title: T-403/20. sz. ügy: 2020. június 19-én benyújtott kereset – Wuxi Suntech Power kontra Bizottság

text:
               2020.8.24.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 279/50

      2020. június 19-én benyújtott kereset – Wuxi Suntech Power kontra Bizottság
      (T-403/20. sz. ügy)
      (2020/C 279/64)
      Az eljárás nyelve: angol

         Felek

         Felperes: Wuxi Suntech Power Co. Ltd (Wuxi, Kína) (képviselők: Y. Melin és B. Vigneron ügyvédek)

         Alperes:Európai Bizottság

         Kérelmek

      A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:

                  —

                  semmisítse meg az (EU) 2017/1570 végrehajtási rendelettel hatályon kívül helyezett kötelezettségvállalást megszegő Wuxi Suntech Power Co. Ltd által kiállított számlák érvénytelenítéséről szóló, 2020. március 25-i (EU) 2020/444 bizottsági végrehajtási rendeletet;

                  —

                  a Bizottságot, valamint a Bizottság kérelmeinek támogatása végett az eljárásba esetlegesen beavatkozó feleket kötelezze a költségek viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek

      Keresetének alátámasztása érdekében a felperes három jogalapra hivatkozik.

                  1.

                  Az első jogalap keretében a felperes a jelen ügy tényeinek értékelésére vonatkozó nyilvánvaló hibára, az Európai Unióban tagsággal nem rendelkező országokból érkező dömpingelt behozatallal szembeni védelemről szóló, 2016. június 8-i (EU) 2016/1036 európai parlamenti és tanácsi rendelet 8. cikkének, és az Európai Unióban tagsággal nem rendelkező országokból érkező támogatott behozatallal szembeni védelemről szóló, 2016. június 8-i (EU) 2016/1037 európai parlamenti és tanácsi rendelet 13. cikkének, és többek között annak (9) bekezdésének a megsértésére hivatkozik, mivel a Bizottság azt állapította meg, hogy a felperes megsértette a Bizottság és – többek között a felperes nevében – a CCCME között létrejött kötelezettségvállalás feltételeit. A felperes a kötelezettségvállalásnak megfelelően járt el, amikor a Suntech Europe France, a Suntech Power Italy Co., Srl és a Suntech Power Deutschland GmbH által az első független uniós vevő részére teljesített viszonteladások számláiról jelentést tett, amíg az e társaságokkal fennálló kapcsolata meg nem szűnt. A felperes akkor is a kötelezettségvállalást is tiszteletben tartva járt el, amikor megfelelő időben bejelentette a Bizottságnak, hogy a felperenek s fent említett társaságokhoz való kapcsolódását megszüntető szerkezetátalakítás következtében módosult a részesedése.

                  2.

                  A második jogalap keretében a felperes arra hivatkozik, hogy még ha a felperes meg is sértette volna a kötelezettségvállalást, ami nem áll fenn, a Bizottság jogellenesen járt el, amikor a releváns számlákat érvénytelennek nyilvánította, és azok vonatkozásában vámot szedett be, mivel azon jogkörök, amelyekkel ennek keretében élt, lejártak és/vagy azokat visszavonták. Ennek állítólag az az oka, hogy az 1238/2013/EU és az 1239/2013/EU végrehajtási rendelet 2015. december 7-én hatályát vesztette. Hasonlóképpen az (EU) 2017/367és a 2017/366 végrehajtási rendelet 2018. szeptember 3-án lejárt.

                  3.

                  A harmadik jogalap keretében a felperes arra hivatkozik, hogy jogellenes a Kínai Népköztársaságból származó vagy ott feladott kristályos szilícium fotovillamos modulok és alapvető részeik (azaz elemek) behozatalára vonatkozó végleges dömpingellenes vám kivetéséről és a kivetett ideiglenes vám végleges beszedéséről szóló, 2013. december 2-i 1238/2013/EU tanácsi végrehajtási rendelet 3. cikkének (2) bekezdése, a Kínai Népköztársaságból származó vagy ott feladott kristályos szilícium fotovillamos modulok és alapvető részeik (azaz elemek) behozatalára vonatkozó végleges dömpingellenes vámnak az (EU) 2016/1036 európai parlamenti és tanácsi rendelet 11. cikkének (2) bekezdése szerinti hatályvesztési felülvizsgálatot követő kivetéséről és az (EU) 2016/1036 európai parlamenti és tanácsi rendelet 11. cikkének (3) bekezdése szerinti részleges időközi felülvizsgálat megszüntetéséről szóló, 2017. március 1-jei (EU) 2017/367 végrehajtási rendeletet 2. cikkének (2) bekezdése, a Kínai Népköztársaságból származó vagy ott feladott kristályos szilícium fotovillamos modulok és alapvető részeik (azaz elemek) behozatalára vonatkozó végleges kiegyenlítő vám kivetéséről szóló, 2013. december 2-i 1239/2013/EU tanácsi végrehajtási rendelet 2. cikkének (2) bekezdése, és a Kínai Népköztársaságból származó vagy ott feladott kristályos szilícium fotovillamos modulok és alapvető részeik (azaz elemek) behozatalára vonatkozó végleges kiegyenlítő vámoknak az (EU) 2016/1037 európai parlamenti és tanácsi rendelet 18. cikkének (2) bekezdése szerinti hatályvesztési felülvizsgálatot követő kivetéséről és az (EU) 2016/1037 rendelet 19. cikkének (3) bekezdése szerinti részleges időközi felülvizsgálat megszüntetéséről szóló, 2017. március 1-jei (EU) 2017/366 bizottsági rendeletet 2. cikkének (2) bekezdése, amely rendelkezések a Bizottság számára jogköröket biztosítottak arra vonatkozóan, hogy a kötelezettségvállalással kapcsolatos számlákat érvénytelennek nyilvánítsa, és a szabad forgalomba bocsátott múltbeli importok vonatkozásában elrendelje a vámok beszedését.


title: T-408/20. sz. ügy: 2020. július 2-án benyújtott kereset – KR kontra Bizottság

text:
               2020.8.24.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 279/52

      2020. július 2-án benyújtott kereset – KR kontra Bizottság
      (T-408/20. sz. ügy)
      (2020/C 279/65)
      Az eljárás nyelve: francia

         Felek

         Felperes: KR (képviselők: S. Orlandi és T. Martin ügyvédek)

         Alperes: Európai Bizottság

         Kérelmek

      A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:

                  —

                  semmisítse meg a 2019. október 25-i határozatot, amelynek értelmében a felperes gyermeke már nem minősül a személyzeti szabályzat VII. mellékletének 2. cikke értelmében vett eltartott gyermeknek;

                  —

                  a Bizottságot kötelezze a költségek viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek

      Keresete alátámasztása érdekében a felperes egyetlen, az Európai Unió tisztviselői személyzeti szabályzata VII. mellékletének 2. cikkében említett eltartott gyermek fogalmának, másrészről pedig az Unió adminisztratív vezetői testülete 2013. január 30-i 223/04. sz. felülvizsgált következtetésének a Bizottság általi megsértésére alapított jogalapra hivatkozik.


title: T-409/20. sz. ügy: 2020. július 3-án benyújtott kereset – KS kontra Frontex

text:
               2020.8.24.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 279/52

      2020. július 3-án benyújtott kereset – KS kontra Frontex
      (T-409/20. sz. ügy)
      (2020/C 279/66)
      Az eljárás nyelve: francia

         Felek

         Felperes: KS (képviselő: N. de Montigny ügyvéd)

         Alperes: Európai Határ- és Partvédelmi Ügynökség

         Kérelmek

      A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:

                  —

                  semmisítse meg az elbocsátásról szóló, 2019. augusztus 30-i határozatot, és szükség esetén a panaszt elutasító 2020. március 23-i kifejezett határozatot;

                  —

                  semmisítse meg a segítségnyújtás és kártérítés iránti kérelmet elutasító 2020. február 13-i határozatot;

                  —

                  kötelezze az alperest szerződésen kívüli felelősség címén 250 000 euró összegben meghatározott kártérítés megfizetésére;

                  —

                  az alperest kötelezze a költségek viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek

      A kereset szerződéses alkalmazotti szerződés felmondásáról szóló határozatra irányuló részének alátámasztására a felperes hat jogalapra hivatkozik.

                  1.

                  Az első, az indokolás hiányára és a meghallgatáshoz való jog megsértésére alapított jogalap.

                  2.

                  A második, a „besúgó” Európai Unió tisztviselőinek személyzeti szabályzata (a továbbiakban: személyzeti szabályzat) 21a. cikkének (3) bekezdésében és 22a. cikkének (3) bekezdésében előírt státuszának megsértésére alapított jogalap.

                  3.

                  A harmadik, az eljárással való visszaélésre alapított jogalap.

                  4.

                  A negyedik, a tisztességes eljáráshoz való jognak, és konkrétan a védelemhez való jognak, az ártatlanság vélelmének, a gondossági kötelezettségnek, a pártatlansági, semlegességi és objektivitási kötelezettségnek a megsértésére, valamint a bizalom megszűnésével kapcsolatban hivatkozott okok ténylegességének és igazoltságának megállapításával kapcsolatos vizsgálat lefolytatásának hiányára és az alkalmazottak közötti egyenlőtlenségre alapított jogalap.

                  5.

                  Az ötödik, nyilvánvaló értékelési hibára alapított jogalap.

                  6.

                  A hatodik, a segítségnyújtási és a gondoskodási kötelezettség megsértésére, valamint a megfelelő ügyintézési kötelezettségnek és az arányosság elvének a megsértésére alapított jogalap.

            A kereset segítségnyújtás iránti kérelem elutasításáról szóló határozatra irányuló részének alátámasztására a felperes három jogalapra hivatkozik.

                  1.

                  Az első, az indokolás hiányára és a meghallgatáshoz való jog megsértésére alapított jogalap.

                  2.

                  A második, a „besúgó” személyzeti szabályzat 21a. cikkének (3) bekezdésében és 22a. cikkének (3) bekezdésében előírt státuszának megsértésére alapított jogalap.

                  3.

                  A harmadik, nyilvánvaló értékelési hibára alapított jogalap.

            A kereset kártérítés iránti kérelem elutasításáról szóló határozatra irányuló részének alátámasztására a felperes három jogalapra hivatkozik.

                  1.

                  Az első, a személyzeti szabályzat 26. cikkének, valamint a természetes személyeknek a személyes adatok uniós intézmények, szervek, hivatalok és ügynökségek általi kezelése tekintetében való védelméről és az ilyen adatok szabad áramlásáról, valamint a 45/2001/EK rendelet és az 1247/2002/EK határozat hatályon kívül helyezéséről szóló, 2018. október 23-i (EU) 2018/1725 európai parlamenti és tanácsi rendeletnek (HL 2018. L 295., 39. o.; helyesbítés: HL 2019. L 290., 42. o.) a megsértésére alapított jogalap.

                  2.

                  A második, a munkahelyi jólléttel és valamennyi alkalmazott munkakörülményével összefüggésben a gondoskodási és a megfelelő ügyintézési kötelezettség megsértésére alapított jogalap.

                  3.

                  A harmadik, a személyzeti szabályzat 21a. cikke (3) bekezdésének és 22a. cikke (3) bekezdésének, valamint a segítségnyújtási, a gondoskodási és a megfelelő ügyintézési kötelezettségnek a megsértésére alapított jogalap.


title: T-417/20. sz. ügy: 2020. július 3-án benyújtott kereset – Esteves Lopes Granja kontra EUIPO –Instituto dos Vinhos do Douro e do Porto (PORTWO GIN)

text:
               2020.8.24.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 279/53

      2020. július 3-án benyújtott kereset – Esteves Lopes Granja kontra EUIPO –Instituto dos Vinhos do Douro e do Porto (PORTWO GIN)
      (T-417/20. sz. ügy)
      (2020/C 279/67)
      A keresetlevél nyelve: portugál

         Felek

         Felperes: Joaquim José Esteves Lopes Granja (Vila Nova de Gaia, Portugália) (képviselő: O. Santos Costa, ügyvéd)

         Alperes: az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala (EUIPO)

         A másik fél a fellebbezési tanács előtti eljárásban: Instituto dos Vinhos do Douro e do Porto, IP (Peso da Régua, Portugália)

         Az EUIPO előtti eljárás adatai

         A vitatott védjegy bejelentője: a felperes

         A vitatott védjegy: a PORTWO GIN európai uniós szóvédjegy bejelentése – 16 308 462. sz. védjegybejelentés

         Az EUIPO előtti eljárás: felszólalási eljárás

         A megtámadott határozat: az EUIPO második fellebbezési tanácsának 2020. április 21-én hozott határozata (R 993/2019-2. sz. ügy)

         Kereseti kérelmek

      A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:

                  —

                  helyezze hatályon kívül a megtámadott határozatot;

                  —

                  az EUIPO-t és az Instituto dos Vinhos do Douro e do Porto, IP-t kötelezze a költségek viselésére.

         Jogalap

      a mezőgazdasági termékpiacok közös szervezésének létrehozásáról, és a 922/72/EGK, a 234/79/EK, az 1037/2001/EK és az 1234/2007/EK tanácsi rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló, 2013. december 17-i 1308/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (HL 2013. L 347., 671. o.) 103. cikke (2) bekezdése a) pontja ii. alpontjának megsértése.


title: T-418/20. sz. ügy: 2020. július 7-én benyújtott kereset – GitLab kontra EUIPO – Gitlab (GitLab)

text:
               2020.8.24.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 279/54

      2020. július 7-én benyújtott kereset – GitLab kontra EUIPO – Gitlab (GitLab)
      (T-418/20. sz. ügy)
      (2020/C 279/68)
      A keresetlevél nyelve: angol

         Felek

         Felperes: GitLab BV (Utrecht, Hollandia) (képviselő: A. Lorente Berges ügyvéd)

         Alperes: az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala (EUIPO)

         A másik fél a fellebbezési tanács előtti eljárásban: Gitlab OÜ (Tallinn, Észtország)

         Az EUIPO előtti eljárás adatai

         A vitatott védjegy jogosultja: a felperes

         A vitatott védjegy: GitLab európai uniós szóvédjegy – 13 751 169. sz. európai uniós védjegy

         Az EUIPO előtti eljárás: törlési eljárás

         A megtámadott határozat: az EUIPO negyedik fellebbezési tanácsának 2020. május 5-én hozott határozata (R 2001/2019-4. sz. ügy)

         Kereseti kérelmek

      A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:

                  —

                  helyezze hatályon a megtámadott határozatot.

         Jogalap

                  —

                  Az (EU) 2017/1001 európai parlamenti és tanácsi rendelet 8. cikke (1) bekezdése a) pontjának megsértése;

                  —

                  Az (EU) 2017/1001 európai parlamenti és tanácsi rendelet 8. cikke (1) bekezdése b) pontjának megsértése.


title: T-419/20. sz. ügy: 2020. július 7-én benyújtott kereset – Deutsche Kreditbank kontra ESZT

text:
               2020.8.24.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 279/55

      2020. július 7-én benyújtott kereset – Deutsche Kreditbank kontra ESZT
      (T-419/20. sz. ügy)
      (2020/C 279/69)
      Az eljárás nyelve: német

         Felek

         Felperes: Deutsche Kreditbank AG (Berlin, Németország) (képviselők: H. Berger és K. Helle ügyvédek)

         Alperes: Egységes Szanálási Testület (ESZT)

         Kérelmek

      A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:

                  —

                  semmisítse meg az Egységes Szanálási Testületnek az Egységes Szanálási Alaphoz való 2020. évi előzetes hozzájárulások kiszámításáról szóló 2020. április 15-i határozatát (SRB/ES/2020/24), ideértve annak mellékleteit is, annyiban, amennyiben a megtámadott határozat – ideértve az I. mellékletet és a II. mellékletet is – a felperes hozzájárulására vonatkozik;

                  —

                  az alperest kötelezze az eljárási költségek viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek

      Keresete alátámasztása érdekében a felperes kilenc jogalapra hivatkozik, amelyek lényegében azonosak a T-405/20. sz., DZ Hyp kontra ESZT ügyben hivatkozott első, második, harmadik, negyedik, hetedik, nyolcadik, kilencedik, tizedik és tizenegyedik jogalappal, illetve azokhoz hasonlók.


title: T-424/20. sz. ügy: 2020. július 8-án benyújtott kereset – Portigon kontra ESZT

text:
               2020.8.24.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 279/55

      2020. július 8-án benyújtott kereset – Portigon kontra ESZT
      (T-424/20. sz. ügy)
      (2020/C 279/70)
      Az eljárás nyelve: német

         Felek

         Felperes: Portigon AG (Düsseldorf, Németország) (képviselők: D. Bliesener, V. Jungkind és F. Geber)

         Alperes: Egységes Szanálási Testület (ESZT)

         Kérelmek

      A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:

                  —

                  semmisítse meg az alperesnek az Egységes Szanálási Alaphoz való 2020. évi előzetes hozzájárulások kiszámításáról szóló 2020. április 15--i határozatát (referenciaszám: SRB/ESF/2020/24) a felperest érintő részében;

                  —

                  az eljárást a Törvényszék eljárási szabályzata 69. cikke c) és d) pontjának megfelelően függessze fel, amíg a T-420/17., T-413/18., T-481/19. sz. és T-339/20. sz. ügyekben folyamatban lévő eljárásokban jogerősen nem döntenek, vagy amíg azok más módon be nem fejeződnek;

                  —

                  az alperest kötelezze az eljárás költségeinek viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek

      Keresete alátámasztása érdekében a felperes hét jogalapra hivatkozik, amelyek lényegében azonosak a T-339/20. sz., Portigon kontra ESZT ügyben hivatkozott első, második, harmadik, ötödik, hatodik, hetedik és nyolcadik jogalappal, illetve azokhoz hasonlók.


title: T-426/20. sz. ügy: 2020. július 8-án benyújtott kereset – Techniplan kontra Bizottság

text:
               2020.8.24.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 279/56

      2020. július 8-án benyújtott kereset – Techniplan kontra Bizottság
      (T-426/20. sz. ügy)
      (2020/C 279/71)
      Az eljárás nyelve: olasz

         Felek

         Felperes: Techniplan Srl (Róma, Olaszország) (képviselők: R. Giuffrida és A. Bonavita ügyvédek)

         Alperes: Európai Bizottság

         Kérelmek

      A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék állapítsa meg és mondja ki:

                  —

                  az EUMSZ 263. cikk megsértése a Bizottság által azzal, hogy megsértette egy olyan aktus elfogadása tekintetében előírt lényeges eljárási szabályokat, amelyek közvetlenül és egyénileg érintenek valakit, a jelen esetben a Techniplant, mivel nem vette figyelembe az előzetes tájékoztatást vitató levelet, sem pedig az EUMSZ 265. cikk értelmében vett alakszerű felszólító levelet;

                  —

                  a teljesítéstől számított minden késedelmes nap után kártérítés megfizetését, pernyertesség esetén pedig a költségek és díjak megfizetését.

         Jogalapok és fontosabb érvek

      A jelen kereset a Techniplan s.r.l.-lel szemben hozott, 2020. május 28-i határozat és az ugyanezen a napon kibocsátott terhelési értesítés ellen irányul, amellyel a FED/2011/261–985 projekt tekintetében 107 505,66 euró összeg megfizetésére szólították fel.
      Keresete alátámasztása érdekében a felperes a jogbiztonság és az átláthatóság elvének, valamint a lényeges eljárási szabályoknak a megsértésre hivatkozik. A felperes e tekintetben a következőket állítja:

                  —

                  A végleges számvizsgálói jelentés, amelyet egy magántársaság dogozott ki, egy sor állítólagos hiányosságot és szabálytalanságot tárt fel a munkák teljesítése tekintetében, amelyeket a felperes társaság az e számvizsgálói jelentésben szereplő súlyos pontatlanságokra hivatkozva vitatott.

                  —

                  A felperes társaság bemutatta minden olyan szakértő nyilatkozatát, akik részt vettek a projektben, amely nyilatkozatokat a kongói hatóságok előtt tettek, és amelyek a munkavégzések helyén való tényleges jelenlétüket bizonyítják.

                  —

                  A szakértőket a Techiplan szabályosan vette fel és alkalmazta a szerződésben előírt munkálatok kivitelezése során.

                  —

                  A felperes társaságot indokolás nélkül nem folytathatta a szerződés további teljesítését.

                  —

                  A kifizetéseket minden különös indokolás nélkül blokkolták.


title: T-427/20. sz. ügy: 2020. július 8-án benyújtott kereset – Max Heinr.Sutor kontra ESZT

text:
               2020.8.24.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 279/57

      2020. július 8-án benyújtott kereset – Max Heinr.Sutor kontra ESZT
      (T-427/20. sz. ügy)
      (2020/C 279/72)
      Az eljárás nyelve: német

         Felek

         Felperes: Max Heinr.Sutor OHG (Hamburg, Németország) (képviselők: A. Glos, H. Nemeczek és T. Kreft ügyvédek)

         Alperes: Egységes Szanálási Testület (ESZT)

         Kérelmek

      A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:

                  —

                  semmisítse meg az Egységes Szanálási Testületnek az Egységes Szanálási Alaphoz való 2020. évi előzetes hozzájárulások kiszámításáról szóló 2020. április 15-i határozatát (referenciaszám: SRB/ES/2020/24 – 1405146–2020-JB) a felperest érintő részében;

                  —

                  az Egységes Szanálási Testületet kötelezze az eljárási költségek viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek

      Keresete alátámasztása érdekében a felperes a következő jogalapokra hivatkozik.

                  1.

                  Első jogalap: Az (EU) 2015/63 felhatalmazáson alapuló bizottsági rendelet (1) 5. cikke (1) bekezdése e) pontjának megsértése, mivel az ügyfeleknek a felperes által bizalmi vagyonkezelés jogcímén kezelt pénzügyi eszközeit nem vonták ki az Egységes Szanálási Alaphoz való 2020. évi előzetes hozzájárulások számításából.

                  2.

                  Második jogalap: A 806/2014/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (2) 70. cikke (2) bekezdése második albekezdése b) pontjának – összefüggésben a 2014/59/EU európai parlamenti és tanácsi irányelv (3) 103. cikkének (7) bekezdésével – megsértése, mivel a határozat sérti az arányosság elvét, amennyiben önmagában a felperes által a mérlegben kimutatott – kockázatmentes – bizalmi vagyonkezelői kötelezettségek alapján 200-szorosával megemelt banki hozzájárulást állapít meg.

                  3.

                  Harmadik jogalap: Az egyenlő bánásmód elvének megsértése, mivel a határozat a felperest olyan hitelintézetekkel szemben, amelyek nemzeti számviteli standardjai nem követelik meg a bizalmi vagyonkezelői kötelezettségek kimutatását, vagy amelyek az IFRS alapján készítik a beszámolóikat, továbbá olyan befektetési vállalkozásokat, amelyek ügyfelek pénzügyi eszközeit kezelik, egyenlőtlen bánásmódban részesíti, anélkül hogy ez objektíve igazolt lenne.

                  4.

                  Negyedik jogalap: Az Európai Unió Alapjogi Chartája (a továbbiakban: Charta) 16. cikkének megsértése, mivel a határozat beavatkozik a vállalkozási szabadságba, amennyiben a kockázatmentes bizalmi vagyonkezelői kötelezettségek bevonása a számítási alapba a felperes számára a 2020. év tekintetében a banki hozzájárulás 200-szoros növekedését eredményezi, anélkül hogy az ilyen beavatkozás igazolt lenne.

                  5.

                  Ötödik jogalap: Az EUMSZ 54. cikkel összefüggésben értelmezett EUMSZ 49. cikk megsértése, mivel a határozat a felperest a szabad vállalkozási tevékenységében az üzleti tevékenységének fő helye szerinti tagállamban korlátozza, ahol e korlátozás aránytalan, és a felperest a más tagállamokbeli más hitelintézetekkel szemben hátrányosan megkülönbözteti.

                  6.

                  Hatodik jogalap: A Charta 41. cikke (1) bekezdésének és (2) bekezdése a) pontjának megsértése, mivel a felperest nem hallgatták meg azt megelőzően, hogy az alperes ügyvezetői testülete jóváhagyta a határozatot.

                  7.

                  Hetedik jogalap: A Charta 41. cikke (1) bekezdésének és (2) bekezdése c) pontjának, valamint az EUMSZ 296. cikk második bekezdésének megsértése, mivel a határozat nem felel meg az uniós közigazgatási hatóságok jogi aktusai indokolásához kapcsolódó követelményeknek.

                  8.

                  A másodlagosan felhozott nyolcadik jogalap: Az (EU) 2015/63 felhatalmazáson alapuló rendelet 3. cikkének 11. pontjával összefüggésben értelmezett 14. cikkének (2) bekezdése szerinti számítási alap jogalapjának semmissége az egyenlő bánásmód elvének megsértése miatt, mivel azokat a hitelintézeteket, amelyek a nemzeti számviteli standardjaik szerint a bizalmi vagyonkezelői kötelezettségeket a mérleg forrásoldalán kötelesek kimutatni, az olyan hitelintézetekhez viszonyítva, amelyek nemzeti számviteli standardjai nem követelik meg a bizalmi vagyonkezelői kötelezettségek kimutatását, vagy amelyek az IFRS alapján készítik a beszámolóikat, objektíve nem igazolt módon eltérően kezeli.

                  9.

                  A másodlagosan felhozott kilencedik jogalap: Az (EU) 2015/63 felhatalmazáson alapuló rendelet 3. cikkének 11. pontjával összefüggésben értelmezett 14. cikkének (2) bekezdése szerinti számítási alap jogalapjának semmissége a Charta 16. cikkének megsértése miatt, mivel a határozat beavatkozik a vállalkozási szabadságba és az ilyen beavatkozás nem igazolt.

                  10.

                  A másodlagosan felhozott tizedik jogalap: Az (EU) 2015/63 felhatalmazáson alapuló rendelet 3. cikkének 11. pontjával összefüggésben értelmezett 14. cikkének (2) bekezdése szerinti számítási alap jogalapjának semmissége az EUMSZ 54. cikkel összefüggésben értelmezett EUMSZ 49. cikk megsértése miatt, mivel a határozat sérti a letelepedési szabadságot.

         (1)  A 2014/59/EU európai parlamenti és tanácsi irányelvnek a szanálásfinanszírozási rendszerhez való előzetes hozzájárulás tekintetében történő kiegészítéséről szóló, 2014. október 21-i (EU) 2015/63 felhatalmazáson alapuló bizottsági rendelet (HL 2015. L 11., 44. o.).

         (2)  A hitelintézeteknek és bizonyos befektetési vállalkozásoknak az Egységes Szanálási Mechanizmus keretében történő szanálására vonatkozó egységes szabályok és egységes eljárás kialakításáról, valamint az Egységes Szanálási Alap létrehozásáról és az 1093/2010/EU rendelet módosításáról szóló, 2014. július 15-i 806/2014/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (HL 2014. L 225., 1. o.).

         (3)  A hitelintézetek és befektetési vállalkozások helyreállítását és szanálását célzó keretrendszer létrehozásáról és a 82/891/EGK tanácsi irányelv, a 2001/24/EK, 2002/47/EK, 2004/25/EK, 2005/56/EK, 2007/36/EK, 2011/35/EU, 2012/30/EU és 2013/36/EU irányelv, valamint az 1093/2010/EU és a 648/2012/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet módosításáról szóló, 2014. május 15-i 2014/59/EU európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL 2014. L 173., 190. o.).


title: T-428/20. sz. ügy: 2020. július 8-án benyújtott kereset – Deutsche Hypothekenbank kontra ESZT

text:
               2020.8.24.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 279/58

      2020. július 8-án benyújtott kereset – Deutsche Hypothekenbank kontra ESZT
      (T-428/20. sz. ügy)
      (2020/C 279/73)
      Az eljárás nyelve: német

         Felek

         Felperes: Deutsche Hypothekenbank AG (Hannover, Németország) (képviselők: D. Flore és J. Seitz ügyvédek)

         Alperes: Egységes Szanálási Testület (ESZT)

         Kérelmek

      A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:

                  —

                  semmisítse meg a vonatkozó melléklettel együtt az alperesnek az Egységes Szanálási Alaphoz való 2020. évi előzetes hozzájárulások kiszámításáról szóló 2020. április 15-i határozatát (SRB/ES/2020/24), valamint a számítási adatokat annyiban, amennyiben azok jelentőséggel bírnak a felperes tekintetében, valamint

                  —

                  az alperest kötelezze az eljárási költségek viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek

      Keresete alátámasztása érdekében a felperes a következő jogalapokra hivatkozik.

                  1.

                  Első jogalap: A meghallgatáshoz való jog megsértése

                              —

                              Az alperes elmulasztotta meghallgatni a felperest a megtámadott határozat elfogadása előtt, és ezzel megsértette az Európai Unió Alapjogi Chartája (a továbbiakban: Charta) 41. cikkének (1) bekezdését és (2) bekezdésének a) pontját.

                  2.

                  Második jogalap: Az eljárási szabályok megsértése

                              —

                              A megtámadott határozatot a Charta 41. cikkéből, az EUMSZ 298. cikkből, az általános jogelvekből és az alperes eljárási szabályzatából eredő általános eljárási követelmények megsértésével fogadták el.

                  3.

                  Harmadik jogalap: A megtámadott határozat indokolásának hiánya

                              —

                              A megtámadott határozat nem tartalmaz megfelelően indokolást; különösen hiányzik a konkrét esetre vonatkozó indokolás, valamint az arányosság és a mérlegelés keretében a lényeges megfontolások ismertetése.

                              —

                              Az éves hozzájárulás kiszámítása ezen túlmenően érthetetlen.

                  4.

                  Negyedik jogalap: A hatékony bírói jogvédelemhez való alapvető jognak (a Charta 47. cikkének (1) bekezdése) a megtámadott határozat felülvizsgálhatóságának hiánya miatti megsértése

                              —

                              A megtámadott határozat indokolásának hiánya jelentősen megnehezíti a felperes számára a bírósági felülvizsgálatot.

                              —

                              E tekintetben az alperes különösen a kontradiktórius eljárás elvét sérti, amelynek értelmében szükséges, hogy a felek mindazon ténybeli és jogi elemeket meg tudják vitatni, amelyek az eljárás kimenetele szempontjából meghatározóak.

                  5.

                  Ötödik jogalap: A Bizottság (EU) 2015/63 felhatalmazáson alapuló rendelete (1) IPS (Institutional Protection Scheme)-mutatóinak alkalmazása során magasabb szintű jogszabályba ütközés

                              —

                              A Bizottság az (EU) 2015/63 felhatalmazáson alapuló rendelet elfogadása során az EUMSZ 290. cikk értelmében vett felhatalmazáson alapuló jogi aktusként nem rendelkezik olyan mérlegelési mozgástérrel, amelyhez korlátozott bírósági felülvizsgálat társulna. Ugyanez vonatkozik az (EU) 2015/63 felhatalmazáson alapuló rendeletnek az alperes általi alkalmazására.

                              —

                              Az IPS-mutatók alkalmazása során a takarékpénztárak pénzügyi csoportjának intézményvédelmi rendszerében való felperesi tagság jelentőségét tévesen ítélték meg.

                              —

                              Az (EU) 2015/63 felhatalmazáson alapuló rendelet 6. cikke (5) bekezdésének második mondata értelmében az alperesnek számba kellett volna vennie az érintett intézmény szanálásának, és így az Egységes Szanálási Alap igénybevételének alacsony valószínűségét, valamint figyelembe kellett volna vennie az arányosság elvét is.

                  6.

                  Hatodik jogalap: A „kereskedési tevékenység, mérlegen kívüli kitettségek, derivatívák, összetettség és szanálhatóság” kockázati mutató keretében a származékos teljes kitettség figyelembevételének magasabb szintű jogszabályba ütközése

                              —

                              Az alperesnek a kockázati profilhoz való igazodás követelményével összhangban a származékos teljes kitettség figyelembevétele során az (EU) 2015/63 felhatalmazáson alapuló rendelet 6. cikke (5) bekezdése első mondatának a) pontja és 7. cikke (4) bekezdése első mondatának a) pontja keretében tekintettel kellett volna lennie arra, hogy a felperes esetében az összes származtatott ügylet a nem kereskedési célú portfólióba van besorolva, és ezek kizárólag fedezeti célra szolgálnak.

                  7.

                  Hetedik jogalap: A kockázatkiigazítási szorzó alkalmazásának magasabb szintű jogszabályba ütközése

                              —

                              Az alperesnek a kockázatkiigazítási szorzó meghatározása során figyelembe kellett volna vennie a felperes – mint kereskedési könyvi tevékenységet nem végző jelzálogbank – kockázatkerülő üzleti modelljét és alacsony nemteljesítési valószínűségét összhangban a kockázati profilhoz való igazodás követelményével és a Charta 16. cikke értelmében vett, vállalkozási szabadsághoz való alapvető joggal.

                  8.

                  A másodlagosan felhozott nyolcadik jogalap: Az (EU) 2015/63 felhatalmazáson alapuló rendelet 7. cikke (4) bekezdése második mondatának magasabb szintű jogszabályba ütközése

                              —

                              Azáltal, hogy az (EU) 2015/63 felhatalmazáson alapuló rendelet 7. cikke (4) bekezdésének második mondata az IPS-mutatók relativizálását írja elő, e rendelkezés sérti a Charta 20. cikke értelmében az egyenlőség általános elvét és az arányosság elvét, mivel azok az intézmények, amelyek azonos intézményvédelem alá tartoznak, és ezáltal ugyanazon nemteljesítési valószínűség vonatkozik rájuk, eltérően kezelhetők.

                  9.

                  Kilencedik jogalap: Az (EU) 2015/63 felhatalmazáson alapuló rendelet I. mellékletének 1. lépése szerinti „bankközi betét” fogalmának magasabb szintű jogszabályba ütközése

                              —

                              Az (EU) 2015/63 felhatalmazáson alapuló rendelet I. mellékletének 1. lépése keretében előírt „bankközi betét” fogalma jogellenes, amennyiben ezen keresztül olyan kockázatsemleges értékpapírok is, mint a névre szóló jelzáloglevelek, kockázatnövelő módon bevonást nyernek a „bankközi kölcsönök és betétek” kockázati mutató számításába.

                  10.

                  Tizedik jogalap: Az (EU) 2015/63 felhatalmazáson alapuló rendelet I. mellékletének 2. lépésében meghatározott osztályba sorolás magasabb szintű jogszabályba ütközése

                              —

                              Az (EU) 2015/63 felhatalmazáson alapuló rendelet I. mellékletének 2. lépésében meghatározott osztályba sorolás jogellenes, mivel az osztályok csekély száma és az osztályonkénti azonos intézményszám nem teszi lehetővé, hogy az egyes intézmények, mint például a felperes kockázati profilját kellően differenciált módon vegyék figyelembe.

         (1)  A 2014/59/EU európai parlamenti és tanácsi irányelvnek a szanálásfinanszírozási rendszerhez való előzetes hozzájárulás tekintetében történő kiegészítéséről szóló, 2014. október 21-i (EU) 2015/63 felhatalmazáson alapuló bizottsági rendelet (HL 2015. L 11., 44. o.).


title: T-429/20. sz. ügy: 2020. július 8-án benyújtott kereset – Sedus Stoll kontra EUIPO – Kappes (Sedus ergo+)

text:
               2020.8.24.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 279/60

      2020. július 8-án benyújtott kereset – Sedus Stoll kontra EUIPO – Kappes (Sedus ergo+)
      (T-429/20. sz. ügy)
      (2020/C 279/74)
      A keresetlevél nyelve: német

         Felek

         Felperes: Sedus Stoll AG (Dogern, Németország) (képviselők: M. Goldmann és J. Thomsen ügyvédek)

         Alperes: az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala (EUIPO)

         A másik fél a fellebbezési tanács előtti eljárásban: Wolfgang Kappes (Bochum, Németország)

         Az EUIPO előtti eljárás adatai

         A vitatott védjegy bejelentője: a felperes

         A vitatott védjegy: a Sedus ergo+ európai uniós szóvédjegy bejelentése – 144 074 98. sz. védjegybejelentés

         Az EUIPO előtti eljárás: felszólalási eljárás

         A megtámadott határozat: az EUIPO első fellebbezési tanácsának 2020. március 12-én hozott határozata (R 1303/2019-1. sz. ügy)

         Kereseti kérelmek

      A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:

                  —

                  helyezze hatályon kívül a megtámadott határozatot;

                  —

                  utasítsa el a felszólalási osztály B 2 618 984. sz. ügyben hozott határozata ellen benyújtott fellebbezést;

                  —

                  az alperest kötelezze az Európai Unió Törvényszéke előtti eljárás költségeinek viselésére, illetve az esetlegesen beavatkozó felet (Wolfgang Klappes) az EUIPO előtti fellebbezési eljárás költségeinek viselésére.

         Jogalap

                  —

                  az (EU) 2017/1001 európai parlamenti és tanácsi rendelet 8. cikke (1) bekezdése b) pontjának megsértése.


title: T-430/20. sz. ügy: 2020. július 9-én benyújtott kereset – KV kontra Bizottság

text:
               2020.8.24.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 279/60

      2020. július 9-én benyújtott kereset – KV kontra Bizottság
      (T-430/20. sz. ügy)
      (2020/C 279/75)
      Az eljárás nyelve: olasz

         Felek

         Felperes: KV (képviselő: M. Velardo ügyvéd)

         Alperes: Európai Bizottság

         Kérelmek

      A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék semmisítse meg a következő intézkedéseket:

                  —

                  2019. május 23-i intézkedés, amellyel a felperest szakmai tapasztalat hiánya miatt kizárták az EPSO/AD/371/19. sz. versenyvizsgából;

                  —

                  2019. szeptember 19-i intézkedés, amellyel elutasították az EPSO/AD/371/19. sz. versenyvizsgából való kizárás felülvizsgálata iránti kérelmet;

                  —

                  a kinevezésre jogosult hatóság 2020. március 31-i intézkedése, amellyel elutasította a személyzeti szabályzat 90. cikkének (2) bekezdése értelmében benyújtott igazgatási panaszt.

            A felperes emellett azt kéri, hogy a Törvényszék a Bizottságot kötelezze a költségek viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek

      Keresete alátámasztása érdekében a felperes öt jogalapra hivatkozik.

                  1.

                  Az első, nyilvánvaló értékelési hibára alapított jogalap, amennyiben a felperes kommunikációs területen megszerzett hároméves szakmai tapasztalatát nem vették figyelembe.

                  2.

                  A második, a versenyvizsga-kiírás megsértésére alapított jogalap, amennyiben a kiválasztási bizottság a versenyvizsga-kiírásnak nem megfelelő értékelési kritériumokat dolgozott ki, és a kommunikáció területén megszerzett specifikus szakmai tapasztalatot követelt meg.

                  3.

                  A harmadik, az egyenlőség elvének megsértésére alapított jogalap, amennyiben az értékelő bizottság – a jelölteknek a versenyvizsga-kiírásban rögzítettektől eltérő alapon történő értékelésével – nem biztosította az objektivitás és a pártatlanság tiszteletben tartását a jelöltek szakmai tapasztalatának vizsgálata során.

                  4.

                  A negyedik, az indokolási kötelezettség megsértésére alapított jogalap, amennyiben az EPSO nem tette tényszerű hivatkozásokkal egyértelművé, hogy a felperes tapasztalata miért nem felel meg a versenyvizsga-kiírásban rögzített kritériumoknak.

                  5.

                  Az ötödik, az eljárásban részt vevő felek egyenlősége elvének megsértésére alapított jogalap, amennyiben az EPSO – mivel nem szolgált megfelelő indokolással – nem tette lehetővé a felperes számára, hogy a panasz benyújtásától kezdve megfelelő módon alakítsa ki saját kifogásait.


title: T-431/20. sz. ügy: 2020. július 9-én benyújtott kereset – UniCredit kontra ESZT

text:
               2020.8.24.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 279/61

      2020. július 9-én benyújtott kereset – UniCredit kontra ESZT
      (T-431/20. sz. ügy)
      (2020/C 279/76)
      Az eljárás nyelve: német

         Felek

         Felperes: UniCredit Bank AG (München, Németország) (képviselők: F. Schäfer, H. Großerichter és F. Kruis)

         Alperes: Egységes Szanálási Testület (ESZT)

         Kérelmek

      A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:

                  —

                  semmisítse meg az Egységes Szanálási Testületnek az Egységes Szanálási Alaphoz való 2020. évi előzetes hozzájárulások kiszámításáról szóló 2020. április 15-i határozatát (SRB/ES/2020/24), ideértve annak mellékleteit is, annyiban, amennyiben a felperesre vonatkoznak;

                  —

                  az Egységes Szanálási Testületet kötelezze az eljárási költségek viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek

      Keresete alátámasztása érdekében a felperes a következő jogalapokra hivatkozik.

                  1.

                  Első jogalap: A lényeges eljárási szabályok és a megfelelő ügyintézéshez való jog megsértése, mivel a megtámadott határozat, valamint annak I. és II. melléklete nem tartalmazza az EUMSZ 296. cikk második bekezdése és az Európai Unió Alapjogi Chartája (a továbbiakban: Charta) 41. cikke (2) bekezdésének c) pontja szerinti megfelelő indokolást.

                  2.

                  Második jogalap: A lényeges eljárási szabályok és a Charta 41. cikke (2) bekezdésének a) pontjából eredő megfelelő ügyintézéshez való jog megsértése, mivel a felperest nem hallgatták meg a megtámadott határozat meghozatalát megelőzően, amely határozat tárgya egy őt hátrányosan érintő egyedi intézkedés.

                  3.

                  Harmadik jogalap: A Charta 47. cikkének (1) bekezdéséből eredő hatékony jogorvoslathoz való jog megsértése, mivel gyakorlatilag lehetetlen, hogy a határozat tartalmi helytállósága hatékony bírósági felülvizsgálat tárgyát képezze.


title: T-433/20. sz. ügy: 2020. július 6-án benyújtott kereset – KY kontra az Európai Unió Bírósága

text:
               2020.8.24.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 279/62

      2020. július 6-án benyújtott kereset – KY kontra az Európai Unió Bírósága
      (T-433/20. sz. ügy)
      (2020/C 279/77)
      Az eljárás nyelve: francia

         Felek

         Felperes: KY (képviselő: J.-N. Louis ügyvéd)

         Alperes: az Európai Unió Bírósága

         Kérelmek

      A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:

                  —

                  semmisítse meg a 2019. október 10-i kifejezett határozattal megerősített 2019. szeptember 17-i hallgatólagos határozatot, amely elutasította a felperes által a szolgálatba lépése előtt megszerzett, és az Európai Unió nyugdíjrendszerébe átvitt nyugdíjjogosultságok jóvá nem írt részének visszafizetése iránti kérelmet;

                  —

                  az alperest kötelezze a költségek megtérítésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek

      Keresete alátámasztása érdekében a felperes két jogalapra hivatkozik.

                  1.

                  Az első jogalap a gondoskodási kötelezettség megsértésén alapul. A felperes e tekintetben azt állítja, hogy a gondoskodási kötelezettsége alapján az uniós intézménynek a tisztviselőt nemcsak a létminimum szabályáról és e szabálynak a nyugdíj kiszámítására gyakorolt hatásáról kell tájékoztatnia, hanem arról a lehetőségről is, hogy a felperes a nyugdíjjogosultságának átvitelét a nyugdíjjogosultsága tényleges megnyílásáig elhalaszthatja.

                  2.

                  A második jogalap a jogalap nélküli gazdagodáson alapul. A felperes úgy véli, hogy a visszafizetés megtagadása a nemzeti nyugdíjjogosultságoknak az uniós rendszerbe átvitt azon része esetében, amelyet a nyugdíjjogosultság megállapításakor nem vesznek figyelembe, indokolatlan birtokbavételt, tehát az Unió számára jogalap nélküli gazdagodáshoz, az érintett tisztviselő számára pedig jogellenes vagyoncsökkenéshez vezethet.


title: T-436/20. sz. ügy: 2020. július 10-én benyújtott kereset – Sedus Stoll kontra EUIPO – Kappes (Sedus ergo+)

text:
               2020.8.24.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 279/63

      2020. július 10-én benyújtott kereset – Sedus Stoll kontra EUIPO – Kappes (Sedus ergo+)
      (T-436/20. sz. ügy)
      (2020/C 279/78)
      A keresetlevél nyelve: német

         Felek

         Felperes: Sedus Stoll AG (Dogern, Németország) (képviselők: M. Goldmann és J. Thomsen ügyvédek)

         Alperes: az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala (EUIPO)

         A másik fél a fellebbezési tanács előtti eljárásban: Wolfgang Kappes (Bochum, Németország)

         Az EUIPO előtti eljárás adatai

         A vitatott védjegy bejelentője: a felperes

         A vitatott védjegy: a Sedus ergo+ európai uniós szóvédjegy bejelentése – 15 958 374. sz. védjegybejelentés

         Az EUIPO előtti eljárás: felszólalási eljárás

         A megtámadott határozat: az EUIPO első fellebbezési tanácsának 2020. március 12-én hozott határozata (R 2194/2018-1. sz. ügy)

         Kereseti kérelmek

      A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:

                  —

                  helyezze hatályon kívül a megtámadott határozatot;

                  —

                  utasítsa el a felszólalási osztály B 2 863 929. sz. ügyben hozott határozata ellen benyújtott fellebbezést;

                  —

                  az alperest kötelezze az Európai Unió Törvényszéke előtti eljárás költségeinek viselésére, illetve az esetlegesen beavatkozó felet (Wolfgang Klappes) az EUIPO előtti fellebbezési eljárás költségeinek viselésére.

         Jogalap

                  —

                  az (EU) 2017/1001 európai parlamenti és tanácsi rendelet 8. cikke (1) bekezdése b) pontjának megsértése.


title: T-437/20. sz. ügy: 2020. július 13-án benyújtott kereset – Ultrasun kontra EUIPO (ULTRASUN)

text:
               2020.8.24.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 279/63

      2020. július 13-án benyújtott kereset – Ultrasun kontra EUIPO (ULTRASUN)
      (T-437/20. sz. ügy)
      (2020/C 279/79)
      Az eljárás nyelve: német

         Felek

         Felperes: Ultrasun AG (Zürich, Svájc) (képviselők: A. von Mühlendahl és H. Hartwig ügyvédek)

         Alperes: az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala (EUIPO)

         Az EUIPO előtti eljárás adatai

         A vitatott védjegy: az ULTRASUN európai uniós szóvédjegy bejelentése – 17 898 794. sz. védjegybejelentés

         A megtámadott határozat: az EUIPO negyedik fellebbezési tanácsának 2020. április 27-én hozott határozata (R 1453/2019-4. sz. ügy)

         Kereseti kérelmek

      A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:

                  —

                  helyezze hatályon kívül a megtámadott határozatot;

                  —

                  az EUIPO-t kötelezze az eljárás költségeinek viselésére, ideértve a felperesnek a fellebbezési tanács előtti eljárásban felmerült költségeit is.

         Jogalapok

                  —

                  az (EU) 2017/1001 európai parlamenti és tanácsi rendelet 7. cikke (1) bekezdése c) pontjának megsértése;

                  —

                  az (EU) 2017/1001 európai parlamenti és tanácsi rendelet 7. cikke (1) bekezdése b) pontjának megsértése.


title: T-450/20. sz. ügy: 2020. július 15-én benyújtott kereset – Tempora kontra Parlament

text:
               2020.8.24.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 279/64

      2020. július 15-én benyújtott kereset – Tempora kontra Parlament
      (T-450/20. sz. ügy)
      (2020/C 279/80)
      Az eljárás nyelve: francia

         Felek

         Felperes: Tempora (Forest, Belgium) (képviselők: A. Delvaux és R. Simar, ügyvédek)

         Alperes: Európai Parlament

         Kérelmek

      A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:

                  —

                  a megsemmisítés iránti keresetet nyilvánítsa elfogadhatónak;

                  —

                  semmisítse meg az ismeretlen keltezésű azon határozatot, amelyben az Európai Parlament úgy döntött, hogy a közbeszerzési szerződést a SPRL IMAGINA EU-nak ítéli oda;

                  —

                  az Európai parlamentet kötelezze a költségek viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek

      Az azon határozattal szembeni kereset alátámasztása érdekében, amely egy másik ajánlattevő számára ítéli oda a COMM/AWD/2019/421. sz. ajánlattételi felhívás keretében a szerződést, a felperes két jogalapra hivatkozik.

                  1.

                  Az első jogalap a dokumentáció 15.2. cikkének, a verseny, az egyenlőség és az átltáhatóság elvének megsértésén, valamint (.) az Unió általános költségvetésére alkalmazandó pénzügyi szabályokról, az 1296/2013/EU, az 1301/2013/EU, az 1303/2013/EU, az 1304/2013/EU, az 1309/2013/EU, az 1316/2013/EU, a 223/2014/EU és a 283/2014/EU rendelet és az 541/2014/EU határozat módosításáról, valamint a 966/2012/EU, Euratom rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló, 2018. július 18-i (EU, Euratom) 2018/1046 európai parlamenti és tanácsi rendelet (HL 2018, L 193., 1. o.; a továbbiakban) 170. cikke (1) bekezdésének megsértésén alapul. A felperes azt állítja, hogy a Parlamentnek neki kellett volna odaítélnie a közbeszerzési szerződést, mivel a SPRL IMAGINA EU nem rendelkezett elégséges gazdasági és pénzügyi kapacitással, és nem lehetett volna kiválasztani.

                  2.

                  A második jogalap a 2018/1046 rendelet I. melléklete 23. pontjának és a dokumentáció 16. cikkének megsértésén, valamint az egyenlőség, a verseny, az átláthatóság és az óvatosság és a gondosság elvének megsértésén alapul. A felperes arra hivatkozik, hogy a SPRL IMAGINA EU által ajánlott árak kirívóan alacsonyak voltak, és azokat nem lehetett volna elfogadni.


title: A Bíróság ítélete (2020. május 13.) az E-4/19. számú, Campbell kontra norvég kormány (képviseli: Bevándorlási Jogorvoslati Hivatal [Utlendingsnemnda – UNE]) ügyben (Munkavállalók szabad mozgása – 2004/38/EK irányelv – Tartózkodás joga – Harmadik országbeli állampolgárok származtatott jogai) 2020/C 283/03

text:
               27.8.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 283/3

      A BÍRÓSÁG ÍTÉLETE
      (2020. május 13.)
      az E-4/19. számú,
      Campbell
      kontra
      norvég kormány (képviseli: Bevándorlási Jogorvoslati Hivatal [Utlendingsnemnda – UNE]) ügyben

            (Munkavállalók szabad mozgása – 2004/38/EK irányelv – Tartózkodás joga – Harmadik országbeli állampolgárok származtatott jogai)

      (2020/C 283/03)
      Az E-4/19. számú, Campbell kontra norvég kormány (képviseli: Bevándorlási Jogorvoslati Hivatal [Utlendingsnemnda – UNE]) ügyben – a Norvég Legfelsőbb Bíróság (Norges Høyesterett) által az EFTA-államok közötti, Felügyeleti Hatóság és Bíróság létrehozásáról szóló megállapodás 34. cikke alapján az Unió polgárainak és családtagjaiknak a tagállamok területén történő szabad mozgáshoz és tartózkodáshoz való jogáról, valamint az 1612/68/EGK rendelet módosításáról, továbbá a 64/221/EGK, a 68/360/EGK, a 72/194/EGK, a 73/148/EGK, a 75/34/EGK, a 75/35/EGK, a 90/364/EGK, a 90/365/EGK és a 93/96/EGK irányelv hatályon kívül helyezéséről szóló, 2004. április 29-i 2004/38/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv, különösen annak 7. cikke (1) bekezdése b) pontjának a 7. cikkének (2) bekezdésével összefüggésben történő értelmezésével kapcsolatos KÉRELEM tárgyában – a Páll Hreinsson elnökből, Per Christiansen és Bernd Hammermann (előadó bíró) bírókból álló Bíróság 2020. május 13-án ítéletet hozott, melynek rendelkező része a következő:

                  1.

                  Ha egy EGT-állampolgár gyakorolja az EGT-megállapodás 28. cikke alapján őt mint munkavállalót megillető jogot és egy másik EGT-államban történő tényleges tartózkodása folyamán családi életet alakított ki vagy szilárdított meg, e jog hatékony érvényesülése megköveteli, hogy az EGT-állampolgár a származása szerinti EGT-államba visszatérve folytathassa családi életét.
                  A gazdasági tevékenységet nem folytatott EGT-állampolgárokra alkalmazandó a 2004/38/EK irányelv 7. cikke (1) bekezdésének b) pontja és (2) bekezdése olyan esetben, amikor az EGT-állampolgár, aki nem folytatott gazdasági tevékenységet, harmadik ország állampolgárságával rendelkező családtagjával, például házastársával visszatér a származása szerinti EGT-államba.

                  2.

                  A származás szerinti EGT-államtól eltérő EGT-államban való, és a 2004/38/EK irányelv 7. cikkének (1) és (2) bekezdésében meghatározott feltételeknek megfelelő és azokkal összhangban lévő tartózkodás bármely olyan időszaka, amelynek során az EGT-állampolgár kialakította vagy megerősítette családi életét egy harmadik országbeli állampolgárral, származékos tartózkodási jogot keletkeztet a harmadik országbeli állampolgár számára az EGT-állampolgárnak a származása szerinti EGT-államba való visszatérésekor. A tartózkodás fogalmát akként kell értelmezni, hogy az lehetővé tesz olyan észszerű távolléti időszakokat, amelyek – függetlenül attól, hogy azok a munkával kapcsolatosak, vagy sem – időtartamukat tekintve nem ellentétesek és nem összeegyeztethetetlenek a tényleges tartózkodással. Mindez nem érinti a 2004/38/EK irányelv 35. cikkében foglaltakat. Az azonban, ha egy EGT-állampolgár tudatosan teremt olyan helyzetet, amelynek következtében jogosulttá válik egy másik EGT-államban való tartózkodásra, önmagában nem szolgál elégséges alapul visszaélés feltételezéséhez.


title: A Bíróság ítélete (2020. május 4.) az E-6/19. számú, H és I elleni büntetőeljárás ügyben (561/2006/EK rendelet – 13. cikk (1) bekezdés m) pont – Pénz és/vagy értékek szállítására kialakított járművek – Üresen megtett utak – Kísérő járművek) 2020/C 283/04

text:
               27.8.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 283/4

      A BÍRÓSÁG ÍTÉLETE
      (2020. május 4.)
      az E-6/19. számú,
      H és I elleni büntetőeljárás ügyben

            (561/2006/EK rendelet – 13. cikk (1) bekezdés m) pont – Pénz és/vagy értékek szállítására kialakított járművek – Üresen megtett utak – Kísérő járművek)

      (2020/C 283/04)
      Az E-6/19. számú, H-val és I-vel szembeni büntetőeljárás ügyében – a Hercegi Fellebbviteli Bíróság (Fürstliches Obergericht) által az EFTA-államok közötti, Felügyeleti Hatóság és Bíróság létrehozásáról szóló megállapodás 34. cikke alapján a közúti szállításra vonatkozó egyes szociális jogszabályok összehangolásáról, a 3821/85/EGK és a 2135/98/EK tanácsi rendelet módosításáról, valamint a 3820/85/EGK tanácsi rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló, 2006. március 15-i 561/2006/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet értelmezésével kapcsolatos KÉRELEM tárgyában – a Páll Hreinsson elnökből, Per Christiansen (előadó bíró) és Bernd Hammermann bírákból álló Bíróság 2020. május 4-én ítéletet hozott, melynek rendelkező része a következő:

                  1.

                              a)

                              Az 561/2006/EK rendelet 13. cikke (1) bekezdésének m) pontja szerinti, pénz és/vagy értékek szállítására kialakított járművel történő szállításra vonatkozó kivételt az üresen megtett utakra, azaz az ilyen járművek berakodása előtt és kirakodása után megtett utakra is alkalmazni kell.

                              b)

                              A kísérő járműre abban az esetben vonatkozik az 561/2006/EK rendelet 13. cikke (1) bekezdésének m) pontjában foglalt kivétel, ha a kísérő jármű a pénz és/vagy értékek szállítására kialakított jármű szerves és szükséges részét képezi.

                  2.

                  Az 561/2006/EK rendelet 19. cikke szerinti szankciók nem szabhatók ki, és azok se nem szükségesek, se nem arányosak olyan esetben, ha a pénz és/vagy értékek szállítására kialakított járművekkel történő, szóban forgó utazásokat olyan más EGT-államok területén bonyolítják le, amelyek engedélyezték az 561/2006/EK rendelet 13. cikke (1) bekezdésének m) pontja szerinti kivételt, és teljesülnek az ilyen kivételekre vonatkozó egyéni feltételek, mivel ez esetben nem történik jogsértés.

                  3.

                  A pénz és/vagy értékek szállítására kialakított járművek vezetői nem kötelesek az 561/2006/EK rendelet 6. cikkének (5) bekezdése értelmében „egyéb munkaként” bejegyezni minden, az 561/2006/EK rendelet 4. cikkének e) pontjában meghatározott módon töltött időt és minden, vezetéssel töltött időt, amennyiben az EGT-állam engedélyezte az 561/2006/EK rendelet 13. cikke (1) bekezdésének m) pontja szerinti kivételt.


title: C-311/18. sz. ügy: A Bíróság (nagytanács) 2020. július 16-i ítélete (a High Court (Ireland) [Írország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Data Protection Commissioner kontra Facebook Ireland Limited, Maximillian Schrems (Előzetes döntéshozatal – A természetes személyek védelme a személyes adatok kezelése vonatkozásában – Az Európai Unió Alapjogi Chartája – 7., 8. és 47. cikk – (EU) 2016/679 rendelet – A 2. cikk (2) bekezdése – Hatály – Személyes adatok kereskedelmi célú továbbítása harmadik országokba – 45. cikk – A Bizottság megfelelőségi határozata – 46. cikk – Megfelelő garanciák alapján történő adattovábbítások – 58. cikk – A felügyeleti hatóságok jogkörei – A továbbított adatoknak valamely harmadik ország hatóságai által nemzetbiztonsági célból történő kezelése – A harmadik országban biztosított védelmi szint megfelelőségének értékelése – 2010/87/EU határozat – Személyes adatok harmadik országokba történő továbbítására vonatkozó általános adatvédelmi kikötések – Az adatkezelő által nyújtott megfelelő garanciák – Érvényesség – (EU) 2016/1250 végrehajtási határozat – Az Európai Unió – Egyesült Államok adatvédelmi pajzs által biztosított védelem megfelelősége – Érvényesség – Olyan természetes személy panasza, akinek az adatait az Európai Unióból az Egyesült Államokba továbbították)

text:
               7.9.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 297/4

      A Bíróság (nagytanács) 2020. július 16-i ítélete (a High Court (Ireland) [Írország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Data Protection Commissioner kontra Facebook Ireland Limited, Maximillian Schrems
      (C-311/18. sz. ügy) (1)

      (Előzetes döntéshozatal - A természetes személyek védelme a személyes adatok kezelése vonatkozásában - Az Európai Unió Alapjogi Chartája - 7., 8. és 47. cikk - (EU) 2016/679 rendelet - A 2. cikk (2) bekezdése - Hatály - Személyes adatok kereskedelmi célú továbbítása harmadik országokba - 45. cikk - A Bizottság megfelelőségi határozata - 46. cikk - Megfelelő garanciák alapján történő adattovábbítások - 58. cikk - A felügyeleti hatóságok jogkörei - A továbbított adatoknak valamely harmadik ország hatóságai által nemzetbiztonsági célból történő kezelése - A harmadik országban biztosított védelmi szint megfelelőségének értékelése - 2010/87/EU határozat - Személyes adatok harmadik országokba történő továbbítására vonatkozó általános adatvédelmi kikötések - Az adatkezelő által nyújtott megfelelő garanciák - Érvényesség - (EU) 2016/1250 végrehajtási határozat - Az Európai Unió – Egyesült Államok adatvédelmi pajzs által biztosított védelem megfelelősége - Érvényesség - Olyan természetes személy panasza, akinek az adatait az Európai Unióból az Egyesült Államokba továbbították)
      (2020/C 297/05)
      Az eljárás nyelve: angol

         A kérdést előterjesztő bíróság

      High Court (Ireland)

         Az alapeljárás felei

         Felperes: Data Protection Commissioner

         Alperesek: Facebook Ireland Limited, Maximillian Schrems

         Az eljárásban részt vesz: The United States of America, Electronic Privacy Information Centre, BSA Business Software Alliance Inc., Digitaleurope,

         Rendelkező rész

                  1)

                  A természetes személyeknek a személyes adatok kezelése tekintetében történő védelméről és az ilyen adatok szabad áramlásáról, valamint a 95/46/EK rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló, 2016. április 27-i (EU) 2016/679 európai parlamenti és tanácsi rendelet (általános adatvédelmi rendelet) 2. cikkének (1) és (2) bekezdését úgy kell értelmezni, hogy e rendelet hatálya alá tartozik a személyes adatoknak a valamely tagállamban letelepedett gazdasági szereplő által valamely harmadik országban letelepedett másik gazdasági szereplő részére kereskedelmi célból végzett továbbítása, függetlenül attól, hogy ezeket az adatokat e továbbítás során vagy azt követően az érintett harmadik ország hatóságai közbiztonsági, honvédelmi és nemzetbiztonsági célból kezelhetik.

                  2)

                  A 2016/679 rendelet 46. cikkének (1) bekezdését és 46. cikke (2) bekezdésének c) pontját úgy kell értelmezni, hogy az e rendelkezések által megkövetelt megfelelő garanciáknak, érvényesíthető jogoknak és hatékony jogorvoslati lehetőségeknek biztosítaniuk kell, hogy azon személyek jogai, akiknek a személyes adatait az általános adatvédelmi kikötések alapján továbbítják harmadik országba, olyan védelmi szinttel rendelkezzenek, amely lényegében azonos az Európai Unió Alapjogi Chartája fényében értelmezett e rendelet által az Európai Unióban biztosított védelmi szinttel. E célból az ilyen továbbítással összefüggésben biztosított védelmi szint értékelésének figyelembe kell vennie többek között mind az Európai Unióban letelepedett adatkezelő vagy az ott letelepedett adatfeldolgozója és a továbbításnak az érintett harmadik országban letelepedett címzettje között létrejött szerződéses kikötéseket, mind pedig – e harmadik ország hatóságainak az így továbbított személyes adatokhoz való esetleges hozzáférését illetően – az ezen ország jogrendszerének releváns elemeit, különösen az említett rendelet 45. cikkének (2) bekezdésében felsorolt elemeket.

                  3)

                  A 2016/679 rendelet 58. cikke (2) bekezdésének f) és j) pontját úgy kell értelmezni, hogy az illetékes felügyeleti hatóság – feltéve, hogy nem létezik az Európai Bizottság által érvényesen elfogadott megfelelőségi határozat – köteles felfüggeszteni vagy megtiltani a személyes adatoknak a Bizottság által elfogadott általános adatvédelmi kikötéseken alapuló, harmadik országba irányuló továbbítását, ha e felügyeleti hatóság az e továbbítás sajátos körülményeinek összességére tekintettel úgy ítéli meg, hogy e kikötéseket e harmadik országban nem tartják be, vagy azokat ott nem lehet tiszteletben tartani, és hogy a továbbított adatok védelme, amelyet az uniós jog, különösen az e rendelet 45. és 46. cikke, valamint az Alapjogi Charta megkövetel, más eszközzel nem biztosítható, amennyiben az Unióban letelepedett adatkezelő vagy az ott letelepedett adatfeldolgozója maga nem függesztette fel vagy fejezte be az adattovábbítást.

                  4)

                  A 2016. december 16-i (EU) 2016/2297 bizottsági végrehajtási határozattal módosított, a 95/46/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv alapján a személyes adatok harmadik országbeli adatfeldolgozók részére történő továbbítására vonatkozó általános szerződési feltételekről szóló, 2010. február 5-i 2010/87/EU bizottsági határozatnak az Alapjogi Charta 7., 8. és 47. cikkére tekintettel történő vizsgálata nem tárt fel olyan tényezőt, amely e határozat érvényességét érintené.

                  5)

                  A 95/46/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv alapján az EU–USA adatvédelmi pajzs által biztosított védelem megfelelőségéről szóló, 2016. július 12-i (EU) 2016/1250 bizottsági végrehajtási határozat érvénytelen.

         (1)  HL C 249., 2018.7.16.


title: C-606/18. P. sz. ügy: A Bíróság (második tanács) 2020. július 16-i ítélete – Nexans France SAS, Nexans SA kontra Európai Bizottság (Fellebbezés – Verseny – Kartellek – A föld alatti és tenger alatti elektromos kábelek európai piaca – A piac projektek keretében való felosztása – 1/2003/EK rendelet – 20. cikk – Az Európai Bizottságot a kartelljogi eljárásban megillető helyszíni vizsgálati jogkörök – Adatok előzetes vizsgálat nélküli lemásolására és ezt követően a Bizottság helyiségeiben történő megvizsgálására vonatkozó jogkör – Bírságok – Korlátlan felülvizsgálati jogkör)

text:
               7.9.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 297/6

      A Bíróság (második tanács) 2020. július 16-i ítélete – Nexans France SAS, Nexans SA kontra Európai Bizottság
      (C-606/18. P. sz. ügy) (1)

      (Fellebbezés - Verseny - Kartellek - A föld alatti és tenger alatti elektromos kábelek európai piaca - A piac projektek keretében való felosztása - 1/2003/EK rendelet - 20. cikk - Az Európai Bizottságot a kartelljogi eljárásban megillető helyszíni vizsgálati jogkörök - Adatok előzetes vizsgálat nélküli lemásolására és ezt követően a Bizottság helyiségeiben történő megvizsgálására vonatkozó jogkör - Bírságok - Korlátlan felülvizsgálati jogkör)
      (2020/C 297/08)
      Az eljárás nyelve: angol

         Felek

         Fellebbezők: Nexans France SAS, Nexans SA (képviselők: G. Forwood avocate, valamint M. Powell és A. Rogers solicitors)

         A másik fél az eljárásban: Európai Bizottság (képviselők: C. Giolito, P. Rossi, C. Sjödin és F. Castilla Contreras meghatalmazottak)

         Rendelkező rész

                  1)

                  A Bíróság a fellebbezést elutasítja.

                  2)

                  A Bíróság a Nexans France SAS-t és a Nexans SA-t kötelezi a költségek viselésére.

         (1)  HL C 427., 2018.11.26.


title: C-610/18. sz. ügy: A Bíróság (nagytanács) 2020. július 16-i ítélete (a Centrale Raad van Beroep [Hollandia] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – AFMB Ltd és társai kontra Raad van bestuur van de Sociale verzekeringsbank (Előzetes döntéshozatal – Migráns munkavállalók – Szociális biztonság – Alkalmazandó jog – 1408/71/EGK rendelet – A 14. cikk (2) bekezdésének a) pontja – Az olyan „személy, aki egy […] vállalkozás [utazó] személyzetének tagja” fogalma – 883/2004/EK rendelet – A 13. cikk (1) bekezdésének b) pontja – A „munkáltató” fogalma – Szokásosan két vagy több tagállamban vagy az Európai Szabadkereskedelmi Társulás (EFTA) államaiban munkavállalóként tevékenységet végző tehergépkocsi-vezetők – Olyan tehergépkocsi-vezetők, akik valamely vállalkozással munkaszerződést kötöttek, azonban felettük a tényleges utasítási jogot az e tehergépkocsi-vezetők lakóhelye szerinti tagállamban székhellyel rendelkező más vállalkozás gyakorolja – A „munkáltató” minőséggel rendelkező vállalkozás meghatározása)

text:
               7.9.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 297/7

      A Bíróság (nagytanács) 2020. július 16-i ítélete (a Centrale Raad van Beroep [Hollandia] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – AFMB Ltd és társai kontra Raad van bestuur van de Sociale verzekeringsbank
      (C-610/18. sz. ügy) (1)

      (Előzetes döntéshozatal - Migráns munkavállalók - Szociális biztonság - Alkalmazandó jog - 1408/71/EGK rendelet - A 14. cikk (2) bekezdésének a) pontja - Az olyan „személy, aki egy […] vállalkozás [utazó] személyzetének tagja” fogalma - 883/2004/EK rendelet - A 13. cikk (1) bekezdésének b) pontja - A „munkáltató” fogalma - Szokásosan két vagy több tagállamban vagy az Európai Szabadkereskedelmi Társulás (EFTA) államaiban munkavállalóként tevékenységet végző tehergépkocsi-vezetők - Olyan tehergépkocsi-vezetők, akik valamely vállalkozással munkaszerződést kötöttek, azonban felettük a tényleges utasítási jogot az e tehergépkocsi-vezetők lakóhelye szerinti tagállamban székhellyel rendelkező más vállalkozás gyakorolja - A „munkáltató” minőséggel rendelkező vállalkozás meghatározása)
      (2020/C 297/09)
      Az eljárás nyelve: holland

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Centrale Raad van Beroep

         Az alapeljárás felei

         Felperesek: AFMB Ltd és társai

         Alperes: Raad van bestuur van de Sociale verzekeringsbank

         Rendelkező rész

      A 2004. március 31-i 631/2004/EK európai parlamenti és tanácsi rendelettel módosított, az 1996. december 2-i 118/97/EK tanácsi rendelettel módosított és naprakésszé tett, a szociális biztonsági rendszereknek a Közösségen belül mozgó munkavállalókra, önálló vállalkozókra és családtagjaikra történő alkalmazásáról szóló, 1971. június 14-i 1408/71/EGK tanácsi rendelet 14. cikke (2) bekezdésének a) pontját, valamint a 2012. május 22-i 465/2012/EU európai parlamenti és tanácsi rendelettel módosított, a szociális biztonsági rendszerek koordinálásáról szóló, 2004. április 29-i 883/2004/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet 13. cikke (1) bekezdése b) pontjának i. alpontját úgy kell értelmezni, hogy valamely nemzetközi tehergépkocsi-vezetőnek az e rendelkezések értelmében vett munkáltatója az a vállalkozás, amely tényleges utasítási jogot gyakorol e tehergépkocsi-vezető felett, ténylegesen viseli a megfelelő bérköltségeket és a tehergépkocsi-vezető elbocsátására vonatkozó tényleges jogkörrel rendelkezik, nem pedig az a vállalkozás, amellyel az említett tehergépkocsi-vezető munkaszerződést kötött, és amely e szerződésben hivatalosan úgy került megjelölésre, mint ugyanezen tehergépkocsi-vezető munkáltatója.

         (1)  HL C 455., 2018.12.17.


title: C-658/18. sz. ügy: A Bíróság (második tanács) 2020. július 16-i ítélete (a Giudice di pace di Bologna [Olaszország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – UX kontra Governo della Repubblica italiana (Előzetes döntéshozatal – Elfogadhatóság – EUMSZ 267. cikk – A „nemzeti bíróság” fogalma – Szempontok – Szociálpolitika – 2003/88/EK irányelv – Hatály – 7. cikk – Fizetett éves szabadság – 1999/70/EK irányelv – Az ESZSZ, az UNICE és a CEEP által a határozott ideig tartó munkaviszonyról kötött keretmegállapodás – 2. és 3. szakasz – A „határozott időre alkalmazott munkavállaló” fogalma – Békebírák és rendes bírák – Eltérő bánásmód – 4. szakasz – A hátrányos megkülönböztetés tilalmának elve – Az „objektív okok” fogalma)

text:
               7.9.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 297/8

      A Bíróság (második tanács) 2020. július 16-i ítélete (a Giudice di pace di Bologna [Olaszország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – UX kontra Governo della Repubblica italiana
      (C-658/18. sz. ügy) (1)

      (Előzetes döntéshozatal - Elfogadhatóság - EUMSZ 267. cikk - A „nemzeti bíróság” fogalma - Szempontok - Szociálpolitika - 2003/88/EK irányelv - Hatály - 7. cikk - Fizetett éves szabadság - 1999/70/EK irányelv - Az ESZSZ, az UNICE és a CEEP által a határozott ideig tartó munkaviszonyról kötött keretmegállapodás - 2. és 3. szakasz - A „határozott időre alkalmazott munkavállaló” fogalma - Békebírák és rendes bírák - Eltérő bánásmód - 4. szakasz - A hátrányos megkülönböztetés tilalmának elve - Az „objektív okok” fogalma)
      (2020/C 297/10)
      Az eljárás nyelve: olasz

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Giudice di pace di Bologna

         Az alapeljárás felei

         Felperes: UX

         Alperes: Governo della Repubblica italiana

         Rendelkező rész

                  1)

                  Az EUMSZ 267. cikket akként kell értelmezni, hogy a Giudice di pace (békebíróság, Olaszország) a „tagállami bíróság” e cikk értelmében vett fogalmába tartozik.

                  2)

                  A munkaidő-szervezés egyes szempontjairól szóló, 2003. november 4-i 2003/88/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv 7. cikkének (1) bekezdését és az Európai Unió Alapjogi Chartája 31. cikkének (2) bekezdését akként kell értelmezni, hogy az a békebíró, aki feladatkörében olyan nem pusztán kiegészítő és járulékos, hanem valóságos és tényleges munkát végez, amelyért díjazás jellegű juttatásokban részesül, a „munkavállaló” e rendelkezések értelmében vett fogalmába tartozhat, amit a kérdést előterjesztő bíróságnak kell vizsgálnia.

                  3)

                  Az ESZSZ, az UNICE és a CEEP által a határozott ideig tartó munkaviszonyról kötött keretmegállapodásról szóló, 1999. június 28-i 1999/70/EK tanácsi irányelv mellékletét képező, 1999. március 18-án megkötött, a határozott ideig tartó munkaviszonyról szóló keretmegállapodás 2. szakaszának 1. pontját akként kell értelmezni, hogy a „határozott időre alkalmazott munkavállaló” e rendelkezésben szereplő fogalma magában foglalhatja azt a korlátozott időszakra kinevezett békebírót, aki feladatkörében olyan nem pusztán kiegészítő és járulékos, hanem valóságos és tényleges munkát végez, amelyért díjazás jellegű juttatásokban részesül, amit a kérdést előterjesztő bíróságnak kell vizsgálnia.

                  4)

                  Az 1999/70 irányelv mellékletét képező, 1999. március 18-án megkötött, a határozott ideig tartó munkaviszonyról szóló keretmegállapodás 4. szakaszának 1. pontját akként kell értelmezni, hogy azzal ellentétes az a nemzeti szabályozás, amely nem írja elő, hogy a békebírák jogosultak a rendes bírák vonatkozásában előírthoz hasonló 30 nap fizetett éves szabadságra abban az esetben, ha a békebírák a „határozott időre alkalmazott munkavállaló” e keretmegállapodás 2. szakaszának 1. pontja értelmében vett fogalmába tartoznak, továbbá ha a rendes bírákéval összehasonlítható helyzetben vannak, kivéve, ha ezt az eltérő bánásmódot az e bírák vonatkozásában megkövetelt képesítések közötti különbségek és felelősségi körükbe tartozó feladatok jellege igazolja, amit a kérdést előterjesztő bíróságnak kell vizsgálnia.

         (1)  HL C 25., 2019.1.21.


title: C-714/18. P. sz. ügy: A Bíróság (második tanács) 2020. július 16-i ítélete – ACTC GmbH kontra az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala (EUIPO), Taiga AB (Fellebbezés – Európai uniós védjegy – 207/2009/EK rendelet – A tigha európai uniós szóvédjegy bejelentése – A TAIGA korábbi európai uniós védjegy jogosultja által benyújtott felszólalás – A védjegybejelentés részbeni elutasítása – A 8. cikk (1) bekezdésének b) pontja – Az összetéveszthetőség értékelése – Az ütköző megjelölések fogalmi hasonlóságának értékelése – A 42. cikk (2) bekezdése – A korábbi védjegy tényleges használatának igazolása – A használat igazolása az „áruk vagy szolgáltatások egy része” vonatkozásában – Az áruk önálló alkategóriájának meghatározása)

text:
               7.9.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 297/10

      A Bíróság (második tanács) 2020. július 16-i ítélete – ACTC GmbH kontra az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala (EUIPO), Taiga AB
      (C-714/18. P. sz. ügy) (1)

      (Fellebbezés - Európai uniós védjegy - 207/2009/EK rendelet - A tigha európai uniós szóvédjegy bejelentése - A TAIGA korábbi európai uniós védjegy jogosultja által benyújtott felszólalás - A védjegybejelentés részbeni elutasítása - A 8. cikk (1) bekezdésének b) pontja - Az összetéveszthetőség értékelése - Az ütköző megjelölések fogalmi hasonlóságának értékelése - A 42. cikk (2) bekezdése - A korábbi védjegy tényleges használatának igazolása - A használat igazolása az „áruk vagy szolgáltatások egy része” vonatkozásában - Az áruk önálló alkategóriájának meghatározása)
      (2020/C 297/12)
      Az eljárás nyelve: angol

         Felek

         Fellebbező: ACTC GmbH (képviselők: V. Hoene, D. Eickemeier és S. Gantenbrink Rechtsanwälte)

         A többi fél az eljárásban: az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala (képviselő: D. Gája meghatalmazott), Taiga AB (képviselők: C. Eckhartt, A. von Mühlendahl, K. Thanbichler-Brandl és C. Fluhme Rechtsanwälte)

         Rendelkező rész

                  1)

                  A Bíróság a fellebbezést elutasítja.

                  2)

                  A Bíróság az ACTC GmbH-t kötelezi a költségek viselésére.

         (1)  HL C 82., 2019.3.4.


title: C-80/19. sz. ügy: A Bíróság (első tanács) 2020. július 16-i ítélete (a Lietuvos Aukščiausiasis Teismas [Litvánia] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – E. E. által indított eljárás (Előzetes döntéshozatal – Polgári ügyekben folytatott igazságügyi együttműködés – 650/2012/EU rendelet – Hatály – A „határokon átnyúló vonatkozású öröklés” fogalma – Az „örökhagyó szokásos tartózkodási helyének” fogalma – A 3. cikk (2) bekezdése – A „bíróság” fogalma – A joghatósági szabályok közjegyzők tekintetében történő alkalmazása – A 3. cikk (1) bekezdésének g) és i) pontja – A „határozat” és a „közokirat” fogalma – 5., 7. és 22. cikk – A joghatóságra és az öröklésre alkalmazandó jog megválasztására vonatkozó megállapodás – A 83. cikk (2) és (4) bekezdése – Átmeneti rendelkezések)

text:
               7.9.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 297/12

      A Bíróság (első tanács) 2020. július 16-i ítélete (a Lietuvos Aukščiausiasis Teismas [Litvánia] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – E. E. által indított eljárás
      (C-80/19. sz. ügy) (1)

      (Előzetes döntéshozatal - Polgári ügyekben folytatott igazságügyi együttműködés - 650/2012/EU rendelet - Hatály - A „határokon átnyúló vonatkozású öröklés” fogalma - Az „örökhagyó szokásos tartózkodási helyének” fogalma - A 3. cikk (2) bekezdése - A „bíróság” fogalma - A joghatósági szabályok közjegyzők tekintetében történő alkalmazása - A 3. cikk (1) bekezdésének g) és i) pontja - A „határozat” és a „közokirat” fogalma - 5., 7. és 22. cikk - A joghatóságra és az öröklésre alkalmazandó jog megválasztására vonatkozó megállapodás - A 83. cikk (2) és (4) bekezdése - Átmeneti rendelkezések)
      (2020/C 297/15)
      Az eljárás nyelve: litván

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Lietuvos Aukščiausiasis Teismas

         Az alapeljárás résztvevője

      E. E.

         Az eljárásban részt vesz: Kauno miesto 4-ojo notaro biuro notarė Virginija Jarienė, K.-D. E.

         Rendelkező rész

                  1)

                  Az öröklési ügyekre irányadó joghatóságról, az alkalmazandó jogról, az öröklési ügyekben hozott határozatok elismeréséről és végrehajtásáról, valamint az öröklési ügyekben kiállított közokiratok elfogadásáról és végrehajtásáról, valamint az európai öröklési bizonyítvány bevezetéséről szóló, 2012. július 4-i 650/2012/EU európai parlamenti és tanácsi rendeletet úgy kell értelmezni, hogy a „határokon átnyúló vonatkozású öröklés” fogalma alá tartozik az olyan helyzet, amelyben az egyik tagállam állampolgárságával rendelkező örökhagyó a halála időpontjában egy másik tagállamban rendelkezett lakóhellyel, de nem szakította meg kapcsolatait az előbbi tagállammal, amelyben a hagyatéki vagyontárgyak találhatók, feltéve hogy az örökösök lakóhelye e két tagállam valamelyikében található. Az örökhagyó e rendelet értelmében vett utolsó szokásos tartózkodási helyét az öröklés ügyében eljáró hatóságnak az említett tagállamok közül egyetlen tagállam vonatkozásában kell meghatároznia.

                  2)

                  A 650/2012 rendelet 3. cikkének (2) bekezdését úgy kell értelmezni, hogy – a kérdést előterjesztő bíróság által elvégzendő vizsgálat függvényében – a litván közjegyzők a nemzeti öröklési bizonyítvány kiállítása során nem látnak el igazságszolgáltatási feladatokat. Mindazonáltal a kérdést előterjesztő bíróság feladata annak meghatározása, hogy e közjegyzők felhatalmazás alapján vagy igazságügyi hatóság felügyelete mellett járnak-e el, következésképpen pedig az ugyanezen rendelkezés értelmében vett „bíróságnak” minősülhetnek-e.

                  3)

                  A 650/2012 rendelet 3. cikke (1) bekezdésének g) pontját úgy kell értelmezni, hogy amennyiben a kérdést előterjesztő bíróság úgy ítéli meg, hogy a litván közjegyzők az e rendelet értelmében vett „bíróságnak” minősülhetnek, az általuk kiadott öröklési bizonyítvány az e rendelkezés értelmében vett „határozatnak” tekinthető, így pedig annak kiállítása érdekében e közjegyzők alkalmazhatják az említett rendelet II. fejezetében előírt joghatósági szabályokat.

                  4)

                  A 650/2012 rendelet 4. és 59. cikkét úgy kell értelmezni, hogy az e rendelet értelmében vett „bíróságnak” nem minősülő tagállami közjegyző kiállíthat nemzeti öröklési bizonyítványokat az említett rendeletben előírt, joghatóságra vonatkozó általános szabályok betartása nélkül. Amennyiben a kérdést előterjesztő bíróság úgy ítéli meg, hogy ezek a bizonyítványok megfelelnek az ugyanezen rendelet 3. cikke (1) bekezdésének i) pontjában előírt feltételeknek, és ennélfogva az ugyanezen rendelkezés értelmében vett „közokiratnak” tekinthetők, azok a többi tagállamban olyan joghatásokat váltanak ki, mint amelyeket a 650/2012 rendelet 59. cikkének (1) bekezdése és 60. cikkének (1) bekezdése tulajdonít a közokiratoknak.

                  5)

                  A 650/2012 rendelet 4., 5., 7. és 22. cikkét, illetve 83. cikkének (2) és (4) bekezdését úgy kell értelmezni, hogy az örökhagyó akarata, valamint az örökösök közötti megállapodás az öröklési ügyekben joghatósággal rendelkező bíróság meghatározásához és az e rendeletben meghatározott szempontok alkalmazásából eredőtől eltérő tagállam öröklési jogának alkalmazásához vezethet.

         (1)  HL C 148., 2019.4.29.


title: C-97/19. sz. ügy: A Bíróság (második tanács) 2020. július 16-i ítélete (a Finanzgericht Düsseldorf [Németország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Pfeifer & Langen GmbH & Co. KG kontra Hauptzollamt Köln (Előzetes döntéshozatal – Vámkódex – Vámáru-nyilatkozatok – E kódex 78. cikke – A vámáru-nyilatkozat felülvizsgálata – A nyilatkozattevő neve – A nyilatkozattevő személyére vonatkozó információknak a közvetett képviseleti viszony fennállásának a megállapítása céljából történő módosítása – A behozatali engedélyt megszerző személy közvetett képviselete)

text:
               7.9.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 297/13

      A Bíróság (második tanács) 2020. július 16-i ítélete (a Finanzgericht Düsseldorf [Németország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Pfeifer & Langen GmbH & Co. KG kontra Hauptzollamt Köln
      (C-97/19. sz. ügy) (1)

      (Előzetes döntéshozatal - Vámkódex - Vámáru-nyilatkozatok - E kódex 78. cikke - A vámáru-nyilatkozat felülvizsgálata - A nyilatkozattevő neve - A nyilatkozattevő személyére vonatkozó információknak a közvetett képviseleti viszony fennállásának a megállapítása céljából történő módosítása - A behozatali engedélyt megszerző személy közvetett képviselete)
      (2020/C 297/16)
      Az eljárás nyelve: német

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Finanzgericht Düsseldorf

         Az alapeljárás felei

         Felperes: Pfeifer & Langen GmbH & Co. KG

         Alperes: Hauptzollamt Köln

         Rendelkező rész

      A Közösségi Vámkódex létrehozásáról szóló, 1992. október 12-i 2913/92/EGK tanácsi rendelet 78. cikkének (3) bekezdését úgy kell értelmezni, hogy a vámhatóságok helyt adhatnak a vámáru-nyilatkozat felülvizsgálata iránti, annak feltüntetésére irányuló kérelemnek, hogy közvetett képviseleti viszony áll fenn egyrészt egy olyan meghatalmazott, aki ugyan rendelkezett a behozatali engedély jogosultjának a meghatalmazásával, tévedésből azt tüntette fel, hogy kizárólag saját nevében és saját érdekében jár el, másrészt azon meghatalmazó között, akinek az érdekében a nyilatkozatot tették.

         (1)  HL C 182., 2019.5.27


title: C-224/19. és C-259/19. sz. egyesített ügyek: A Bíróság (negyedik tanács) 2020. július 16-i ítélete (a Juzgado de Primera Instancia n° 17 de Palma de Mallorca, Juzgado de Primera Instancia e Instrucción de Ceuta [Spanyolország] előzetes döntéshozatal iránti kérelmei) – CY kontra Caixabank SA (C-224/19), LG, PK kontra Banco Bilbao Vizcaya Argentaria SA (C-259/19) (Előzetes döntéshozatal – Fogyasztóvédelem – 93/13/EGK irányelv – 6. és 7. cikk – A fogyasztókkal kötött szerződések – Jelzálogkölcsön – Tisztességtelen szerződési feltételek – Olyan szerződési feltétel, amely értelmében a jelzálogjog bejegyzésével és törlésével kapcsolatos valamennyi költség a hitelfelvevőt terheli – Az említett szerződési feltételek semmisségének megállapításához fűződő joghatások – A nemzeti bíróság jogkörei „tisztességtelennek” minősített szerződési feltétel fennállása esetén – A költségek megosztása – Nemzeti rendelkezések kiegészítő alkalmazása – A 3. cikk (1) bekezdése – A szerződési feltételek tisztességtelen jellegének megítélése – A 4. cikk (2) bekezdése – A szerződés elsődleges tárgyára vagy az ár, illetve a díjazás megfelelőségére vonatkozó szerződési feltételek kizártsága – Feltétel – 5. cikk – A szerződési feltételek világos és érthető megfogalmazására vonatkozó kötelezettség – Költségek – Elévülés – A tényleges érvényesülés elve)

text:
               7.9.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 297/15

      A Bíróság (negyedik tanács) 2020. július 16-i ítélete (a Juzgado de Primera Instancia no 17 de Palma de Mallorca, Juzgado de Primera Instancia e Instrucción de Ceuta [Spanyolország] előzetes döntéshozatal iránti kérelmei) – CY kontra Caixabank SA (C-224/19), LG, PK kontra Banco Bilbao Vizcaya Argentaria SA (C-259/19)
      (C-224/19. és C-259/19. sz. egyesített ügyek) (1)

      (Előzetes döntéshozatal - Fogyasztóvédelem - 93/13/EGK irányelv - 6. és 7. cikk - A fogyasztókkal kötött szerződések - Jelzálogkölcsön - Tisztességtelen szerződési feltételek - Olyan szerződési feltétel, amely értelmében a jelzálogjog bejegyzésével és törlésével kapcsolatos valamennyi költség a hitelfelvevőt terheli - Az említett szerződési feltételek semmisségének megállapításához fűződő joghatások - A nemzeti bíróság jogkörei „tisztességtelennek” minősített szerződési feltétel fennállása esetén - A költségek megosztása - Nemzeti rendelkezések kiegészítő alkalmazása - A 3. cikk (1) bekezdése - A szerződési feltételek tisztességtelen jellegének megítélése - A 4. cikk (2) bekezdése - A szerződés elsődleges tárgyára vagy az ár, illetve a díjazás megfelelőségére vonatkozó szerződési feltételek kizártsága - Feltétel - 5. cikk - A szerződési feltételek világos és érthető megfogalmazására vonatkozó kötelezettség - Költségek - Elévülés - A tényleges érvényesülés elve)
      (2020/C 297/19)
      Az eljárás nyelve: spanyol

         A kérdést előterjesztő bíróságok

      Juzgado de Primera Instancia no 17 de Palma de Mallorca, Juzgado de Primera Instancia e Instrucción de Ceuta

         Az alapeljárás felei

         Felperesek: CY (C-224/19), LG, PK (C-259/19)

         Alperesek: Caixabank SA (C-224/19), Banco Bilbao Vizcaya Argentaria SA (C-259/19)

         Rendelkező rész

                  1)

                  A fogyasztókkal kötött szerződésekben alkalmazott tisztességtelen feltételekről szóló, 1993. április 5-i 93/13/EGK tanácsi irányelv 6. cikkének (1) bekezdését és 7. cikkének (1) bekezdését úgy kell értelmezni, hogy azokkal ellentétes az, hogy egy olyan tisztességtelen szerződési feltétel semmissége esetén, amely értelmében a jelzálogjog alapításával és törlésével kapcsolatos teljes költség a fogyasztót terheli, a nemzeti bíróság megtagadja az e szerződési feltétel alapján megfizetett összegek fogyasztó részére történő visszatérítésének elrendelését, kivéve ha az említett szerződési feltétel hiányában alkalmazandó nemzeti jogi rendelkezések a fogyasztót kötelezik e költségek egészben vagy részben történő megfizetésére.

                  2)

                  A 93/13 irányelv 3. cikkét, 4. cikkének (2) bekezdését és 5. cikkét úgy kell értelmezni, hogy a „szerződés elsődleges tárgyának” fogalmába tartozó szerződési feltételek alatt azon szerződési feltételek értendők, amelyek e szerződés alapvető szolgáltatásait állapítják meg, és – mint ilyenek – a szerződést jellemzik. Ezzel szemben azok a szerződési feltételek, amelyek a magának a szerződéses jogviszonynak a lényegét meghatározó feltételekhez képest járulékos jelleggel rendelkeznek, nem tartoznak e fogalom körébe. A szerződéskötési díj nem tekinthető a jelzálogkölcsön-szerződés alapvető szolgáltatásának pusztán amiatt, hogy az a jelzálogkölcsön teljes költségének részét képezi. A tagállami bíróság minden esetben köteles megvizsgálni a szerződés elsődleges tárgyára vonatkozó szerződési feltétel világos és érthető jellegét, éspedig függetlenül attól, hogy ezen irányelv 4. cikkének (2) bekezdését e tagállam jogrendjébe átültették-e.

                  3)

                  A 93/13 irányelv 3. cikkének (1) bekezdését úgy kell értelmezni, hogy a fogyasztó és a pénzügyi intézmény között létrejött kölcsönszerződésnek a fogyasztót szerződéskötési díj fizetésére kötelező feltétele a jóhiszeműség követelményével ellentétben a felek szerződésből eredő jogaiban és kötelezettségeiben jelentős egyenlőtlenséget idézhet elő a fogyasztó kárára, amennyiben a pénzügyi intézmény nem bizonyítja, hogy e díj ténylegesen nyújtott szolgáltatásoknak és a részéről felmerült költségeknek felel meg, amit a kérdést előterjesztő bíróságnak kell megvizsgálnia.

                  4)

                  A 93/13 irányelv 6. cikkének (1) bekezdését és 7. cikkének (1) bekezdését úgy kell értelmezni, hogy azokkal nem ellentétes az, hogy a tisztességtelen szerződési feltétel semmisségének megállapításához fűződő restitutív joghatások érvényesítése iránti keresetindítás elévülési időhöz van kötve, amennyiben e határidő kezdő időpontja és időtartama gyakorlatilag nem teszi lehetetlenné vagy rendkívül nehézzé azt, hogy a fogyasztó az ilyen visszatérítés követeléséhez való jogát érvényesítse.

                  5)

                  A 93/13 irányelv 6. cikkének (1) bekezdését és 7. cikkének (1) bekezdését, valamint a tényleges érvényesülés elvét úgy kell értelmezni, hogy azokkal ellentétes az olyan szabályozás, amely lehetővé teszi, hogy a szerződési feltétel tisztességtelen jelleg miatti semmisségének megállapítását követően a fogyasztót kötelezzék az eljárási költségek egy részének viselésére a jogalap nélkül kifizetett, számára visszatérítendő összegek mértékétől függően, mivel az ilyen szabályozás olyan jelentős akadályt jelent, amely visszatarthatja a fogyasztót a 93/13 irányelvben biztosított, a szerződési feltételek esetlegesen tisztességtelen jellegének hatékony bírósági felülvizsgálatához való jog gyakorlásától.

         (1)  HL C 246., 2019.7.22.


title: C-253/19. sz. ügy: A Bíróság (kilencedik tanács) 2020. július 16-i ítélete (a Tribunal da Relação de Guimarães [Portugália] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – MH, NI kontra OJ, Novo Banco SA (Előzetes döntéshozatal – Polgári ügyekben folytatott igazságügyi együttműködés – Fizetésképtelenségi eljárás – (EU) 2015/848 rendelet – 3. cikk – Joghatóság – Az adós fő érdekeltségeinek a központja – Önálló üzleti vagy szakmai tevékenységet nem végző magánszemély – Azon megdönthető vélelem, amely szerint e személy fő érdekeltségei központjának a szokásos tartózkodási helyét kell tekinteni – A vélelem megdöntése – Olyan helyzet, amelyben az adós egyetlen ingatlanvagyona a szokásos tartózkodási hely szerinti tagállamon kívül fekszik)

text:
               7.9.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 297/16

      A Bíróság (kilencedik tanács) 2020. július 16-i ítélete (a Tribunal da Relação de Guimarães [Portugália] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – MH, NI kontra OJ, Novo Banco SA
      (C-253/19. sz. ügy) (1)

      (Előzetes döntéshozatal - Polgári ügyekben folytatott igazságügyi együttműködés - Fizetésképtelenségi eljárás - (EU) 2015/848 rendelet - 3. cikk - Joghatóság - Az adós fő érdekeltségeinek a központja - Önálló üzleti vagy szakmai tevékenységet nem végző magánszemély - Azon megdönthető vélelem, amely szerint e személy fő érdekeltségei központjának a szokásos tartózkodási helyét kell tekinteni - A vélelem megdöntése - Olyan helyzet, amelyben az adós egyetlen ingatlanvagyona a szokásos tartózkodási hely szerinti tagállamon kívül fekszik)
      (2020/C 297/21)
      Az eljárás nyelve: portugál

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Tribunal da Relação de Guimarães

         Az alapeljárás felei

         Felperesek: MH, NI

         Alperesek: OJ, Novo Banco SA

         Rendelkező rész

      A fizetésképtelenségi eljárásról szóló, 2015. május 20-i (EU) 2015/848 európai parlamenti és tanácsi rendelet 3. cikke (1) bekezdésének első és negyedik albekezdését akként kell értelmezni, hogy a fizetésképtelenségi eljárás megindításával kapcsolatos joghatóság meghatározása érdekében általuk felállított azon vélelem, amely szerint az önálló üzleti vagy szakmai tevékenységet nem végző magánszemély fő érdekeltségei központjának a szokásos tartózkodási helyét kell tekinteni, nem dől meg önmagában azon tény alapján, hogy e személy egyetlen ingatlanvagyona a szokásos tartózkodási hely szerinti tagállamon kívül fekszik.

         (1)  HL C 206., 2019.6.17.


title: C-436/19. P. sz. ügy: A Törvényszék (kilencedik tanács) T-186/18. sz., Abaco Energy és társai kontra Bizottság ügyben 2019. március 25-én hozott végzése ellen az Abaco Energy SA és társai által 2019. június 6-án benyújtott fellebbezés

text:
               7.9.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 297/20

      A Törvényszék (kilencedik tanács) T-186/18. sz., Abaco Energy és társai kontra Bizottság ügyben 2019. március 25-én hozott végzése ellen az Abaco Energy SA és társai által 2019. június 6-án benyújtott fellebbezés
      (C-436/19. P. sz. ügy)
      (2020/C 297/26)
      Az eljárás nyelve: angol

         Felek

         Fellebbezők: Abaco Energy SA és társai (képviselő: P. Holtrop abogado)

         A másik fél az eljárásban: Európai Bizottság
      2020. július 21-i végzésében a Bíróság (hetedik tanács) úgy határozott, hogy a fellebbezést részben mint nyilvánvalóan elfogadhatatlant, részben pedig mint nyilvánvalóan megalapozatlant kell elutasítani, valamint hogy a fellebbezőknek maguknak kell viselniük saját költségeiket.


title: C-218/20. sz. ügy: A Tribunalul Mureş (Románia) által 2020. május 27-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Sindicatul Lucrătorilor din Transporturi, TD kontra SC Samidani Trans SRL

text:
               7.9.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 297/23

      A Tribunalul Mureş (Románia) által 2020. május 27-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Sindicatul Lucrătorilor din Transporturi, TD kontra SC Samidani Trans SRL
      (C-218/20. sz. ügy)
      (2020/C 297/31)
      Az eljárás nyelve: román

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Tribunalul Mureş

         Az alapeljárás felei

         Felperes: Sindicatul Lucrătorilor din Transporturi, TD

         Alperes: SC Samidani Trans SRL

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1)

                  A szerződéses kötelezettségekre alkalmazandó jogról szóló, 2008. június 17-i 593/2008/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet (1) („Róma I”) 8. cikkének értelmezése[:] kizárja-e az egyéni munkaszerződésre alkalmazandó jog megválasztása a munkavállaló rendszerinti munkavégzésének helye szerinti ország jogának alkalmazását / kizárja-e az alkalmazandó jog megválasztása a rendelet 8. cikke (1) bekezdése második mondatának alkalmazását?

                  2)

                  A szerződéses kötelezettségekre alkalmazandó jogról szóló, 2008. június 17-i 593/2008/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet („Róma I”) 8. cikkének értelmezése: a munkavállaló rendszerinti munkavégzésének helye szerinti országban alkalmazandó minimálbér olyan jogosultságnak minősül-e, amely a rendelet 8. cikke (1) bekezdésének második mondata értelmében „a jogválasztás hiányában […] alkalmazandó jog olyan rendelkezései [közé tartozik], amelyektől megállapodás útján nem lehet eltérni”?

                  3)

                  A szerződéses kötelezettségekre alkalmazandó jogról szóló, 2008. június 17-i 593/2008/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet („Róma I”) 3. cikkének értelmezése: a román jog megválasztásának felel-e meg a román munka törvénykönyve rendelkezéseinek az egyéni munkaszerződésben történő megjelölése, mivel Romániában közismert, hogy a munkavállaló előre meghatározza az egyéni munkaszerződés tartalmát?

         (1)  A szerződéses kötelezettségekre alkalmazandó jogról szóló, 2008. június 17 i 593/2008/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet („Róma I”) (HL 2008. L 177., 6. o.)


title: C-225/20. sz. ügy: A Curtea de Apel Constanţa (Románia) által 2020. május 29-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Euro Delta Danube Srl kontra Agenţia de Plăţi şi Intervenţie pentru Agricultură – Centrul Judeţean Tulcea

text:
               7.9.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 297/23

      A Curtea de Apel Constanţa (Románia) által 2020. május 29-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Euro Delta Danube Srl kontra Agenţia de Plăţi şi Intervenţie pentru Agricultură – Centrul Judeţean Tulcea
      (C-225/20. sz. ügy)
      (2020/C 297/32)
      Az eljárás nyelve: román

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Curtea de Apel Constanţa

         Az alapeljárás felei

         Fellebbező: Euro Delta Danube Srl

         Ellenérdekű fél: Agenţia de Plăţi şi Intervenţie pentru Agricultură – Centrul Judeţean Tulcea

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdés

                  1)

                  Ellentétes-e az integrált igazgatási és ellenőrzési rendszer, a kifizetések elutasítására és visszavonására vonatkozó feltételek, valamint a közvetlen kifizetésekre, a vidékfejlesztési támogatásokra és a kölcsönös megfeleltetésre alkalmazandó közigazgatási szankciók tekintetében történő kiegészítéséről szóló 6[4]0/2014 felhatalmazáson alapuló rendelet (1) 2. cikkének 23. pontjával és 19. cikkével az olyan nemzeti szabályozás, amely az alapeljárásban szereplőhöz hasonló körülmények között azon okból alkalmaz túlzott mértékű bejelentések esetén alkalmazandó közigazgatási szankciókat a mezőgazdasági termelővel szemben, hogy a mezőgazdasági termelő a túlzott mértékben bejelentettnek tekintett terület vonatkozásában nem teljesíti a támogathatósági feltételeket, mivel egy koncessziós szerződés alapján a birtokában lévő, akvakultúrás létesítményekkel rendelkező földterületet annak bizonyítása nélkül műveli meg, hogy a koncesszióba adó hozzájárult a földterület mezőgazdasági célra történő hasznosításához?

         (1)  Az 1306/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendeletnek az integrált igazgatási és ellenőrzési rendszer, a kifizetések elutasítására és visszavonására vonatkozó feltételek, valamint a közvetlen kifizetésekre, a vidékfejlesztési támogatásokra és a kölcsönös megfeleltetésre alkalmazandó közigazgatási szankciók tekintetében történő kiegészítéséről szóló, 2014. március 11 i 640/2014/EU felhatalmazáson alapuló bizottsági rendelet (HL 2014. L 181., 48. o.)