekeringsbank kontra F. van den Berg (C-95/18), H. D. Giesen (C-95/18), C. E. Franzen (C-96/18) (Előzetes döntéshozatal – Migráns munkavállalók szociális biztonsága – 1408/71/EGK rendelet – 13. cikk – Alkalmazandó jogszabályok – Az 1408/71/EGK rendelet hatálya alá tartozó, valamely tagállamban lakóhellyel rendelkező személy – Az öregségi biztosítási rendszerbe vagy a családi támogatások közé tartozó ellátások – Lakóhely szerinti tagállam és foglalkoztatás szerinti tagállam – Megtagadás)

text:
               25.11.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 399/10

      A Bíróság (negyedik tanács) 2019. szeptember 19-i ítélete (a Hoge Raad der Nederlanden [Hollandia] előzetes döntéshozatal iránti kérelmei) – Sociale Verzekeringsbank kontra F. van den Berg (C-95/18), H. D. Giesen (C-95/18), C. E. Franzen (C-96/18)
      (C-95/18. és C-96/18. sz. egyesített ügyek) (1)

      (Előzetes döntéshozatal - Migráns munkavállalók szociális biztonsága - 1408/71/EGK rendelet - 13. cikk - Alkalmazandó jogszabályok - Az 1408/71/EGK rendelet hatálya alá tartozó, valamely tagállamban lakóhellyel rendelkező személy - Az öregségi biztosítási rendszerbe vagy a családi támogatások közé tartozó ellátások - Lakóhely szerinti tagállam és foglalkoztatás szerinti tagállam - Megtagadás)
      (2019/C 399/11)
      Az eljárás nyelve: holland

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Hoge Raad der Nederlanden

         Az alapeljárás felei

         Felperes: Sociale Verzekeringsbank

         Alperesek: F. van den Berg (C-95/18), H. D. Giesen (C-95/18), C. E. Franzen (C-96/18)

         Rendelkező rész

                  1)

                  Az EUMSZ 45. és EUMSZ 48. cikket úgy kell értelmezni, hogy azokkal nem ellentétes valamely tagállam azon jogszabálya, amely alapján az e tagállamban lakóhellyel rendelkező és az 1996. december 2-i 118/97/EK tanácsi rendelettel módosított és naprakésszé tett, a 2006. december 18-i 1992/2006/EK európai parlamenti és tanácsi rendelettel módosított, a szociális biztonsági rendszereknek a Közösségen belül mozgó munkavállalókra, önálló vállalkozókra és családtagjaikra történő alkalmazásáról szóló, 1971. június 14-i 1408/71/EGK tanácsi rendelet 13. cikke alapján a foglalkoztatás helye szerinti tagállam szociális biztonsági jogszabályainak hatálya alá tartozó migráns munkavállaló e lakóhely szerinti állam társadalombiztosítása keretében nem biztosított, még akkor sem, ha a foglalkoztatás helye szerinti tagállamban alkalmazandó jogszabályok e munkavállaló számára semmilyen öregségi nyugdíjhoz vagy családi támogatásokhoz való jogot nem biztosítanak.

                  2)

                  A 118/97 rendelettel módosított és naprakésszé tett, valamint az 1992/2006 rendelettel módosított 1408/71 rendelet 13. cikkét úgy kell értelmezni, hogy azzal ellentétes az, ha valamely tagállam, amelynek területén a migráns munkavállaló lakóhelye található, és amely tagállam e cikk alapján nem illetékes, az öregségi nyugdíjra való jogosultság ezen migráns munkavállaló részére történő megállapítását olyan biztosítási kötelezettségtől teszi függővé, amely járulékfizetési kötelezettséget keletkeztet.

         (1)  HL C 161., 2018.5.7


title: C-222/18. sz. ügy: A Bíróság (ötödik tanács) 2019. szeptember 18-i ítélete (a Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság [Magyarország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – VIPA Kereskedelmi és Szolgáltató Kft. kontra Országos Gyógyszerészeti és Élelmezés-egészségügyi Intézet (Előzetes döntéshozatal – Határon átnyúló egészségügyi ellátás – 2011/24/EU irányelv – A 3. cikk k) pontja és a 11. cikk (1) bekezdése – Rendelvény – Fogalom – A rendelvény kiállítására jogosult személy által valamely másik tagállamban kiállított rendelvény elismerése – Feltételek – Áruk szabad mozgása – A kivitelre vonatkozó mennyiségi korlátozásokkal azonos hatású intézkedések tilalma – EUMSZ 35. és EUMSZ 36. cikk – Orvosi rendelvényre kiadható gyógyszerek gyógyszertár általi kiadásának korlátozása – Valamely másik tagállamban kiállított megrendelőlap – Igazolás – Az emberek egészségének és életének védelme – 2001/83/EK irányelv – A 81. cikk második bekezdése – Valamely tagállam lakosságának gyógyszerellátása)

text:
               25.11.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 399/11

      A Bíróság (ötödik tanács) 2019. szeptember 18-i ítélete (a Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság [Magyarország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – VIPA Kereskedelmi és Szolgáltató Kft. kontra Országos Gyógyszerészeti és Élelmezés-egészségügyi Intézet
      (C-222/18. sz. ügy) (1)

      (Előzetes döntéshozatal - Határon átnyúló egészségügyi ellátás - 2011/24/EU irányelv - A 3. cikk k) pontja és a 11. cikk (1) bekezdése - Rendelvény - Fogalom - A rendelvény kiállítására jogosult személy által valamely másik tagállamban kiállított rendelvény elismerése - Feltételek - Áruk szabad mozgása - A kivitelre vonatkozó mennyiségi korlátozásokkal azonos hatású intézkedések tilalma - EUMSZ 35. és EUMSZ 36. cikk - Orvosi rendelvényre kiadható gyógyszerek gyógyszertár általi kiadásának korlátozása - Valamely másik tagállamban kiállított megrendelőlap - Igazolás - Az emberek egészségének és életének védelme - 2001/83/EK irányelv - A 81. cikk második bekezdése - Valamely tagállam lakosságának gyógyszerellátása)
      (2019/C 399/12)
      Az eljárás nyelve: magyar

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

         Az alapeljárás felei

         Felperes: VIPA Kereskedelmi és Szolgáltató Kft.

         Alperes: Országos Gyógyszerészeti és Élelmezés-egészségügyi Intézet

         Rendelkező rész

      A határon átnyúló egészségügyi ellátásra vonatkozó betegjogok érvényesítéséről szóló, 2011. március 9-i 2011/24/EU európai parlamenti és tanácsi irányelv 3. cikkének k) pontját és 11. cikkének (1) bekezdését úgy kell értelmezni, hogy azokkal nem ellentétes az a tagállami szabályozás, amely nem engedi meg, hogy valamely ezen tagállambeli gyógyszertár megrendelőlap alapján adjon ki orvosi rendelvényre kiadható gyógyszereket, amennyiben e megrendelőlapot egy, valamely másik tagállamban gyógyszer rendelésére és tevékenységének végzésére jogosult egészségügyi szakember állította ki, megengedi azonban az ilyen gyógyszerkiadást akkor, ha az ilyen megrendelőlapot tevékenységének végzésére az ezen első tagállamban jogosult egészségügyi szakember állította ki, azzal együtt, hogy e szabályozás értelmében az ilyen megrendelőlapok nem tartalmazzák az érintett beteg nevét.
      Az EUMSZ 35. és EUMSZ 36. cikket úgy kell értelmezni, hogy azokkal nem ellentétes az ilyen tagállami szabályozás, amennyiben e szabályozást az emberek egészségének és életének védelmére irányuló célkitűzés igazolja, alkalmas e cél elérésének biztosítására és nem haladja meg az annak eléréséhez szükséges mértéket, amit a kérdést előterjesztő bíróságnak kell vizsgálnia.

         (1)  HL C 221., 2018.6.25.


title: C-251/18. sz. ügy: A Bíróság (negyedik tanács) 2019. szeptember 19-i ítélete (a Rechtbank Noord-Holland [Hollandia] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Trace Sport kontra Inspecteur van de Belastingdienst/Douane, kantoor Eindhoven (Előzetes döntéshozatal – Kereskedelempolitika – Dömpingellenes vámok – Indonéziában, Malajziában, Srí Lankán és Tunéziában feladott kerékpárok behozatala – A Kínából származó kerékpárok behozatalára kivetett végleges dömpingellenes vám ezen országokra történő kiterjesztése – 501/2013/EU végrehajtási rendelet – Érvényesség – Elfogadhatóság – Az alapeljárás felperese részéről megsemmisítés iránti kereset benyújtásának hiánya – Kapcsolatban álló importőr – Megsemmisítés iránti kereshetőségi jog – 1225/2009/EK rendelet – 13. cikk – Megkerülés – 18. cikk – Az együttműködés hiánya – Bizonyítás – Valószínűsítő körülmények csoportja)

text:
               25.11.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 399/12

      A Bíróság (negyedik tanács) 2019. szeptember 19-i ítélete (a Rechtbank Noord-Holland [Hollandia] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Trace Sport kontra Inspecteur van de Belastingdienst/Douane, kantoor Eindhoven
      (C-251/18. sz. ügy) (1)

      (Előzetes döntéshozatal - Kereskedelempolitika - Dömpingellenes vámok - Indonéziában, Malajziában, Srí Lankán és Tunéziában feladott kerékpárok behozatala - A Kínából származó kerékpárok behozatalára kivetett végleges dömpingellenes vám ezen országokra történő kiterjesztése - 501/2013/EU végrehajtási rendelet - Érvényesség - Elfogadhatóság - Az alapeljárás felperese részéről megsemmisítés iránti kereset benyújtásának hiánya - Kapcsolatban álló importőr - Megsemmisítés iránti kereshetőségi jog - 1225/2009/EK rendelet - 13. cikk - Megkerülés - 18. cikk - Az együttműködés hiánya - Bizonyítás - Valószínűsítő körülmények csoportja)
      (2019/C 399/13)
      Az eljárás nyelve: holland

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Rechtbank Noord-Holland

         Az alapeljárás felei

         Felperes: Trace Sport

         Alperes: Inspecteur van de Belastingdienst/Douane, kantoor Eindhoven

         Rendelkező rész

      A 990/2011/EU végrehajtási rendelettel a Kínai Népköztársaságból származó kerékpárok behozatalára kivetett végleges dömpingellenes vámnak az Indonéziában, Malajziában, Srí Lankán és Tunéziában feladott, akár Indonéziából, Malajziából, Srí Lankáról és Tunéziából származóként, akár nem ilyenként bejelentett kerékpárok behozatalára történő kiterjesztéséről szóló, 2013. május 29-i 501/2013/EU tanácsi végrehajtási rendelet érvénytelen annyiban, amennyiben a Srí Lankán feladott, akár ezen országból származóként, akár nem ilyenként bejelentett kerékpárok behozatalára vonatkozik.

         (1)  HL C 276., 2018.8.6.


title: C-366/18. sz. ügy: A Bíróság (hatodik tanács) 2019. szeptember 18-i ítélete (a Juzgado de lo Social no 33 de Madrid [Spanyolország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – José Manuel Ortiz Mesonero kontra UTE Luz Madrid Centro (Előzetes döntéshozatal – Szociálpolitika – 2010/18/EU irányelv – A szülői szabadságról szóló felülvizsgált keretmegállapodás – Nemzeti szabályozás, amely a szülői szabadság biztosítását a munkabér arányos csökkentése mellett a munkaidő csökkentésétől teszi függővé – Változó munkaidő-beosztással több műszakos munkarendben végzett munka – A munkavállaló arra irányuló kérelme, hogy munkáját kiskorú gyermekeiről való gondoskodás érdekében kötött munkaidő-beosztással végezze – 2006/54/EK irányelv – Férfiak és nők közötti esélyegyenlőség és egyenlő bánásmód a foglalkoztatás és munkavégzés területén – Közvetett hátrányos megkülönböztetés – Részleges elfogadhatatlanság)

text:
               25.11.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 399/14

      A Bíróság (hatodik tanács) 2019. szeptember 18-i ítélete (a Juzgado de lo Social no 33 de Madrid [Spanyolország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – José Manuel Ortiz Mesonero kontra UTE Luz Madrid Centro
      (C-366/18. sz. ügy) (1)

      (Előzetes döntéshozatal - Szociálpolitika - 2010/18/EU irányelv - A szülői szabadságról szóló felülvizsgált keretmegállapodás - Nemzeti szabályozás, amely a szülői szabadság biztosítását a munkabér arányos csökkentése mellett a munkaidő csökkentésétől teszi függővé - Változó munkaidő-beosztással több műszakos munkarendben végzett munka - A munkavállaló arra irányuló kérelme, hogy munkáját kiskorú gyermekeiről való gondoskodás érdekében kötött munkaidő-beosztással végezze - 2006/54/EK irányelv - Férfiak és nők közötti esélyegyenlőség és egyenlő bánásmód a foglalkoztatás és munkavégzés területén - Közvetett hátrányos megkülönböztetés - Részleges elfogadhatatlanság)
      (2019/C 399/15)
      Az eljárás nyelve: spanyol

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Juzgado de lo Social no 33 de Madrid

         Az alapeljárás felei

         Felperes: José Manuel Ortiz Mesonero

         Alperes: UTE Luz Madrid Centro

         Az ítélet rendelkező része

      A BUSINESSEUROPE, az UEAPME, a CEEP és az ESZSZ által a szülői szabadságról kötött, felülvizsgált keretmegállapodás végrehajtásáról és a 96/34/EK irányelv hatályon kívül helyezéséről szóló, 2010. március 8-i 2010/18/EU tanácsi irányelvet úgy kell értelmezni, hogy az nem alkalmazandó az alapügy tárgyát képezőhöz hasonló olyan nemzeti szabályozásra, amely anélkül írja elő a munkavállaló számára kiskorú gyermekek vagy eltartott családtagjai közvetlen gondozása céljából a rendes munkaidejének csökkentéséhez való jogot munkabérének arányos csökkentése mellett, hogy rendes munkaidejének fenntartásával kötött munkaidő-beosztásban részesülhetne, ha szokásos munkarendje változó munkaidő-beosztással több műszakos.

         (1)  HL C 294., 2018.8.20.


title: C-527/18. sz. ügy: A Bíróság (második tanács) 2019. szeptember 19-i ítélete (a Bundesgerichtshof [Németország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Gesamtverband Autoteile-Handel e.V. kontra KIA Motors Corporation (Előzetes döntéshozatal – Jogszabályok közelítése – Gépjárművek – 715/2007/EK rendelet – A 6. cikk (1) bekezdésének első mondata – Járműjavítási és -karbantartási információk – A gyártónak a független gazdasági szereplőkkel szemben fennálló kötelezettsége – Ezen információkhoz szabványosított formátumban történő korlátlan hozzáférés – Részletes szabályok – A hátrányos megkülönböztetés tilalma)

text:
               25.11.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 399/15

      A Bíróság (második tanács) 2019. szeptember 19-i ítélete (a Bundesgerichtshof [Németország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Gesamtverband Autoteile-Handel e.V. kontra KIA Motors Corporation
      (C-527/18. sz. ügy) (1)

      (Előzetes döntéshozatal - Jogszabályok közelítése - Gépjárművek - 715/2007/EK rendelet - A 6. cikk (1) bekezdésének első mondata - Járműjavítási és -karbantartási információk - A gyártónak a független gazdasági szereplőkkel szemben fennálló kötelezettsége - Ezen információkhoz szabványosított formátumban történő korlátlan hozzáférés - Részletes szabályok - A hátrányos megkülönböztetés tilalma)
      (2019/C 399/17)
      Az eljárás nyelve: német

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Bundesgerichtshof

         Az alapeljárás felei

         Felperes: Gesamtverband Autoteile-Handel e.V.

         Alperes: KIA Motors Corporation

         Rendelkező rész

                  1)

                  A könnyű személygépjárművek és haszongépjárművek (Euro 5 és Euro 6) kibocsátás tekintetében történő típusjóváhagyásáról és a járműjavítási és -karbantartási információk elérhetőségéről szóló, 2007. június 20-i 715/2007/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet 6. cikke (1) bekezdésének első mondatát úgy kell értelmezni, hogy az nem kötelezi az autógyártókat arra, hogy a független gazdasági szereplők számára a járműjavítási és -karbantartási információkhoz elektronikusan feldolgozható formátumban biztosítsanak hozzáférést.

                  2)

                  A 715/2007 rendelet 6. cikke (1) bekezdésének első mondatát úgy kell értelmezni, hogy az a tény, hogy egy autógyártó információszolgáltató bevonásával kiegészítő információs csatornát biztosít az eredeti pótalkatrészek hivatalos forgalmazók és szervizek általi forgalmazása céljából, e rendelkezés értelmében a független gazdasági szereplők számára nem jelent hátrányosan megkülönböztető hozzáférést a hivatalos forgalmazók és szervizek számára biztosított hozzáféréshez képest, amennyiben a független gazdasági szereplők egyébként megkülönböztetéstől mentes hozzáféréssel rendelkeznek a járműjavítási és -karbantartási információkhoz, mind a rendelkezésre álló tartalom, mind a hivatalos forgalmazók és szervizek számára biztosított hozzáférés tekintetében.

         (1)  HL C 445., 2018.12.10


title: C-556/18. sz. ügy: A Bíróság (hetedik tanács) 2019. szeptember 26-i ítélete – Európai Bizottság kontra Spanyol Királyság (Tagállami kötelezettségszegés – Az Európai Unió vízpolitikája – 2000/60/EK irányelv – A 13. cikk (1) és (7) bekezdése, valamint a 15. cikk (1) bekezdése – A Lanzarote, Fuerteventura, Gran Canaria, Tenerife, La Gomera, La Palma és El Hierro [Spanyolország] vízgyűjtő kerületekre vonatkozó, felülvizsgált és korszerűsített vízgyűjtő-gazdálkodási tervek elfogadásának, közzétételének és az Európai Bizottság részére történő megküldésének a hiánya – 14. cikk – A nyilvánosság felülvizsgálatról és korszerűsítésről való tájékoztatásának, valamint a nyilvánossággal erről folytatott konzultációnak a hiánya)

text:
               25.11.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 399/17

      A Bíróság (hetedik tanács) 2019. szeptember 26-i ítélete – Európai Bizottság kontra Spanyol Királyság
      (C-556/18. sz. ügy) (1)

      (Tagállami kötelezettségszegés - Az Európai Unió vízpolitikája - 2000/60/EK irányelv - A 13. cikk (1) és (7) bekezdése, valamint a 15. cikk (1) bekezdése - A Lanzarote, Fuerteventura, Gran Canaria, Tenerife, La Gomera, La Palma és El Hierro [Spanyolország] vízgyűjtő kerületekre vonatkozó, felülvizsgált és korszerűsített vízgyűjtő-gazdálkodási tervek elfogadásának, közzétételének és az Európai Bizottság részére történő megküldésének a hiánya - 14. cikk - A nyilvánosság felülvizsgálatról és korszerűsítésről való tájékoztatásának, valamint a nyilvánossággal erről folytatott konzultációnak a hiánya)
      (2019/C 399/19)
      Az eljárás nyelve: spanyol

         Felek

         Felperes: Európai Bizottság (képviselők: E. Manhaeve és S. Pardo Quintillán meghatalmazottak)

         Alperes: Spanyol Királyság (képviselő: M. J. García-Valdecasas Dorrego meghatalmazott)

         Rendelkező rész

                  1)

                  A Spanyol Királyság – mivel az előírt határidőn belül nem tájékoztatta a nyilvánosságot a Lanzarote, Fuerteventura, Gran Canaria, Tenerife, La Gomera, La Palma és El Hierro vízgyűjtő kerületekre vonatkozó vízgyűjtő-gazdálkodási tervek felülvizsgálatáról és korszerűsítéséről, és erről a nyilvánossággal nem konzultált, és mivel az előírt határidőn belül e vízgyűjtő-gazdálkodási tervek felülvizsgálatát és korszerűsítését nem fogadta el, tette közzé és küldte meg az Európai Bizottság részére – nem teljesítette a 2013. december 17-i 2013/64/EU tanácsi irányelvvel módosított, a vízpolitika terén a közösségi fellépés kereteinek meghatározásáról szóló, 2000. október 23-i 2000/60/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv 13. cikkének (1) bekezdésével összefüggésben értelmezett 13. cikkének (7) bekezdéséből, 14. cikkéből és 15. cikkének (1) bekezdéséből eredő kötelezettségeit.

                  2)

                  A Bíróság a Spanyol Királyságot kötelezi a költségek viselésére.

         (1)  HL C 381., 2018.10.22.


title: C-600/18. sz. ügy: A Bíróság (nyolcadik tanács) 2019. szeptember 26-i ítélete (a Szombathelyi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság [Magyarország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – UTEP 2006. SRL kontra Vas Megyei Kormányhivatal Hatósági Főosztály, Hatósági, Építésügyi és Oktatási Osztály (Előzetes döntéshozatal – Közúti szállítás – EUMSZ 91. és EUMSZ 92. cikk – 165/2014/EU rendelet – A 32. cikk (3) bekezdése, a 33. cikk (1) bekezdése és a 41. cikk (1) bekezdése – A menetíró készülékek használatára vonatkozó szabályok megsértése – Hatékony, visszatartó erejű és megkülönböztetéstől mentes szankciók előírására vonatkozó tagállami kötelezettség – Belföldi és külföldi illetőségű kis- és középvállalkozások – Eltérő bánásmód)

text:
               25.11.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 399/18

      A Bíróság (nyolcadik tanács) 2019. szeptember 26-i ítélete (a Szombathelyi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság [Magyarország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – UTEP 2006. SRL kontra Vas Megyei Kormányhivatal Hatósági Főosztály, Hatósági, Építésügyi és Oktatási Osztály
      (C-600/18. sz. ügy) (1)

      (Előzetes döntéshozatal - Közúti szállítás - EUMSZ 91. és EUMSZ 92. cikk - 165/2014/EU rendelet - A 32. cikk (3) bekezdése, a 33. cikk (1) bekezdése és a 41. cikk (1) bekezdése - A menetíró készülékek használatára vonatkozó szabályok megsértése - Hatékony, visszatartó erejű és megkülönböztetéstől mentes szankciók előírására vonatkozó tagállami kötelezettség - Belföldi és külföldi illetőségű kis- és középvállalkozások - Eltérő bánásmód)
      (2019/C 399/20)
      Az eljárás nyelve: magyar

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Szombathelyi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

         Az alapeljárás felei

         Felperes: UTEP 2006. SRL

         Alperes: Vas Megyei Kormányhivatal Hatósági Főosztály, Hatósági, Építésügyi és Oktatási Osztály

         Rendelkező rész

      A közúti közlekedésben használt menetíró készülékekről, a közúti közlekedésben használt menetíró készülékekről szóló 3821/85/EGK tanácsi rendelet hatályon kívül helyezéséről és a közúti szállításra vonatkozó egyes szociális jogszabályok összehangolásáról szóló 561/2006/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet módosításáról szóló, 2014. február 4-i 165/2014/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet 41. cikkének (1) bekezdését úgy kell értelmezni, hogy azzal ellentétes valamely tagállam olyan közigazgatási gyakorlata, amelynek értelmében ellentétben a külföldi illetőségű közúti szállítási kis- és középvállalkozásokkal, az e tagállam területén letelepedett közúti szállítási kis- és középvállalkozásokkal szemben a közigazgatási bírság helyett figyelmeztetésben megnyilvánuló, könnyített szankciót lehet kiszabni, ha az ilyen kis- és középvállalkozások első alkalommal, azonos súllyal sértik meg a 165/2014 rendelet rendelkezéseit.

         (1)  HL C 436., 2018.12.3.


title: C-662/18. és C-672/18. sz. egyesített ügyek: A Bíróság (nyolcadik tanács) 2019. szeptember 18-i ítélete (a Conseil d'État [Franciaország] előzetes döntéshozatal iránti kérelmei) – AQ (C-662/18), DN (C-672/18) kontra Ministre de l'Action et des Comptes publics (Előzetes döntéshozatal – Közvetlen adózás – 90/434/EGK irányelv – 2009/133/EK irányelv – 8. cikk – Értékpapírcsere-ügyletekhez kapcsolódó tőkenyereség – A csereügylet során átvett értékpapírok átruházása – Halasztott adózás hatálya alatt álló tőkenyereség – A részvényesek adóztatása – Az adóalapra és az adómértékre vonatkozó eltérő szabályok szerinti adóztatás – Az értékpapírok tartásának időtartamát figyelembe vevő adóalap-csökkentés)

text:
               25.11.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 399/18

      A Bíróság (nyolcadik tanács) 2019. szeptember 18-i ítélete (a Conseil d'État [Franciaország] előzetes döntéshozatal iránti kérelmei) – AQ (C-662/18), DN (C-672/18) kontra Ministre de l'Action et des Comptes publics
      (C-662/18. és C-672/18. sz. egyesített ügyek) (1)

      (Előzetes döntéshozatal - Közvetlen adózás - 90/434/EGK irányelv - 2009/133/EK irányelv - 8. cikk - Értékpapírcsere-ügyletekhez kapcsolódó tőkenyereség - A csereügylet során átvett értékpapírok átruházása - Halasztott adózás hatálya alatt álló tőkenyereség - A részvényesek adóztatása - Az adóalapra és az adómértékre vonatkozó eltérő szabályok szerinti adóztatás - Az értékpapírok tartásának időtartamát figyelembe vevő adóalap-csökkentés)
      (2019/C 399/21)
      Az eljárás nyelve: francia

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Conseil d'État

         Az alapeljárás felei

         Felperesek: AQ (C-662/18), DN (C-672/18)

         Alperes: Ministre de l'Action et des Comptes publics

         Rendelkező rész

      A különböző tagállamok társaságainak egyesülésére, szétválására, részleges szétválására, eszközátruházására és részesedéscseréjére, valamint az SE-k vagy az SCE-k létesítő okirat szerinti székhelyének a tagállamok közötti áthelyezésére alkalmazandó adóztatás közös rendszeréről szóló, 2009. október 19-i 2009/133/EK tanácsi irányelv 8. cikkének (1) és (6) bekezdését, valamint a különböző tagállamok társaságainak egyesülésére, szétválására, eszközátruházására és részesedéscseréjére alkalmazandó adóztatás közös rendszeréről szóló, 1990. július 23-i 90/434/EGK tanácsi irányelv 8. cikkének (1) bekezdését és (2) bekezdése második albekezdését úgy kell értelmezni, hogy azok az értékpapírcsere-ügylet során megkövetelik, hogy az értékpapírok tartási időszakának figyelembevétele érdekében az adómérték és az adókedvezmény alkalmazása tekintetében ugyanazon adójogi bánásmódot alkalmazzák az átruházott értékpapírokhoz kapcsolódó és halasztott adózás hatálya alatt álló tőkenyereségre, valamint a csere fejében átvett értékpapírok átruházásából származó tőkenyereségre, mint amelyet azon tőkenyereségre kellene alkalmazni, amely a csereügyletet megelőzően fennállt értékpapírok átruházása során keletkezett volna, ha ezen csereügyletre nem került volna sor.

         (1)  HL C 4., 2019.1.7

         HL C 25., 2019.1.21


title: C-728/18. P. sz. ügy: A Törvényszék (második tanács) T-180/17. sz., EM Research Organization kontra EUIPO – Christoph Fischer és társai ügyben 2018. szeptember 25-én hozott ítélete ellen az EM Research Organization, Inc. által 2018. november 22-én benyújtott fellebbezés

text:
               25.11.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 399/19

      A Törvényszék (második tanács) T-180/17. sz., EM Research Organization kontra EUIPO – Christoph Fischer és társai ügyben 2018. szeptember 25-én hozott ítélete ellen az EM Research Organization, Inc. által 2018. november 22-én benyújtott fellebbezés
      (C-728/18. P. sz. ügy)
      (2019/C 399/22)
      Az eljárás nyelve: angol

         Felek

         Fellebbező: EM Research Organization, Inc. (képviselők: J. Liesegang, N. Lang Rechtsanwälte)

         A többi fél az eljárásban: az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala (EUIPO), Christoph Fischer GmbH, Ole Weinkath, Multikraft Productions- und Handels GmbH, Phytodor AG
      2019. szeptember 25-i végzésével a Bíróság (hetedik tanács) úgy határozott, hogy a fellebbezést, mint részben nyilvánvalóan megengedhetetlent, illetve mint részben nyilvánvalóan megalapozatlant, elutasítja, és az EM Research Organization, Inc. viseli saját költségeit.


title: C-293/19. P. sz. ügy: A Törvényszék (harmadik tanács) T-231/18. sz., Et Djili Soy Dzhihangir Ibryam kontra EUIPO – Lupu (Djili) ügyben 2019. február 12-én hozott ítélete ellen az Et Djili Soy Dzhihangir Ibryam által 2019. április 10-én benyújtott fellebbezés

text:
               25.11.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 399/20

      A Törvényszék (harmadik tanács) T-231/18. sz., Et Djili Soy Dzhihangir Ibryam kontra EUIPO – Lupu (Djili) ügyben 2019. február 12-én hozott ítélete ellen az Et Djili Soy Dzhihangir Ibryam által 2019. április 10-én benyújtott fellebbezés
      (C-293/19. P. sz. ügy)
      (2019/C 399/23)
      Az eljárás nyelve: angol

         Felek

         Fellebbező: Et Djili Soy Dzhihangir Ibryam (képviselő: C-R Romițan ügyvéd)

         A másik fél az eljárásban: az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala (EUIPO)
      A Bíróság (nyolcadik tanács) 2019. október 2-i végzésével a fellebbezést mint részben nyilvánvalóan elfogadhatatlant, részben pedig nyilvánvalóan megalapozatlant elutasította, és az Et Djili Soy Dzhihangir Ibryamot kötelezte saját költségei viselésére.


title: C-351/19. sz. ügy: A Törvényszék (első tanács) T-375/18. sz., Gollnisch kontra Parlament ügyben 2019. február 28-án hozott végzése ellen Bruno Gollnisch által 2019. április 30-án benyújtott fellebbezés

text:
               25.11.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 399/20

      A Törvényszék (első tanács) T-375/18. sz., Gollnisch kontra Parlament ügyben 2019. február 28-án hozott végzése ellen Bruno Gollnisch által 2019. április 30-án benyújtott fellebbezés
      (C-351/19. sz. ügy)
      (2019/C 399/24)
      Az eljárás nyelve: francia

         Felek

         Fellebbező: Bruno Gollnisch (képviselő: B. Bonnefoy-Claudet ügyvéd)

         A másik fél az eljárásban: Európai Parlament
      A 2019. október 3-án hozott végzésével a Bíróság (nyolcadik tanács) elutasította a fellebbezést.


title: T-176/17. sz. ügy: A Törvényszék 2019. szeptember 19-i ítélete – WhiteWave Services kontra EUIPO – Fernandes (VeGa one) („Európai uniós védjegy – Felszólalási eljárás – A VeGa one európai uniós ábrás védjegy bejelentése – Az Európai Uniót megjelölő, korábbi Vegas nemzetközi szóvédjegy lajstromozása – Viszonylagos kizáró ok – Összetéveszthetőség – A 207/2009/EK rendelet 8. cikke (1) bekezdésének b) pontja [jelenleg az (EU) 2017/1001 rendelet 8. cikke (1) bekezdésének b) pontja]”)

text:
               25.11.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 399/41

      A Törvényszék 2019. szeptember 19-i ítélete – WhiteWave Services kontra EUIPO – Fernandes (VeGa one)
      (T-176/17. sz. ügy) (1)

      („Európai uniós védjegy - Felszólalási eljárás - A VeGa one európai uniós ábrás védjegy bejelentése - Az Európai Uniót megjelölő, korábbi Vegas nemzetközi szóvédjegy lajstromozása - Viszonylagos kizáró ok - Összetéveszthetőség - A 207/2009/EK rendelet 8. cikke (1) bekezdésének b) pontja [jelenleg az (EU) 2017/1001 rendelet 8. cikke (1) bekezdésének b) pontja]”)
      (2019/C 399/48)
      Az eljárás nyelve: angol

         Felek

         Felperes: WhiteWave Services, Inc. (Broomfield, Colorado, Amerikai Egyesült Államok), amelynek részére engedélyezték a Sequel Naturals, Inc. helyett történő perbelépést (képviselő: H. Lindström ügyvéd)

         Alperes: az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala (EUIPO) (képviselő: P. Sipos meghatalmazott)

         A másik fél az EUIPO fellebbezési tanácsa előtti eljárásban, beavatkozó fél a Törvényszék előtti eljárásban: Carlos Fernandes (Groß-Umstadt, Németország) (képviselő: T. Stein ügyvéd)

         Az ügy tárgya

      Az EUIPO első fellebbezési tanácsának a C. Fernandes és a Sequel Naturals közötti felszólalási eljárással kapcsolatban 2017. január 9-én hozott határozata (R 2466/2015-1. sz. ügy) ellen benyújtott kereset.

         Az ítélet rendelkező része

                  1)

                     A Törvényszék engedélyezi a WhiteWaves Services, Inc. részére a Sequel Naturals ULC helyett felperesként történő perbelépést.

                  2)

                     A Törvényszék a keresetet elutasítja.

                  3)

                     A WhiteWaves Services viseli, saját költségein felül, az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala (EUIPO) részéről felmerült költségeket.

                  4)

                     Carlos Fernandes maga viseli saját költségeit.

         (1)  HL C 144., 2017.5.8.


title: C-228/19. P. sz. ügy: A Törvényszék (hatodik tanács) T-368/18. sz., ETI Gıda Sanayi ve Ticaret AȘ contra EUIPO – Grupo Bimbo (ETI Bumbo) ügyben 2019. január 17-én hozott ítélete ellen az ETI Gıda Sanayi ve Ticaret AȘ által 2019. március 13-án benyújtott fellebbezés

text:
               2.12.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 406/7

      A Törvényszék (hatodik tanács) T-368/18. sz., ETI Gıda Sanayi ve Ticaret AȘ contra EUIPO – Grupo Bimbo (ETI Bumbo) ügyben 2019. január 17-én hozott ítélete ellen az ETI Gıda Sanayi ve Ticaret AȘ által 2019. március 13-án benyújtott fellebbezés
      (C-228/19. P. sz. ügy)
      (2019/C 406/10)
      Az eljárás nyelve: spanyol

         Felek

         Fellebbező: ETI Gıda Sanayi ve Ticaret AȘ (képviselők: D. Cañadas Arcas, P. Merino Baylos, D. Gómez Sánchez és N. Martínez de las Rivas Malagón ügyvédek)

         A többi fél az eljárásban: az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala (EUIPO), Grupo Bimbo, SAB de CV
      A Törvényszék (hatodik tanács) 2019. szeptember 24-i végzésével a fellebbezést elutasította, és az ETI Gıda Sanayi ve Ticaret AȘ-t kötelezte saját költségeinek viselésére.


title: C-523/19. sz. ügy: A Juzgado de Primera Instancia e Instrucción no 6 de Ceuta (Spanyolország) által 2019. július 9-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – ED kontra Banco Bilbao Vizcaya Argentaria, S. A.

text:
               9.12.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 413/20

      A Juzgado de Primera Instancia e Instrucción no 6 de Ceuta (Spanyolország) által 2019. július 9-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – ED kontra Banco Bilbao Vizcaya Argentaria, S. A.
      (C-523/19. sz. ügy)
      (2019/C 413/23)
      Az eljárás nyelve: spanyol

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Juzgado de Primera Instancia e Instrucción no 6 de Ceuta

         Az alapeljárás felei

         Felperes: ED

         Alperes: Banco Bilbao Vizcaya Argentaria, S. A.

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1)

                  A fogyasztókkal kötött szerződésekben alkalmazott tisztességtelen feltételekről szóló, 1993. április 5-i 93/13/EGK tanácsi irányelvnek, és különösen annak 6. cikke (1) bekezdésének és 7. cikke (1) bekezdésének értelmében a fogyasztók és felhasználók védelmének biztosítása érdekében, valamint az e védelmet végrehajtó uniós ítélkezési gyakorlat értelmében összeegyeztethető-e az uniós joggal az, hogy a Tribunal Supremo 2019. január 23-i 44–49 ítéleteiben egyértelmű kritériumként rögzítette azt a megállapítást, miszerint a fogyasztókkal kötött jelzálogfedezetű kölcsönszerződésekben tisztességtelen jellegűnek minősül az a meg nem tárgyalt szerződési feltétel, amely előírja, hogy a jelzálogfedezetű kölcsönügylet megkötésének összes költségét az adósra kell hárítani, és a költségeket az említett tisztességtelen jellegű és semmisnek nyilvánított szerződési feltételben foglalt különböző jogcímek szerint meg kell osztani a szerződési feltételt előre meghatározó banki intézmény és az adós fogyasztó között a nemzeti szabályozás értelmében tartozatlanul megfizetett összegek visszatérítésének korlátozása céljából?
                  Továbbá, a fogyasztókkal kötött szerződésekben alkalmazott tisztességtelen feltételekről szóló, 1993. április 5-i 93/13/EGK tanácsi irányelvnek, és különösen annak 6. cikke (1) bekezdésének és 7. cikke (1) bekezdésének értelmében a fogyasztók és felhasználók védelmének biztosítása érdekében, valamint az e védelmet végrehajtó uniós ítélkezési gyakorlat értelmében összeegyeztethető-e az uniós joggal az, hogy a Tribunal Supremo egységesen értelmezi azon, tisztességtelen jellege miatt semmis szerződési feltételt tekintetében, amelynek törlése és az ahhoz fűződő joghatások nem érintik a jelzálogjoggal biztosított kölcsönszerződés fennmaradását?

                  2)

                  Hasonlóképpen, a LEC 394. cikkével kapcsolatban, amely az eljárási költségek tekintetében az objektív pernyertesség figyelembevételét írja elő, megállapítható-e, hogy ha kimondják a költségekre vonatkozó tisztességtelen szerződési feltétel semmisségét, azonban e semmisség joghatásai a költségek fent hivatkozott megosztására korlátozódnak, ez az európai uniós jog tényleges érvényesülésének és azon elvnek a megsértését jelenti, amely szerint a tisztességtelen feltételek nem jelentenek kötelezettséget a fogyasztóra nézve, amennyiben az ítéletben részben adnak helyt [a kérelmeknek], és ez értelmezhető-e úgy, mint ami fordított visszatartó hatást vált ki, amelynek következtében gyengül a fogyasztók és felhasználók jogos érdekeinek védelme?


title: C-450/18. sz. ügy: A Bíróság (első tanács) 2019. december 12-i ítélete (a Juzgado de lo Social no 3 de Gerona [Spanyolország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – WA kontra Instituto Nacional de la Seguridad Social (Előzetes döntéshozatal – Szociálpolitika – 79/7/EGK irányelv – A férfiak és nők közötti egyenlő bánásmód a szociális biztonság területén – A 4. cikk (1) és (2) bekezdése – A 7. cikk (1) bekezdése – Az ellátások kiszámítása – 2006/54/EK irányelv – A férfiak és nők közötti egyenlő bánásmód a foglalkoztatás és munkavégzés területén – Olyan nemzeti szabályozás, amely nyugdíj-kiegészítésre való jogosultságot biztosít a tartós rokkantság esetére járó, járulékalapú nyugdíjban részesülő, legalább két vér szerinti vagy örökbe fogadott gyermekkel rendelkező nők számára – E jogosultság azonos helyzetben lévő férfiak számára való biztosításának hiánya – Összehasonlítható helyzet – A nemen alapuló közvetlen hátrányos megkülönböztetés – Eltérések – Hiány)

text:
               17.2.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 54/7

      A Bíróság (első tanács) 2019. december 12-i ítélete (a Juzgado de lo Social no 3 de Gerona [Spanyolország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – WA kontra Instituto Nacional de la Seguridad Social
      (C-450/18. sz. ügy) (1)

      (Előzetes döntéshozatal - Szociálpolitika - 79/7/EGK irányelv - A férfiak és nők közötti egyenlő bánásmód a szociális biztonság területén - A 4. cikk (1) és (2) bekezdése - A 7. cikk (1) bekezdése - Az ellátások kiszámítása - 2006/54/EK irányelv - A férfiak és nők közötti egyenlő bánásmód a foglalkoztatás és munkavégzés területén - Olyan nemzeti szabályozás, amely nyugdíj-kiegészítésre való jogosultságot biztosít a tartós rokkantság esetére járó, járulékalapú nyugdíjban részesülő, legalább két vér szerinti vagy örökbe fogadott gyermekkel rendelkező nők számára - E jogosultság azonos helyzetben lévő férfiak számára való biztosításának hiánya - Összehasonlítható helyzet - A nemen alapuló közvetlen hátrányos megkülönböztetés - Eltérések - Hiány)
      (2020/C 54/08)
      Az eljárás nyelve: spanyol

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Juzgado de lo Social no 3 de Gerona

         Az alapeljárás felei

         Felperes: WA

         Alperes: Instituto Nacional de la Seguridad Social

         Rendelkező rész

      A férfiak és a nők közötti egyenlő bánásmód elvének a szociális biztonság területén történő fokozatos megvalósításáról szóló, 1978. december 19-i 79/7/EGK tanácsi irányelvet úgy kell értelmezni, hogy azzal ellentétes az olyan nemzeti szabályozás, mint amely az alapeljárásban szerepel, amely nyugdíj-kiegészítésre való jogosultságot biztosít azon nőknek, akiknek legalább két vér szerinti vagy örökbe fogadott gyermekük van, és akik a nemzeti társadalombiztosítási rendszer valamely alrendszerében tartós rokkantság esetére járó, járulékalapú nyugdíjban részesülnek, míg az azonos helyzetben lévő férfiak nem rendelkeznek ilyen nyugdíj-kiegészítésre való jogosultsággal.

         (1)  HL C 399., 2018.11.5.


title: C-625/19. PPU. sz. ügy: A Bíróság (első tanács) 2019. december 12-i ítélete (a Rechtbank Amsterdam [Hollandia] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – az XD ellen kibocsátott európai elfogatóparancs végrehajtása (Előzetes döntéshozatal – Sürgősségi előzetes döntéshozatali eljárás – Büntetőügyekben folytatott rendőrségi és igazságügyi együttműködés – Európai elfogatóparancs – 2002/584/IB kerethatározat – A 6. cikk (1) bekezdése – A „kibocsátó igazságügyi hatóság” fogalma – Szempontok – Valamely tagállam ügyészsége által büntetőeljárás lefolytatása céljából kibocsátott európai elfogatóparancs)

text:
               17.2.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 54/12

      A Bíróság (első tanács) 2019. december 12-i ítélete (a Rechtbank Amsterdam [Hollandia] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – az XD ellen kibocsátott európai elfogatóparancs végrehajtása
      (C-625/19. PPU. sz. ügy) (1)

      (Előzetes döntéshozatal - Sürgősségi előzetes döntéshozatali eljárás - Büntetőügyekben folytatott rendőrségi és igazságügyi együttműködés - Európai elfogatóparancs - 2002/584/IB kerethatározat - A 6. cikk (1) bekezdése - A „kibocsátó igazságügyi hatóság” fogalma - Szempontok - Valamely tagállam ügyészsége által büntetőeljárás lefolytatása céljából kibocsátott európai elfogatóparancs)
      (2020/C 54/15)
      Az eljárás nyelve: holland

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Rechtbank Amsterdam

         Az alapeljárás résztvevője

      XD

         Rendelkező rész

      A 2009. február 26-i 2009/299/IB tanácsi kerethatározattal módosított, az európai elfogatóparancsról és a tagállamok közötti átadási eljárásokról szóló, 2002. június 13-i 2002/584/IB tanácsi kerethatározatot úgy kell értelmezni, hogy a büntetőeljárás lefolytatása céljából kibocsátott európai elfogatóparanccsal érintett személyt megillető hatékony bírói jogvédelemhez kapcsolódó követelmények teljesülnek, ha a kibocsátó tagállam joga szerint az elfogatóparancs kibocsátásának feltételei, különösen pedig annak arányos jellege e tagállamban bírósági felülvizsgálat tárgyát képezik.

         (1)  HL C 382., 2019.11.11


title: C-263/18. sz. ügy: A Bíróság (nagytanács) 2019. december 19-i ítélete (a Rechtbank Den Haag [Hollandia] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Nederlands Uitgeversverbond, Groep Algemene Uitgevers kontra Tom Kabinet Internet BV, Tom Kabinet Holding BV, Tom Kabinet Uitgeverij BV (Előzetes döntéshozatal – Az információs társadalomban a szerzői és szomszédos jogok egyes vonatkozásainak összehangolása – 2001/29/EK irányelv – A 3. cikk (1) bekezdése – A nyilvánossághoz közvetítés joga – Hozzáférhetővé tétel – 4. cikk – Terjesztési jog – Jogkimerülés – Elektronikus könyvek – A „használt” elektronikus könyvek virtuális piaca)

text:
               24.2.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 61/5

      A Bíróság (nagytanács) 2019. december 19-i ítélete (a Rechtbank Den Haag [Hollandia] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Nederlands Uitgeversverbond, Groep Algemene Uitgevers kontra Tom Kabinet Internet BV, Tom Kabinet Holding BV, Tom Kabinet Uitgeverij BV
      (C-263/18. sz. ügy) (1)

      (Előzetes döntéshozatal - Az információs társadalomban a szerzői és szomszédos jogok egyes vonatkozásainak összehangolása - 2001/29/EK irányelv - A 3. cikk (1) bekezdése - A nyilvánossághoz közvetítés joga - Hozzáférhetővé tétel - 4. cikk - Terjesztési jog - Jogkimerülés - Elektronikus könyvek - A „használt” elektronikus könyvek virtuális piaca)
      (2020/C 61/05)
      Az eljárás nyelve: holland

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Rechtbank Den Haag

         Az alapeljárás felei

         Felperesek: Nederlands Uitgeversverbond, Groep Algemene Uitgevers

         Alperesek: Tom Kabinet Internet BV, Tom Kabinet Holding BV, Tom Kabinet Uitgeverij BV

         Rendelkező rész

      Valamely elektronikus könyvnek a nyilvánosság számára, letöltés útján, tartós használatra történő szolgáltatása az információs társadalomban a szerzői és szomszédos jogok egyes vonatkozásainak összehangolásáról szóló, 2001. május 22-i 2001/29/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv 3. cikkének (1) bekezdése értelmében vett „nyilvánossághoz közvetítés” fogalma, és különösen az e rendelkezés értelmében vett „[a szerzői művek nyilvánosság számára] oly módon történő hozzáférhetővé tétel[e], hogy a nyilvánosság tagjai a hozzáférés helyét és idejét egyénileg választhatják meg” fogalma alá tartozik.

         (1)  HL C 276., 2018.8.6.


title: A Bíróság ítélete (2020. február 4.) az E-5/19. számú, F és G elleni büntetőeljárás ügyben (2003/6/EK irányelv – Piaci manipuláció – Harmonizáció – Valós ügyletek – Hamis és félrevezető jelzések – Az ár szokásostól eltérő vagy mesterséges szinten való rögzítése – Jogos indokok – Információk terjesztése) 2020/C 132/07

text:
               23.4.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 132/9

      A BÍRÓSÁG ÍTÉLETE
      (2020. február 4.)
      az E-5/19. számú,
      F és G elleni büntetőeljárás ügyben

            (2003/6/EK irányelv – Piaci manipuláció – Harmonizáció – Valós ügyletek – Hamis és félrevezető jelzések – Az ár szokásostól eltérő vagy mesterséges szinten való rögzítése – Jogos indokok – Információk terjesztése)

      (2020/C 132/07)
      Az E-5/19. sz., F és G elleni büntetőeljárás ügyben – az EFTA-államok közötti, Felügyeleti Hatóság és Bíróság létrehozásáról szóló megállapodás 34. cikke alapján a Borgarting Fellebbviteli Bíróság (Borgarting lagmannsrett) által a Bírósághoz benyújtott KÉRELEM a bennfentes kereskedelemről és a piaci manipulációról (piaci visszaélés) szóló, 2003. január 28-i 2003/6/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv értelmezésére vonatkozóan, a Páll Hreinsson elnökből (előadó bíró), Per Christiansen és Bernd Hammermann bírákból álló Bíróság 2020. február 4-én ítéletet hozott, melynek rendelkező része a következő:

                  1.

                  Olyan ügyletek, amelyek során független felek között költség és kockázat teljes hatályú átruházására kerül sor, és amelyeket a piacon megfelelően bejelentenek, alkalmasak lehetnek arra, hogy a pénzügyi eszközök kínálata, kereslete vagy ára tekintetében hamis vagy félrevezető jelzéseket adjanak a 2003/6/EK irányelv 1. cikke (2) bekezdése a) pontjának első francia bekezdése értelmében. Annak értékelését, hogy a 2003/6/EK irányelv 1. cikke (2) bekezdése a) pontjának első francia bekezdése szerinti piaci manipuláció történt-e, objektív tényezőkre, valamint az ügyletek eredményeinek és hatásainak vizsgálatára kell alapozni. Annak vizsgálata során azonban, hogy egy ügylet hamis vagy félrevezető jelzéseket közvetít-e, a szóban forgó értékpapír megvásárlásához és eladásához fűződő valós érdek alátámaszthatja az ilyen objektív tényezők megállapítását.

                  2.

                  Nem egyeztethető össze a 2003/6/EK irányelv 1. cikke (2) bekezdése a) pontjának második francia bekezdésével az, ha annak meghatározása, hogy az ár „a szokásostól eltérő” vagy „mesterséges” szinten van-e, az ügyletet végrehajtó befektető egyéni előfeltételein alapul.
                  A 2003/6/EK irányelv 1. cikke (2) bekezdése a) pontjának második francia bekezdése szerinti, „a szokásostól eltérő” vagy „mesterséges” ár meghatározása egy egyedi ügylet alapján is megállapítható. A kérdést előterjesztő bíróság feladata annak értékelése és meghatározása, hogy az értékelése szempontjából mely jelzések és tényezők relevánsak. E tényezők közé tartozhatnak a korábban jelentett árakkal való összehasonlítások, valamint a kereskedési és piaci feltételek változásai, mind az érintett piac, mind a pénzügyi eszköz, és annak kibocsátója tekintetében.
                  A 2003/6/EK irányelv 1. cikke (2) bekezdése a) pontjának második francia bekezdése értelmében az ár rögzítettnek tekinthető egy olyan ügyletben, amely olyan értékpapírt érint, amellyel nem árverési mechanizmus keretében kereskednek, hanem két brókerház közötti közvetlen tárgyalások útján jött létre. A kérdést előterjesztő bíróság feladata annak meghatározása, hogy az árat rögzítették-e. Ennek során olyan tényezőket kell figyelembe vennie, mint a szóban forgó piac jellege és típusa, beleértve a piacon forgalmazott pénzügyi eszköz típusát és árát; hogy a piacot és az érintett pénzügyi eszközt a kereskedés alacsony likviditása jellemzi-e; valamint a piaci szereplők rendelkezésére álló információk, beleértve a kereskedésre vonatkozó információk rendelkezésre bocsátásának módját is.

                  3.

                  A pénzügyi eszköz kínálatával, keresletével és árával kapcsolatos piaci helyzet feltárásával, illetve a más befektetők e tekintetben fennálló bizonytalanságának kihasználásával kapcsolatos okok elvben jogos indoknak minősülhetnek a 2003/6/EK irányelv 1. cikke (2) bekezdése a) pontjának második albekezdése értelmében, feltéve, hogy azok nem ellentétesek az irányelv célkitűzéseivel. Ennek megítélése – a befektető magatartásának egészére tekintettel – a nemzeti bíróságra tartozik. A nemzeti bíróság feladata annak értékelése is, hogy létezik-e a szóban forgó piacra és pénzügyi eszközre alkalmazandó elfogadott piaci gyakorlat. A jogos indok feltételének és az ügylet elfogadott piaci gyakorlatnak való megfelelésének egyaránt teljesülnie kell ahhoz, hogy a befektető részesülhessen az 1. cikk (2) bekezdése a) pontjának második albekezdése szerinti védelemben.

                  4.

                  Nem egyeztethető össze a 2003/6/EK irányelv 1. cikke (2) bekezdésének c) pontjával az információ terjesztésének tekinteni azt, ha az alapeljárásban szóban forgóhoz hasonló helyzetben a befektető egy lehetséges ügyletre vonatkozó információt adott egy brókernek annak érdekében, hogy azt továbbítsák egy vagy több másik piaci befektetőnek, vagy a bróker ténylegesen továbbította ezeket az információkat.


title: T-76/19. sz. ügy: A Törvényszék 2020. május 13-i ítélete – Pontinova kontra EUIPO – Ponti & Partners (pontinova) („Európai uniós védjegy – Felszólalási eljárás – A pontinova európai uniós ábrás védjegy bejelentése – A korábbi PONTI nemzeti szóvédjegy – Viszonylagog kizáró ok – Összetéveszthetőség – Az (EU) 2017/1001 rendelet 8. cikke (1) bekezdésének b) pontja – Érintett közönség – Szolgáltatások hasonlósága – Megjelölések hasonlósága – Az összetéveszthetőség átfogó értékelése”)

text:
               29.6.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 215/37

      A Törvényszék 2020. május 13-i ítélete – Pontinova kontra EUIPO – Ponti & Partners (pontinova)
      (T-76/19. sz. ügy) (1)

      („Európai uniós védjegy - Felszólalási eljárás - A pontinova európai uniós ábrás védjegy bejelentése - A korábbi PONTI nemzeti szóvédjegy - Viszonylagog kizáró ok - Összetéveszthetőség - Az (EU) 2017/1001 rendelet 8. cikke (1) bekezdésének b) pontja - Érintett közönség - Szolgáltatások hasonlósága - Megjelölések hasonlósága - Az összetéveszthetőség átfogó értékelése”)
      (2020/C 215/45)
      Az eljárás nyelve: angol

         Felek

         Felperes: Pontinova AG (Zürich, Svájc) (képviselő: L. Röh ügyvéd)

         Alperes: az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala (EUIPO) (képviselő: J. Crespo Carrillo, meghatalmazott)

         A másik fél az EUIPO fellebbezési tanácsa előtti eljárásban, beavatkozó fél a Törvényszék előtti eljárásban: Ponti & Partners, SLP (Barcelona, Spanyolország) (képviselő: R. Guerras Mazón ügyvéd)

         Az ügy tárgya

      Az EUIPO ötödik fellebbezési tanácsának a Ponti & Partners és a Pontinova közötti felszólalási eljárással kapcsolatban 2018. november 27-én hozott határozata (R 566/2018-5. sz. ügy) ellen benyújtott kereset.

         Az ítélet rendelkező része

                  1)

                  A Törvényszék a keresetet elutasítja.

                  2)

                  A Törvényszék a Pontinova AG-t kötelezi a költségek viselésére.

         (1)  HL C 122., 2019.4.1.


title: C-78/18. sz. ügy: A Bíróság (nagytanács) 2020. június 18-i ítélete – Európai Bizottság kontra Magyarország (Tagállami kötelezettségszegés – Elfogadhatóság – EUMSZ 63. cikk – A tőke szabad mozgása – Korlátozás fennállása – Bizonyítási teher – A tőke eredetéhez kapcsolódó, közvetett hátrányos megkülönböztetés – Az Európai Unió Alapjogi Chartájának 12. cikke – Az egyesülés szabadságához fűződő jog – Más tagállamokból vagy harmadik országokból származó pénzügyi támogatásban részesülő egyesületek számára szankció terhe mellett nyilvántartásba vételi, bejelentési és közzétételi kötelezettségeket előíró nemzeti szabályozás – Az Alapjogi Charta 7. cikke – A magánélet tiszteletben tartásához való jog – Az Alapjogi Charta 8. cikkének (1) bekezdése – A személyes adatok védelméhez való jog – Az egyesületek részére pénzügyi támogatást nyújtó személyekre és a támogatás összegére vonatkozó információk hozzáférhetővé tételét előíró nemzeti szabályozás – Igazolás – Közérdeken alapuló nyomós indok – Az egyesületi finanszírozás átláthatósága – EUMSZ 65. cikk – Közrend – Közbiztonság – A pénzmosás, a terrorizmus finanszírozása és a szervezett bűnözés elleni küzdelem – Az Alapjogi Charta 52. cikkének (1) bekezdése)

text:
               17.8.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 271/2

      A Bíróság (nagytanács) 2020. június 18-i ítélete – Európai Bizottság kontra Magyarország
      (C-78/18. sz. ügy) (1)

      (Tagállami kötelezettségszegés - Elfogadhatóság - EUMSZ 63. cikk - A tőke szabad mozgása - Korlátozás fennállása - Bizonyítási teher - A tőke eredetéhez kapcsolódó, közvetett hátrányos megkülönböztetés - Az Európai Unió Alapjogi Chartájának 12. cikke - Az egyesülés szabadságához fűződő jog - Más tagállamokból vagy harmadik országokból származó pénzügyi támogatásban részesülő egyesületek számára szankció terhe mellett nyilvántartásba vételi, bejelentési és közzétételi kötelezettségeket előíró nemzeti szabályozás - Az Alapjogi Charta 7. cikke - A magánélet tiszteletben tartásához való jog - Az Alapjogi Charta 8. cikkének (1) bekezdése - A személyes adatok védelméhez való jog - Az egyesületek részére pénzügyi támogatást nyújtó személyekre és a támogatás összegére vonatkozó információk hozzáférhetővé tételét előíró nemzeti szabályozás - Igazolás - Közérdeken alapuló nyomós indok - Az egyesületi finanszírozás átláthatósága - EUMSZ 65. cikk - Közrend - Közbiztonság - A pénzmosás, a terrorizmus finanszírozása és a szervezett bűnözés elleni küzdelem - Az Alapjogi Charta 52. cikkének (1) bekezdése)
      (2020/C 271/02)
      Az eljárás nyelve: magyar

         Felek

         Felperes: Európai Bizottság (képviselők: kezdetben V. Di Bucci, Havas L., L. Malferrari és Talabér-Ritz K., később V. Di Bucci, Havas L. és L. Malferrari meghatalmazottak)

         Alperes: Magyarország (képviselők: Fehér M. Z. és Koós G. meghatalmazottak)

         A felperest támogató beavatkozó: Svéd Királyság (képviselők: A. Falk, C. Meyer-Seitz és H. Shev meghatalmazottak)

         Rendelkező rész

                  1)

                  Magyarország azáltal, hogy elfogadta a külföldről támogatott szervezetek átláthatóságáról szóló 2017. évi LXXVI. törvény azon rendelkezéseit, amelyek nyilvántartásba vételi, bejelentési és közzétételi kötelezettségeket írnak elő a bizonyos összeghatárt meghaladó mértékű külföldi támogatásban közvetlenül vagy közvetve részesülő civil szervezetek egyes kategóriái tekintetében, és szankciókat helyeznek kilátásba az e kötelezettségeknek eleget nem tévő szervezetekkel szemben, a civil szervezeteknek nyújtott külföldi adományok vonatkozásában hátrányosan megkülönböztető és indokolatlan korlátozásokat vezetett be, és ezzel megsértette az EUMSZ 63. cikk, valamint az Európai Unió Alapjogi Chartája 7., 8. és 12. cikke alapján fennálló kötelezettségeit.

                  2)

                  A Bíróság Magyarországot kötelezi a költségek viselésére.

                  3)

                  A Svéd Királyság maga viseli saját költségeit.

         (1)  HL C 211., 2018.6.18.


title: C-702/18. P. sz. ügy: A Bíróság (hetedik tanács) 2020. június 18-i ítélete – Przedsiębiorstwo Produkcyjno-Handlowe „Primart” Marek Łukasiewicz kontra az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala (EUIPO), Bolton Cile España, SA (Fellebbezés – Európai uniós védjegy – 207/2009/EK rendelet – PRIMART Marek Łukasiewicz európai uniós ábrás védjegy bejelentése – PRIMA korábbi nemzeti védjegy – A 8. cikk (1) bekezdésének b) pontja – Viszonylagos kizáró ok – Összetéveszthetőség – A 76. cikk (1) bekezdése – Az Európai Unió Törvényszéke által gyakorolt felülvizsgálat terjedelme)

text:
               17.8.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 271/6

      A Bíróság (hetedik tanács) 2020. június 18-i ítélete – Przedsiębiorstwo Produkcyjno-Handlowe „Primart” Marek Łukasiewicz kontra az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala (EUIPO), Bolton Cile España, SA
      (C-702/18. P. sz. ügy) (1)

      (Fellebbezés - Európai uniós védjegy - 207/2009/EK rendelet - PRIMART Marek Łukasiewicz európai uniós ábrás védjegy bejelentése - PRIMA korábbi nemzeti védjegy - A 8. cikk (1) bekezdésének b) pontja - Viszonylagos kizáró ok - Összetéveszthetőség - A 76. cikk (1) bekezdése - Az Európai Unió Törvényszéke által gyakorolt felülvizsgálat terjedelme)
      (2020/C 271/08)
      Az eljárás nyelve: angol

         Felek

         Fellebbező: Przedsiębiorstwo Produkcyjno-Handlowe „Primart” Marek Łukasiewicz (képviselő: J. Skołuda radca prawny)

         A többi fél az eljárásban: az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala (képviselő: A. Folliard-Monguiral meghatalmazott), Bolton Cile España, SA (képviselők: F. Celluprica, F. Fischetti és F. De Bono avvocati)

         Rendelkező rész

                  1)

                  A Bíróság az Európai Unió Törvényszékének 2018. szeptember 12-i Primart kontra EUIPO – Bolton Cile España (PRIMART Marek Łukasiewicz) ítéletét (T-584/17, nem tették közzé, EU:T:2018:530) hatályon kívül helyezi.

                  2)

                  A Bíróság az ügyet visszautalja az Európai Unió Törvényszéke elé.

                  3)

                  A Bíróság a költségekről jelenleg nem határoz.

         (1)  HL C 82., 2019.3.4.


title: C-378/19. sz. ügy: A Bíróság (ötödik tanács) 2020. június 11-i ítélete (az Ústavný súd Slovenskej republiky [Szlovákia] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – a Prezident Slovenskej republiky által indított eljárás (Előzetes döntéshozatal – A villamos energia belső piaca – 2009/72/EK irányelv – A 35. cikk (4) és (5) bekezdése – A szabályozó hatóságok függetlensége – A nemzeti szabályozó hatóság elnökének kinevezésére vonatkozó hatáskört az államfőről a kormányra átruházó nemzeti jogszabály – A nemzeti minisztériumoknak az ármeghatározási eljárásokban való részvétele)

text:
               17.8.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 271/18

      A Bíróság (ötödik tanács) 2020. június 11-i ítélete (az Ústavný súd Slovenskej republiky [Szlovákia] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – a Prezident Slovenskej republiky által indított eljárás
      (C-378/19. sz. ügy) (1)

      (Előzetes döntéshozatal - A villamos energia belső piaca - 2009/72/EK irányelv - A 35. cikk (4) és (5) bekezdése - A szabályozó hatóságok függetlensége - A nemzeti szabályozó hatóság elnökének kinevezésére vonatkozó hatáskört az államfőről a kormányra átruházó nemzeti jogszabály - A nemzeti minisztériumoknak az ármeghatározási eljárásokban való részvétele)
      (2020/C 271/25)
      Az eljárás nyelve: szlovák

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Ústavný súd Slovenskej republiky

         Az alapeljárás résztvevője

      Prezident Slovenskej republiky

         Az eljárásban részt vesz: Národná rada Slovenskej republiky, Vláda Slovenskej republiky

         Rendelkező rész

                  1)

                  A villamos energia belső piacára vonatkozó közös szabályokról és a 2003/54/EK irányelv hatályon kívül helyezéséről szóló, 2009. július 13-i 2009/72/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv 35. cikkének (4) és (5) bekezdését úgy kell értelmezni, hogy azokkal nem ellentétes az olyan tagállami jogszabály, amely szerint ezen állam kormánya rendelkezik hatáskörrel a nemzeti szabályozó hatóság elnökének kinevezésére és visszahívására, amennyiben az e rendelkezésekben előírt valamennyi követelmény teljesül, amit a kérdést előterjesztő bíróságnak kell megvizsgálnia.

                  2)

                  A 2009/72 irányelv 35. cikkének (4) és (5) bekezdését úgy kell értelmezni, hogy azokkal nem ellentétes az olyan tagállami jogszabály, amely a közérdek védelmének biztosítása céljából előírja e tagállam minisztériumai képviselőinek a nemzeti szabályozó hatóság előtti, az árak meghatározására irányuló bizonyos eljárásokban való részvételét, amennyiben nem sérül e hatóság döntéshozatali függetlensége, amit a kérdést előterjesztő bíróságnak kell megvizsgálnia.

         (1)  HL C 238., 2019.7.15.


title: C-229/20. sz. ügy: A Sofiyski rayonen sad (Bulgária) által 2020. május 29-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – P kontra „K” EOOD

text:
               17.8.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 271/27

      A Sofiyski rayonen sad (Bulgária) által 2020. május 29-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – P kontra „K” EOOD
      (C-229/20. sz. ügy)
      (2020/C 271/35)
      Az eljárás nyelve: bolgár

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Sofiyski rayonen sad

         Az alapeljárás felei

         Felperes: P

         Alperes:„K” EOOD

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1)

                  Úgy kell-e értelmezni a 2008/48/EK irányelv (1) 3. cikkének g) pontját, hogy a fogyasztói hitelmegállapodáshoz kikötött járulékos szolgáltatások díjai, például a törlesztőrészletek halasztott fizetésére vagy csökkentésére vonatkozó lehetőség díjai a hitelre vonatkozó teljeshiteldíj-mutató részét képezik?

                  2)

                  Úgy kell-e értelmezni a 2008/48/EK irányelv 10. cikke (2) bekezdésének g) pontját, hogy a teljeshiteldíj-mutatónak az eladó vagy szolgáltató és a fogyasztó mint hitelfelvevő között létrejött hitelmegállapodásban történő téves feltüntetését a teljeshiteldíj-mutató hitelmegállapodásban történő feltüntetése hiányának kell tekinteni, és a nemzeti bíróságnak alkalmaznia kell a nemzeti jogban a teljeshiteldíj-mutató fogyasztói hitelmegállapodásban történő feltüntetésének hiánya esetére előírt jogkövetkezményeket?

                  3)

                  Úgy kell-e értelmezni a 2008/48/EK irányelv 22. cikkének (4) bekezdését, hogy arányos a nemzeti jogban előírt, a fogyasztói hitelmegállapodás semmissége formájában megjelenő szankció, amelynek alapján csak a nyújtott tőkeösszeget kell visszafizetni, amennyiben a fogyasztói hitelmegállapodásban a teljeshiteldíj-mutatót nem tüntetik fel pontosan?

                  4)

                  Úgy kell-e értelmezni a 93/13/EGK irányelv (2) 4. cikkének (1) és (2) bekezdését, hogy a fogyasztói hitelmegállapodáshoz mint főszerződéshez kapcsolódó külön kiegészítő megállapodásban rögzített, járulékos szolgáltatásokat tartalmazó csomagért fizetendő díjakat a szerződés elsődleges tárgyához tartozónak kell tekinteni, és ezek ezért nem képezhetik a tisztességtelen jelleg vizsgálatának tárgyát?

                  5)

                  A harmadik kérdésre adandó választól függetlenül: Úgy kell-e értelmezni a 93/13/EGK irányelv melléklete 1. pontjának o) alpontjával összefüggésben értelmezett 3. cikkének (1) bekezdését, hogy tisztességtelen a fogyasztói hitelhez kapcsolódó járulékos szolgáltatásokról szóló szerződésben szereplő valamely feltétel, amennyiben az a fogyasztó számára lehetőséget biztosít a fizetései elhalasztására és átütemezésére, és ezért a fogyasztónak akkor is díjat kell fizetnie, ha ezt a lehetőséget nem veszi igénybe?

         (1)  A fogyasztói hitelmegállapodásokról és a 87/102/EGK tanácsi irányelv hatályon kívül helyezéséről szóló, 2008. április 23-i 2008/48/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL 2008. L 133., 66. o.; helyesbítések: HL 2009. L 207., 14. o., HL 2010. L 199., 40. o., HL 2011. L 234., 46. o.).

         (2)  A fogyasztókkal kötött szerződésekben alkalmazott tisztességtelen feltételekről szóló, 1993. április 5-i 93/13/EGK tanácsi irányelv (HL 1993. L 95., 29. o.; magyar nyelvű különkiadás 15. fejezet, 2. kötet, 288. o.).


title: C-236/20. Sz. ügy: A Tribunale Amministrativo Regionale per la Emilia Romagna (Olaszország) által 2020. június 4-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – PG kontra Ministero della Giustizia, CSM – Consiglio Superiore della Magistratura, Presidenza del Consiglio dei Ministri

text:
               17.8.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 271/28

      A Tribunale Amministrativo Regionale per la Emilia Romagna (Olaszország) által 2020. június 4-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – PG kontra Ministero della Giustizia, CSM – Consiglio Superiore della Magistratura, Presidenza del Consiglio dei Ministri
      (C-236/20. Sz. ügy)
      (2020/C 271/36)
      Az eljárás nyelve: olasz

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Tribunale Amministrativo Regionale per la Emilia Romagna

         Az alapeljárás felei

         Felperes: PG

         Alperesek: Ministero della Giustizia, CSM – Consiglio Superiore della Magistratura, Presidenza del Consiglio dei Ministri

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1)

                  Ellentétes-e az Európai Unió Alapjogi Chartájának 20., 21., 31., 33. és 34. cikkével, a határozott ideig tartó munkaviszonyról szóló 1999/70/EK irányelvvel (1) (2. és 4. szakasz), a részmunkaidős foglalkoztatásról szóló 1997/81/EK irányelvvel (2) (4. szakasz), a munkaidőről szóló 2003/88/EK irányelvvel (7. cikk), valamint a foglalkoztatás és a munkavégzés során alkalmazott egyenlő bánásmódról szóló 2000/78/EK irányelvvel (3) (1. cikk, az 2. cikk (2) bekezdésének a) pontja) a 374/91. sz. törvényben [és későbbi módosításaiban] és az ítélkezési gyakorlat folyamatos értelmezése szerinti 92/2016. sz. törvényerejű rendeletben szereplő olasz szabályozáshoz hasonló azon nemzeti szabályozás alkalmazása, amely szabályozás szerint a békebírák – mint tiszteletbeli bírák – nemcsak, hogy nem részesülnek a hivatásos bírák esetében alkalmazotthoz hasonló gazdasági, jóléti és társadalombiztosítási bánásmódban, hanem amely szerint teljes mértékben kizárják őket a közszférabeli munkavállalók számára biztosított társadalombiztosítási védelem és szociális védelem valamennyi formájából?

                  2)

                  Ellentétes-e az igazságszolgáltatási autonómia és az igazságszolgáltatási függetlenség közösségi elvével és különösen az Európai Unió Alapjogi Chartájának 47. cikkével az olasz szabályozáshoz hasonló azon nemzeti szabályozás alkalmazása, amely szabályozás szerint a békebírák – mint tiszteletbeli bírák – nemcsak, hogy nem részesülnek a hivatásos bírák esetében alkalmazotthoz hasonló gazdasági, jóléti és társadalombiztosítási bánásmódban, hanem amely szerint teljes mértékben kizárják őket a közszférabeli munkavállalók számára biztosított társadalombiztosítási védelem és szociális védelem valamennyi formájából?

                  3)

                  Ellentétes-e az 1999/70/EK irányelv mellékletében szereplő, az ESZSZ, az UNICE és a CEEP által a határozott ideig tartó munkaviszonyról 1999. március 18-án kötött keretmegállapodás 5. szakaszával az olasz szabályozáshoz hasonló azon nemzeti szabályozás alkalmazása, amely szabályozás szerint a békebírák – mint tiszteletbeli bírák – határozott időre szóló, eredetileg 8 (négy plusz négy) évben rögzített kinevezése anélkül hosszabbítható meg szisztematikusan további négy évvel, hogy ez a szabályozás – a határozatlan idejű munkaviszonnyá való átalakítás alternatívájaként – bármiféle hatékony és visszatartó erejű szankciót írna elő?

         (1)  Az ESZSZ, az UNICE és a CEEP által a határozott ideig tartó munkaviszonyról kötött keretmegállapodásról szóló, 1999. június 28-i 1999/70/EK tanácsi irányelv (HL 1999. L 175., 43. o.; magyar nyelvű különkiadás 5. fejezet, 3. kötet, 368. o.)

         (2)  Az UNICE, a CEEP és az ESZSZ által a részmunkaidős foglalkoztatásról kötött keretmegállapodásról szóló, 1997. december 15-i 97/81/EK tanácsi irányelv – melléklet: a részmunkaidős foglalkoztatásra vonatkozó keretmegállapodás (HL 1998. L 14., 9. o.; magyar nyelvű különkiadás 5. fejezet, 3. kötet, 267. o.)

         (3)  A foglalkoztatás és a munkavégzés során alkalmazott egyenlő bánásmód általános kereteinek létrehozásáról szóló, 2000. november 27-i 2000/78/EK tanácsi irányelv (HL 2000. L 303., 16. o.; magyar nyelvű különkiadás 5. fejezet, 4. kötet, 79. o.).


title: C-260/20. P. sz. ügy: A Törvényszék (hetedik tanács) T-383/17. sz., Hansol Paper kontra Bizottság ügyben 2020. április 2-án hozott ítélete ellen az Európai Bizottság által 2020. június 11-én benyújtott fellebbezés

text:
               17.8.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 271/30

      A Törvényszék (hetedik tanács) T-383/17. sz., Hansol Paper kontra Bizottság ügyben 2020. április 2-án hozott ítélete ellen az Európai Bizottság által 2020. június 11-én benyújtott fellebbezés
      (C-260/20. P. sz. ügy)
      (2020/C 271/39)
      Az eljárás nyelve:angol

         Felek

         Fellebbező: Európai Bizottság (képviselők: J.-F. Brakeland és A. Demeneix meghatalmazottak)

         A többi fél az eljárásban: Hansol Paper Co. Ltd, European Thermal Paper Association (ETPA)

         A fellebbező kérelmei

      A fellebbező azt kéri, hogy a Bíróság:

                  —

                  helyezze hatályon kívül a megtámadott ítéletet, utasítsa el az elsőfokú eljárásban előterjesztett keresetet, és a Hansol Paper Co. Ltd-t kötelezze a költségek viselésére;

            vagy másodlagosan

                  —

                  utalja vissza az ügyet a Törvényszék elé új vizsgálat céljából, és az első- és másodfokú eljárás költségeiről jelenleg ne határozzon.

         Jogalapok és fontosabb érvek

      A megtámadott ítéletben a Törvényszék a Hansol Paper Co. Ltd-re vonatkozó részében megsemmisítette a Koreai Köztársaságból származó egyes könnyű hőpapírok behozatalára vonatkozó végleges dömpingellenes vám kivetéséről és a kivetett ideiglenes vám végleges beszedéséről szóló, 2017. május 2-i (EU) 2017/763 bizottsági végrehajtási rendeletet. (1) A Bizottság a fellebbezésének alátámasztása érdekében három fellebbezési jogalapra hivatkozik.
      A Bizottság úgy véli, hogy a Törvényszék:

                  —

                  elferdítette a bizonyítékokat, és tévesen értelmezte az azon adatokra alkalmazandó jogi hátteret, amelyekre a Bizottság az alaprendelet (2) 2. cikkének (9) bekezdése értelmében az exportárat alapíthatja;

                  —

                  tévesen értelmezte az alaprendelet 2. cikkének (1) és (3) bekezdésében foglalt, a rendes értéknek a belföldi értékesítés hiánya esetén való meghatározására vonatkozó szabályokat; és

                  —

                  tévesen értelmezte alaprendelet 3. cikkében foglalt szabályokat az alákínálási különbözetnek az Unióba irányuló, kapcsolatban álló jogalanyok közvetítésével megvalósuló export esetében való meghatározásakor.

         (1)  HL 2017. L 114., 3. o.

         (2)  Az Európai Unióban tagsággal nem rendelkező országokból érkező dömpingelt behozatallal szembeni védelemről szóló, 2016. június 8-i (EU) 2016/1036 európai parlamenti és tanácsi rendelet (HL 2016. L 176., 21. o.).


title: T-511/18. sz. ügy: A Törvényszék 2020. június 25-i ítélete – XH kontra Bizottság („Közszolgálat – Tisztviselők – Előléptetés – 2017. évi előléptetési időszak – Előléptetést mellőző határozat – A keresetlevélben szereplő egyik jogalap világos és pontos volta – Az összhang szabálya – Végleges jogi aktusok megkérdőjelezése – Elfogadhatóság – A személyzeti szabályzat 45. cikke – Próbaidőszak alatti közbenső jelentés – Próbaidőt lezáró jelentés – Értékelő jelentés – Az érdemek összehasonlító vizsgálatához figyelembe vett tényezők – Az eljárás szabályszerűsége – Felelősség – Nem vagyoni kár”)

text:
               17.8.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 271/33

      A Törvényszék 2020. június 25-i ítélete – XH kontra Bizottság
      (T-511/18. sz. ügy) (1)

      („Közszolgálat - Tisztviselők - Előléptetés - 2017. évi előléptetési időszak - Előléptetést mellőző határozat - A keresetlevélben szereplő egyik jogalap világos és pontos volta - Az összhang szabálya - Végleges jogi aktusok megkérdőjelezése - Elfogadhatóság - A személyzeti szabályzat 45. cikke - Próbaidőszak alatti közbenső jelentés - Próbaidőt lezáró jelentés - Értékelő jelentés - Az érdemek összehasonlító vizsgálatához figyelembe vett tényezők - Az eljárás szabályszerűsége - Felelősség - Nem vagyoni kár”)
      (2020/C 271/42)
      Az eljárás nyelve: angol

         Felek

         Felperes: XH (képviselő: E. Auleytner ügyvéd)

         Alperes: Európai Bizottság (képviselők: L. Radu Bouyon és L. Vernier meghatalmazottak)

         Az ügy tárgya

      Az EUMSZ 270. cikken alapuló kérelem, amely egyrészt a Közigazgatási Tájékoztató 2017. november 13-i 25–2017. számában közzétett azon határozat megsemmisítésére irányul, amelyben a felperes nevét nem vették fel a 2017. évi előléptetési időszakban előléptetett tisztviselők listájára, valamint a 2018. június 7-i R/96/18. sz. azon határozat megsemmisítésére, amelyben elutasították a felperes 2018. február 10-i panaszát, másrészt az e határozatokkal állítólagosan okozott kár megtérítésére irányuló kérelem.

         Az ítélet rendelkező része

                  1)

                  A Törvényszék megsemmisíti a Közigazgatási Tájékoztató 2017. november 13-i 25–2017. számában közzétett, az AD 6 besorolási fokozatba előléptetett tisztviselők nevét tartalmazó listából kitűnő azon határozatot, amelyben XH-t a 2017. évi előléptetési időszakban nem léptették elő e besorolási fokozatba.

                  2)

                  A Törvényszék arra kötelezi az Európai Bizottságot, hogy fizessen XH-nak 2 000 eurót az őt ért nem vagyoni kár megtérítéseként.

                  3)

                  A Törvényszék a keresetet az ezt meghaladó részében elutasítja.

                  4)

                  A Törvényszék a Bizottságot kötelezi a költségek viselésére.

         (1)  HL C 131., 2019.4.8.


title: T-737/18. sz. ügy: A Törvényszék 2020. június 25-i ítélete – Siberia Oriental kontra CPVO (Siberia) („Növényfajták – A Lilium L. fajba tartozó Siberia fajtára vonatkozó közösségi növényfajta-oltalom lejárati idejének módosítása iránti kérelem – A CPVO fellebbezési tanácsához benyújtott fellebbezés – Elfogadhatatlanság – Indokolási kötelezettség – A 2100/94/EK rendelet 75. cikke – Hatékony bírói jogvédelem – A 2100/94 rendelet 67. cikkének (1) bekezdése és 87.cikke – Nyilvánvaló hibák kijavítása – A 874/2009/EK rendelet 53. cikkének (4) bekezdése”)

text:
               17.8.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 271/34

      A Törvényszék 2020. június 25-i ítélete – Siberia Oriental kontra CPVO (Siberia)
      (T-737/18. sz. ügy) (1)

      („Növényfajták - A Lilium L. fajba tartozó Siberia fajtára vonatkozó közösségi növényfajta-oltalom lejárati idejének módosítása iránti kérelem - A CPVO fellebbezési tanácsához benyújtott fellebbezés - Elfogadhatatlanság - Indokolási kötelezettség - A 2100/94/EK rendelet 75. cikke - Hatékony bírói jogvédelem - A 2100/94 rendelet 67. cikkének (1) bekezdése és 87.cikke - Nyilvánvaló hibák kijavítása - A 874/2009/EK rendelet 53. cikkének (4) bekezdése”)
      (2020/C 271/43)
      Az eljárás nyelve: angol

         Felek

         Felperes: Siberia Oriental BV (’t Zand, Hollandia) (képviselő: T. Overdijk ügyvéd)

         Alperes: Közösségi Növényfajta-hivatal (képviselők: M. Ekvad, F. Mattina és O. Lamberti meghatalmazottak)

         Az ügy tárgya

      A CPVO fellebbezési tanácsának a Lilium L. növényfajba tartozó Siberia fajtára vonatkozó közösségi növényfajta-oltalom lejárati idejének módosítása iránti kérelem tárgyában 2018. október 15-én hozott határozata (A 009/2017. sz. ügy) ellen benyújtott kereset

         Az ítélet rendelkező része

                  1)

                  A Törvényszék a keresetet elutasítja.

                  2)

                  A Törvényszék a Siberia Oriental BV-t kötelezi a saját költségein felül a Közösségi Növényfajta hivatal (CPVO) részéről felmerült költségek viselésére.

         (1)  HL C 54., 2019.2.11.


title: T-406/20. sz. ügy: 2020. július 2-án benyújtott kereset – Landesbank Baden-Württemberg kontra ESZT

text:
               17.8.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 271/52

      2020. július 2-án benyújtott kereset – Landesbank Baden-Württemberg kontra ESZT
      (T-406/20. sz. ügy)
      (2020/C 271/64)
      Az eljárás nyelve: német

         Felek

         Felperes: Landesbank Baden-Württemberg (Stuttgart, Németország) (képviselők: H. Berger és K. Helle ügyvédek)

         Alperes: Egységes Szanálási Testület (ESZT)

         Kérelmek

      A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:

                  —

                  semmisítse meg az Egységes Szanálási Testületnek az Egységes Szanálási Alaphoz való 2020. évi előzetes hozzájárulások kiszámításáról szóló 2020. április 15-i határozatát (SRB/ES/2020/24), ideértve annak mellékleteit is, annyiban, amennyiben a megtámadott határozat – ideértve az I. mellékletet és a II. mellékletet is – a felperes hozzájárulására vonatkozik;

                  —

                  az alperest kötelezze az eljárási költségek viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek

      Keresete alátámasztása érdekében a felperes tizenegy jogalapra hivatkozik, amelyek lényegében azonosak a T-405/20. sz., DZ Hyp kontra ESZT ügyben hivatkozottakkal, illetve azokhoz hasonlók.


title: A Norges Høyesterett 2020. március 27-i, tanácsadói vélemény iránti kérelme az EFTA-Bírósághoz a norvég kormány kontra Anniken Jenny Lindberg ügyben (E-3/20. sz. ügy) 2020/C 275/02

text:
               20.8.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 275/2

      A Norges Høyesterett 2020. március 27-i, tanácsadói vélemény iránti kérelme az EFTA-Bírósághoz a norvég kormány kontra Anniken Jenny Lindberg ügyben
      (E-3/20. sz. ügy)
      (2020/C 275/02)
      A Norges Høyesterett (Norvég Legfelsőbb Bíróság) 2020. március 27-i, a Bíróság Hivatalához 2020. április 14-én beérkezett levelében tanácsadói vélemény iránti kérelmet nyújtott be az EFTA-Bírósághoz a norvég kormány kontra Anniken Jenny Lindberg ügyben, az alábbi kérdéseket illetően:
      A szakmai képesítések elismeréséről szóló 2005/36/EK irányelv 21. cikke

         1.
         Úgy kell-e értelmezni a szakmai képesítések elismeréséről szóló irányelv 21. cikkének (1) bekezdését, hogy a fogadó állam minden egyes esetben megkövetelheti a kérelmezőtől, hogy mind az irányelv V. mellékletének 5.3.2. pontjában szereplő, releváns, „előírt képesítés megszerzését tanúsító okiratokat”, mind az adott esetben a saját állam által az adott szakma tekintetében a 4. oszlopban feltüntetett külön igazolásokat bemutassa, vagy a „szükség szerint” kifejezés úgy értendő, hogy a fogadó tagállamnak kell meghatároznia, hogy szükség van-e az adott esetben megkövetelni az említett igazolásokat?
         Ha a „szükség szerint” kifejezést úgy kell értelmezni, hogy a fogadó államnak kell meghatároznia, hogy szükség van-e az adott esetben megkövetelni az említett igazolásokat:

         2.

            Miben áll a jogi értékelés, és melyek a jogilag releváns tényezők annak meghatározása során, hogy „szükség” van-e megkövetelni a felsorolt igazolásokat?

         3.

            Van-e jelentősége annak, ha egyedül az „előírt képesítés megszerzését tanúsító okiratok” tanúsítják igazoló dokumentumként az irányelv 34. cikkének (2) bekezdésében meghatározott minimumkövetelményeknek megfelelőnek tekintendő képzés elvégzését, illetve annak, hogy az igazolás, amelyet nem tudnak bemutatni, a végzettség megszerzését követő szakmai tapasztalatra vonatkozik?

      Az EGT-megállapodás fő részéből eredő jogok

         1.
         Köteles-e a fogadó állam megvizsgálni az EGT-megállapodás 28. és 31. cikke értelmében a szakmai képesítések elismerésére irányuló kérelmet, ha nem felel meg a szakmai képesítések elismeréséről szóló irányelv 21. cikke vagy 10. cikke szerinti elismerési követelményeknek az a kérelmező, aki egy olyan szakmára vonatkozó képzést végzett el valamely tagállamban, amelyre harmonizált képzési minimumkövetelmények vonatkoznak?
         Amennyiben igen:

         2.

            Miben áll a jogi értékelés, és melyek a jogilag releváns tényezők annak meghatározása során, hogy e kérelmezőt megilletik-e további jogok az EGT-megállapodás 28. cikke vagy 31. cikke értelmében?

         3.

            Milyen jelentősége van annak, ha egy kérelmező nem rendelkezik a saját állam által a szakmai képesítések elismeréséről szóló irányelv V. melléklete 5.3.2. pontjának 4. oszlopában felsorolt, a végzettség megszerzését követő szakmai tapasztalatra vonatkozó igazolással, amennyiben a fogadó állam nem ír elő a fogadó államban képzett kérelmezők esetében a végzettség megszerzését követő szakmai tapasztalatot, és a kérelmező által elvégzett képzés egyenértékűnek minősül a fogadó államban nyújtott képzéssel?

         4.

            Köteles-e a fogadó állam a kérelmezőnek teljeskörű jogokat biztosítani akkor, ha azok az okiratok, amelyeket a kérelmező az előírt képesítés megszerzésének tanúsítására be tud mutatni, a kérelmező saját államában nem biztosítják számára a megfelelő szakmai jogokat?


title: C-787/18. sz. ügy: A Bíróság (hetedik tanács) 2020. november 26-i ítélete (a Högsta förvaltningsdomstolen [Svédország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Skatteverket kontra Sögård Fastigheter AB (Előzetes döntéshozatal – A hozzáadottérték-adó (héa) levonásainak az eredeti levonást elvégzőtől eltérő adóalany általi korrekcióját előíró nemzeti jogszabály – A valamely társaság, illetve a korábbi tulajdonos társaság által bérbe adott ingatlannak ezen előbbi társaság által magánszemélyeknek történő értékesítése – A héakötelezettségnek az ingatlan magánszemélyeknek történő értékesítésekor való megszűnése)

text:
               2021.2.1.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 35/3

      A Bíróság (hetedik tanács) 2020. november 26-i ítélete (a Högsta förvaltningsdomstolen [Svédország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Skatteverket kontra Sögård Fastigheter AB
      (C-787/18. sz. ügy) (1)

      (Előzetes döntéshozatal - A hozzáadottérték-adó (héa) levonásainak az eredeti levonást elvégzőtől eltérő adóalany általi korrekcióját előíró nemzeti jogszabály - A valamely társaság, illetve a korábbi tulajdonos társaság által bérbe adott ingatlannak ezen előbbi társaság által magánszemélyeknek történő értékesítése - A héakötelezettségnek az ingatlan magánszemélyeknek történő értékesítésekor való megszűnése)
      (2021/C 35/03)
      Az eljárás nyelve: svéd

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Högsta förvaltningsdomstolen

         Az alapeljárás felei

         Felperes: Skatteverket

         Alperes: Sögård Fastigheter AB

         Rendelkező rész

      A közös hozzáadottértékadó-rendszerről szóló, 2006. november 28-i 2006/112/EK tanácsi irányelvet úgy kell értelmezni, hogy azzal ellentétes az olyan nemzeti szabályozás, amely ezen irányelv 188. cikkének (2) bekezdése alapján előírja ugyan, hogy az ingatlan átruházója nem köteles az előzetesen felszámított hozzáadottérték-adó levonásának korrekcióját elvégezni, ha a vevő ezen ingatlant kizárólag adólevonásra jogosító ügyletekhez használja, azt is megköveteli a vevőtől, hogy a fennmaradó korrekciós időszakra vonatkozóan végezze el e levonás korrekcióját abban az időpontban, amikor a szóban forgó ingatlant maga egy olyan harmadik személyre ruházza át, aki azt nem ilyen ügyletek céljára használja.

         (1)  HL C 72., 2019.2.25.


title: C-815/18. sz. ügy: A Bíróság (nagytanács) 2020. december 1-jei ítélete (a Hoge Raad der Nederlanden [Hollandia] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Federatie Nederlandse Vakbeweging kontra Van den Bosch Transporten BV, Van den Bosch Transporte GmbH, Silo-Tank Kft. (Előzetes döntéshozatal – 96/71/EK irányelv – Az 1. cikk (1) és (3) bekezdése és a 2. cikk (1) bekezdése – Munkavállalók szolgáltatások nyújtása keretében történő kiküldetése – Nemzetközi közúti fuvarozásban tevékenykedő járművezetők – Hatály – A „kiküldött munkavállaló” fogalma – Kabotázsműveletek – A 3. cikk (1), (3) és (8) bekezdése – EUMSZ 56. cikk – Szolgáltatásnyújtás szabadsága – Általánosan alkalmazandónak nyilvánított kollektív szerződések)

text:
               2021.2.1.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 35/3

      A Bíróság (nagytanács) 2020. december 1-jei ítélete (a Hoge Raad der Nederlanden [Hollandia] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Federatie Nederlandse Vakbeweging kontra Van den Bosch Transporten BV, Van den Bosch Transporte GmbH, Silo-Tank Kft.
      (C-815/18. sz. ügy) (1)

      (Előzetes döntéshozatal - 96/71/EK irányelv - Az 1. cikk (1) és (3) bekezdése és a 2. cikk (1) bekezdése - Munkavállalók szolgáltatások nyújtása keretében történő kiküldetése - Nemzetközi közúti fuvarozásban tevékenykedő járművezetők - Hatály - A „kiküldött munkavállaló” fogalma - Kabotázsműveletek - A 3. cikk (1), (3) és (8) bekezdése - EUMSZ 56. cikk - Szolgáltatásnyújtás szabadsága - Általánosan alkalmazandónak nyilvánított kollektív szerződések)
      (2021/C 35/04)
      Az eljárás nyelve: holland

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Hoge Raad der Nederlanden

         Az alapeljárás felei

         Felperes: Federatie Nederlandse Vakbeweging

         Alperesek: Van den Bosch Transporten BV, Van den Bosch Transporte GmbH, Silo-Tank Kft.

         Rendelkező rész

                  1)

                  A munkavállalók szolgáltatások nyújtása keretében történő kiküldetéséről szóló, 1996. december 16–i 96/71/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvet akként kell értelmezni, hogy az alkalmazandó a közúti szállítási ágazatban nyújtott transznacionális szolgáltatásokra.

                  2)

                  A 96/71 irányelv 1. cikkének (1) és (3) bekezdését, valamint 2. cikkének (1) bekezdését úgy kell értelmezni, hogy az a munkavállaló, aki a nemzetközi közúti szállítási ágazatban járművezetői tevékenységet végez az őt foglalkoztató, valamely tagállamban letelepedett vállalkozás és egy, az érintett szokásos munkavégzésének helye szerinti tagállamtól eltérő tagállamban székhellyel rendelkező vállalkozás közötti árufuvarozásra irányuló bérleti szerződés keretében, e rendelkezések értelmében egy tagállam területére kiküldött munkavállaló, ha az általa történő munkavégzés a szóban forgó korlátozott időszak során elégséges kapcsolatot mutat e tagállam területével. Az ilyen kapcsolat fennállását olyan tényezők átfogó értékelése keretében kell meghatározni, mint az érintett munkavállaló által az említett tagállam területén végzett tevékenységek jellege, e munkavállaló tevékenységeinek minden egyes olyan tagállam területéhez való kapcsolódását jellemző intenzitás foka, amelyben tevékenykedik, valamint az említett tevékenységeknek a szállítási szolgáltatás egészén belül képviselt része.
                  Az, hogy az egyik tagállamban letelepedett vállalkozás által egy másik tagállamban letelepedett vállalkozás rendelkezésére bocsátott nemzetközi közúti járművezető e második vállalkozás székhelyén kapja a feladataival összefüggő utasításokat, azok végrehajtását ott kezdi meg vagy fejezi be, önmagában nem elegendő annak megállapításához, hogy e járművezetőt a 96/71 irányelv értelmében kiküldték e másik tagállam területére, amennyiben az említett járművezető általi munkavégzés egyéb tényezők alapján nem mutat elégséges kapcsolatot e tagállam területével.

                  3)

                  A 96/71 irányelv 1. cikkének (1) és (3) bekezdését, valamint 2. cikkének (1) bekezdését úgy kell értelmezni, hogy a munkavállalók rendelkezésre bocsátására vonatkozó szerződést megkötő vállalkozások közötti, azonos csoporthoz való tartozáson alapuló kapcsolat fennállása önmagában nem releváns annak értékelése szempontjából, hogy fennáll-e munkavállalók kiküldetése.

                  4)

                  A 96/71 irányelv 1. cikkének (1) és (3) bekezdését, valamint 2. cikkének (1) bekezdését úgy kell értelmezni, hogy azon munkavállalót, aki járművezetői tevékenységet végez a közúti szállítási ágazatban, és aki az őt foglalkoztató, valamely tagállamban letelepedett vállalkozás és egy másik tagállamban székhellyel rendelkező vállalkozás között létrejött, árufuvarozásra irányuló bérleti szerződés keretében a szokásos munkavégzésének helye szerinti tagállamtól eltérő tagállam területén kabotázsműveletet hajt végre, főszabály szerint kiküldetésben lévőnek kell tekinteni azon tagállam területén, amelyben e szállításokat végzik. A kabotázsművelet időtartama – ezen irányelv 3. cikke (3) bekezdése esetleges alkalmazásának sérelme nélkül – nem releváns tényező az ilyen kiküldetés fennállásának értékelése szempontjából

                  5)

                  A 96/71 irányelv 3. cikkének (1) és (8) bekezdését úgy kell értelmezni, hogy azt a kérdést, hogy valamely kollektív szerződést általánosan alkalmazandónak nyilvánítottak-e, az alkalmazandó nemzeti jog alapján kell értékelni. Az e rendelkezésekben szereplő fogalomnak megfelel az a kollektív szerződés, amelyet nem nyilvánítottak ugyan általánosan alkalmazandónak, de amelynek betartásától függ, hogy a hatálya alá tartozó vállalkozások mentesülnek-e egy, a maga részéről általánosan alkalmazandónak nyilvánított másik kollektív szerződés alkalmazása alól, és amelynek rendelkezései lényegében megegyeznek e másik kollektív szerződés rendelkezéseivel.

         (1)  HL C 122., 2019.4.1.