title: T-202/13. sz. ügy: 2013. április 9-én benyújtott kereset — Group’Hygiène kontra Bizottság

text:
               15.6.2013

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 171/33

         2013. április 9-én benyújtott kereset — Group’Hygiène kontra Bizottság
   (T-202/13. sz. ügy)
   2013/C 171/62
   Az eljárás nyelve: francia

      Felek

      Felperes: Group’Hygiène (Párizs, Franciaország) (képviselők: J.-M. Leprêtre és N. Chahid-Nouraï ügyvédek)

      Alperes: Európai Bizottság

      Kérelmek

   A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:

               —

               az EUMSZ 263. cikk alapján azonnali hatállyal semmisítse meg a csomagolásról és a csomagolási hulladékról szóló 94/62/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv I. mellékletének módosításáról szóló, 2013. február 7-i 2013/2/EU bizottsági irányelvet annyiban, amennyiben az a csomagolások szemléltető példáinak listájára felveszi a tokmányokat, az ipari felhasználásra szánt tokmányok kivételével;

               —

               az Európai Bizottságot kötelezze az összes költség viselésére.

      Jogalapok és fontosabb érvek

   Keresete alátámasztása érdekében a felperes hat jogalapra hivatkozik.

               1.

               Az első jogalap a Bizottság hatáskörének hiányán alapul, mivel a Bizottság a végrehajtási hatásköre alapján nem módosíthatja az alapszabályozás lényegi elemeit. Mivel a 2013/2/EU irányelv (1) a csomagolás fogalommeghatározását a 94/62/EK irányelvben (2) nem említett termékekre is kiterjesztette, a 2013/2/EU irányelvet így hatáskör hiányában fogadták el.

               2.

               A második jogalap az EUMSZ 296. cikknek és az Európai Unió indokolási kötelezettségre vonatkozó általános jogelveinek a megsértésén alapul, mivel a 2013/2/EU irányelv nem fejti ki annak okait, hogy miért csak bizonyos tokmányok minősülnek csomagolásnak. A felperes úgy érvel, hogy a jogi aktus indokolása annál is inkább szükséges, mivel a megtámadott intézkedés helyzetváltozást eredményez az Európai Unió intézményeinek a szóban forgó területen való korábbi helyzetéhez képest.

               3.

               A harmadik jogalap a 94/62/EK irányelv megsértésén alapul, ugyanis nyilvánvaló, hogy a tokmányok nem minősíthetők csomagolásnak, mivel a tokmány a termék tisztán belső eleme, és nem felel meg a csomagolás 94/62/EK irányelvben foglalt jogi fogalommeghatározásának.

               4.

               A negyedik jogalap az egyenlőség elvének a megsértésén alapul, ugyanis a 2013/2/EU irányelv összehasonlítható helyzeteket eltérően kezel, mivel az irányelv nem minősíti csomagolásnak az ipari tokmányokat, noha az ipari tokmányok és a nem ipari tokmányok objektíven összehasonlítható helyzetben vannak, és mivel a tokmányokhoz hasonló jellemzőkkel bíró termékek a csomagolás kategóriájából ki vannak zárva.

               5.

               Az ötödök jogalap a jogbiztonság és a bizalomvédelem elvének a megsértésén alapul, mivel a 2013/2/EU irányelv nyersen és átmeneti intézkedések nélkül megkérdőjelezi az európai uniós jogalkotó által elfogadott azon megoldást, miszerint a tokmányok a 94/62/EK irányelv értelmében nem csomagolások.

               6.

               A hatodik jogalap az arányosság elvének a megsértésén alapul, mivel a vitatott intézkedés aránytalan pénzügyi következményekkel jár az ágazat gazdasági szereplőire, mivel a csomagolásra vonatkozó szabályozás hatálya alá tartozó többi ipari szereplőtől eltérően a tokmánygyártók nem tudják csökkenteni a gyártott tokmányok mennyiségét, ugyanis azok feltétlenül szükségesek, és a termékek szerves részét képezik.

      (1)  HL 2013. L 37., 10. o.

      (2)  A csomagolásról és a csomagolási hulladékról szóló, 1994. december 20-i 94/62/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL L 365., 10. o.; magyar nyelvű különkiadás 13. fejezet, 13. kötet, 349. o.).


title: T-469/14. sz. ügy: 2014. június 24-én benyújtott kereset –Dordal kontra Bizottság

text:
               4.8.2014

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 253/64

         2014. június 24-én benyújtott kereset –Dordal kontra Bizottság
   (T-469/14. sz. ügy)
   2014/C 253/88
   Az eljárás nyelve: spanyol

      Felek

      Felperes: Dordal, SA (Barcelona, Spanyolország) (képviselők: J. L. Buendía Sierra, E. Abad Valdenebro, R. Calvo Salinero és A. Lamadrid de Pablo ügyvédek)

      Alperes: Európai Bizottság

      Kérelmek

   A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:

               —

               semmisítse meg a megtámadott határozatot annyiban, amennyiben az új és a belső piaccal összeegyeztethetetlen állami támogatásnak minősíti azon intézkedések összességét, amelyek szerinte az úgynevezett spanyol pénzügyi lízingrendszert alkotják;

               —

               másodlagosan semmisítse meg a megtámadott határozat 1. és 4. cikkét, amelyek az AIE befektetőit az állítólagos támogatások kedvezményezettjeiként és a visszatéríttetésre vonatkozó meghagyás kizárólagos címzettjeiként azonosítják;

               —

               másodlagosan semmisítse meg a megtámadott határozat 4. cikkét annyiban, amennyiben az az állítólagos támogatások visszatéríttetését elrendeli;

               —

               semmisítse meg a megtámadott határozat 4. cikkét annyiban, amennyiben az a befektetők és más jogalanyok közötti magánjogi szerződések jogszerűségéről határoz, és

               —

               a Bizottságot kötelezze ezen eljárás költségeinek viselésére.

      Jogalapok és fontosabb érvek

   A jogalapok és fontosabb érvek azonosak a T-700/13. sz. Bankia kontra Bizottság ügyben hivatkozottakkal.


title: C-117/10. sz. ügy: 2010. március 3-án benyújtott kereset — Európai Bizottság kontra az Európai Unió Tanácsa

text:
               1.5.2010

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 113/34

         2010. március 3-án benyújtott kereset — Európai Bizottság kontra az Európai Unió Tanácsa
   (C-117/10. sz. ügy)
   2010/C 113/53
   Az eljárás nyelve: angol

      Felek

      Felperes: Európai Bizottság (képviselők: V. Di Bucci, L. Flynn, K. Walkerová, A. Stobiecka-Kuik meghatalmazottak)

      Alperes: az Európai Unió Tanácsa

      Kereseti kérelmek

               —

               A Bíróság semmisítse meg a Lengyel Köztársaság hatóságai által a 2010. január 1. és 2013. december 31. közötti időszakban mezőgazdasági földterületek vásárlása céljából nyújtandó állami támogatásról szóló, 2009. november 20-i 2010/10/EK tanácsi határozatot (1);

               —

               a Bíróság kötelezze az Európai Unió Tanácsát a jelen eljárás költségeinek viselésére.

      Jogalapok és fontosabb érvek

   A Tanács a megtámadott határozat elfogadásával hatályon kívül helyezte a 2007. évi mezőgazdasági iránymutatás 196. pontjában szereplő, megfelelő intézkedésekre vonatkozó javaslatból és annak Lengyelország általi feltétel nélküli elfogadásából eredő bizottsági határozatot, amely kötelezte e tagállamot arra, hogy legkésőbb 2009. december 31-ig vessen véget a mezőgazdasági földterületek vásárlására vonatkozó létező támogatási rendszernek. Kivételes körülmények ürügyével a Tanács valójában lehetővé tette Lengyelország számára e rendszer fenntartását a 2007. évi mezőgazdasági iránymutatás 2013. december 31-i lejártáig. A Tanács által határozatának alapjául felhozott körülmények nyilvánvalóan nem olyan jellegű kivételes körülmények, amelyek igazolnák a meghozott határozatot, és nem veszik figyelembe a Bizottság e rendszerre vonatkozó határozatát. A megsemmisítés iránti keresete alátámasztása érdekében a Bizottság négy jogalapot terjeszt elő:

               a)

               Elsőként úgy ítéli meg, hogy a Tanácsnak az EK 88. cikk (2) bekezdésének harmadik albekezdése alapján nem volt hatásköre eljárni, mivel az e rendelkezés negyedik albekezdésében megállapított három hónapos határidőn belül nem határozott a lengyel kérelemről, és mivel — mindenesetre — az általa jóváhagyott támogatás létező támogatás volt, amelynek felszámolását Lengyelország 2009 végére vállalta, amikor elfogadta a Bizottság által számára javasolt megfelelő intézkedéseket.

               b)

               Másodszor fenntartja, hogy a Tanács — azáltal, hogy 2013-ig engedélyezte a támogatási intézkedéseket — visszaélt hatáskörével azon döntés semlegesítésének szándékával, miszerint Lengyelország ezen intézkedéseket 2009 végéig — azonban legfeljebb ezen időpontig — szabadon fenntarthatja.

               c)

               Ezt követően, a harmadik jogalapja arra vonatkozik, hogy a megtámadott határozatot a jóhiszemű együttműködés elvének megsértésével fogadták el, amely elv alkalmazandó a tagállamokra és az intézmények között is. Határozatával a Tanács mentesítette Lengyelországot a Bizottsággal való együttműködési kötelezettsége alól az e tagállam által a mezőgazdasági földterületek vásárlására vonatkozó létező támogatással kapcsolatban az EK 88. cikk (1) bekezdése alapján létrehozott együttműködés keretében elfogadott megfelelő intézkedések tekintetében.

               d)

               Végül az utolsó jogalap keretében a Bizottság azzal érvel, hogy a Tanács nyilvánvaló mérlegelési hibát vétett, amennyiben úgy ítélte meg, hogy a szóban forgó intézkedés elfogadását igazoló kivételes körülmények álltak fenn.

      (1)  HL L 4., 2010.1.8., 89. o.


title: T-431/14. sz. ügy: 2014. június 12-én benyújtott kereset – Volkswagen kontra OHIM (CHOICE)

text:
               25.8.2014

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 282/42

         2014. június 12-én benyújtott kereset – Volkswagen kontra OHIM (CHOICE)
   (T-431/14. sz. ügy)
   2014/C 282/55
   Az eljárás nyelve: német

      Felek

      Felperes: Volkswagen AG (Wolfsburg, Németország) (képviselő: U. Sander ügyvéd)

      Alperes: Belső Piaci Harmonizációs Hivatal (védjegyek és formatervezési minták) (OHIM)

      Kereseti kérelmek

   A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:

               —

               helyezze hatályon kívül a Belső Piaci Harmonizációs Hivatal (védjegyek és formatervezési minták) első fellebbezési tanácsának 2014. április 3-án az R 2019/2013-1. sz. ügyben hozott határozatát;

               —

               az alperest kötelezze a költségek viselésére.

      Jogalapok és fontosabb érvek

      Az érintett közösségi védjegy: a „CHOICE” szóvédjegy a 12., 28., 35. és 37. osztályba tartozó áruk és szolgáltatások vonatkozásában - 1 1 7 69  163. sz. védjegybejelentés.

      Az elbíráló határozata: az elbíráló a bejelentést elutasította.

      A fellebbezési tanács határozata: a fellebbezési tanács a fellebbezést elutasította.

      Jogalapok: a 207/2009 rendelet 7. cikke (1) bekezdése b) pontjának a megsértése.


title: T-182/04. sz. ügy: Az Elsőfokú Bíróság 2006. október 10-i ítélete – Van der Spree kontra Bizottság ( Tisztviselők – Szakmai előmeneteli jelentés – 2001/2002. évi értékelési időszak – A személyzeti szabályzat 26. és 43. cikke – A védelemhez való jog – Megsemmisítés )

text:
               16.12.2006

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 310/12

         Az Elsőfokú Bíróság 2006. október 10-i ítélete – Van der Spree kontra Bizottság
   (T-182/04. sz. ügy) (1)

   („Tisztviselők - Szakmai előmeneteli jelentés - 2001/2002. évi értékelési időszak - A személyzeti szabályzat 26. és 43. cikke - A védelemhez való jog - Megsemmisítés”)
   (2006/C 310/23)
   Az eljárás nyelve: francia
   Felek

      Felperes: Daniel Van der Spree (Overijse, Belgium) (képviselők: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis és É. Marchal ügyvédek)

      Alperes: az Európai Közösségek Bizottsága (képviselők: G. Berscheid és H. Krämer meghatalmazottak)
   Az ügy tárgya
   A felperes 2001. július 1-je és 2002. december 31. közötti időszakra vonatkozó szakmai előmeneteli jelentésének végleges elkészítéséről szóló 2003. június 25-i határozat megsemmisítése
   Az ítélet rendelkező része

               1)

               Az Elsőfokú Bíróság a Daniel Van der Spree 2001. július 1-je és 2002. december 31. közötti időszakra vonatkozó szakmai előmeneteléről szóló jelentésének végleges elkészítéséről szóló 2003. június 25-i határozatot megsemmisíti.

               2)

               Az Elsőfokú Bíróság a Bizottságot kötelezi a költségek viselésére.

      (1)  HL C 179., 2004.7.10.


               12.1.2017

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 9/38

         Az Oslo tingrett EFTA-Bírósághoz benyújtott, tanácsadó vélemény iránti 2016. január 6-i kérelme a Synnøve Finden v Staten v/Landbruks-og matdepartmentet ügyben
   (E-1/16. sz. ügy)
   (2017/C 9/08)
   Az Oslo tingrett (oslói körzeti bíróság) 2016. január 6-i, a Bíróság Hivatalához 2016. január 18-án beérkezett levelében tanácsadó vélemény iránti kérelmet nyújtott be az EFTA-Bírósághoz a Synnøve Finden kontra Staten v/Landbruks- og matdepartmentet ügyben, a tej árának kiegyenlítési rendszeréről szóló, 2007. június 29-i 832. sz. rendeletet (a továbbiakban: a rendelet) érintő alábbi kérdéseket illetően:

               1.1.

               A rendelet 8. §-ának harmadik bekezdésében említett támogatási intézkedés olyan jellegű intézkedés-e, amelynek jogszerűségét a Bíróságnak azt az EGT-megállapodás 31. cikkében foglalt letelepedési jogra vonatkozó szabályokkal összefüggésben kell mérlegelnie?

               1.2.

               Amennyiben a bíróságnak a rendelet 8. §-a harmadik bekezdésének jogszerűségével kapcsolatban mérlegelnie kell az EGT-megállapodás 31. cikkét, az EGT-megállapodás 31. cikke csak abban az esetben releváns-e, ha az ügynek határokon átnyúló eleme van?

               1.3.

               Amennyiben a bíróságnak a rendelet 8. §-a harmadik bekezdésének jogszerűségével kapcsolatban mérlegelnie kell az EGT-megállapodás 31. cikkét, az EGT-megállapodás 31. cikke csak a közismert elnevezéssel „3. jegyzőkönyv szerinti termékek” tekintetében releváns-e, vagy pedig úgy tekintendő, hogy valamennyi termékkategória tekintetében releváns szállítási támogatást képez, még abban az esetben is, ha a szállítás a fél saját termékeire korlátozódik?

               2.1.

               A rendelet 8. §-ának harmadik bekezdésében említett támogatási intézkedés olyan intézkedés-e, amely az EGT-megállapodás 60. cikke értelmében az EFTA Felügyeleti Hatóságnak előzetesen bejelentendő?

               2.2.

               Amennyiben a rendelet 8. §-ának harmadik bekezdésében említett támogatási intézkedés az EGT-megállapodás 60. cikke értelmében az EFTA Felügyeleti Hatóságnak előzetesen bejelentendő, ez csak a közismert elnevezéssel „3. jegyzőkönyv szerinti termékekre” vonatkozik-e, vagy úgy tekintendő, hogy valamennyi termékkategória tekintetében releváns szállítási támogatást képez?


title: T-298/16. sz. ügy: 2016. június 13-án benyújtott kereset – East West Consulting kontra Bizottság

text:
               25.7.2016

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 270/66

         2016. június 13-án benyújtott kereset – East West Consulting kontra Bizottság
   (T-298/16. sz. ügy)
   (2016/C 270/71)
   Az eljárás nyelve: francia

      Felek

      Felperes: East West Consulting SPRL (Nandrin, Belgium) (képviselők: L. Levi és A. Tymen ügyvédek)

      Alperes: Európai Bizottság

      Kérelmek

   A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:

               —

               nyilvánítsa a jelen keresetet elfogadhatónak és megalapozottnak;

         következésképpen

               —

               állapítsa meg, hogy az Európai Bizottságot szerződésen kívüli felelősség terheli;

               —

               rendelje el, hogy az alperes térítse meg a felperes által elszenvedett károk 496 000 euróra becsült összegét, annak véglegesítésének fenntartásával;

               —

               mindenesetre kötelezze az alperest a költségek összességének viselésére.

      Jogalapok és fontosabb érvek

   Keresete alátámasztása érdekében a felperes két jogalapra hivatkozik.

               1.

               Az első, arra alapított jogalap, hogy a Bizottság kellően súlyosan megsértette a jogszabályokat, amikor a Bizottság engedélyezésre jogosult tisztviselői és a végrehajtó ügynökségek által használandó korai előrejelző rendszerről szóló, 2008. december 16-i, 2008/969/EK, Euratom bizottsági határozat (HL 2008. L 344., 125. o.) alapján a felperes vonatkozásában aktiválta a „W3b” figyelmeztető jelzést a korai előrejelző rendszerben (KER), a Csalás Elleni Hivatal (OLAF) által folytatott vizsgálat következtében, amely fényt derített a felpereshez, mint a Macedónia Volt Jugoszláv Köztársaságban be nem jelentett munkavégzés elleni küzdelem megerősítését szolgáló projekttel kapcsolatos szolgáltatásnyújtásra irányuló közbeszerzési eljárás ajánlattevőjéhez fűződő kockázat szintjére. Ez a jogalap öt részből áll:

                           —

                           Az első rész, amely szerint a felperessel kapcsolatos figyelmeztető jelzés KER-be való bejegyzéséről szóló határozat (a továbbiakban: KER-határozat) jogellenes, amennyiben nincs jogalapja, sérti az EUSZ 5. cikket és az ártatlanság vélelméhez való alapvető jogot;

                           —

                           A második rész, amely szerint a KER-határozat jogellenes, amennyiben sérti a jogbiztonság elvét a „W3b” figyelmeztető jelzésre vonatkozó feltételek kapcsán;

                           —

                           A harmadik rész, amely szerint a KER-határozat jogellenes, amennyiben az Európai Unió Alapjogi Chartája 41. cikkének, a megfelelő ügyintézés elvének, a védelemhez való jognak, a meghallgatáshoz való jognak és az indokolási kötelezettségnek a megsértését eredményezi;

                           —

                           A másodlagosan felhozott negyedik rész, amely szerint a Bizottság megsértette a KER-határozatot, a Charta 41. cikkében rögzített indokolási kötelezettséget, a gondossági kötelezettséget és az arányosság elvét;

                           —

                           Az ötödik rész, amely szerint a Bizottságnak a megállapodás megtagadására vonatkozó indokai nem jogszerűek, mivel sértik a pályázati kiírást.

               2.

               A második, a felperes által elszenvedett károkra, valamint a Bizottság felróható magatartása és e károk közötti okozati összefüggésre alapított jogalap.


title: C-417/11. P. sz. ügy: A Bíróság (harmadik tanács) 2012. november 15-i ítélete — Európai Unió Tanácsa kontra Nadiany Bamba (Fellebbezés — Közös kül- és biztonságpolitika — Az elefántcsontparti helyzet tekintetében egyes személyekkel és szervezetekkel szemben hozott különleges korlátozó intézkedések — A pénzeszközök befagyasztása — EUMSZ 296. cikk — Indokolási kötelezettség — Védelemhez való jog — A tényleges bírósági jogorvoslathoz való jog — A tulajdon tiszteletben tartásához való jog)

text:
               12.1.2013

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 9/18

         A Bíróság (harmadik tanács) 2012. november 15-i ítélete — Európai Unió Tanácsa kontra Nadiany Bamba
   (C-417/11. P. sz. ügy) (1)

   (Fellebbezés - Közös kül- és biztonságpolitika - Az elefántcsontparti helyzet tekintetében egyes személyekkel és szervezetekkel szemben hozott különleges korlátozó intézkedések - A pénzeszközök befagyasztása - EUMSZ 296. cikk - Indokolási kötelezettség - Védelemhez való jog - A tényleges bírósági jogorvoslathoz való jog - A tulajdon tiszteletben tartásához való jog)
   2013/C 9/28
   Az eljárás nyelve: francia

      Felek

      Fellebbező: Európai Unió Tanácsa (képviselők: M. Bishop, B. Driessen és E. Dumitriu-Segnana meghatalmazottak)

      A többi fél az eljárásban: Nadiany Bamba (képviselő kezdetben: P. Haïk, később: P. Maisonneuve ügyvédek), Európai Bizottság (képviselők E. Cujo és M. Konstantinidis meghatalmazottak)

      A felperest támogató beavatkozó: Francia Köztársaság (képviselők: G. de Bergues és É. Ranaivoson meghatalmazottak)

      Tárgy

   A Törvényszék (ötödik tanács) T-86/11. sz., Bamba kontra Tanács ügyben 2011. június 8-án hozott ítélete elleni fellebbezés, amely ítéletben a Törvényszék megsemmisítette a az Elefántcsontparttal szembeni korlátozó intézkedések megújításáról szóló 2010/656/KKBP tanácsi határozat módosításáról szóló, 2011. január 14-i 2011/18/KKBP tanácsi határozatot (HL L 11., 36. o.), és az elefántcsontparti helyzet tekintetében egyes személyekkel és szervezetekkel szemben hozott különleges korlátozó intézkedések bevezetéséről szóló 560/2005/EK rendelet módosításáról szóló, 2011. január 14-i 25/2011/EU tanácsi rendeletet (HL L 11., 1. o.), amennyiben ezen aktusok Nadiany Bambát érintik — Pénzeszközök befagyasztása — Indokolási kötelezettség — Téves jogalkalmazás

      Rendelkező rész

               1.

               A Bíróság az Európai Unió Törvényszékének T-86/11. sz., Bamba kontra Tanács ügyben 2011. június 8-án hozott ítéletét hatályon kívül helyezi.

               2.

               A Bíróság N. Bamba keresetét elutasítja.

               3.

               A Bíróság N. Bambát kötelezi a saját költségeinek viselésén túl az Európai Unió Tanácsának a jelen fellebbezés, valamint az elsőfokú eljárás keretében felmerült költségei viselésére.

               4.

               A Francia Köztársaság és az Európai Bizottság maguk viselik saját költségeiket.

      (1)  HL C 311., 2011.10.22


title: F-60/09. RENV. sz. ügy: A Közszolgálati Törvényszék (második tanács) 2013. október 17-i ítélete — Birkhoff kontra Bizottság (Közszolgálat — Tisztviselők — Hatályon kívül helyezést követő visszautalás a Közszolgálati Törvényszék elé — Díjazás — Családi támogatások — Eltartott gyermek után járó támogatás — Magát eltartani nem képes, súlyosan beteg vagy fogyatékkal élő gyermek — A támogatás folyósításának meghosszabbítása iránti kérelem)

text:
               8.3.2014

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 71/29

      A Közszolgálati Törvényszék (második tanács) 2013. október 17-i ítélete — Birkhoff kontra Bizottság
      (F-60/09. RENV. sz. ügy)
      (Közszolgálat - Tisztviselők - Hatályon kívül helyezést követő visszautalás a Közszolgálati Törvényszék elé - Díjazás - Családi támogatások - Eltartott gyermek után járó támogatás - Magát eltartani nem képes, súlyosan beteg vagy fogyatékkal élő gyermek - A támogatás folyósításának meghosszabbítása iránti kérelem)
      (2014/C 71/54)
      Az eljárás nyelve: olasz

         Felek

         Felperes: Gerhard Birkhoff (Weitnau, Németország) (képviselő: C. Inzillo ügyvéd)

         Alperes: Európai Bizottság (képviselők: J. Currall és B. Eggers meghatalmazottak, segítőjük: A. Dal Ferro ügyvéd)

         Az ügy tárgya

      Hatályon kívül helyezést követő visszautalás — Közszolgálat — A felperes arra irányuló kérelmét elutasító határozat megsemmisítése, hogy hosszabbítsák meg a személyzeti szabályzat VII. melléklete 2. cikke (5) bekezdésének értelmében vett eltartott gyermek után járó támogatás folyósítását.

         Az ítélet rendelkező része

                  1.

                  A Közszolgálati Törvényszék a keresetet elutasítja.

                  2.

                  Az Európai Bizottság viseli saját költségeit, valamint a G. Birkhoff részéről az F-60/09. és a T-10/11. P. sz. ügyben felmerült költségeket.

                  3.

                  Mindkét fél viseli az F-60/09. RENV. sz. ügyben felmerült saját költségeit.


title: T-510/16. sz. ügy: A Törvényszék 2017. július 19-i ítélete – Dessi kontra EBB („Közszolgálat — Az EBB személyi állománya — Értékelés — Előléptetés — A 2012. évi értékelési és előléptetési időszak — A fellebbviteli bizottság határozata — A felülvizsgálat terjedelme — A személyi állomány képviselői — Hátrányos megkülönböztetés”)

text:
               28.8.2017

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 283/45

         A Törvényszék 2017. július 19-i ítélete – Dessi kontra EBB
   (T-510/16. sz. ügy) (1)

   ((„Közszolgálat - Az EBB személyi állománya - Értékelés - Előléptetés - A 2012. évi értékelési és előléptetési időszak - A fellebbviteli bizottság határozata - A felülvizsgálat terjedelme - A személyi állomány képviselői - Hátrányos megkülönböztetés”))
   (2017/C 283/68)
   Az eljárás nyelve: francia

      Felek

      Felperes: Nathalie Dessi (Luxembourg, Luxemburg) (képviselők: kezdetben A. Senes és L. Payot, később L. Levi ügyvédek)

      Alperes: Európai Beruházási Bank (EBB) (képviselők: kezdetben C. Gómez de la Cruz és E. Raimond, később E. Raimond és G. Faedo, végül pedig G. Faedo és K. Carr meghatalmazottak, segítőjük: A. Dal Ferro ügyvéd)

      Az ügy tárgya

   Az EUMSZ 270. cikkre alapított, az EBB fellebbviteli bizottsága által 2013. október 23-án hozott azon határozat megsemmisítése iránti kérelem, amelyben az EBB fellebbviteli bizottsága elutasította a felperes az iránti kérelmét, hogy vizsgálják felül a 2012. évre vonatkozó értékelő jelentését, amennyiben az említett jelentés nem javasolta az EBB elnökének, hogy a felperest az F besorolási osztályból az E besorolási osztályba léptesse elő.

      Az ítélet rendelkező része

               1)

               A Törvényszék megsemmisíti az Európai Beruházási Bank (EBB) fellebbviteli bizottsága által 2013. október 23-án hozott azon határozatot, amelyben az EBB fellebbviteli bizottsága elutasította Nathalie Dessi az iránti kérelmét, hogy vizsgálják felül a 2012. évre vonatkozó értékelő jelentését, amennyiben az említett jelentés nem javasolta az EBB elnökének, hogy Nathalie Dessit az F besorolási osztályból az E besorolási osztályba léptesse elő.

               2)

               A Törvényszék az EBB-t kötelezi a költségek viselésére.

      (1)  HL C 85., 2014.3.22. (az Európai Unió Közszolgálati Törvényszékén eredetileg F-8/14. szám alatt nyilvántartásba vett és 2016. szeptember 1-jén az Európai Unió Törvényszékére áttett ügy).


title: C-74/13. sz. ügy: A Bíróság (második tanács) 2014. április 9-i ítélete (a Debreceni Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság [Magyarország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – GSV Kft. kontra Nemzeti Adó- és Vámhivatal Észak-Alföldi Regionális Vám- és Pénzügyőri Főigazgatósága (Előzetes döntéshozatal iránti kérelem — Közös Vámtarifa — Tarifális besorolás — Kombinált Nómenklatúra — 7019590010 és 7019590090 TARIC-kód — A Kínai Népköztársaságból származó egyes hálós üvegszálszövetek behozatalára vonatkozó végleges dömpingellenes vám kivetéséről szóló rendeletek — Eltérő nyelvi változatok — Dömpingellenes vámfizetési kötelezettség)

text:
               10.6.2014

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 175/11

         A Bíróság (második tanács) 2014. április 9-i ítélete (a Debreceni Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság [Magyarország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – GSV Kft. kontra Nemzeti Adó- és Vámhivatal Észak-Alföldi Regionális Vám- és Pénzügyőri Főigazgatósága
   (C-74/13. sz. ügy) (1)

   ((Előzetes döntéshozatal iránti kérelem - Közös Vámtarifa - Tarifális besorolás - Kombinált Nómenklatúra - 7019590010 és 7019590090 TARIC-kód - A Kínai Népköztársaságból származó egyes hálós üvegszálszövetek behozatalára vonatkozó végleges dömpingellenes vám kivetéséről szóló rendeletek - Eltérő nyelvi változatok - Dömpingellenes vámfizetési kötelezettség))
   2014/C 175/12
   Az eljárás nyelve: magyar

      A kérdést előterjesztő bíróság

   Debreceni Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

      Az alapeljárás felei

      Felperes: GSV Kft.

      Alperes: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Észak-Alföldi Regionális Vám- és Pénzügyőri Főigazgatósága

      Tárgy

   Előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Debreceni Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság – A Kínai Népköztársaságból származó egyes üvegszál szitaszövetek behozatalára vonatkozó ideiglenes dömpingellenes vám kivetéséről szóló, 2011. február 16-i 138/2011/EU bizottsági rendelet (HL L 43., 9. o.) (14) preambulumbekezdésének, valamint 1. cikke (1) bekezdésének értelmezése – Azon üvegszálszövetek mentesülése a dömpingellenes vám alól, amelyek nem felelnek meg a TARIC 7019590010 vámtarifaalszámnak a rendeletek importőr nyelvén megjelent változataiban szereplő leírásának – Más nyelvi változatok szerint az említett vámtarifaalszám alá besorolható áruk

      Rendelkező rész

               1)

               A vám- és a statisztikai nómenklatúráról, valamint a Közös Vámtarifáról szóló, 1987. július 23-i 2658/87/EGK tanácsi rendelet 2. cikkében létrehozott, az Európai Közösségek integrált vámtarifájának 7019 59 00 10 kódját akként kell értelmezni, hogy e vámtarifaszám alá tartozhatnak azok a termékek, amelyeket a kérdést előterjesztő bíróság ismertetett, és különösen olyan üvegszálszövetekből állnak, amelyek szemnagysága hosszában és szélességében 4 mm, fajlagos tömegük több mint 35 g/m2, és amelyeket az építőipari ágazatban történő felhasználásra szántak.

               2)

               Az a körülmény, hogy az alapügybeli vámáru-nyilatkozatban szereplő termék, amely teljesen megfelel az Európai Közösségek integrált vámtarifája 7019 59 00 10 kódjában leírt és az e termékre dömpingellenes vámot kivető rendeletekben foglalt jellemzőknek, de nem felel meg annak az elnevezésnek, amely e termék vonatkozásában a bejelentő illetősége szerinti tagállam nyelvén közzétett kódban és rendeletekben szerepel, amelyekre a bejelentő kizárólagosan támaszkodott a nyilatkozatában, nem eredményezheti az említett termék e kód alá történő tarifális besorolásának hatályon kívül helyezését, amely besorolást a vámhatóságok ugyanezen kód és az említett rendeletek valamennyi más nyelvi változata alapján végeztek el.

      (1)  HL C 164., 2013.6.8.


title: T-366/06. sz. ügy: Az Elsőfokú Bíróság 2008. július 14-i végzése – Calebus kontra Bizottság ( Megsemmisítés iránti kereset – 92/43/EGK irányelv – A természetes élőhelyek, valamint a vadon élő állatok és növények védelme – 2006/613/EK határozat – A mediterrán bioföldrajzi régió közösségi jelentőségű természeti területeit tartalmazó jegyzék – Megtámadható aktus – Közvetlen érintettség hiánya – Elfogadhatatlanság )

text:
               30.8.2008

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 223/42

         Az Elsőfokú Bíróság 2008. július 14-i végzése – Calebus kontra Bizottság
   (T-366/06. sz. ügy) (1)

   („Megsemmisítés iránti kereset - 92/43/EGK irányelv - A természetes élőhelyek, valamint a vadon élő állatok és növények védelme - 2006/613/EK határozat - A mediterrán bioföldrajzi régió közösségi jelentőségű természeti területeit tartalmazó jegyzék - Megtámadható aktus - Közvetlen érintettség hiánya - Elfogadhatatlanság’)
   (2008/C 223/72)
   Az eljárás nyelve: spanyol
   Felek

      Felperes: Calebus, SA (Almería, Spanyolország) (képviselő: R. Bocanegra Sierra ügyvéd)

      Alperes: az Európai Közösségek Bizottsága (képviselők: A. Alcover San Pedro és D. Recchia meghatalmazottak)

      Az alperest támogató beavatkozó: Spanyol Királyság (képviselő: F. Díez Moreno abogado del Estado)
   Az ügy tárgya
   A 92/43/EGK tanácsi irányelv értelmében a mediterrán bioföldrajzi régió közösségi jelentőségű természeti területeit tartalmazó jegyzék elfogadásáról szóló, 2006. július 19-i 2006/613/EK bizottsági határozat (HL L 259., 1. o.) részleges megsemmisítése iránti kérelem, amennyiben az a „Ramblas de Jergal, Tabernas y Sur de Sierra Alhamilla” elnevezésű területet, amelyen a felperes földterülete található, a mediterrán bioföldrajzi régió közösségi jelentőségű természeti területének nyilvánítja.
   A végzés rendelkező része

               1)

               Az Elsőfokú Bíróság a keresetet – mint elfogadhatatlant – elutasítja.

               2)

               A Calebus, SA-t kötelezi saját költségein túl a Bizottság költségeinek viselésére.

               3)

               A Spanyol Királyság maga viseli saját költségeit.

      (1)  HL C 20., 2007.1.27.


title: T-392/06. sz. ügy: A Törvényszék 2010. április 27-i ítélete — Union Investment Privatfonds kontra OHIM — Unicre-Cartão International De Crédito (unibanco) ( „Közösségi védjegy — Felszólalási eljárás — Az unibanco közösségi ábrás védjegy bejelentése — Az UniFLEXIO, UniVARIO és UniZERO korábbi nemzeti ábrás védjegyek — A dokumentumok késedelmes benyújtása — A 40/94/EK rendelet 74. cikkének (2) bekezdése (jelenleg a 207/2009/EK rendelet 76. cikkének (2) bekezdése) által biztosított mérlegelési jogkör” )

text:
               19.6.2010

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 161/38

      A Törvényszék 2010. április 27-i ítélete — Union Investment Privatfonds kontra OHIM — Unicre-Cartão International De Crédito (unibanco)
      (T-392/06. sz. ügy) (1)

      („Közösségi védjegy - Felszólalási eljárás - Az unibanco közösségi ábrás védjegy bejelentése - Az UniFLEXIO, UniVARIO és UniZERO korábbi nemzeti ábrás védjegyek - A dokumentumok késedelmes benyújtása - A 40/94/EK rendelet 74. cikkének (2) bekezdése (jelenleg a 207/2009/EK rendelet 76. cikkének (2) bekezdése) által biztosított mérlegelési jogkör”)
      (2010/C 161/58)
      Az eljárás nyelve: német

         Felek

         Felperes: Union Investment Privatfonds GmbH (Frankfurt am Main, Németország) (képviselők: H. Keller, később: J. Zindel ügyvédek)

         Alperes: Belső Piaci Harmonizációs Hivatal (védjegyek és formatervezési minták) (OHIM) (képviselő: G. Schneider meghatalmazott)

         Másik fél a fellebbezési tanács előtti eljárásban: Unicre-Cartão International De Crédito, SA (Lisszabon, Portugália)

         Az ügy tárgya

      Az OHIM második fellebbezési tanácsának az Union Investment Privatfonds GmbH és az Unicre-Cartão International De Crédito, SA közötti felszólalási eljárásra vonatkozó 2006. október 10-i határozata (R 442/2004-2. sz. ügy) ellen benyújtott kereset.

         Az ítélet rendelkező része

                  1.

                  A Törvényszék a keresetet elutasítja.

                  2.

                  A Törvényszék az Union Investment Privatfonds GmbH-t kötelezi a költségek viselésére.

         (1)  HL C 42., 2007.2.24.


title: C-26/05. sz. ügy: A Bíróság (harmadik tanács)  2006. február 16-i  végzése (a Landesgericht Korneuburg előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Plato Plastik Robert Frank GmbH kontra Caropack Handelsgesellschaft mbH (Az eljárási szabályzat 104. cikke 3. §-ának (2) bekezdése – 94/62/EK irányelv – Csomagolás és csomagolási hulladék – Csomagolás- és csomagolóanyag-gyártó fogalma – Műanyag hordtáska gyártója)

text:
               1.7.2006

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 154/2

         A Bíróság (harmadik tanács) 2006. február 16-i végzése (a Landesgericht Korneuburg előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Plato Plastik Robert Frank GmbH kontra Caropack Handelsgesellschaft mbH
   (C-26/05. sz. ügy) (1)

   (Az eljárási szabályzat 104. cikke 3. §-ának (2) bekezdése - 94/62/EK irányelv - Csomagolás és csomagolási hulladék - Csomagolás- és csomagolóanyag-gyártó fogalma - Műanyag hordtáska gyártója)
   (2006/C 154/04)
   Az eljárás nyelve: német
   A kérdést előterjesztő bíróság
   Landesgericht Korneuburg
   Az alapeljárás felei

      Felperes: Plato Plastik Robert Frank GmbH

      Alperes: Caropack Handelsgesellschaft mbH
   Tárgy
   Előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Landesgericht Korneuburg – A csomagolásról és a csomagolási hulladékról szóló, 1994. december 20-i 94/62/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL L 365., 10. o.; magyar nyelvű különkiadás 13. fejezet, 13. kötet, 349. o.) 3. cikkének értelmezése – A fogyasztói, gyűjtő- vagy szállítási csomagolás előállítója és a csomagolóanyagok szállítói fogalmak – Műanyag hordtáska gyártója
   Rendelkező rész

               1)

               A csomagolásról és a csomagolási hulladékról szóló, 1994. december 20-i 94/62/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv 3. cikkének 1. és 11. pontját úgy kell értelmezni, hogy a csomagolásgyártó nem feltétlenül az, aki az árukat összekapcsolja vagy összefüggésbe hozza a csomagoláshoz használt termékkel. Az üzletekben a vevőknek ingyenesen vagy visszterhesen adott műanyag hordtáska gyártóját csomagolásgyártónak kell tekinteni.

               2)

               A 94/62 irányelvet úgy kell értelmezni, hogy azzal nem ellentétes az olyan nemzeti szabályozás, mint a Környezetvédelmi, Ifjúsági és Családügyi szövetségi minisztériumnak a csomagolási hulladék és bizonyos anyagmaradványok elkerülésére, illetve hasznosítására, valamint összegyűjtési és hasznosítási rendszerek létrehozására irányuló rendelete, amely előírja, hogy a csomagolás, különösen a műanyag hordtáska gyártójának vagy vissza kell vennie ezen táskákat a használat után, vagy közre kell működnie a csomagolási hulladék összegyűjtésére és hasznosítására vonatkozó rendszerben, hacsak a későbbi forgalmazási szakaszban közreműködő piaci szereplő nem veszi át ez utóbbi kötelezettséget, és a gyártó nem kap erre vonatkozóan érvényes nyilatkozatot.

      (1)  HL C 82., 2005.4.2.


title: T-290/06. sz. ügy: Az Elsőfokú Bíróság 2008. szeptember 11-i végzése – Olaszország kontra Bizottság

text:
               22.11.2008

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 301/63

         Az Elsőfokú Bíróság 2008. szeptember 11-i végzése – Olaszország kontra Bizottság
   (T-290/06. sz. ügy) (1)

   (2008/C 301/117)

      Az eljárás nyelve: olasz

   A második tanács elnöke elrendelte az ügy törlését.

      (1)  HL C 310., 2006.12.16.


title: C-414/08 P. sz. ügy: A T-176/06. sz., Sviluppo Italia Basilicata SpA kontra az Európai Közösségek Bizottsága ügyben 2008. július 8-án hozott ítélet ellen a Sviluppo Italia Basilicata SpA által 2008. szeptember 23-án benyújtott fellebbezés

text:
               22.11.2008

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 301/23

         A T-176/06. sz., Sviluppo Italia Basilicata SpA kontra az Európai Közösségek Bizottsága ügyben 2008. július 8-án hozott ítélet ellen a Sviluppo Italia Basilicata SpA által 2008. szeptember 23-án benyújtott fellebbezés
   (C-414/08 P. sz. ügy)
   (2008/C 301/37)
   Az eljárás nyelve: olasz
   Felek

      Fellebbező: Sviluppo Italia Basilicata SpA (képviselők: F. Sciaudone, R. Sciaudone és A. Neri avvocati)

      A másik fél az eljárásban: az Európai Közösségek Bizottsága
   A fellebbező kérelmei

               —

               A Bíróság helyezze hatályon kívül az Elsőfokú Bíróság T-176/06. sz. ügyben 2008. július 8-án hozott ítéletét (a továbbiakban: megtámadott ítélet) és az ügyet utalja vissza az Elsőfokú Bírósághoz annak érdekében, hogy a Bíróság által meghatározott iránymutatások alapján új ítéletet hozzon;

               —

               a Bizottságot kötelezze a jelen eljárás és a T-176/06. sz. ügy költségeinek viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek
   A megtámadott ítéletben az Elsőfokú Bíróság elutasította a felperes keresetét, amely egyfelől a Bizottság 2006. április 20-i C(2006) 1706, az Európai Regionális Fejlesztési Alap által az Olaszország Basilicata tartományában működő kis- és középvállalkozásokat előmozdító intézkedések megvalósítását célzó globális támogatás érdekében nyújtott pénzügyi támogatást csökkentő határozatának megsemmisítésére, másfelől a felperes által az e határozat elfogadása miatt elszenvedett kár megtérítésére irányult.
   A felperes keresete az Elsőfokú Bíróság téves jogalkalmazásán alapszik.
   Először is a felperes álláspontja szerint az Elsőfokú Bíróság, mivel a jogalapokat más sorrendben vizsgálta meg, mint ahogyan azokat a keresetben ismertették, nyilvánvalóan módosította a kereset egészének jelentését és tartalmát.
   Másodszor a felperes a globális támogatás, az Egyezmény és a 97/322/EK határozat (1) 19. jegyzetének értelmezésével és alkalmazásával kapcsolatos téves jogalkalmazásra hivatkozik. A felperes álláspontja szerint az Elsőfokú Bíróság a fent hivatkozott jogi aktusok értelmében tévesen értelmezte a globális támogatás 2. intézkedésének tényleges tartalmát és célját. E kezdeti, súlyos hiba következésképpen hatással volt az Elsőfokú Bíróság alapvető fogalmakkal kapcsolatos későbbi értelmezésére (pl.: „kötelezettség”, „költség”, „időtartam”).
   Harmadszor a felperes álláspontja szerint az Elsőfokú Bíróságnak meg kellett volna állapítania a megtámadott határozat jogellenességét, mivel azt olyan feltétel állítólagos nem teljesítésére alapították (hasznossági feltétel), amelyet sem a hozzájárulás odaítéléséről szóló határozat, sem pedig a globális támogatási program nem ír elő, és amely a jogbiztonsággal kapcsolatos problémát vet fel, valamint alkalmazása túl széles mérlegelési mozgásteret tesz lehetővé.
   Negyedszer a felperes a Bíróság C-462/98 P. sz., Mediocurso kontra Bizottság ügyben 2000. szeptember 21-én hozott ítéletében (2) meghatározott elvek Elsőfokú Bíróság általi téves értelmezésére – és következésképpen alkalmazásuk elmulasztására – hivatkozik.
   Ötödször a felperes a 4253/88 rendelet (3) – a Bizottság felügyeleti és ellenőrzési kötelezettségére vonatkozó – 25. és 26. cikkének megsértésére hivatkozik. Az Elsőfokú Bíróság megállapításai különösen az e rendelkezések által meghatározott felügyeleti és ellenőrzési előírások alkalmazásának és betartásának elmulasztásához vezethetnek.
   Hatodszor a felperes megítélése szerint az Elsőfokú Bíróság megsértette a bizalomvédelem és a jogbiztonság elvét, mivel azon téves indokkal utasította el a felperes által felhozott jogalapokat, hogy a Bizottság által (többek között a felügyeleti bizottság tevékenysége útján) keltett bizalom egyébként is ellentétes volt a hatályos rendelkezésekkel, így védelemben nem részesülhetett.
   Hetedszer a felperes arra hivatkozik, hogy az Elsőfokú Bíróság elferdítette a bizonyítékokat és megsértette a bizonyítási teherrel kapcsolatos általános jogelveket, mivel az elutasította az alperes által nem vitatott, és a felperes által benyújtott bizonyítékokkal alátámasztott tények bizonyítottként történő elfogadását.
   Nyolcadszor a felperes a közösségi hozzájárulások csökkentése esetén alkalmazandó arányosság elvével kapcsolatos közösségi ítélkezési gyakorlat megsértésére hivatkozik, mivel az Elsőfokú Bíróság nem vette figyelembe azokat a körülményeket, amelyek igazolhatták volna a pénzügyi korrekció enyhítését.
   A keresetnek a kártérítés iránti kérelemmel kapcsolatos jogalapjait illetően a felperes elsősorban a megtámadott ítélet téves és hiányos indokolására hivatkozik, amennyiben elutasítja a Közösségnek valamely jogellenes aktusa miatt betudható kár megtérítése iránti kérelmet.
   Végül a felperes a megtámadott ítélet téves és hiányos indokolására hivatkozik, amennyiben elutasítja a Közösségnek valamely jogellenes aktusa miatt betudható kár megtérítése iránti kérelmet (objektív felelősség).

      (1)  Olaszország tekintetében a közösségi támogatási keretrendszereket, az egységes programozási dokumentumokat és a közösségi kezdeményezési programokat jóváhagyó határozatok módosításáról szóló, 1997. április 23-i bizottsági határozat (HL L 146., 11. o.).

      (2)  EBHT 2000., I-7183. o.

      (3)  A 2052/88/EGK rendeletnek a különböző strukturális alapok tevékenységeinek egymás között, valamint az Európai Beruházási Bank és az egyéb meglévő pénzügyi eszközök műveleteivel történő összehangolása tekintetében történő végrehajtására vonatkozó rendelkezések megállapításáról szóló, 1988. december 19-i 4253/88/EGK tanácsi rendelet (HL L 374., 1. o.).


title: T-17/12. sz. ügy: A Törvényszék 2014. április 30-i ítélete – Hagenmeyer és Hahn kontra Bizottság ( „Fogyasztóvédelem — 1924/2006/EK rendelet — Az élelmiszerekkel kapcsolatos, az egészségre vonatkozó állítások — A betegségek kockázatának csökkentéséről szóló állítás engedélyezésének megtagadása — Kockázati tényező megjelölése — A betegségek kockázatának csökkentésével kapcsolatos állítások engedélyezésére irányuló eljárás jogszerűsége — Megsemmisítés iránti kereset — Az eljáráshoz fűződő érdek — Közvetlen és személyében való érintettség — Elfogadhatóság — Arányosság — Indokolási kötelezettség” )

text:
               24.6.2014

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 194/21

         A Törvényszék 2014. április 30-i ítélete – Hagenmeyer és Hahn kontra Bizottság
   (T-17/12. sz. ügy) (1)

   ((„Fogyasztóvédelem - 1924/2006/EK rendelet - Az élelmiszerekkel kapcsolatos, az egészségre vonatkozó állítások - A betegségek kockázatának csökkentéséről szóló állítás engedélyezésének megtagadása - Kockázati tényező megjelölése - A betegségek kockázatának csökkentésével kapcsolatos állítások engedélyezésére irányuló eljárás jogszerűsége - Megsemmisítés iránti kereset - Az eljáráshoz fűződő érdek - Közvetlen és személyében való érintettség - Elfogadhatóság - Arányosság - Indokolási kötelezettség”))
   2014/C 194/26
   Az eljárás nyelve: német

      Felek

      Felperesek: Moritz Hagenmeyer (Hamburg, Németország) és Andreas Hahn (Hannover, Németország) (képviselő: T. Teufer ügyvéd)

      Alperes: Európai Bizottság (képviselők: L. Pignataro-Nolin és S. Grünheid meghatalmazottak)

      Az alperest támogató beavatkozó: az Európai Unitó Tanácsa (képviselők: I. Šulce, Z. Kupčová és M. Simm meghatalmazottak)

      Az ügy tárgya

   Az élelmiszerekkel kapcsolatos, a betegségek kockázatának csökkentéséről szóló, az egészségre vonatkozó egyes állítások engedélyezésének elutasításáról szóló, 2011. november 16-i 1170/2011/EU bizottsági rendelet részleges megsemmisítése iránti kérelem.

      Az ítélet rendelkező része

               1)

               A Törvényszék a keresetet elutasítja.

               2)

               Moritz Hagenmeyer és Andreas Hahn maguk viselik saját költségeiket, valamint az Európai Bizottság részéről felmerült költségeket.

               3)

               Az Európai Unió Tanácsa maga viseli saját költségeit.

      (1)  HL C 89., 2012.3.24.


title: T-189/14. sz. ügy: 2014. március 24-én benyújtott kereset – Deza kontra ECHA

text:
               24.6.2014

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 194/27

         2014. március 24-én benyújtott kereset – Deza kontra ECHA
   (T-189/14. sz. ügy)
   2014/C 194/35
   Az eljárás nyelve: cseh

      Felek

      Felperes: Deza, a.s. (Valašské Meziříčí, Cseh Köztársaság) (képviselő: P. Dejl ügyvéd)

      Alperes: Európai Vegyianyag-ügynökség (ECHA)

      Kérelmek

   A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:

               —

               semmisítse meg az Európai Vegyianyag-ügynökség AFA-C-0000004274–77–09/F, AFA-C-0000004280–84–09/F, AFA-C-0000004275–75–09/F és AFA-C-0000004151–87–08/F hivatkozási számú, 2014. január 24-én hozott határozatát;

               —

               az alperest kötelezze az eljárási költségek viselésére.

      Jogalapok és fontosabb érvek

   Keresete alátámasztása érdekében a felperes négy jogalapra hivatkozik.

               1.

               Az első, az 1049/2001/EK rendelet (1) 4. cikke (2) bekezdésének az 1907/2006/EK rendelet (2) 118. cikkével együttesen történő megsértésére, valamint a jogos kereskedelmi érdekek védelméhez való jog és a szellemi tulajdonjogok megsértésre alapított jogalap.

                           —

                           A felperes ezzel kapcsolatban azt állítja, hogy a megtámadott határozat sérti az 1907/2006/EK rendelet 118. cikkével együttesen értelmezett 1049/2001/EK rendelet 4. cikkének (2) bekezdését, mivel a szóban forgó információk harmadik személy számára történő hozzáférhetővé tétele kereskedelmi érdekei védelmének és a szellemi tulajdonhoz fűződő jogai védelmének sérelmét eredményezi, és a szóban forgó információ hozzáférhetővé tételét nem igazolja nyomós közérdek, továbbá az alperes még csak nem is állította a határozatában, hogy bármilyen közérdek megelőzné a felperes említett jogai védelmének szükségességét.

               2.

               A második, az Európai Unió TRIPS Megállapodásból (3) származó kötelezettségvállalásainak megsértésére, valamint a bizalmas információk védelméhez való jog ebből eredő sérelmére alapított jogalap.

                           —

                           A felperes e tekintetben azt állítja, hogy a megtámadott határozat sérti az Európai Uniónak az TRIPS Megállapodás 39. cikkének (2) bekezdéséből eredő nemzetközi kötelezettségvállalásait, amelyek értelmében a megállapodásban részes felek lehetőséget adnak a természetes vagy jogi személyeknek, hogy a jogosan ellenőrzésük alá tartozó információnak a tisztességes kereskedelmi gyakorlattal ellentétes módon, hozzájárulásuk nélkül mások által való megszerzését vagy felhasználását és nyilvánosságra hozatalát megakadályozzák mindaddig, amíg az ilyen információ (a) titkos abban az értelemben, hogy mint egységes egész vagy elemei bármely megjelenése és összeállítása általánosan nem ismert, vagy könnyen nem ismerhető meg az olyan körökben mozgó személyek számára, akik rendes körülmények között az említett információval foglalkoznak; (b) kereskedelmi értékkel rendelkezik, mivel titkos; és (c) titokban tartása érdekében az adatok felett ellenőrzés gyakorlására feljogosított személy a körülményekhez képest ésszerű lépést tett.

               3.

               A harmadik, az emberi jogok és alapvető szabadságok védelméről szóló európai egyezmény 8. cikkéből eredő európai uniós kötelezettségvállalások megsértésére, valamint az Európai Unió Alapjogi Chartája 17. cikkének megsértésére, továbbá a tulajdonhoz való jog és annak védelme ebből eredő sérelmére alapított jogalap.

                           —

                           A felperes e tekintetben azt állítja, hogy a megtámadott határozat sérti az emberi jogok és alapvető szabadságok védelméről szóló európai egyezmény 8. cikkét, ezen egyezmény kiegészítő jegyzőkönyvének 1. cikkét, valamint az Európai Unió Alapjogi Chartájának 17. cikkét, mivel korlátozza a felperes azon jogát, hogy zavartalanul élvezze a tulajdonhoz való jogát.

               4.

               A negyedik, az 1049/2001 rendelet 4. cikke (3) bekezdésének megsértésre alapított jogalap.

                           —

                           A felperes véleménye szerint a megtámadott határozat sérti az 1049/2001 rendelet 4. cikkének (3) bekezdését, mivel a szóban forgó információk hozzáférhetővé tétele súlyosan sérti az Európai Bizottság és az alperes döntéshozatali folyamatát az érintett anyag engedélyezése iránti kérelemről történő határozathozatal során, és a szóban forgó információ hozzáférhető tételét nem igazolja nyomós közérdek, továbbá az alperes még csak nem is állította határozatában, hogy bármilyen közérdek megelőzné a felperes ezen jogai védelmének szükségességét.

      (1)  Az Európai Parlament, a Tanács és a Bizottság dokumentumaihoz való nyilvános hozzáférésről szóló, 2001. május 30-i 1049/2001/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet (HL L 145., 43. o.; magyar nyelvű különkiadás 1. fejezet, 3. kötet, 331. o.).

      (2)  A vegyi anyagok regisztrálásáról, értékeléséről, engedélyezéséről és korlátozásáról (REACH), az Európai Vegyianyag-ügynökség létrehozásáról, az 1999/45/EK irányelv módosításáról, valamint a 793/93/EGK tanácsi rendelet, az 1488/94/EK bizottsági rendelet, a 76/769/EGK tanácsi irányelv, a 91/155/EGK, a 93/67/EGK, a 93/105/EK és a 2000/21/EK bizottsági irányelv hatályon kívül helyezéséről szóló, 2006. december 18-i 1907/2006/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet (HL L 396., 1. o.).

      (3)  A szellemi tulajdonjogok kereskedelmi vonatkozásairól szóló, 1994. április 15-i egyezmény (HL L 336., 214. o.; magyar nyelvű különkiadás 11. fejezet, 21. kötet 305. o.).


title: T-261/14. P. sz. ügy: A Törvényszék 2015. február 25-i ítélete – Walton kontra Bizottság (Fellebbezés — Közszolgálat — Ideiglenes alkalmazottak — A keresetnek mint nyilvánvalóan megalapozatlannak első fokon történő elutasítása — Az ideiglenes alkalmazott álláshelyéről való lemondása — A fellebbező lemondása folytán vele szemben a Bizottság részéről fennálló követelés összege — Jogerő — Peres jogorvoslat hiányában jogerőssé váló határozatok)

text:
               13.4.2015

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 118/28

         A Törvényszék 2015. február 25-i ítélete – Walton kontra Bizottság
   (T-261/14. P. sz. ügy) (1)

   ((Fellebbezés - Közszolgálat - Ideiglenes alkalmazottak - A keresetnek mint nyilvánvalóan megalapozatlannak első fokon történő elutasítása - Az ideiglenes alkalmazott álláshelyéről való lemondása - A fellebbező lemondása folytán vele szemben a Bizottság részéről fennálló követelés összege - Jogerő - Peres jogorvoslat hiányában jogerőssé váló határozatok))
   (2015/C 118/37)
   Az eljárás nyelve: francia

      Felek

      Fellebbező: Robert Walton (Oxford, Egyesült Királyság) (képviselő: F. Moyse ügyvéd)

      A másik fél az eljárásban: Európai Bizottság (képviselők: J. Currall és A.-C. Simon meghatalmazottak)

      Az ügy tárgya

   Az Európai Unió Közszolgálati Törvényszékének (harmadik tanács) 2014. február 27-i Walton kontra Bizottság ítélete (F-32/13, EBHT-KSZ, EU:F:2014:37) ellen benyújtott, annak hatályon kívül helyezése iránti fellebbezés.

      Az ítélet rendelkező része

               1)

               A Törvényszék a fellebbezést elutasítja.

               2)

               Robert Walton viseli saját költségeit, valamint az Európai Bizottság részéről a jelen eljárásban felmerült költségeket.

      (1)  HL C 235., 2014.7.21.


title: F-134/14. sz. ügy: 2014. november 18 –én benyújtott kereset – ZZ kontra Bizottság

text:
               2.2.2015

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 34/53

         2014. november 18–én benyújtott kereset – ZZ kontra Bizottság
   (F-134/14. sz. ügy)
   (2015/C 034/65)
   Az eljárás nyelve: francia

      Felek

      Felperes: ZZ (képviselők: S. Rodrigues, A. Tymen ügyvédek)

      Alperes: Bizottság

      A jogvita tárgya és leírása

   A Bizottság azon határozatának megsemmisítése, amely kizárja az abból fakadó kár fennállását, hogy Bizottság késedelmesen állapította meg a felperes betegségének foglalkozási eredetét, és csupán 2  000 euró fizetett kártérítést a felperes betegsége foglalkozási eredetének elismerését övező bizonytalanság ellentételezésére, valamint az állítólagosan okozott nem vagyoni kár megtérítése iránti kérelem.

      Kereseti kérelmek

               —

               A Közszolgálati Törvényszék semmisítse meg az Európai Bizottság 2014. augusztus 8-i, a felperes által 2014. október 1-jén ajánlott levélben átvett azon határozatát, amely elutasítja a felperes 2014. április 24-i panaszát;

               —

               amennyiben szükséges semmisítse meg az Európai Bizottság 2014. február 3-i azon határozatát, amely csak részben ad helyt a felperes 2013. október 16-i kártérítési kérelmének;

               —

               rendelje el a felperes – méltányossági alapon 20  000 euróban meghatározott – nem vagyoni kárának megtérítését;

               —

               a Bizottságot kötelezze valamennyi költség megtérítésére.


title: C-556/07. sz. ügy: A Bíróság (harmadik tanács) 2009. március 5-i ítélete – Az Európai Közösségek Bizottsága kontra Francia Köztársaság (Tagállami kötelezettségszegés — Közös halászati politika — 894/97/EK rendelet — Eresztőhálók — Fogalom — Thonaille elnevezésű halászhálók — Bizonyos fajok halászatának tilalma — 2847/93/EGK rendelet és 2371/2002/EK rendelet — Az e tilalom betartásának biztosítása érdekében alkalmazott hatékony ellenőrzési rendszer hiánya)

text:
               1.5.2009

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 102/8

         A Bíróság (harmadik tanács) 2009. március 5-i ítélete – Az Európai Közösségek Bizottsága kontra Francia Köztársaság
   (C-556/07. sz. ügy) (1)

   (Tagállami kötelezettségszegés - Közös halászati politika - 894/97/EK rendelet - Eresztőhálók - Fogalom - „Thonaille” elnevezésű halászhálók - Bizonyos fajok halászatának tilalma - 2847/93/EGK rendelet és 2371/2002/EK rendelet - Az e tilalom betartásának biztosítása érdekében alkalmazott hatékony ellenőrzési rendszer hiánya)
   2009/C 102/11
   Az eljárás nyelve: francia

      Felek

      Felperes: az Európai Közösségek Bizottsága (képviselők: M. Nolin, M. van Heezik és T. van Rijn meghatalmazottak)

      Alperes: Francia Köztársaság (képviselők: G. de Bergues és A.-L. During meghatalmazottak)

      Tárgy

   Tagállami kötelezettségszegés – Közös halászati politika – A közös halászati politika ellenőrző rendszerének létrehozataláról szóló, 1993. október 12-i 2847/93/EGK tanácsi rendelet (HL L 261., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 4. fejezet, 2. kötet, 70. o.) és a halászati erőforrások közös halászati politika alapján történő védelméről és fenntartható kiaknázásáról szóló, 2002. december 20-i 2371/2002/EK tanácsi rendelet – A thonaille nemzeti hatóságok által annak ellenére történő engedélyezése, hogy a közösségi szabályozás tiltja a 2,5 km hosszú vagy attól hosszabb eresztőhálók használatát – Az e tilalom betartásának biztosítása érdekében alkalmazott hatékony ellenőrzési rendszer hiánya

      Rendelkező rész

               1)

               A Francia Köztársaság – mivel elmulasztotta a halászat megfelelő ellenőrzését, vizsgálatát és felügyeletét az egyes fajok kifogására szolgáló eresztőhálók tilalma tekintetében, és mivel nem gondoskodott arról, hogy az eresztőhálók használatára vonatkozó közösségi szabályozást megsértők ellen megfelelő intézkedéseket hozzanak – nem teljesítette az 1998. december 17-i 2846/98/EK tanácsi rendelettel módosított, a közös halászati politika ellenőrző rendszerének létrehozataláról szóló, 1993. október 12-i 2847/93/EGK tanácsi rendelet 2. cikkéből és 31. cikkének (1) és (2) bekezdéséből, valamint a halászati erőforrások közös halászati politika alapján történő védelméről és fenntartható kiaknázásáról szóló, 2002. december 20-i 2371/2002/EK tanácsi rendelet 23. cikkének (1) és (2) bekezdéséből, 24. cikkéből, valamint 25. cikkének (1) és (2) bekezdéséből eredő kötelezettségeit.

               2)

               A Bíróság a Francia Köztársaságot kötelezi a költségek viselésére.

      (1)  HL C 37., 2008.2.9.


title: T-229/10. sz. ügy: 2010. május 21-én benyújtott kereset — Graf-Syteco kontra OHIM — Teco Electric & Machinery (SYTECO)

text:
               17.7.2010

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 195/28

         2010. május 21-én benyújtott kereset — Graf-Syteco kontra OHIM — Teco Electric & Machinery (SYTECO)
   (T-229/10. sz. ügy)
   2010/C 195/45
   A keresetlevél nyelve: német

      Felek

      Felperes: Graf-Syteco Gmbh & Co. KG (Tuningen, Németország) (képviselő: T. Kieser ügyvéd)

      Alperes: Belső Piaci Harmonizációs Hivatal (védjegyek és formatervezési minták) (OHIM)

      Másik fél a fellebbezési tanács előtti eljárásban: Teco Electric & Machinery Co. Ltd (Taipei, Tajvan)

      Kereseti kérelmek

               —

               A Törvényszék módosítsa a Belső Piaci Harmonizációs Hivatal első fellebbezési tanácsának (védjegyek és formatervezési minták) az R 230/2009-1. sz. ügyben 2010. február 18-án hozott határozatát akként, hogy elutasításra kerüljön a 30 327 439. sz. német szó- és ábrás védjegyen, a 233 226. sz. angliai és észak-írországi szó- és ábrás védjegyen, a 742 535. sz. Benelux-államokbeli szó- és ábrás védjegyen és a 2 545 860. sz. „TECO” spanyol szó- és ábrás védjegyen alapuló, 2007. február 5-én benyújtott B 1 112 889. sz. felszólalás;

               —

               másodlagosan, a Törvényszék helyezze hatályon kívül a Belső Piaci Harmonizációs Hivatal első fellebbezési tanácsának (védjegyek és formatervezési minták) az R 230/2009-1. sz. ügyben 2010. február 18-án hozott határozatát;

               —

               a Törvényszék az alperest kötelezze az eljárás költségeinek viselésére.

      Jogalapok és fontosabb érvek

      A közösségi védjegy bejelentője: a felperes.

      Az érintett közösségi védjegy: a „SYTECO” szóvédjegy a 9., 37. és 42. osztályba tartozó áruk és szolgáltatások vonatkozásában.

      A felszólalási eljárásban hivatkozott védjegy vagy megjelölés jogosultja: Teco Electric & Machinery Co. Ltd.

      A hivatkozott védjegy vagy megjelölés: a „TECO” szóelemet tartalmazó négy nemzeti ábrás védjegy a 7., 9. és 11. osztályba tartozó áruk tekintetében.

      A felszólalási osztály határozata: a felszólalási osztály a felszólalásnak részben helyt adott.

      A fellebbezési tanács határozata: a fellebbezési tanács a fellebbezést elutasította.

      Jogalapok: a 207/2009/EK rendelet (1) 8. cikke (1) bekezdése b) pontjának megsértése, mivel az ütköző védjegyek között nem áll fenn az összetévesztés veszélye.

      (1)  A közösségi védjegyről szóló, 2009. február 26-i 207/2009/EK tanácsi rendelet (HL L 78., 1. o.).


title: C-11/15. sz. ügy: A Nejvyšší správní soud (Cseh Köztársaság) által 2015. január 13-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Odvolací finanční ředitelství kontra Český rozhlas

text:
               27.4.2015

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 138/26

         A Nejvyšší správní soud (Cseh Köztársaság) által 2015. január 13-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Odvolací finanční ředitelství kontra Český rozhlas
   (C-11/15. sz. ügy)
   (2015/C 138/37)
   Az eljárás nyelve: cseh

      A kérdést előterjesztő bíróság

   Nejvyšší správní soud

      Az alapeljárás felei

      Felperes: Odvolací finanční ředitelství

      Alperes: Český rozhlas

      Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdés

   A tagállamok forgalmi adóra vonatkozó jogszabályainak összehangolásáról – közös hozzáadottértékadó-rendszer: egységes adóalap-megállapításról szóló, 77/388/EGK hatodik tanácsi irányelv (1) 2. cikkének 1. pontja szerinti olyan „ellenszolgáltatás fejében teljesített szolgáltatásnyújtásnak” tekinthető-e a rádió-vevőkészülék tulajdonjoga, birtoklása vagy a használatára vonatkozó, egyéb jogalapból eredő jogosultság alapján, jogszabályban meghatározott összegben, törvény értelmében kötelezően fizetendő díjakból finanszírozott közszolgálati műsorszolgáltatás, amely a hivatkozott irányelv 13. cikke A. része (1) bekezdésének q) pontja értelmében mentes a héa alól, vagy ez olyan nem gazdasági tevékenység, amely a hatodik irányelv 2. cikke értelmében egyáltalán nem is tartozik a héa alá, és amelyre ezért nem alkalmazandó a hivatkozott irányelv 13. cikke A. része (1) bekezdésének q) pontja szerinti héamentesség?

      (1)  HL L 145., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 9. fejezet, 1. kötet, 23. o.


title: C-436/10. sz. ügy: A Bíróság (ötödik tanács) 2012. március 29-i ítélete (a cour d’appel de Mons (Belgium) előzetes döntéshozatal iránti kérelme) — État belge kontra BLM SA (Hatodik HÉA-irányelv — 6. cikk, (2) bekezdés, első albekezdés, a) pont és 13. cikk, B. rész, b) pont — Levonási jog — Valamely jogi személy adóalany tulajdonában lévő és az alkalmazottai saját szükségleteinek a kielégítése céljából rendelkezésükre bocsátott tárgyi eszköz)

text:
               26.5.2012

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 151/6

         A Bíróság (ötödik tanács) 2012. március 29-i ítélete (a cour d’appel de Mons (Belgium) előzetes döntéshozatal iránti kérelme) — État belge kontra BLM SA
   (C-436/10. sz. ügy) (1)

   (Hatodik HÉA-irányelv - 6. cikk, (2) bekezdés, első albekezdés, a) pont és 13. cikk, B. rész, b) pont - Levonási jog - Valamely jogi személy adóalany tulajdonában lévő és az alkalmazottai saját szükségleteinek a kielégítése céljából rendelkezésükre bocsátott tárgyi eszköz)
   2012/C 151/10
   Az eljárás nyelve: francia

      A kérdést előterjesztő bíróság

   Cour d’appel de Mons

      Az alapeljárás felei

      Felperes: État belge — SPF Finances

      Alperes: BLM SA

      Tárgy

   Előzetes döntéshozatal iránti kérelem — Cour d'appel de Mons — A tagállamok forgalmi adóra vonatkozó jogszabályainak összehangolásáról — közös hozzáadottértékadó–rendszer: egységes adóalap–megállapításról szóló, 1977. május 17-i 77/388/EGK hatodik tanácsi irányelv (HL L 145., 1. o., magyar nyelvű különkiadás: 9. fejezet, 1. kötet, 23. o.) 6. cikke (2) bekezdése első albezedése a) pontjának és a 13. cikke B. része b) pontjának értelmezése — Tárgyi eszköz, amelyet részben valamely jogi személy igazgatója és családja rendelkezésére bocsátottak saját szükségleteik kielégítése céljából, és amely után lehetséges az előzetesen felszámított adó levonása — A levonási jog kizárása

      Rendelkező rész

   Az 1995. április 10-i 95/7/EK tanácsi irányelvvel módosított, a tagállamok forgalmi adóra vonatkozó jogszabályainak összehangolásáról — közös hozzáadottértékadó-rendszer: egységes adóalap-megállapításról szóló, 1977. május 17-i 77/388/EGK hatodik tanácsi irányelv 6. cikke (2) bekezdése első albekezdésének a) pontját és a 13. cikke B. részének b) pontját úgy kell értelmezni, hogy azokkal ellentétes az olyan nemzeti szabályozás, amely — jóllehet az ezen 13. cikk B. része b) pontjának értelmében nem állnak fenn az ingatlan haszonbérbe- vagy bérbeadásának a jellemzői — az utóbbi rendelkezés alapján HÉA-mentes szolgáltatásnyújtásnak tekinti az olyan épület egy részének jogi személy adóalany alkalmazottai által saját szükségleteinek kielégítésére történő használatát, amelyet ezen adóalany épített vagy az ingatlanon fennálló dologi jog alapján birtokol, amennyiben e tárgyi eszköz után lehetséges az előzetesen felszámított adó levonása.
   A kérdést előterjesztő bíróság feladata annak megítélése, hogy az alapügyben szereplő helyzetben tekinthető-e úgy, hogy az említett 13. cikk B. részének b) pontja értelmében ingatlan bérletéről van szó.

      (1)  HL C 328., 2010.12.4.


title: C-548/11. sz. ügy: A Bíróság (harmadik tanács) 2013. április 18-i ítélete (az Arbeidshof te Antwerpen (Belgium) előzetes döntéshozatal iránti kérelme) — Edgard Mulders kontra Rijksdienst voor Pensioenen (Szociális biztonság — 1408/71/EGK rendelet — 1. cikk, r) pont — A „biztosítási idő” fogalma — 46. cikk — A nyugdíj számítása — Figyelembe veendő biztosítási idő — Határ menti ingázó munkavállaló — Keresőképtelenségi időszak — Két tagállam által folyósított hasonló ellátások halmozása — Ezen időszak biztosítási időként való figyelembevételének hiánya — Lakóhelyre vonatkozó feltétel — A halmozódást tiltó nemzeti szabályok)

text:
               8.6.2013

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 164/5

         A Bíróság (harmadik tanács) 2013. április 18-i ítélete (az Arbeidshof te Antwerpen (Belgium) előzetes döntéshozatal iránti kérelme) — Edgard Mulders kontra Rijksdienst voor Pensioenen
   (C-548/11. sz. ügy) (1)

   (Szociális biztonság - 1408/71/EGK rendelet - 1. cikk, r) pont - A „biztosítási idő” fogalma - 46. cikk - A nyugdíj számítása - Figyelembe veendő biztosítási idő - Határ menti ingázó munkavállaló - Keresőképtelenségi időszak - Két tagállam által folyósított hasonló ellátások halmozása - Ezen időszak biztosítási időként való figyelembevételének hiánya - Lakóhelyre vonatkozó feltétel - A halmozódást tiltó nemzeti szabályok)
   2013/C 164/07
   Az eljárás nyelve: holland

      A kérdést előterjesztő bíróság

   Arbeidshof te Antwerpen

      Az alapeljárás felei

      Felperes: Edgard Mulders

      Alperes: Rijksdienst voor Pensioenen

      Tárgy

   Előzetes döntéshozatal iránti kérelem — Arbeidshof te Antwerpen — A szociális biztonsági rendszereknek a Közösségen belül mozgó munkavállalókra, önálló vállalkozókra és családtagjaikra történő alkalmazásáról szóló, 1971. június 14-i 1408/71/EGK tanácsi rendelet (HL L 149., 2. o.; magyar nyelvű különkiadás 5. fejezet, 1. kötet, 35. o.) 1. cikke r) pontjának és 46. cikkének értelmezése — Öregségi biztosítás és halál — Az ellátások kiszámítása — A figyelembe veendő biztosítási idő

      Rendelkező rész

   Az 1996. december 2-i 118/97/EK tanácsi rendelettel módosított és naprakésszé tett, a szociális biztonsági rendszereknek a Közösségen belül mozgó munkavállalókra, önálló vállalkozókra és családtagjaikra történő alkalmazásáról szóló, 1971. június 14-i 1408/71/EGK tanácsi rendeletnek az e rendelet 13. cikke (2) bekezdésének a) pontja, valamint az EUMSZ 45. cikk és az EUMSZ 48. cikk fényében értelmezett 1. cikkének r) pontját és 46. cikkét úgy kell értelmezni, hogy azzal ellentétes az, ha valamely tagállamban a nyugdíj számítása során a keresőképtelenség olyan időszakát, amely alatt egy migráns munkavállaló egy másik tagállamban nyugdíj-biztosítási járulékkal csökkentett egészségbiztosítási ellátásban részesült, a másik tagállamnak a jogszabályai nem tekintik e rendelkezések szerinti „biztosítási időnek” azon okból, hogy az érintett személy nem rendelkezik lakóhellyel ebben az utóbbi tagállamban, és/vagy hasonló ellátásban részesült az első tagállam jogszabályai szerint, amelyet nem lehetett halmozni ezzel az egészségbiztosítási ellátással.

      (1)  HL C 25., 2012.1.28.


title: T-439/17. sz. ügy: 2017. július 14-én benyújtott kereset – Yellow Window kontra EIGE

text:
               9.10.2017

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 338/15

         2017. július 14-én benyújtott kereset – Yellow Window kontra EIGE
   (T-439/17. sz. ügy)
   (2017/C 338/16)
   Az eljárás nyelve: angol

      Felek

      Felperes: Yellow Window (Antwerpen, Belgium) (képviselő: M. Velardo ügyvéd)

      Alperes: a Nemek Közötti Egyenlőség Európai Intézete

      Kérelmek

   A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:

               —

               helyezze hatályon kívül a felperes által az EIGE/2017/OPER/04 „Female Genital Mutilation: Estimating Girls at Risk” eljárásban benyújtott pályázatot sikertelennek nyilvánító, 2017. május 8-i megtámadott határozatot, valamint az azt követően hozott, egy másik pályázó ajánlatát nyertesnek nyilvánító és a szerződést ezen utóbbi pályázónak odaítélő határozatot;

               —

               kötelezze az alperest a felperest ért károk 8 %-os kamattal növelt összegének a megfizetésére, vagy másodlagosan a kártérítést emelje meg 8 %-kal;

               —

               az alperest kötelezze a jelen eljárás költségeinek viselésére.

      Jogalapok és fontosabb érvek

   Keresete alátámasztása érdekében a felperes három jogalapra hivatkozik.

               1.

               Az első, az egyenlő bánásmód, az átláthatóság és a kellően gondos eljárás elvének, illetve a titoktartási kötelezettségnek a megsértésére, továbbá a nyilvánvaló értékelési hibára alapított jogalap.

               2.

               A második, a felperes pályázatának értékelése keretében az indokolás következetlenségére és az arányosság elvének megsértésére alapított jogalap.

               3.

               A harmadik, a megfelelő ügyintézéshez való jog megsértésére alapított jogalap.


title: T-15/00. sz. ügy: Az Elsőfokú Bíróság 2006. szeptember 5-i végzése – Auto- en Carrosseriebedrij Ambting és társai kontra az Európai Közösségek Bizottsága

text:
               28.10.2006

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 261/30

         Az Elsőfokú Bíróság 2006. szeptember 5-i végzése – Auto- en Carrosseriebedrij Ambting és társai kontra az Európai Közösségek Bizottsága
   (T-15/00. sz. ügy) (1)

   (2006/C 261/62)

      Az eljárás nyelve: holland

   A kibővített második tanács elnöke elrendelte az ügy törlését.

      (1)  HL C 135., 2000.5.13.


title: C-337/07. P. sz. ügy: Az Elsőfokú Bíróság (negyedik tanács) T-498/04. sz., Zhejiang Xinan Chemical Industrial Group Co. Ltd kontra az Európai Unió Tanácsa ügyben 2009. június 17-én hozott ítélete ellen az Európai Unió Tanácsa által 2009.augusztus 20-án benyújtott fellebbezés

text:
               21.11.2009

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 282/23

         Az Elsőfokú Bíróság (negyedik tanács) T-498/04. sz., Zhejiang Xinan Chemical Industrial Group Co. Ltd kontra az Európai Unió Tanácsa ügyben 2009. június 17-én hozott ítélete ellen az Európai Unió Tanácsa által 2009.augusztus 20-án benyújtott fellebbezés
   (C-337/07. P. sz. ügy)
   2009/C 282/41
   Az eljárás nyelve: angol

      Felek

      Fellebbező: az Európai Unió Tanácsa (képviselők: J-P. Hix meghatalmazott, G. Berrisch, Rechtsanwalt és G. Wolf Rechtsanwalt)

      A többi fél az eljárásban: Zhejiang Xinan Chemical Industrial Group Co. Ltd, az Európai Közösségek Bizottsága, Association des Utilisateurs et Distributeurs de l'AgroChimie Européenne (Audace)

      A fellebbező kérelmei

               —

               A Bíróság helyezze hatályon kívül az Európai Közösségek Elsőfokú Bíróságának 2009. június 17-i ítéletét;

               —

               a kereset teljes egészében történő elutasításával hozzon végleges ítéletet az ügyben;

               —

               másodlagosan, utalja vissza az ügyet az Elsőfokú Bíróság elé; és

               —

               minden esetben, az elsőfokú eljárás felperesét kötelezze a fellebbezési eljárás, valamint az Elsőfokú Bíróság előtti eljárás során felmerült költségek viselésére.

      Jogalapok és fontosabb érvek

   A felperes álláspontja szerint az Elsőfokú Bíróság:

               1.

               jogi hibát követett el azáltal, hogy az Európai Közösségben tagsággal nem rendelkező országokból érkező dömpingelt behozatallal szembeni védelemről szóló 384/96/EK tanácsi rendelet (1) (a továbbiakban: alaprendelet) 2. cikke (7) bekezdésének c) pontjában szereplő két feltételt, melyek szerint a piacgazdasági feltételek alapján működő vállalkozási jogállás (a továbbiakban: MES) iránti kérelemnek elegendő bizonyítékot kell tartalmaznia arra nézve, hogy az e rendelkezésben felsorolt határozatokat „a keresletet és a kínálatot tükröző piaci jelzések alapján hozták meg”, és „jelentős állami beavatkozás nélkül”, egyetlen feltételként kezelte, így feleslegessé téve a második feltételt;

               2.

               jogi hibát követett el azáltal, hogy az alaprendelet 2. cikke (7) bekezdésének c) pontja szerinti „jelentős állami beavatkozás” kifejezésben szereplő „jelentős” szót úgy értelmezte, mintha az az állami beavatkozás alapját képező megfontolásokra vagy indokokra vonatkozna, vagyis arra a kérdésre, hogy az tisztán üzleti megfontolásokon alapul-e, vagy sajátságos állami megfontolásokon, noha ezt az értelmezést e rendelkezés szövegében semmi sem támasztja alá;

               3.

               jogi hibát követett el, amikor valójában megfordította a bizonyítási terhet azáltal, hogy a Tanácstól a MES iránti kérelemnek az állami befolyás alatt álló vállalkozásokkal szembeni megtagadása esetén megkövetelte annak bizonyítását, hogy a vállalkozásnak a 2. cikk (7) bekezdésének c) pontja szerinti döntéseit állami, nem pedig üzleti megfontolások befolyásolták;

               4.

               jogi hibát követett el annak kimondásával, hogy a Tanács nyilvánvaló hibát követett el, amikor megállapította, hogy az érintett termék exportárainak meghatározása során az állam jelentős befolyást gyakorolt a felperesre azáltal, hogy i) a Kínai Fém-, Ásvány- és Vegyianyag-Importőrök és -Exportőrök Kereskedelmi Kamaráját (a továbbiakban: CCCMC) megbízta a legalacsonyabb ár meghatározásával, az export-ügyletek ellenőrzésével, és ezen árak be nem tartása esetén az exportálások ellenzésével, és ii) a CCCMC által nem ellenőrzött exportügyletek megakadályozásával tarttatta be a legalacsonyabb árakat. Az Elsőfokú Bíróság különösen annak megállapításával követett el jogi hibát, hogy megállapította, a Tanács köteles volt kétségbe vonni a felperes által a tekintetben benyújtott információk bizonyító jellegű és megfelelő voltát, hogy a CCCMC által bevezetett és a kínai exporthatóságok által támogatott rendszer nem korlátozta ténylegesen az exportőröknek az exportárak függetlenül történő meghatározására irányuló lehetőségét;

               5.

               jogi hibát követett el annak kimondásával, hogy az összes többi megállapítás alapján a MES felperessel szembeni megtagadásával a Tanács nyilvánvaló hibát követett el.

      (1)  HL L 56., 1. o. (magyar nyelvű különkiadás 11. fejezet, 10. kötet, 45. o.).


title: T-290/13. sz. ügy: 2013. május 24-én benyújtott kereset — CMBG kontra Bizottság és EKB

text:
               3.8.2013

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 226/14

         2013. május 24-én benyújtott kereset — CMBG kontra Bizottság és EKB
   (T-290/13. sz. ügy)
   (2013/C 226/22)
   Az eljárás nyelve: angol

      Felek

      Felperes: CMBG Ltd (Tortola, Brit Virgin-szigetek) (képviselők: C. Paschalides Solicitor és A. Paschalides ügyvéd)

      Alperesek: Európai Központi Bank és Európai Bizottság

      Kérelmek

   A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:

               —

               rendelje el 1 999 121,60 EUR kártérítés megfizetését, mivel a Ciprus és az alperesek közötti, 2013. április 26-i egyetértési megállapodás 1.23–1.27. pontjában meghatározott feltételek olyan követelményeket tartalmaztak, amelyek kellően egyértelműen megsértik a magánszemélyeket védő magasabb rendű jogszabályt, nevezetesen az Európai Unió Alapjogi Chartájának 17. cikkét és az emberi jogok európai egyezménye 1. jegyzőkönyvének 1. cikkét;

               —

               nyilvánítsa semmisnek az említett feltételeket, és rendelje el az európai stabilizációs mechanizmus létrehozásáról szóló szerződés (a továbbiakban: ESM-Szerződés) 14–18. cikkében foglalt pénzügyi segítségnyújtási eszközök 19. szerinti — a Törvényszék ítéletét figyelembe vevő — sürgős felülvizsgálatát annak érdekében, hogy megvalósuljanak a Törvényszék ítéletében foglaltaknak megfelelő módosítások;

               —

               annyiban, amennyiben az első kereseti kérelemben foglalt kártérítés nem biztosítja, hogy a releváns feltételeket megsemmisítsék, rendelje el az EUMSZ 263. cikk megsértéséből eredő kár megtérítését.

      Jogalapok és fontosabb érvek

   Keresete alátámasztása érdekében a felperes öt jogalapra hivatkozik.

               1.

               Az első jogalap szerint az egyetértési megállapodás releváns feltételei olyan követelményeket tartalmaztak, amelyek megvalósítják „a magánszemélyeket védő magasabb rendű jogszabály kellően egyértelmű megsértését” (1), tekintettel arra, hogy:

                           —

                           az említett jogszabály magasabb rendű, mivel a rendelkezés a Chartában és az EJEE-ben szerepel;

                           —

                           a Charta 51. cikkének (1) bekezdése és az EUSZ 6. cikk (2) bekezdése értelmében az alperesek kötelesek tiszteletben tartani és védelmezni a Chartában és az EJEE-ben biztosított jogokat; és

                           —

                           a bankbetétek a Charta 17. cikke és az EJEE 1. jegyzőkönyve 1. cikke értelmében vett tulajdonnak minősülnek.

               2.

               A második jogalap szerint a következő jogsértések együtt olyan súlyosak voltak, hogy megvalósították a magasabb rendű jogszabály kellően egyértelmű megsértését:

                           —

                           amikor a felperest megfosztották a bankbetétjeitől, nem szerepeltek az acquisban olyan, „jogszabályban foglalt feltételek”, amelyek a Chartával vagy a jegyzőkönyvvel ellentétes, bankbetétektől való megfosztásra vonatkoztak;

                           —

                           a felperest „kellő időben fizetett méltányos összegű kártalanítás” nélkül, a Charta 17. cikkét és a jegyzőkönyv 1. cikkét megsértve fosztották meg bankbetétjeitől;

                           —

                           a bankbetétektől való megfosztás prima facie jogellenes, kivéve ha „az arányosság elvére figyelemmel […] az elengedhetetlen és ténylegesen az Unió által elismert általános érdekű célkitűzéseket vagy mások jogainak és szabadságainak védelmét szolgálja” (2);

                           —

                           a pániknak és a bankrendszer megrohamozásának az elkerüléséhez fűződő versengő közérdeket nem vették figyelembe a Charta 17. cikke és a jegyzőkönyv 1. cikke értelmében vett közérdek értékelésekor;

                           —

                           a cél nem Ciprus megkárosítása vagy megbüntetése, hanem az volt, hogy a stabilitási támogatással Ciprus és az euróövezet javát szolgálják, és ezzel megkönnyítsék, ne pedig ingataggá tegyék a pénzügyi intézmények helyzetét és a gazdaság életképességét; és

                           —

                           nem ált fenn arányossági kapcsolat a beavatkozás és a jogszerű cél között, mivel a 2012. évi ESM-Szerződés 3. cikke értelmében az ESM eredeti célja az volt, hogy a gazdaság megbénítása nélkül „pénzügyi forrásokat mozgósítson és stabilitási támogatást nyújtson […] a súlyos finanszírozási zavarokkal küzdő, illetve ilyen zavarok veszélyének kitett tagjai számára, amennyiben az egész euróövezet és tagállamai pénzügyi stabilitásának megőrzéséhez feltétlenül szükséges”.

               3.

               A harmadik jogalap szerint a felperes betétjeitől való megfosztása nem volt szükséges és arányos.

               4.

               A negyedik jogalap szerint végeredményben az alperesek azért idézték elő a felperes bankbetétjeitől való megfosztását, mivel — ha nem követtek volna el nyilvánvaló jogsértést — a Chartában és a jegyzőkönyvben foglalt jogok védelmet biztosítottak volna a felperes bankbetétjeinek, így a felperes vesztesége kellően közvetlen és előrelátható volt.

               5.

               Az ötödik jogalap szerint, ha a fenti kérelmek megalapozottak, a releváns feltételeket semmissé kell nyilvánítani annak ellenére, hogy azokat Ciprusnak címezték, mivel azok a felperest közvetlenül és személyében érintik, hiszen a releváns feltételek és azok végrehajtási módja sértik a Szerződést és/vagy az alkalmazására vonatkozó jogszabályt, és/vagy hatáskörrel való visszaélést valósítanak meg, amennyiben bebizonyosodik, hogy a felperes bankbetétéjeitől való megfosztása az EUSZ 6. cikk (1) bekezdésével ellentétes módon jogellenes volt.

      (1)  Lásd az 5/71. sz., Zuckerfabrik Schoeppenstedt kontra Tanács ügyben 1971. december 2-án hozott ítéletet (EBHT 1971., 975. o.).

      (2)  A Charta 52. cikkének (1) bekezdése.


title: C-293/08. sz. ügy: 2008. július 2-án benyújtott kereset – Az Európai Közösségek Bizottsága kontra Finn Köztársaság

text:
               30.8.2008

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 223/34

         2008. július 2-án benyújtott kereset – Az Európai Közösségek Bizottsága kontra Finn Köztársaság
   (C-293/08. sz. ügy)
   (2008/C 223/53)
   Az eljárás nyelve: finn
   Felek

      Felperes: az Európai Közösségek Bizottsága (képviselők: M. Condou-Durande, I. Koskinen meghatalmazottak)

      Alperes: Finn Köztársaság
   Kereseti kérelmek

               —

               A Bíróság állapítsa meg, hogy a Finn Köztársaság – mivel nem fogadta el azokat a törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezéseket, amelyek szükségesek ahhoz, hogy megfeleljen a harmadik országok állampolgárainak, illetve a hontalan személyeknek menekültként vagy a más okból nemzetközi védelemre jogosultként való elismerésének feltételeiről és az e státuszok tartalmára vonatkozó minimumszabályokról szóló, 2004. április 29-i 2004/83/EK tanácsi irányelvnek (1), vagy legalábbis a kérdéses rendelkezéseket a Bizottsággal nem közölte – nem teljesítette a szóban forgó irányelvből eredő kötelezettségeit;

               —

               a Finn Köztársaságot kötelezze a költségek viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek
   Az irányelv átültetésére előírt határidő 2006. október 10-én lejárt.

      (1)  HL L 304., 12. o.; magyar nyelvű különkiadás 19. fejezet, 7. kötet, 96. o.


title: C-437/14. sz. ügy: A Bíróság (hetedik tanács) 2016. április 7-i végzése (a Tribunale di Bari [Olaszország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Nicola Seminario elleni büntetőeljárás (Előzetes döntéshozatal — A Bíróság eljárási szabályzatának 99. cikke — Azonos előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések — EUMSZ 49. cikk és EUMSZ 56. cikk — Letelepedés szabadsága — Szolgáltatásnyújtás szabadsága — Szerencsejátékok — Nemzeti szabályozás — A koncessziók rendszerének a lejárat időbeli kiigazítása révén történő átalakítása — Új pályázati eljárás — Korábbi koncesszióknál rövidebb időtartamú koncessziók — A tulajdonban álló és a játékok kezelésére és gyűjtésére szolgáló hálózatot alkotó tárgyi eszközök és immateriális javak használatának ingyenes átengedése — Korlátozás — Nyomós közérdek — Arányosság)

text:
               25.7.2016

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 270/7

         A Bíróság (hetedik tanács) 2016. április 7-i végzése (a Tribunale di Bari [Olaszország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Nicola Seminario elleni büntetőeljárás
   (C-437/14. sz. ügy) (1)

   ((Előzetes döntéshozatal - A Bíróság eljárási szabályzatának 99. cikke - Azonos előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések - EUMSZ 49. cikk és EUMSZ 56. cikk - Letelepedés szabadsága - Szolgáltatásnyújtás szabadsága - Szerencsejátékok - Nemzeti szabályozás - A koncessziók rendszerének a lejárat időbeli kiigazítása révén történő átalakítása - Új pályázati eljárás - Korábbi koncesszióknál rövidebb időtartamú koncessziók - A tulajdonban álló és a játékok kezelésére és gyűjtésére szolgáló hálózatot alkotó tárgyi eszközök és immateriális javak használatának ingyenes átengedése - Korlátozás - Nyomós közérdek - Arányosság))
   (2016/C 270/08)
   Az eljárás nyelve: olasz

      A kérdést előterjesztő bíróság

   Tribunale di Bari

      Az alap-büntetőeljárás résztvevője

   Nicola Seminario

      Rendelkező rész

               1)

               Az EUMSZ 49. cikket és az EUMSZ 56. cikket, valamint az egyenlő bánásmód és a tényleges érvényesülés elvét úgy kell értelmezni, hogy azokkal nem ellentétesek az alapügyben szóban forgóhoz hasonló, szerencsejátékokra vonatkozó nemzeti jogszabályok, amelyek olyan új pályázati eljárás kiírására vonatkoznak, amely a koncessziók rendszerének a lejárat időbeli kiigazítása révén történő átalakítása céljából a korábban odaítélt koncesszióknál rövidebb időtartamú koncessziókat határoz meg.

               2)

               Az EUMSZ 49. cikket és az EUMSZ 56. cikket akként kell értelmezni, hogy azokkal ellentétes az alapeljárásban szóban forgóhoz hasonló azon korlátozó nemzeti rendelkezés, amely arra kötelezi a szerencsejátékkoncesszió-jogosultat, hogy a játékok kezelésére és gyűjtésére szolgáló hálózatot alkotó és a tulajdonát képező tárgyi eszközök és immateriális javak használatát a tevékenységnek a koncessziós időszak lejárta miatti megszűnésekor, amennyiben ez a korlátozás túllépi az e rendelkezéssel ténylegesen elérni kívánt célkitűzés megvalósításához szükséges mértéket, amit a kérdést előterjesztő bíróságnak kell vizsgálnia.

      (1)  HL C 448., 2014.12.15.


title: T-308/15. sz. ügy: A Törvényszék 2016. július 20-i ítélete – Reisenthel kontra EUIPO (keep it easy) („Európai uniós védjegy — A keep it easy szóvédjegy bejelentése — Feltétlen kizáró ok — Megkülönböztető képesség hiánya — A 207/2009/EK rendelet 7. cikke (1) bekezdésének b) pontja”)

text:
               5.9.2016

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 326/25

         A Törvényszék 2016. július 20-i ítélete – Reisenthel kontra EUIPO (keep it easy)
   (T-308/15. sz. ügy) (1)

   ((„Európai uniós védjegy - A keep it easy szóvédjegy bejelentése - Feltétlen kizáró ok - Megkülönböztető képesség hiánya - A 207/2009/EK rendelet 7. cikke (1) bekezdésének b) pontja”))
   (2016/C 326/45)
   Az eljárás nyelve: német

      Felek

      Felperes: Peter Reisenthel (Gilching, Németország) (képviselő: E. A. Busse ügyvéd)

      Alperes: az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala (képviselő: A. Schifko meghatalmazott)

      Az ügy tárgya

   Az EUIPO ötödik fellebbezési tanácsának a keep it easy szómegjelölésre vonatkozó európai uniós védjegybejelentéssel kapcsolatban 2015. március 26-án hozott határozatával (R 2659/2014-5. sz. ügy) szemben benyújtott kereset.

      Az ítélet rendelkező része

               1)

               A Törvényszék a keresetet elutasítja.

               2)

               A Törvényszék Peter Reisenthelt kötelezi a költségek viselésére.

      (1)  HL C 270., 2015.8.17.


title: C-116/16. sz. ügy: Az Østre Landsret (Dánia) által 2016. február 25-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Skatteministeriet kontra T Danmark

text:
               25.7.2016

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 270/20

         Az Østre Landsret (Dánia) által 2016. február 25-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Skatteministeriet kontra T Danmark
   (C-116/16. sz. ügy)
   (2016/C 270/29)
   Az eljárás nyelve: dán

      A kérdést előterjesztő bíróság

   Østre Landsret

      Az alapeljárás felei

      Felperes: Skatteministeriet

      Alperes: T Danmark

      Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

               1.

               Azt feltételezi-e a tagállamnak az irányelv (1) 1. cikkének (2) bekezdésére való hivatkozása a csalás vagy visszaélés megelőzésére vonatkozó nemzeti rendelkezések alkalmazása tekintetében, hogy a szóban forgó tagállam az irányelv 1. cikkének (2) bekezdését átültető különös hazai rendelkezést fogad el, vagy hogy a nemzeti jogban vannak olyan, a csalásra, visszaélésre és adókijátszásra vonatkozó általános rendelkezések vagy elvek, amelyeket az 1. cikk (2) bekezdésével összhangban lehet értelmezni?

                           1.1

                           Amennyiben az 1. kérdésre igenlő válasz adandó, úgy az irányelv 1. cikkének (2) bekezdése szerinti különös hazai rendelkezésnek tekinthető-e a társasági adóról szóló törvény 2. cikke (1) bekezdésének c) pontja, amely szerint „előfeltétel, hogy az osztalékot nem adóztatják […] a különböző tagállamok anya- és leányvállalatai esetében alkalmazandó adóztatás közös rendszeréről szóló 90/435/EGK tanácsi irányelv rendelkezései szerint”?

               2.

               Az irányelv 1. cikke (2) bekezdésének hatálya alá tartozó, megállapodáson alapuló visszaélés-ellenes rendelkezés-e a valamely két tagállam között létrejött és az OECD adóztatási modellegyezménnyel összhangban megszövegezett, kettős adóztatás elkerüléséről szóló egyezmény olyan rendelkezése, amelynek értelmében az osztalék adóztatása attól függ, hogy az osztalék jogosultja tekintendő-e az osztalék „haszonhúzójának”?

               3.

               Amennyiben a Bíróság igenlő választ ad a 2. kérdésre, úgy a nemzeti bíróságnak kell-e meghatároznia a „haszonhúzó” fogalom tartalmát, vagy a 90/435/EGK irányelv alkalmazásában úgy kell értelmezni azt, hogy különös uniós jogi jelentőséget kell tulajdonítani a Bíróság által értelmezendő fogalomnak?

               4.

               Amennyiben a Bíróság igenlő választ ad a 2. kérdésre, és a 3. kérdésre azt a választ kell adni, hogy nem a nemzeti bíróságnak kell meghatároznia a „haszonhúzó” fogalom tartalmát, akkor úgy kell-e azt értelmezni, hogy az a valamely tagállamban illetőséggel rendelkező társaság, amely a jelen ügy körülményei között osztalékban részesül valamely másik tagállambeli leányvállalatától, ezen osztalékok „haszonhúzójának” tekintendő a fogalom uniós jog szerinti értelmezésében?

                           a)

                           A 2003/49/EK irányelv (a kamat- és jogdíjfizetésekről szóló irányelv) 1. cikkének (4) bekezdésével összefüggésben értelmezett 1. cikkének (1) bekezdésében szereplő megfelelő fogalommal összhangban kell-e értelmezni a „haszonhúzó” fogalmát?

                           b)

                           A fogalmat kizárólag az 1977. évi OECD adóztatási modellegyezmény 10. cikkéhez fűzött kommentárra (12. pont) tekintettel kell értelmezni, vagy további kommentárok is figyelembe vehetők az értelmezés során, beleértve a 2003-ban az „áteresztő társaságokkal” összefüggésben megfogalmazott kiegészítéseket, és a 2014-ben a „szerződéses vagy jogszabályon alapuló kötelezettségekkel” összefüggésben megfogalmazott kiegészítéseket?

                           c)

                           Milyen jelentőséggel bír a kérdés eldöntése során, hogy „haszonhúzónak” kell-e tekinteni az osztalék jogosultját, ha az osztalék jogosultját szerződéses vagy jogszabályon alapuló kötelezettség terheli az osztalék más személy részére történő átadására?

                           d)

                           Azon kérdés értékelése szempontjából, hogy „haszonhúzónak” kell-e tekinteni az osztalék jogosultját, milyen jelentőséggel bír, ha a kérdést előterjesztő bíróság az ügy tényállásának értékelését követően arra a következtetésre jutott, hogy a jogosult – a kapott osztalék más személynek való átadására irányuló szerződéses vagy jogszabályon alapuló kötelezettség hiányában – nem rendelkezett „teljes körű” jogosultsággal az osztalék „használatára és hasznainak szedésére” az 1977. évi adóztatási modellegyezmény 2014. évi kommentárjában szereplő módon?

               5.

               Amennyiben feltételezzük, hogy léteznek olyan „hazai rendelkezések, amelyek a csalás vagy a visszaélés megakadályozásához szükségesek”, lásd a 90/435/EGK irányelv 1. cikkének (2) bekezdését, hogy a valamely tagállamban illetékességgel rendelkező társaság (A) osztalékot fizetett a valamely másik tagállambeli anyavállalatnak (B), és onnan átkerült a hivatkozott társaság EU/EGT területén kívüli illetőségű anyavállalatához (C), amely ezt követően az ugyancsak az EU/EGT területén kívüli székhellyel rendelkező anyavállalatához (D) továbbította a pénzeszközöket, hogy az elsőként említett állam és a C társaság székhelye szerinti állam között nem jött létre a kettős adóztatás elkerüléséről szóló egyezmény, hogy az elsőként említett állam és a D társaság székhelye szerinti állam között létrejött, kettős adóztatás elkerüléséről szóló egyezmény, és hogy az elsőként említett állam a jogszabályai alapján nem követelheti az A-tól D részére juttatott osztalékot terhelő forrásadót, ha D az A társaság közvetlen tulajdonosa, akkor megvalósul-e az irányelv szerinti visszaélés és B nem részesül az irányelv szerinti védelemben?

               6.

               Amennyiben a valamely tagállamban illetőséggel rendelkező társaság (anyavállalat) ténylegesen nem mentesül a forrásadó alól a 90/435/EGK irányelv 1. cikkének (2) bekezdése alapján a valamely másik tagállamban illetőséggel rendelkező társaságtól (leányvállalat) kapott osztalék tekintetében, úgy az EUMSZ 54. cikkel összefüggésben értelmezett EUMSZ 49. cikkel ellentétes-e az olyan rendelkezés, amely alapján az utóbbi tagállam adóztatja a másik tagállambeli anyavállalat osztalékát, majd a szóban forgó tagállam az egyébként hasonló helyzetben lévő belföldi anyavállalatokat mentesíti az ilyen osztalékot terhelő adó alól?

               7.

               Amennyiben a valamely tagállamban illetőséggel rendelkező társaság (anyavállalat) ténylegesen nem mentesül a forrásadó alól a 90/435/EGK irányelv 1. cikkének (2) bekezdése alapján a valamely másik tagállamban illetőséggel rendelkező társaságtól (leányvállalat) kapott osztalék tekintetében, és az utóbbi tagállamban illetőséggel rendelkező anyavállalatra korlátozott adókötelezettség vonatkozik az osztalékkal összefüggésben a hivatkozott tagállamban, úgy az EUMSZ 54. cikkel összefüggésben értelmezett EUMSZ 49. cikkel ellentétes-e az olyan jogszabály, amelynek értelmében az utóbbi tagállamban a forrásadó levonásáért felelős társaságnak (leányvállalat) magasabb mértékű késedelmi kamatot kell fizetnie a forrásadó-tartozás késedelmes megfizetése esetén ahhoz a késedelmi kamathoz képest, amelyet a tagállam az ugyanazon tagállamban illetőséggel rendelkező társasággal szemben érvényesített társaságiadó-követelés esetén alkalmaz?

               8.

               Amennyiben a Bíróság igenlő választ ad a 2. kérdésre, és a 3. kérdésre azt a választ kell adni, hogy nem a nemzeti bíróságnak kell meghatároznia a „haszonhúzó” fogalom tartalmát, és amennyiben ez alapján a valamely tagállamban illetőséggel rendelkező társaság (anyavállalat) nem mentesülhet a forrásadó alól a 90/435/EGK irányelv alapján a valamely másik tagállambeli társaságtól (leányvállalat) kapott osztalékok tekintetében, akkor ez utóbbi tagállamnak kötelessége-e a 90/435/EGK irányelv vagy az EUSZ 4. cikk (3) bekezdése alapján meghatározni azon személy tagállamát, amely ebben az esetben haszonhúzónak tekintendő?

               9.

               Amennyiben a valamely tagállamban illetőséggel rendelkező társaság (anyavállalat) ténylegesen nem mentesül a forrásadó alól a 90/435/EGK irányelv alapján a valamely másik tagállamban illetőséggel rendelkező társaságtól (leányvállalat) kapott osztalék tekintetében, úgy az EUMSZ 54. cikkel összefüggésben értelmezett EUMSZ 49. cikkel (másodlagosan az EUMSZ 63. cikkel) – külön-külön vagy együttesen – ellentétes-e az olyan jogszabály, amelynek értelmében:

                           a)

                           az utóbbi tagállam a leányvállalatot az osztalék után forrásadó levonására kötelezi, és e forrásadó-levonás elmaradása esetén e személy hatóságokkal szembeni fizetési kötelezettségét állapítja meg, noha ilyen forrásadó-levonási kötelezettség nem áll fenn akkor, amikor az anyavállalat a tagállamban rendelkezik illetőséggel?

                           b)

                           az utóbbi tagállam késedelmi kamatot számít fel a forrásadó-tartozással összefüggésben?

                     A kérdést előterjesztő bíróság azt kéri a Bíróságtól, hogy a 6. és 7. kérdésre adandó válaszát illessze a 9. kérdésre adandó válaszába.

               10.

               Olyan körülmények között, ahol

                           1.

                           a valamely tagállamban illetékességgel rendelkező társaság (anyavállalat) teljesíti a 90/435/EGK irányelvben szereplő követelményt, és (2011-ben) a tulajdonában van legalább a valamely másik tagállambeli társaság (leányvállalat) jegyzett tőkéjének 10 %-a;

                           2.

                           az anyavállalat ténylegesen nem mentesül a forrásadó alól a 90/435/EGK irányelv 1. cikkének (2) bekezdése alapján a leányvállalattól kapott osztalék tekintetében;

                           3.

                           az anyavállalat EU/EGT területén kívüli székhellyel rendelkező (közvetlen vagy közvetett) részvényese(i) tekintendő(k) a szóban forgó osztalék haszonhúzójának (haszonhúzóinak);

                           4.

                           a fent hivatkozott (közvetlen vagy közvetett) részvényes(ek) nem tesz(nek) eleget a tőkére vonatkozó hivatkozott követelménynek sem;

                     akkor az EUMSZ 63. cikkel ellentétes-e az olyan rendelkezés, amely szerint a leányvállalat székhelye szerinti tagállam megadóztatja a szóban forgó osztalékot, ha a szóban forgó tagállam a 90/435/EGK irányelv tőkére vonatkozó követelményét – azaz a 2011-es adóévben rendelkezik az osztalékot fizető társaság jegyzett tőkéjének legalább 10 %-ával – teljesítő belföldi társaságokat adómentességben részesíti az ilyen osztalékok tekintetében?

      (1)  A különböző tagállambeli társult vállalkozások közötti kamat- és jogdíjfizetések közös adózási rendszeréről szóló, 2003. június 3-i 2003/49/EK tanácsi irányelv (HL L 157., 49. o.; magyar nyelvű különkiadás 9. fejezet, 1. kötet, 380. o.).