title: T-391/10. sz. ügy: 2010. szeptember 13-án benyújtott kereset — Nedri Spanstaal BV kontra Bizottság

text:
               6.11.2010

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 301/48

         2010. szeptember 13-án benyújtott kereset — Nedri Spanstaal BV kontra Bizottság
   (T-391/10. sz. ügy)
   ()
   2010/C 301/76
   Az eljárás nyelve: holland

      Felek

      Felperes: Nedri Spanstaal BV (Venlo, Hollandia) (képviselők: M. Slotboom és B. Haan ügyvédek):

      Alperes: Európai Bizottság

      Kereseti kérelmek

               —

               A Törvényszék nyilvánítsa a keresetet elfogadhatóvá;

               —

               semmisítse meg a határozat 1. cikkének 9. pontját a Hit Groepnek betudható időszakra vonatkozóan, és 2. cikkének 9. pontját a Nedrire kiszabott bírságra vonatkozóan;

               —

               az Európai Bizottságot kötelezze a költségek viselésére.

      Jogalapok és fontosabb érvek

   A felperes az EGT-Megállapodás 53. cikke alkalmazására vonatkozó eljárásban a COMP/38.344. sz. — Spanstaal ügyben 2010. június 30-án hozott bizottsági határozat részleges megsemmisítését kéri.
   A felperes keresete alátámasztására három jogalapra hivatkozik.
   Először is a felperes az EUMSZ 101. cikk és az 1/2003 rendelet (1) 23. cikke (2) bekezdésének megsértésére valamint az indokolási kötelezettség elvének megsértésére hivatkozik. A felperes szerint a Bizottság jogi és ténybeli hibákat vétett azzal, hogy csak az 1998. január 1-jétől2002. január 17-ig tartó időszakra vonatkozóan állapította meg a Hit Groep egyetemleges felelősségét. A felperes szerint a Bizottságnak az 1987. május 1-jétől2002. január 17-ig tartó időszakot is beleértve kellett volna megállapítania a Hit Groep felelősségét. A Hit Groep ugyanis mindezen időszak alatt ellenőrizte a felperest.
   Másodszor, a felperes az 1/2003 rendelet 23. cikke (2) bekezdése, a bírságkiszabási iránymutatás (2) az arányosság elve és az indokolási kötelezettség elvének megsértésére hivatkozik. A felperes szerint a Bizottság jogi és ténybeli hibákat követett el, amikor a bírság összegének jogszabály szerinti felső határát, vagyis az előző üzleti év forgalmának 10 %-át a felperes 2009-ben elért forgalmához viszonyítva állapította meg. A jogszabály szerinti felső határt a felperes 2002-ben elért forgalmához viszonyítva kellett volna megállapítani.
   Harmadszor a felperes az engedékenységi közlemény (3) 23. pontja és az indokolási kötelezettség elvének megsértésére hivatkozik. A felperes szerint a Bizottság jogi és ténybeli hibát követett el azzal, hogy 30 % helyett csak 25 %-os bírságcsökkentést biztosított a felperes számára.

      (1)  A Szerződés 81. és 82. cikkében meghatározott versenyszabályok végrehajtásáról szóló, 2002. december 16-i 1/2003/EK tanácsi rendelet (HL L 1., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 8. fejezet, 2. kötet, 225. o.).

      (2)  Az 1/2003/EK rendelet 23. cikke (2) bekezdésének a) pontja alapján kiszabott bírságok megállapításáról szóló iránymutatás (HL 2006. C 210., 2. o.).

      (3)  Kartellügyek esetében a bírságok alóli mentességről és a bírságok csökkentéséről szóló bizottsági közlemény (HL 2002. C 45., 3. o.; magyar nyelvű különkiadás 8.kötet 2. fejezet 155. o.).


title: C-35/09. sz. ügy: A Bíróság (második tanács) 2010. július 1-jei ítélete (Corte suprema di cassazione (Olaszország) előzetes döntéshozatal iránti kérelme) — Ministero dell’Economia e delle Finanze, Agenzia delle Entrate kontra Paolo Speranza (Közvetett adók — Társaságitőke-emelést terhelő adó — A 69/335/EGK irányelv 4. cikke (1) bekezdésének c) pontja — Valamely társaság tőkeemeléséről szóló okirat bejegyzésének megadóztatását előíró nemzeti szabályozás — A kedvezményezett társaság és a közjegyző egyetemleges adóztatása — A tőkéhez való tényleges vagyoni hozzájárulás hiánya — A bizonyítási módozatok korlátozása)

text:
               28.8.2010

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 234/11

         A Bíróság (második tanács) 2010. július 1-jei ítélete (Corte suprema di cassazione (Olaszország) előzetes döntéshozatal iránti kérelme) — Ministero dell’Economia e delle Finanze, Agenzia delle Entrate kontra Paolo Speranza
   (C-35/09. sz. ügy) (1)

   (Közvetett adók - Társaságitőke-emelést terhelő adó - A 69/335/EGK irányelv 4. cikke (1) bekezdésének c) pontja - Valamely társaság tőkeemeléséről szóló okirat bejegyzésének megadóztatását előíró nemzeti szabályozás - A kedvezményezett társaság és a közjegyző egyetemleges adóztatása - A tőkéhez való tényleges vagyoni hozzájárulás hiánya - A bizonyítási módozatok korlátozása)
   2010/C 234/16
   Az eljárás nyelve: olasz

      A kérdést előterjesztő bíróság

   Corte suprema di cassazione

      Az alapeljárás felei

      Felperesek: Ministero dell'Economia e delle Finanze, Agenzia delle Entrate

      Alperesek: Paolo Speranza

      Tárgy

   Előzetes döntéshozatal iránti kérelem — Corte suprema di cassazione — A tőkeemelést terhelő közvetett adókról szóló, 1969. július 17-i 69/335/EGK tanácsi irányelv (HL L 249., 25. o.; magyar nyelvű különkiadás 9. fejezet 1. kötet 11. o.) 4. cikke (1) bekezdése c) pontjának értelmezése — Korlátolt felelősségű társaság részvénytársasággá alakulására vonatkozó közgyűlési határozat — A társasági tőke vonatkozó emelését sújtó adó — A tőkeemelést jegyző társaság és a közjegyző egyetemlegesség alapján való illetékfizetési kötelezettségét előíró nemzeti szabályozás.

      Rendelkező rész

               1.

               Az 1985. június 10-i 85/303/EGK tanácsi irányelvvel módosított, a tőkeemelést [helyesen: tőkefelhalmozást] terhelő közvetett adókról szóló, 1969. július 17-i 69/335/EGK tanácsi irányelv 4. cikke (1) bekezdésének c) pontját és 5. cikke (1) bekezdésének a) pontját úgy kell értelmezni, hogy azokkal nem ellentétes, hogy valamely tagállam a társaság tőkeemeléséről szóló okirat bejegyzését jelölje meg az illetékköteles esemény bekövetkezésének időpontjaként, feltéve hogy az illeték beszedése és a vagyoni hozzájárulásnak a kedvezményezett társaság részére történő tényleges juttatása közötti kapcsolat fennáll. Ha ugyanis az említett okirat létrejötte során a vagyoni hozzájárulás tényleges juttatása még nem történt meg, és nem biztos, hogy e juttatásra sor fog kerülni, az érintett tagállam mindaddig nem követelheti a tőkeilleték megfizetését, ameddig az említett hozzájárulás nem lett biztos. A tényleges érvényesülés elvét úgy kell értelmezni, hogy azzal ellentétes az olyan nemzeti szabályozás, amely az adóügyekben eljáró bíróságok előtt a társaság által elhatározott tőkeemeléshez való tényleges vagyoni hozzájárulás elmaradásának bizonyítási módjait a bejegyzés semmisségét vagy megsemmisítését megállapító, jogerős polgári ítélet bemutatására korlátozza, aminek következtében a tőkeilletéket minden esetben meg kell fizetni, és csak ilyen polgári ítélet bemutatása alapján van lehetőség a visszatérítésre.

               2.

               A 85/303 tanácsi irányelvvel módosított 69/335 irányelvet úgy kell értelmezni, hogy azzal nem ellentétes, hogy valamely tagállam a tőkeemelésről szóló okiratot szerkesztő, illetve azt átvevő hivatalos személy egyetemleges felelősségét írja elő, feltéve hogy az említett hivatalos személynek rendelkezésére áll megtérítési kereset a hozzájárulásban részesülő társasággal szemben.

      (1)  HL C 82., 2009.4.4.


title: T-217/05. sz. ügy: A Marker Völkl International GmbH által a Belső Piaci Harmonizációs Hivatal (védjegyek és formatervezési minták) (OHIM) ellen 2005. június 3-án benyújtott kereset

text:
               20.8.2005

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 205/25

         A Marker Völkl International GmbH által a Belső Piaci Harmonizációs Hivatal (védjegyek és formatervezési minták) (OHIM) ellen 2005. június 3-án benyújtott kereset
   (T-217/05. sz. ügy)
   (2005/C 205/46)
   A keresetlevél nyelve: német
   A Marker Völkl International GmbH (székhelye: Baar [Svájc], képviseli: J. Bauer ügyvéd) 2005. június 3-án keresetet nyújtott be az Európai Közösségek Elsőfokú Bíróságához a Belső Piaci Harmonizációs Hivatal (védjegyek és formatervezési minták) (OHIM) ellen.
   Az Icon Health & Fitness Italia S.P.A. (székhelye: Perugia [Olaszország]) is félként vett részt a fellebbezési tanács előtt folyó eljárásban.
   A felperes keresetében azt kéri, hogy az Elsőfokú Bíróság:

               1.

               semmisítse meg az OHIM első fellebbezési tanácsának 2005. április 1-jei határozatát (R 708/2004-1. sz. ügy);

               2.

               kötelezze az alperest a költségek előlegezésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek

               A közösségi védjegy bejelentője:

               A felperes.

               Az érintett közösségi védjegy:

               A „MOTION” szóvédjegy a 25. és 28. osztályba tartozó áruk vonatkozásában (védjegybejelentési szám: 2 099 687).

               A felszólalási eljárásban hivatkozott védjegy vagy megjelölés jogosultja:

               Icon Health & Fitness Italia S.P.A.

               A felszólalási eljárásban hivatkozott védjegy vagy megjelölés:

               A „FIT MOTION” szóvédjegy a 25. és 28. osztályba tartozó áruk vonatkozásában (1 775 196. sz. közösségi védjegy).

               A felszólalási osztály határozata:

               A 2 099 687. sz. bejelentés elutasítása.

               A fellebbezési tanács határozata:

               A fellebbezés elutasítása.

               Jogalapok:

               A fellebbezési tanács megsértette közösségi védjegyről szóló, 1993. december 20-i 40/94/EK tanácsi rendelet 8. cikke (1) bekezdésének b) pontját, mert az összehasonlított védjegyek között nem áll fenn összetéveszthetőség, mivel a felszólalási eljárásban hivatkozott védjegy nem illetve alig rendelkezik megkülönböztető képességgel és az összehasonlított védjegyek között kevés a hasonlóság.


title: T-356/14. sz. ügy: A Törvényszék 2015. december 16-i ítélete – CareAbout kontra OHIM – Florido Rodríguez (Kerashot) („Közösségi védjegy — Felszólalási eljárás — A Kerashot közösségi szóvédjegy bejelentése — A korábbi K KERASOL nemzeti ábrás védjegy — Viszonylagos kizáró ok — Összetéveszthetőség hiánya — A 207/2009/EK rendelet 8. cikke (1) bekezdésének b) pontja — A lajstromozás fellebbezési tanács általi részleges megtagadása”)

text:
               8.2.2016

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 48/47

         A Törvényszék 2015. december 16-i ítélete – CareAbout kontra OHIM – Florido Rodríguez (Kerashot)
   (T-356/14. sz. ügy) (1)

   ((„Közösségi védjegy - Felszólalási eljárás - A Kerashot közösségi szóvédjegy bejelentése - A korábbi K KERASOL nemzeti ábrás védjegy - Viszonylagos kizáró ok - Összetéveszthetőség hiánya - A 207/2009/EK rendelet 8. cikke (1) bekezdésének b) pontja - A lajstromozás fellebbezési tanács általi részleges megtagadása”))
   (2016/C 048/53)
   Az eljárás nyelve: angol

      Felek

      Felperes: CareAbout GmbH (Düsseldorf, Németország) (képviselők: P. Mes, C. Graf von der Groeben, G. Rother, J. Bühling, A. Verhauwen, J. Künzel, D. Jestaedt, M. Bergermann, J. Vogtmeier és A. Kramer ügyvédek)

      Alperes: Belső Piaci Harmonizációs Hivatal (védjegyek és formatervezési minták) (OHIM) (képviselő: S. Palmero Cabezas meghatalmazott)

      A másik fél a fellebbezési tanács előtti eljárásban: José Luis Florido Rodríguez (Sevilla, Spanyolország)

      Az ügy tárgya

   Az OHIM negyedik fellebbezési tanácsának a José Luis Florido Rodríguez és a CareAbout GmbH közötti felszólalási eljárással kapcsolatban 2014. március 24-én hozott határozata (R 1569/2013-4. sz. ügy) ellen benyújtott kereset.

      Az ítélet rendelkező része

               1)

               A Törvényszék a keresetet elutasítja.

               2)

               A CareAbout GmbH-t kötelezi a költségek viselésére.

      (1)  HL C 253., 2014.8.4.


title: T-264/11. P. sz. ügy: A Közszolgálati Törvényszék F-59/09. sz., De Nicola kontra EBB ügyben 2011. március 8-án hozott ítélete ellen Carlo de Nicola által 2011. május 21-én benyújtott fellebbezés

text:
               16.7.2011

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 211/30

         A Közszolgálati Törvényszék F-59/09. sz., De Nicola kontra EBB ügyben 2011. március 8-án hozott ítélete ellen Carlo de Nicola által 2011. május 21-én benyújtott fellebbezés
   (T-264/11. P. sz. ügy)
   2011/C 211/64
   Az eljárás nyelve: olasz

      Felek

      Fellebbező: Carlo de Nicola (Strassen, Luxemburg) (képviselő: L. Isola ügyvéd)

      A másik fél az eljárásban: Európai Beruházási Bank

      A fellebbező kérelmei

   A fellebbező azt kéri, hogy a fellebbviteli bíróságként eljáró Törvényszék — a megtámadott ítéletet részleges módosításával — utasítsa el a másik fél kérelmeit, és adjon helyt a bizonyítási indítványoknak és a közigazgatási keresetben előadott többi kérelemnek, és kötelezze a másik felet a másodfokú eljárás költségeinek viselésére.

      Jogalapok és fontosabb érvek

   Fellebbezésének alátámasztására a fellebbező a következő hét jogalapra hivatkozik.

         A megsemmisítés iránti kérelmekről

               1.

               A HR/Coord/2008-0038/BK. sz. 2008. szeptember 22-i közszolgálati feljegyzés megsemmisítése iránti kérelmének alátámasztása érdekében a fellebbező kifogásolja, hogy azt a Közszolgálati Törvényszék teljes egészében figyelmen kívül hagyta, amennyiben az EBB védelmének helyt adott, amely védelem jogszerűnek tartja azt a döntést, hogy nem bocsátják a munkavállaló rendelkezésére a fellebbviteli bizottság üléséről készült hangfelvételt, sem pedig az ülés jegyzőkönyvét, tehát az EBB — végső soron — szabadon másíthatja meg a tényeket, mivel nem lehet ennek ellenkezőjét bizonyítani.

               2.

               A fellebbező a fellebbviteli bizottság határozatának megsemmisítését is kérte.
               A Közszolgálati Törvényszék — a tisztviselők személyzeti szabályzatának 90. cikke szerinti eljárásokkal analóg módon — úgy vélte, hogy (az először igazgatási eljárás keretében előadott, majd pedig a Közszolgálati Törvényszék elé terjesztett) kérelmek azonos mivolta csupán azt teszi lehetővé ezen utóbbi számára, hogy csak a második kérdést vizsgálja, az elsőt pedig teljes egészében egyként kezelje azzal. A fellebbező vitatja a 90. cikk alkalmazhatóságát, és úgy véli, hogy joga van a megsemmisítést kimondó ítélethez, mivel az említett dokumentumot személyes dossziéjához csatolták, ez pedig hátrányosan érintheti jövőbeli szakmai előmenetelét.

               3.

               Végezetül, a Közszolgálati Törvényszék elutasította az előléptetésről szóló határozatok megsemmisítése iránti kérelmet is, annak elkésettsége miatt. C. De Nicola ezt a döntést négy ok miatt tartja jogellenesnek.

         A megállapítás iránti kérelemtől

               4.

               A fellebbező azt kérte, hogy a Közszolgálati Törvényszék állapítsa meg és mondja ki, hogy a zaklatásokat, amelyeknek 18 éve áldozata, teljes mértékben kimeríti — a jogelméletben és a munkajoggal foglalkozó ítélkezési gyakorlatban mobbingként (munkahelyi zaklatás) meghatározott — zaklatás valamennyi formáját és azt munkahelyi zaklatásnak kell tekinteni. Ezt a kérdést illetően a fellebbező „Az emberi méltóságnak a munkahelyen történő tiszteletben tartása terén folytatott politika” című dokumentum (amely még a munkahelyi zaklatás fogalmát sem határozza meg) megfelelő voltának hiányát panaszolja, és kifogásolja a Közszolgálati Törvényszék azon döntését, amely a keresetet azon az alapon tartotta elfogadhatatlannak, hogy az meg nem engedett, elvi jellegű megállapítások megtételére és az EBB-vel szembeni meghagyások kibocsátására irányul. A fellebbező végül úgy véli, hogy kérelmét félreértelmezték, mivel ő azt kérte, hogy a Közszolgálati Törvényszék állapítsa meg, hogy vele szemben néhány munkavállaló visszaéléseket követett el, állapítsa meg, hogy az említett zaklatások — összességükben — kimerítik a munkahelyi zaklatásnak megfelelő tényállást, valamint hogy mondja ki, hogy az említett tevékenységgel kapcsolatos felelősség — munkáltatóként — az EBB-t terheli.

               5.

               Más szemszögből a fellebbező a határozatnak azt a részét támadta meg, amelyben a Közszolgálati Törvényszék a személyzeti szabályzat 41. cikkének megsértésével — szükségtelenül — analógiát alkalmazott, továbbá — önrendelkezési jogának megsértésével — saját maga hozta létre az EBB-re alkalmazandó rendszert.

               6.

               Ezen túlmenően, a Közszolgálati Törvényszék tévesen alkalmazott egy magánjogi munkaszerződésre kizárólag közalkalmazottakra vonatkozó szabályokat, ráadásul kimondta, hogy néhány munkavállaló által elkövetett jogellenes cselekményekre az igazgatási aktusokra irányadó szabályozást kell alkalmazni.

         A Közszolgálati Törvényszékhez intézett kereseti kérelmek

               7.

               A fellebbező a következő három kérelmet terjesztette elő: 1. a munkahelyi zaklatás befejezése, 2. a személyes, vagyoni, és nem vagyoni károk megtérítése, valamint 3. az eljárással kapcsolatban felmerült költségek viselése.
               A Közszolgálati Törvényszék az első kérelemről nem határozott.
               A másodikat annak félreértelmezését követően utasította el, mivel a fellebbező az EBB jogellenes magatartása miatt őt ért bizonyos károk megtérítését kérte, függetlenül attól, hogy ezt a magatartást a teljes kereset vizsgálata során miként fogják minősíteni.
               Mindenesetre a fellebbező úgy véli, hogy a kérelen nem elfogadhatatlan azért, mert nem került sor „sérelmet okozó cselekményre”, amelyek tekintetében kártérítés iránti kérelmet lehetne előterjeszteni. Mindez azon alapul, hogy a munkaviszony magánjogi jellegű, valamint azért, mert jogellenes tényekről, nem pedig aktusokról van szó.
               A harmadikat a Közszolgálati Törvényszék — a valóságtól eltérő — azon feltételezés miatt utasította el, hogy a fellebező nem kérte, hogy a Közszolgálati Törvényszék kötelezze az EBB-t az eljárással kapcsolatban felmerült költségek viselésére.


title: T-265/13. sz. ügy: A Törvényszék 2014. szeptember 18-i ítélete – Polo/Lauren kontra OHIM – FreshSide (Egy kerékpáron ülő, krikett-ütőt tartó fiú ábrája) (Közösségi védjegy — Felszólalási eljárás — Egy kerékpáron ülő, krikett-ütőt tartó fiút ábrázoló közösségi ábrás védjegy bejelentése — Pólójátékost ábrázoló korábbi közösségi és nemzeti védjegyek — Viszonylagos kizáró okok — A 207/2009/EK rendelet 8. cikke (1) bekezdésének b) pontja — A 207/2009 rendelet 8. cikkének (5) bekezdése)

text:
               3.11.2014

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 388/14

         A Törvényszék 2014. szeptember 18-i ítélete – Polo/Lauren kontra OHIM – FreshSide (Egy kerékpáron ülő, krikett-ütőt tartó fiú ábrája)
   (T-265/13. sz. ügy) (1)

   ((Közösségi védjegy - Felszólalási eljárás - Egy kerékpáron ülő, krikett-ütőt tartó fiút ábrázoló közösségi ábrás védjegy bejelentése - Pólójátékost ábrázoló korábbi közösségi és nemzeti védjegyek - Viszonylagos kizáró okok - A 207/2009/EK rendelet 8. cikke (1) bekezdésének b) pontja - A 207/2009 rendelet 8. cikkének (5) bekezdése))
   2014/C 388/17
   Az eljárás nyelve: angol

      Felek

      Felperes: The Polo/Lauren Company, LP (New York, New York, Egyesült Államok) (képviselők: S. Davies solicitor, J. Hill barrister, és R. Black solicitor)

      Alperes: Belső Piaci Harmonizációs Hivatal (védjegyek és formatervezési minták) (OHIM) (képviselők: P. Bullock és N. Bambara meghatalmazottak)

      A másik fél a fellebbezési tanács előtti eljárásban, beavatkozó a Törvényszék előtti eljárásban: FreshSide Ltd (London, Egyesült Királyság) (képviselő: N. Lockett ügyvéd)

      Az ügy tárgya

   Az OHIM második fellebbezési tanácsának a The Polo/Lauren Company, LP és a FreshSide Ltd. közötti felszólalási eljárással kapcsolatban 2013. március 1-jén hozott határozata (R 15/2012–2. sz. ügy) ellen benyújtott kereset.

      Rendelkező rész

               1)

               A Törvényszék a Belső Piaci Harmonizációs Hivatal (védjegyek és formatervezési minták) (OHIM) második fellebbezési tanácsának 2013. március 1-jén hozott határozatát (R 15/2012–2. sz. ügy) hatályon kívül helyezi.

               2)

               Az OHIM maga viseli saját költségeit, valamint a The Polo/Lauren Company, LP részéről felmerült költségeket.

               3)

               A FreshSide Ltd. maga viseli saját költségeit.

      (1)  HL C 207., 2013.7.20.


title: C-211/15. P. sz. ügy: A Bíróság (első tanács) 2016. október 26-i ítélete – Orange, korábban: France Télécom kontra Európai Bizottság (Fellebbezés — Verseny — Állami támogatások — A Francia Köztársaság által a France Télécom számára nyújtott támogatás — A France Télécom által foglalkoztatott állami alkalmazottak nyugdíja finanszírozási módjának reformja — A France Télécom által az államnak fizetendő ellentételezés csökkentése — A támogatást bizonyos feltételek mellett a belső piaccal összeegyeztethetőnek nyilvánító határozat — A „támogatás” fogalma — A „gazdasági előny” fogalma — Szelektív jelleg — A verseny érintettsége — A tények elferdítése — Az indokolási kötelezettség megsértése — Az indokolás megváltoztatása)

text:
               9.1.2017

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 6/14

         A Bíróság (első tanács) 2016. október 26-i ítélete – Orange, korábban: France Télécom kontra Európai Bizottság
   (C-211/15. P. sz. ügy) (1)

   ((Fellebbezés - Verseny - Állami támogatások - A Francia Köztársaság által a France Télécom számára nyújtott támogatás - A France Télécom által foglalkoztatott állami alkalmazottak nyugdíja finanszírozási módjának reformja - A France Télécom által az államnak fizetendő ellentételezés csökkentése - A támogatást bizonyos feltételek mellett a belső piaccal összeegyeztethetőnek nyilvánító határozat - A „támogatás” fogalma - A „gazdasági előny” fogalma - Szelektív jelleg - A verseny érintettsége - A tények elferdítése - Az indokolási kötelezettség megsértése - Az indokolás megváltoztatása))
   (2017/C 006/17)
   Az eljárás nyelve: francia

      Felek

      Fellebbező: Orange, korábban: France Télécom (képviselők: S. Hautbourg és S. Cochard-Quesson ügyvédek)

      A másik fél az eljárásban: Európai Bizottság (képviselők: B. Stromsky és L. Flynn meghatalmazottak)

      Rendelkező rész

               1)

               A Bíróság a fellebbezést elutasítja.

               2)

               A Bíróság az Orange-ot kötelezi a költségek viselésére.

      (1)  HL C 245., 2015.7.27.


title: C-34/10. sz. ügy: A Bundesgerichtshof (Németország) által 2010. január 21-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — Prof. Dr. Oliver Brüstle kontra Greenpeace e.V.

text:
               17.4.2010

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 100/19

         A Bundesgerichtshof (Németország) által 2010. január 21-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — Prof. Dr. Oliver Brüstle kontra Greenpeace e.V.
   (C-34/10. sz. ügy)
   2010/C 100/29
   Az eljárás nyelve: német

      A kérdést előterjesztő bíróság

   Bundesgerichtshof

      Az alapeljárás felei

      Felperes: Prof. Dr. Oliver Brüstle

      Alperes: Greenpeace e.V.

      Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

               1.

               Mit kell a 98/44/EK irányelv (1) 6. cikke (2) bekezdésének c) pontja szerinti „emberi embrió” fogalma alatt érteni?

                           a)

                           A petesejt megtermékenyítésétől kezdve az emberi élet valamennyi fejlődési stádiumát felöleli-e, vagy egyéb feltételeknek — mint például egy bizonyos fejlődési stádium elérése — is teljesülniük kell-e?

                           b)

                           Az alábbi organizmusokat is felöleli-e:

                                       1.

                                       megtermékenyítetlen emberi petesejtek, amelyekbe egy érett emberi sejtből származó sejtmagot ültettek át;

                                       2.

                                       megtermékenyítetlen emberi petesejtek, amelyeket szűznemzés útján osztódásra és továbbfejlődésre ösztönöztek?

                           c)

                           Az emberi embrióból a blastocysta stádiumban nyert őssejteket is felöleli-e?

               2.

               Mit kell az „emberi embrió alkalmazása ipari vagy kereskedelmi célra” fogalma alatt érteni? Ez alá tartozik az irányelv 6. cikke (1) bekezdésének értelmében vett minden kereskedelmi célból történő hasznosítás, különösen a tudományos kutatás céljára történő alkalmazás is?

               3.

               Valamely műszaki információ az irányelv 6. cikke (2) bekezdése c) pontjának megfelelően akkor is ki van-e zárva a szabadalmazás köréből, ha az emberi embrió alkalmazása nem tartozik a szabadalmaztatni kívánt műszaki információhoz, de ezen információ alkalmazásának elengedhetetlen feltétele,

                           a)

                           mert a szabadalom olyan termékre vonatkozik, amelynek előállítása emberi embriók ezt megelőző elpusztítását követeli meg,

                           b)

                           vagy mert a szabadalom olyan eljárásra vonatkozik, amelyhez alapanyagként ilyen termékre van szükség?

      (1)  A biotechnológiai találmányok jogi oltalmáról szóló, 1998. július 6-i 98/44/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL L 213., 13. o.; magyar nyelvű különkiadás 13. fejezet, 20. kötet, 395. o.).


title: C-372/16. sz. ügy: Az Oberlandesgericht München (Németország) által 2016. július 6-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Soha Sahyouni kontra Raja Mamisch

text:
               19.9.2016

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 343/33

         Az Oberlandesgericht München (Németország) által 2016. július 6-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Soha Sahyouni kontra Raja Mamisch
   (C-372/16. sz. ügy)
   (2016/C 343/45)
   Az eljárás nyelve: német

      A kérdést előterjesztő bíróság

   Oberlandesgericht München

      Az alapeljárás felei

      Felperes: Soha Sahyouni

      Alperes: Raja Mamisch

      Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

               1)

               A házasság nem állami – a jelen ügyben: az egyik házastárs által egy szíriai vallási bíróság előtt tett egyoldalú nyilatkozat útján, a saría alapján történő – felbontásának eseteire is kiterjed-e a házasság felbontására és a különválásra alkalmazandó jog területén létrehozandó megerősített együttműködés végrehajtásáról szóló, 2010. december 20-i 1259/2010/EU tanácsi rendelet (1) 1. cikke szerinti hatály?

               2)

               Az 1. kérdésre adandó igenlő válasz esetén:
               Az 1259/2010/EU rendeletnek az e rendelet 10. cikkének [vizsgálata keretében] történő alkalmazása során a házasság nem állami felbontásának eseteiben

                           (1)

                           azt az összehasonlítást kell-e absztrakt módon alapul venni, amely szerint a 8. cikk szerint alkalmazandó jog ugyan mindkét házastársnak jogot biztosít a házasság felbontásához, e jog azonban az egyik házastárs neme miatt eltérő eljárásjogi és anyagi jogi feltételekhez van kötve, mint a másik házastárs joga,
                           vagy

                           (2)

                           attól függ a rendelkezés alkalmazhatósága, hogy az absztrakt módon hátrányosan megkülönböztető külföldi jog alkalmazása az egyedi ügyben is – konkrét – hátrányos megkülönböztetéssel jár-e?

               3)

               A 2. (2) kérdésre adandó igenlő válasz esetén:
               Már a hátrányosan megkülönböztetett házastársnak a házasság felbontásával való – adott esetben ellentételezések jóváhagyott elfogadásában megnyilvánuló – egyetértése is indokolttá teszi-e a rendelkezés alkalmazásának mellőzését?

      (1)  HL 2010. L 343., 10. o.


title: T-472/15. P. sz. ügy: A Törvényszék 2017. március 1-i ítélete – EKSZ kontra Gross („Fellebbezés — Közszolgálat — Tisztviselők — Előléptetés — A 2013. évi előléptetési időszak — Az előléptetett tisztviselők listájára való felvétel elmaradása — Téves jogalkalmazás hiánya”)

text:
               18.4.2017

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 121/26

         A Törvényszék 2017. március 1-i ítélete – EKSZ kontra Gross
   (T-472/15. P. sz. ügy) (1)

   ((„Fellebbezés - Közszolgálat - Tisztviselők - Előléptetés - A 2013. évi előléptetési időszak - Az előléptetett tisztviselők listájára való felvétel elmaradása - Téves jogalkalmazás hiánya”))
   (2017/C 121/37)
   Az eljárás nyelve: francia

      Felek

      Fellebbező: Európai Külügyi Szolgálat (EKSZ) (képviselők kezdetben: S. Marquardt és M. Silva, később: S. Marquardt meghatalmazottak, segítőik: M. Troncoso Ferrer, S. Moya Izquierdo és F.-M. Hislaire ügyvédek)

      A másik fél az eljárásban: Philipp Oliver Gross (Brüsszel, Belgium) (képviselők: J.-N. Louis és N. de Montigny ügyvédek)

      Az ügy tárgya

   Az Európai Unió Közszolgálati Törvényszékének (második tanács) 2015. június 3-i Gross kontra EKSZ ítélete (F-78/14, EU:F:2015:52) ellen benyújtott, és ezen ítélet hatályon kívül helyezésére irányuló fellebbezés.

      Az ítélet rendelkező része

               1)

               A Törvényszék a fellebbezést elutasítja.

               2)

               Az Európai Külügyi Szolgálat (EKSZ) viseli saját költségeit, valamint a Philipp Oliver Gross részéről a jelen eljárásban felmerült költségeket.

      (1)  HL C 346, 2015.10.19.


title: T-130/14. P. sz. ügy: A Közszolgálati Törvényszék F-142/11. sz., Simpson kontra Tanács ügyben 2013. december 12-én hozott ítélete ellen az Európai Unió Tanácsa által 2014. február 24-én benyújtott fellebbezés

text:
               5.5.2014

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 135/53

         A Közszolgálati Törvényszék F-142/11. sz., Simpson kontra Tanács ügyben 2013. december 12-én hozott ítélete ellen az Európai Unió Tanácsa által 2014. február 24-én benyújtott fellebbezés
   (T-130/14. P. sz. ügy)
   2014/C 135/68
   Az eljárás nyelve: angol

      Felek

      Fellebbező: az Európai Unió Tanácsa (képviselők: M. Bauer és A. Bisch meghatalmazotti minőségben)

      A másik fél az eljárásban: Erik Simpson (Brüsszel, Belgium)

      Kérelmek

   A fellebbező azt kéri, hogy a Törvényszék:

               —

               helyezze hatályon kívül az Európai Unió Közszolgálati Törvényszékének (első tanács) F-142. sz., Erik Simpson kontra Tanács ügyben 2013. december 12-én hozott ítéletének azon részét, amely megsemmisíti az Európai Unió Tanácsának 2010. december 9-i határozatát és kimondja, hogy az Európai Unió Tanácsa maga viseli saját költségeit és kötelezi az E. Simpson részéről felmerült költségek viselésére;

               —

               utalja vissza az ügyet a Közszolgálati Törvényszék elé és

               —

               kötelezze az elsőfokú eljárás felperesét a jelen eljárás költségeinek viselésére.

      Jogalapok és fontosabb érvek

   Fellebbezése alátámasztása érdekében a fellebbező egy jogalapra hivatkozik, amelyben azt állítja, hogy a Közszolgálati Törvényszék azon következtetése, amely szerint a vitatott határozat az indokolási kötelezettség megsértéséből kifolyólag jogellenes, a bizonyítékok elferdítése miatti hibás feltevéseken alapul, és következésképpen nem megalapozott.


title: T-404/08. sz. ügy: 2008. szeptember 20-án benyújtott kereset – Fluorsid és Minmet kontra Bizottság

text:
               22.11.2008

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 301/52

         2008. szeptember 20-án benyújtott kereset – Fluorsid és Minmet kontra Bizottság
   (T-404/08. sz. ügy)
   (2008/C 301/88)
   Az eljárás nyelve: olasz
   Felek

      Felperesek: Fluorsid SpA (Assemini, Olaszország) és Minmet Co. (Lausanne, Svájc) (képviselők: L. Vasques és F. Perego ügyvédek)

      Alperes: az Európai Közösségek Bizottsága
   Kereseti kérelmek

               —

               A felperesek azt kérik, hogy az Elsőfokú Bíróság semmisítse meg az Európai Közösségek Bizottságának az EK-Szerződés 81. cikke és az EGT-Megállapodás 53. cikke alkalmazására vonatkozó eljárásban (COMP/39.180 – Alumínium-fluorid-ügy) 2008. június 25-én hozott, a Fluorsid-nak illetve a Minment-nek 2008. július 11-én illetve július 9-én kézbesített C(2008) 3043 határozatot, illetve másodlagosan mérsékelje a Minmet-tel és a Fluorsid-dal szemben kiszabott bírságot az Elsőfokú Bíróság eljárási szabályzata 44. cikkének 2. §-a szerinti határozat alapján.

         Jogalapok és fontosabb érvek
   A jelen keresettel a Fluorsid és Minmet társaság azon határozatot kívánja vitatni, amelyben az Európai Bizottság megállapította a Szerződés 81. cikke (1) bekezdésének és az EGT-Megállapodás 53. cikkének megsértését, és következésképpen a Fluorsid-re és Minmet-re egyetemlegesen 1 600 000 (egymillió-hatszázezer) euró bírságot szabott ki a Szerződés 81. cikke feltételezett súlyos megsértéséért.
   Keresetük alátámasztására a felperesek az alábbiakra hivatkoznak:

               —

               az EGT-ben keletkezett esetleges kárra és a Szerződés 81. cikke rendelkezéseinek megsértésére vonatkozó bizonyíték hiányára. Ebben a vonatkozásban tény, hogy nem lehet azzal érvelni, hogy négy kis vállalkozás, amelyek közül az egyik nem is ért el bevételt 2000-ben az EGT-ben akár elméletileg árakat diktálhat a nagy alumínium-gyártóknak (ún. smelter-ek) a piacon, ahol a kínálat és nem a kereslet határozza meg az árakat.

               —

               a jogellenes magatartás bizonyításával kapcsolatban az indokolási kötelezettség megsértésére a Szerződés 253. cikke és az 1/2003/EK rendelet 2. cikke megszegésével, a vitatott jogsértésnek a Bizottság bizonyítási terhének csökkentése érdekében történő titkos megváltoztatásával. Ezzel kapcsolatban azt állítják, hogy a Bizottság bizonyítékot szerezhetett a versenytársak közötti információcseréről, de versenykorlátozó megállapodásról nem. A jogellenes magatartás leírásának a Bizottság által kívánt megváltozása – amely így a felperesek véleménye szerint a hard-core restrictions-re (különösen súlyos korlátozásokra) vonatkozóan lefektetett per se szabályra utalhatott, ezáltal könnyítve a bizonyítási terhen és elősegítve azon tény mellőzését, hogy a hivatkozott jogellenes magatartásnak nem volt hatása a piacra.

               —

               az 1/2003 rendelet 27. cikkének és a védelemhez való jognak, valamint a Szerződés 253. és 173. cikkének megsértésére, amennyiben a Bizottság nem említette a Floursid együttműködését a kifogásközlésben, vizsgálatokat folytatott és dokumentumokat szerzett az aktához a kifogásközlés után és a végleges határozatban olyan jogellenes magatartást vitatott, amely eltért a kifogásközlésben vitatottól (eredetileg folyamatos jogsértés, majd később 6 hónapig tartó jogsértés).

         A felperesek azzal is érvelnek, hogy:

               —

               a Minmet közreműködésének megalapozása érdekében a felperesekkel szemben olyan dokumentumokra is hivatkozott a Bizottság a végleges határozatban, amelyeket nem említett a kifogásközlésben;

               —

               bár a Bizottság a Fluorsid engedékenység iránti kérelmét egyáltalán nem említette a kifogásközlésben megsértve a védelemhez való jogot, később mind a fennálló engedékenység iránti kérelmet, mind a kifogásközlés után benyújtott kiegészítő engedékenység iránti kérelmet csatolta az aktába. Ily módon a Bizottság i) bizonytalanságot teremtett az engedékenységgel kapcsolatban a határidő és a felperesek védelemhez való joga lényegének megsértésével a bírságok alóli mentességről szóló bizottsági közlemény 29. pontjában megállapított szabályok megszegésével, valamint ii) továbbra is végzett vizsgálatokat a kifogásközlés után, dokumentumokkal bővítve az aktát, ezáltal lényeges eljárási szabályokat sértve az eljárás felei sérelmére.

               —

               a Bizottság következetlen módon határozta meg az alumínium-fluorid földrajzi piacát kielégítő okok megállapítása nélkül, és teljesen következetlenül határozta meg a piac értékét.


title: C-481/11. P. sz. ügy: A Törvényszék (ötödik tanács) T-351/11. sz., Djédjé kontra Tanács ügyben 2011. július 13-án hozott végzése ellen Alcide Djédjé által 2011. szeptember 21-én benyújtott fellebbezés

text:
               7.1.2012

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 6/5

         A Törvényszék (ötödik tanács) T-351/11. sz., Djédjé kontra Tanács ügyben 2011. július 13-án hozott végzése ellen Alcide Djédjé által 2011. szeptember 21-én benyújtott fellebbezés
   (C-481/11. P. sz. ügy)
   2012/C 6/06
   Az eljárás nyelve: francia

      Felek

      Fellebbező: Alcide Djédjé (képviselők: L. Bourthoumieux, J. Vergès, R. Dumas és M. Ceccaldi ügyvédek)

      A másik fél az eljárásban: az Európai Unió Tanácsa

      A fellebbező kérelmei

               —

               A Bíróság nyilvánítsa Alcide Djédjé keresetét elfogadhatónak;

               —

               helyezze hatályon kívül a Törvényszék T-351/11. sz. ügyben 2011. július 13-án hozott végzését, amely megállapította a kereset elfogadhatatlanságát;

               —

               utalja vissza az ügyet a Törvényszék elé, hogy a fellebbező érvényesíthesse jogait;

               —

               az Európai Unió Tanácsát kötelezze a költségek viselésére a Bíróság eljárási szabályzatának 69. és 73. cikke alapján.

      Jogalapok és fontosabb érvek

   A fellebbezése alátámasztása érdekében a fellebbező a következő jogalapokra hivatkozik:

               —

               A háború, mint az elévülést megszakító vis maior. Azon események, amelyekkel a fellebbező 2010 novemberében Elefántcsontparton szembesült, vis maiornak minősülnek az Európai Unió Bírósága alapokmányának 45. cikke értelmében, a hadiállapot miatt, amely megszakítja a fellebbezővel szemben a Tanács által hozott aktusra vonatkozó elévülési időt.

               —

               A jelen, a háború miatti vis maior megakadályozza a fellebbezőt abban, hogy szabadon gyakorolhassa a jogorvoslathoz való jogát azon aktusokkal szemben, amelyek nyilvánvalóan sértik az alapvető jogait.

               —

               Az alapvető jogok és szabadságok magasabb rendűek, mint a jogbiztonság elve. A Törvényszék, amikor a jogbiztonság elvére hivatkozott a felperes kérelmének elfogadhatatlanná nyilvánítása végett, megsértette a bírósághoz fordulásra vonatkozó alapvető jogát és a védelemhez való jogát. A fellebbezőt következésképpen megfosztották az illetékes bíróság előtti meghallgatáshoz való jogától.

               —

               A távolságra tekintettel járó határidő és a keresetindítási határidő alkalmazhatatlansága háború esetén. A távolságra tekintettel járó határidő és a keresetindítási határidő nyílt háborúban álló államban élő címzettel szemben nem alkalmazható. Az ilyen határidők csak békeidőben és az európai kontinensen alkalmazhatóak. Márpedig a fellebbező másik kontinensen él, és ezért a Törvényszék eljárási szabályzata 102. cikkének a jelen esetre történő szigorú alkalmazása vitathatatlanul sérti az emberi jogok és alapvető szabadságok védelméről szóló európai egyezmény 6. cikkének (1) bekezdését, valamint az Európai Unió működéséről szóló szerződés 263. cikkét.

               —

               Az Európai Unió működéséről szóló szerződés 263. cikkének magasabb rendűsége. A Törvényszék eljárási szabályzata 102. cikke semmissé teszi az Európai Unió működéséről szóló szerződésben előírt bármilyen értesítési kötelezettséget, amelynek értelmében a keresetindítási határidő az intézkedés kihirdetésétől vagy a felperessel történő közlésétől, vagy akkortól számít, hogy az érdekelt tudomást szerzett az aktusról. Az eljárási szabályzat 102. cikke ugyanis elvonatkoztat a közlési kötelezettségtől, és nem veszi figyelembe azt a napot, amikor a felperes ténylegesen tudomást szerzett az aktusról, ezáltal korlátozza az EUMSZ 263. cikk betűjét és szellemét. Ennélfogva a 102. cikk veszélyezteti a Szerződés — amely magasabb rendű jogi értékkel bír, és amely kötelező az Európai Uniót alkotó intézményekre nézve — által biztosított és védett jogokat. Következésképpen, mivel a megtámadott aktusokat nem közölték a fellebbezővel, és ez sérti az Európai Unió működéséről szóló szerződés 263. cikkének ötödik bekezdését, a keresetindítási határidő csak akkortól kezdődhet, hogy a fellebbező tudomást szerzett a vele szemben hozott aktusokról.

               —

               Az alapvető jogok és szabadságok súlyos megsértése. A jogbiztonság elve, ahogyan arra a Törvényszék hivatkozott, súlyosan veszélyezteti a jogbiztonságot egészében véve, hiszen az Európai Unión kívül, háborúban álló országban élő jogalanyok olyan szankciókkal sújthatók, amelyekkel szemben nem tudják érdemben gyakorolni a jogorvoslathoz való jogukat, hiszen nem szereznek tudomást a szankcióról.

               —

               Másodlagosan a fellebbező a Tanács által vele szemben hozott aktusok megsemmisítését kéri az alapvető jogok és szabadságok megsértésének súlyos volta miatt. Mivel a megtámadott aktusok sértik a különböző nemzetközi szerződések által védett alapvető szabadságokat, a Bíróság feladata megsemmisíteni az említett aktusokat, mivel azok jogellenessége sérti a kialakult európai jogrendet, továbbá azon okból, hogy semmilyen keresetindítási határidő nem támasztható a védett alapvető jogok és szabadságok megsértésének súlyossága miatt.


title: C-57/06. P. sz. ügy: Az Európai Közösségek Elsőfokú Bíróságának (ötödik tanács) a T-145/04. sz., Elisabetta Righini kontra az Európai Közösségek Bizottsága ügyben  2005. november 15-én  hozott ítélete ellen Elisabetta Righini által  2006. február 2-án  benyújtott fellebbezés

text:
               25.3.2006

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 74/11

         Az Európai Közösségek Elsőfokú Bíróságának (ötödik tanács) a T-145/04. sz., Elisabetta Righini kontra az Európai Közösségek Bizottsága ügyben 2005. november 15-én hozott ítélete ellen Elisabetta Righini által 2006. február 2-án benyújtott fellebbezés
   (C-57/06. P. sz. ügy)
   (2006/C 74/20)
   Az eljárás nyelve: francia
   Elisabetta Righini (képviseli: Eric Boigelot ügyvéd) 2006. február 2-án fellebbezést nyújtott be az Európai Közösségek Bíróságához az Európai Közösségek Elsőfokú Bíróságának (ötödik tanács) a T-145/04. sz., Elisabetta Righini kontra az Európai Közösségek Bizottsága ügyben 2005. november 15-én hozott ítélete ellen.
   A fellebbező azt kéri, hogy a Bíróság:

               1.

               nyilvánítsa a fellebbezést elfogadhatónak és megalapozottnak, és ebből következőleg

               2.

               helyezze hatályon kívül az Európai Közösségek Elsőfokú Bíróságának a T-145/04. sz., Elisabetta Righini kontra az Európai Közösségek Bizottsága ügyben 2005. november 15-én hozott ítéletét;

               3.

               bírálja el maga az ügyet, és adjon helyt a felperes T-145/04. sz. ügyben előterjesztett eredeti keresetének, éspedig:

                           —

                           semmisítse meg a Bizottságnak a felperest szolgálatba lépésekor mind ideiglenes alkalmazottként, mind próbaidős tisztviselőként A*8/3-as (a volt A7/3-as) fokozatba besoroló határozatait, amelyeket a felperessel 2003. május 27-én és 2003. június 30-án közöltek;

                           —

                           semmisítse meg a felperes panaszát kifejezett elutasító 2004. január 21-i, 2004. január 23-án közölt határozatot, amelyeket 2003. augusztus 14-én R/485/03. szám alatt vettek nyilvántartásba;

                           —

                           mindenképpen kötelezze az alperest a költségek viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek
   A fellebbezésben a fellebbező – a Bíróság alapokmánya 58. cikkének megfelelően – a közösségi jognak az Elsőfokú Bíróság általi megsértésére, valamint a fellebbező érdekeit hátrányosan befolyásoló eljárási szabálytalanságra hivatkozik.
   A felperes a fellebbezett ítélet azon részét vitatja, amelyben az Elsőfokú Bíróság elutasította a Bíróság alapokmánya 31. cikke 2. §-ának, az 1983. évi határozatnak és az igazgatási útmutatónak a megsértésére, valamint nyilvánvaló értékelési hibára történt hivatkozását, és amely e tekintetben téves jogalkalmazást és az ügy irataiban fellelhető bizonyítékok elferdítését valósítja meg, valamint hibás és ellentmondásos indokolást tartalmaz.


title: A Bíróság ítélete (második tanács) 2005. március 17. a C-91/03. sz. Spanyol Királyság kontra az Európai Unió Tanácsa ügyben (Halászati erőforrások megőrzése és kiaknázása – 2371/2002/EK rendelet)

text:
               28.5.2005

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 132/4

      A BÍRÓSÁG ÍTÉLETE

   (második tanács)
   2005. március 17.
   a C-91/03. sz. Spanyol Királyság kontra az Európai Unió Tanácsa ügyben (1)

   (Halászati erőforrások megőrzése és kiaknázása - 2371/2002/EK rendelet)
   (2005/C 132/07)
   Az eljárás nyelve: spanyol
   A C-91/03. sz. Spanyol Királyság (meghatalmazott: N. Díaz Abad) kontra az Európai Unió Tanácsa (meghatalmazott: J. Carbery, F. Florindo Gijón és M. Balta), támogatja: az Európai Közösségek Bizottsága (meghatalmazott: T. van Rijn és S. Pardo Quintillàn), valamint a Francia Köztársaság (meghatalmazott: G. de Bergues és A. Colomb) ügyben, az EK 230. cikk alapján 2003. február 28-án benyújtott megsemmisítés iránti kereset tárgyában, a Bíróság (második tanács), tagjai C. W. A. Timmermans, a tanács elnöke, C. Gulmann, R. Schintgen, P. Kūris (előadó) és J. Klučka bírák, főtanácsnok: A. Tizzano, hivatalvezető: K. Sztranc tisztviselő, 2005. március 17-én meghozta ítéletét, amelynek rendelkező része a következő:

               1)

               A Bíróság a keresetet elutasítja.

               2)

               A Spanyol Királyság viseli saját és az Európai Unió Tanácsa felmerült költségeit.

               3)

               A Francia Köztársaság és az Európai Közösségek Bizottsága maguk viselik saját költségeiket.

      (1)  HL C 135., 2003.6.7.


title: T-283/04. sz. ügy: Az Elsőfokú Bíróság 2007. január 17-i ítélete – Georgia-Pacific kontra OHIM (Nyomott minta) ( Közösségi védjegy – Térbeli védjegy – Préselt minta – A lajstromozás elutasítása – Megkülönböztető képesség – A 40/94/EK rendelet 7. cikke (1) bekezdésének b) pontja )

text:
               10.3.2007

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 56/26

         Az Elsőfokú Bíróság 2007. január 17-i ítélete – Georgia-Pacific kontra OHIM (Nyomott minta)
   (T-283/04. sz. ügy) (1)

   („Közösségi védjegy - Térbeli védjegy - Préselt minta - A lajstromozás elutasítása - Megkülönböztető képesség - A 40/94/EK rendelet 7. cikke (1) bekezdésének b) pontja”)
   (2007/C 56/51)
   Az eljárás nyelve: francia
   Felek

      Felperes: Georgia-Pacific Sàrl (képviselő: R. Delorey ügyvéd)

      Alperes: Belső Piaci Harmonizációs Hivatal (védjegyek és formatervezési minták) (OHIM) (képviselő: A. Rassat meghatalmazott)
   Az ügy tárgya
   Az OHIM első fellebbezési tanácsának 2004. május 11-i, préselt mintából álló térbeli védjegy lajstromozását elutasító határozata (R 493-2003-1. sz. ügy) ellen benyújtott kereset.
   Az ítélet rendelkező része

               1)

               Az Elsőfokú Bíróság a keresetet elutasítja.

               2)

               Az Elsőfokú Bíróság a felperest, a Georgia-Pacific Sàrl-t kötelezi a költségek viselésére.

      (1)  HL C 262., 2004.10.23.


title: A Bíróság végzése (negyedik tanács) 2004. december 7. a C-521/03. P. sz. Internationaler Hilfsfonds eV kontra Európai Közösségek Bizottsága ügyben (Fellebbezés – A kereset elfogadhatósága – Kizárás – Az EK 230. cikk (5) bekezdése – Pusztán megerősítő jellegű határozat – Besorolás)

text:
               30.4.2005

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 106/11

      A BÍRÓSÁG VÉGZÉSE

   (negyedik tanács)
   2004. december 7.
   a C-521/03. P. sz. Internationaler Hilfsfonds eV kontra Európai Közösségek Bizottsága (1) ügyben
   (Fellebbezés - A kereset elfogadhatósága - Kizárás - Az EK 230. cikk (5) bekezdése - Pusztán megerősítő jellegű határozat - Besorolás)
   (2005/C 106/21)
   Az eljárás nyelve: angol
   A C-521/03. P. sz. ügyben, az Internationaler Hilfsfonds eV, (képviseli: H. Kaltenecker) által a Bíróság alapokmányának 56. cikke alapján 2003. december 15-én benyújtott fellebbezés tárgyában, az eljárásban ellenérdekű fél az Európai Közösségek Bizottsága (meghatalmazott: M. Wilderspin és S. Fries) a Bíróság (negyedik tanács), tagjai J. N. Cunha Rodrigues, a negyedik tanács elnökeként eljárva, N. Colneric és K. Schiemann (előadó), bírák, hivatalvezető: R. Grass, 2004. december 7-én meghozta végzését, amelynek rendelkező része a következő:

               1)

               A Bíróság a fellebbezést elutasítja.

               2)

               A Bíróság a fellebbezőt a költségek viselésére kötelezi.

      (1)  HL C 59., 2004.3.6.


title: T-474/07. sz. ügy: 2007. december 21-én benyújtott kereset – Bizottság kontra CAE Consulting

text:
               29.3.2008

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 79/28

         2007. december 21-én benyújtott kereset – Bizottság kontra CAE Consulting
   (T-474/07. sz. ügy)
   (2008/C 79/56)
   Az eljárás nyelve: francia
   Felek

      Felperes: az Európai Közösségek Bizottsága (képviselők: A.-M. Rouchaud-Joët, S. Lejeune, meghatalmazottak és O. Prost, ügyvéd)

      Alperes: CAE Consulting GmbH (Sexau, Németország)
   Kereseti kérelmek
   A felperes azt kéri az Elsőfokú Bíróságtól, hogy:

               —

               A Bizottság keresetét nyilvánítsa elfogadhatónak és megalapozottnak, valamint adjon helyt e keresetnek;

               —

               kötelezze az alperest 25 574 euró főkövetelés és az utána 2007. december 31-éig járó 10 189,31 euró késedelmi kamat megfizetésére, továbbá 2008. január 1-jétől a tartozás teljes visszafizetéséig napi 3,67 euró kamat fizetésére, amely kamatot ugyancsak 2001. május 31-étől kell számítani.

               —

               kötelezze az alperest az összes költség viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek
   A jelen keresettel a felperes azt kéri az Elsőfokú Bíróságtól, hogy kötelezze az alperest a Közösség által részére előlegként fizetett összeg visszafizetésére, miután az utóbbi nem hajtotta végre a „Neutral Archiving of EDA Data (ARCHIVE )” elnevezésű projekttel – amely a negyedik információs technológia kutatási európai stratégiai program keretébe (ESPRIT) (1994–1998) illeszkedett – kapcsolatosan az azon konzorcium által kötött EP no 26970 támogatási szerződést ( „Cost reimbursement contract” ), amelynek tagja volt.


title: T-125/13. sz. ügy: 2013. március 4-én benyújtott kereset — Olaszország kontra Bizottság

text:
               20.4.2013

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 114/44

         2013. március 4-én benyújtott kereset — Olaszország kontra Bizottság
   (T-125/13. sz. ügy)
   2013/C 114/67
   Az eljárás nyelve: olasz

      Felek

      Felperes: Olasz Köztársaság (képviselők: G. Palmieri és S. Fiorentino avvocati dello Stato)

      Alperes: Európai Bizottság

      Kérelmek

   A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:

               —

               semmisítse meg a SEA S.p.A. által a SEA Handling SpA javára végzett tőkeemelésekről szóló, 2012. december 19-i és 2012. december 20-án közölt C(2012) 9448. sz. végleges bizottsági határozatot;

               —

               a Bizottságot kötelezze a költségek viselésére.

      Jogalapok és fontosabb érvek

   A jelen ügyben a felperes állam keresete az Európai Bizottság azon határozata ellen irányul, amely megállapította, hogy a belső piaccal összeegyeztethetetlen állami támogatásnak minősülnek a Milano Malpensa és a Milano Linate repülőterek irányításával foglalkozó koncessziójogosult SEA SpA által az ugyanezeken a repülőtereken a földi kiszolgálás körébe tartozó szolgáltatások nyújtásával megbízott és általa ellenőrzött SEA Handling SpA javára életbe léptetett, alapvetően a működési veszteség fedezése céljából eszközölt többszöri tőkejuttatásból álló intézkedések.
   Keresete alátámasztása érdekében a felperes négy jogalapra hivatkozik.

               1.

               Az első, a gondos ügyintézés és a jogbiztonság elveinek megsértésére alapított jogalap

                           —

                           E tekintetben a felperes azzal érvel, hogy a megtámadott határozatot — mind az egész eljárás, és különösen az előzetes vizsgálat elhúzódása, mind pedig a Bizottság által az ugyanezen eljárás során tett megállapítások és tanúsított magatartás bizonytalansága miatt — a gondos ügyintézés és a jogbiztonság elveinek megsértésével fogadták el, aminek következtében a kedvezményezettek körében jogos bizalom alakult ki az intézkedések jogszerűségével kapcsolatban.

               2.

               A második, a lényeges eljárási szabályok, köztük a meghallgatáshoz való jog és a vizsgálati kötelezettség megsértésére alapított jogalap

                           —

                           A felperes e tekintetben azzal érvel, hogy a megtámadott határozatot a meghallgatáshoz való jog és a védelemhez való jogok megsértésével fogadták el, mivel a Bizottság ellenőrzését a hivatalos vizsgálati eljárást megindító határozat tárgyát nem képező időszakra is kiterjesztették.

               3.

               A harmadik, az EUMSZ 107. cikknek és az EUMSZ 108. cikk (3) bekezdésének megsértésére és a tényállás téves megállapítására, valamint a vitatott intézkedések hatóságoknak való felróhatóságával kapcsolatban az indokolás hiányára alapított jogalap

                           —

                           A felperes kormány szerint a megtámadott határozat tévesen állapítja meg, hogy a vitatott intézkedések felróhatók a hatóságoknak, és mindenesetre e tekintetben nem szolgál megfelelő bizonyítással és elegendő indokolással.

               4.

               A negyedik, az EUMSZ 107. cikknek és az EUMSZ 108. cikk (3) bekezdésének megsértésére és a tényállás téves megállapítására, valamint a vitatott intézkedések hatóságoknak való felróhatóságával kapcsolatban az indokolás hiányára alapított jogalap

                           —

                           A felperes e tekintetben azzal érvel, hogy a megtámadott határozat tévesen állapítja meg, hogy a SEA magatartása nem felel meg a gondos piacgazdasági szereplő kritériumának, és mindenesetre e tekintetben nem szolgál megfelelő bizonyítással és elegendő indokolással


title: C-417/06. P. sz. ügy: Az Elsőfokú Bíróságnak (negyedik tanács) a T-225/04. sz., Olasz Köztársaság kontra az Európai Közösségek Bizottsága ügyben 2006. július 13-án hozott ítélete ellen az Olasz Köztársaság által 2006. október 12-én benyújtott fellebbezés

text:
               16.12.2006

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 310/7

         Az Elsőfokú Bíróságnak (negyedik tanács) a T-225/04. sz., Olasz Köztársaság kontra az Európai Közösségek Bizottsága ügyben 2006. július 13-án hozott ítélete ellen az Olasz Köztársaság által 2006. október 12-én benyújtott fellebbezés
   (C-417/06. P. sz. ügy)
   (2006/C 310/13)
   Az eljárás nyelve: olasz
   Felek

      Fellebbező: Olasz Köztársaság (képviselők: I. M. Braguglia meghatalmazott és D. Del Gaizo, avvocato dello Stato)

      A másik fél az eljárásban: az Európai Közösségek Bizottsága
   A fellebbező kérelmei

               —

               A Bíróság helyezze hatályon kívül az Elsőfokú Bíróságnak (negyedik tanács) a T-225/04. sz. ügyben 2006. július 13-án hozott ítéletét, amelyben elutasította az Olasz Köztársaságnak a Bizottság ellen benyújtott, az 1994 és 1999 közötti időszakra vonatkozó közösségi kezdeményezések értelmében a kötelezettségvállalási előirányzatok tagállamonkénti indikatív felosztásának megállapításáról szóló, 2003. november 26-i C (2003) 3971 végleges bizottsági határozat megsemmisítésére irányuló keresetét.

               —

               Az Európai Közösségek Bíróságának 1991. június 19-i eljárási szabályzata, és ezt követő módosításai 113. cikkének értelmében adjon helyt az első fokon benyújtott kereseti kérelmeknek, és semmisítse meg a Bizottság határozatát.

               —

               Kötelezze a Bizottságot ezen, és az ezt megelőző eljárás költségeinek viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek

               1.

               a jogi alap téves megjelölése általi jogsértés, ellentmondásosság, jogszabályok téves alkalmazása, valamint az indokolási kötelezettség megsértése az Elsőfokú Bíróság előtt hivatkozott első jogalap első része tekintetében (az ítélet 70., 71., 72., 73., 75., 76. és 77. pontjai);

               2.

               elégtelen és ellentmondásos indokolás általi jogsértés az Elsőfokú Bíróság előtt hivatkozott első jogalap második része tekintetében (az ítélet 91., 92., 93., 94. és 95. pontjai);

               3.

               a jogi alap hiánya, elégtelen és ellentmondásos indokolás miatti jogsértés az Elsőfokú Bíróság előtt hivatkozott második jogalap első része tekintetében (az ítélet 110–123. pontjai);

               4.

               elégtelen és ellentmondásos indokolás általi jogsértés az Elsőfokú Bíróság előtt hivatkozott második jogalap második, harmadik és negyedik része tekintetében (az ítélet 148., 149., 151., 153., 154. és 155. pontjai).


title: T-24/17. sz. ügy: 2017. január 17-én benyújtott kereset – LA Superquimica kontra EUIPO – D-Tack (D-TACK)

text:
               20.3.2017

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 86/30

         2017. január 17-én benyújtott kereset – LA Superquimica kontra EUIPO – D-Tack (D-TACK)
   (T-24/17. sz. ügy)
   (2017/C 086/39)
   A keresetlevél nyelve: angol

      Felek

      Felperes: LA Superquimica, SA (Barcelona, Spanyolország) (képviselő: A. Canela Giménez ügyvéd)

      Alperes: az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala (EUIPO)

      A másik fél a fellebbezési tanács előtti eljárásban: D-Tack GmbH (Hüttlingen, Németország)

      Az EUIPO előtti eljárás adatai

      A vitatott védjegy bejelentője: a fellebbezési tanács előtti eljárásban részt vevő másik fél

      A vitatott védjegy:„D-TACK” európai uniós szóvédjegy – 9 650 847. sz. védjegybejelentés

      Az EUIPO előtti eljárás: felszólalási eljárás

      A megtámadott határozat: az EUIPO negyedik fellebbezési tanácsának 2016. november 15-én hozott határozata (R 1983/2015-4. sz. ügy)

      Kereseti kérelmek

   A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:

               —

               helyezze hatályon kívül az EUIPO 2016. november 15-i határozatát;

               —

               az EUIPO-t és a fenti kérelmet vitató feleket kötelezze a költségek viselésére.

      Jogalapok

               —

               A fellebbezési tanács nem vette figyelembe a 2515958., 2516679., 2542249., 2591412. és 2668711. sz. spanyol védjegyekre vonatkozó, a felperes által benyújtott Sitadex kivonatokat;

               —

               a fellebbezési tanács nem vette figyelembe a felperes által a védjegyhasználat bizonyítása érdekében benyújtott bizonyítékokat.


title: C-523/15. P. sz. ügy: A Törvényszék (hatodik tanács) T-393/10. sz., Westfälische Drahtindustrie GmbH és társai kontra Európai Bizottság ügyben 2015. július 15-én hozott ítélete ellen a Westfälische Drahtindustrie GmbH és társai által 2015. szeptember 30-án benyújtott fellebbezés

text:
               23.11.2015

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 389/21

         A Törvényszék (hatodik tanács) T-393/10. sz., Westfälische Drahtindustrie GmbH és társai kontra Európai Bizottság ügyben 2015. július 15-én hozott ítélete ellen a Westfälische Drahtindustrie GmbH és társai által 2015. szeptember 30-án benyújtott fellebbezés
   (C-523/15. P. sz. ügy)
   (2015/C 389/23)
   Az eljárás nyelve: német

      Felek

      Fellebbezők: Westfälische Drahtindustrie GmbH, Westfälische Drahtindustrie Verwaltungsgesellschaft mbH & Co. KG, Pampus Industriebeteiligungen GmbH & Co. KG (képvisdelő: C. Stadler, Rechtsanwalt)

      A másik fél az eljárásban: Európai Bizottság

      A fellebbezők kérelmei

   A fellebbezők azt kérik, hogy a Bíróság:

               1.

               a megtámadott ítéletet helyezze hatályon kívül annyiban, amennyiben az a fellebbezőket hátrányosan érinti;

               2.

               másodlagosan, a megtámadott ítéletet teljes egészében helyezze hatályon kívül, és a 2010. szeptember 30-án hozott C (2010) 6676 végleges bizottsági határozattal, valamint a 2011. április 4-én hozott C (2011) 2269 végleges bizottsági határozattal módosított, az EUMSZ 101. cikk és az EGT-Megállapodás 53. cikke alkalmazására vonatkozó eljárásban (COMP/38.344 – „előfeszített acél”-ügy) 2010. június 30-án hozott C (2010) 4387 végleges bizottsági határozat 2. cikkének 8. pontját, továbbá a Bizottság Versenyjogi Főigazgatósága főigazgatójának 2011. február 14-i levelét a fellebbezőket érintő részében semmisítse meg;
               másodlagosan, a fent hivatkozott bizottsági határozat 2. cikkének 8. pontjában a fellebbezőkkel szemben kiszabott bírságot csökkentse;

               3.

               az 1. és 2. pont szerinti kérelmekhez képest másodlagosan, az ügyet utalja vissza a Törvényszékhez;

               4.

               az elsőfokú eljárás alperesét kötelezze a jogvitában felmerült valamennyi költség viselésére.

      Jogalapok és fontosabb érvek

   A fellebbezés az Európai Unió Törvényszéke hatodik tanácsának 2015. Július 15-én hozott ítélete ellen irányul.
   A Westfälische Drahtindustrie GmbH, a Westfälische Drahtindustrie Verwaltungsgesellschaft mbH & Co. KG és a Pampus Industriebeteiligungen GmbH & Co. KG a következőkre alapítja a fellebbezését:
   Először is, a Törvényszék megsértette az EUMSZ 261. cikket és az 1/2003 rendelet (1) 31. cikkét, továbbá a hatáskör-megosztás és az intézményi egyensúly rendszerét, valamint a hatékony jogvédelem biztosításának követelményét, amennyiben nem tartotta tiszteletben a részére biztosított korlátlan felülvizsgálati jogkör kereteit, és az ügyben nem a megtámadott bizottsági határozatot vizsgálta felül, hanem önálló bírságkiszabási határozatot hozott. Ezáltal a Törvényszék a közigazgatás szerepét veszi át, a fellebbezőket pedig megfosztja attól a lehetőségtől, hogy a téves ténymegállapításokkal szemben védekezzenek, mivel a Törvényszék határozatai elleni fellebbezés jogkérdésekre korlátozódik.
   Másodszor, a megtámadott ítélet azáltal is megsérti az EUMSZ 261. cikket és az 1/2003 rendelet 31. cikkét, hogy a Törvényszék a tény- és jogkérdések megítélése szempontjából irányadó időpontot figyelmen kívül hagyja, és a korlátlan felülvizsgálati jogkörének – a fentiek szerint ráadásul téves – gyakorlása keretében a határozatának időpontjában fennálló jogi és ténybeli helyzetet, illetőleg a 2011-től 2013-ig, vagyis a megtámadott bizottsági határozat elfogadását követően bekövetkezett tényeket veszi figyelembe. A Törvényszék által „ebben az értelemben” olvasandóként hivatkozott határozatok nem támasztják alá ezt az álláspontot, az uniós bíróságok ítélkezési gyakorlatából sokkal inkább az olvasható ki, hogy további információkat egyrészt csak az érintett vállalkozás javára, másrészt pedig csak akkor lehet figyelembe venni, ha azok már a bizottsági határozat időpontjában is fennálltak.
   Harmadszor, a Törvényszék az arányosság elvének és az egyenlő bánásmód követelményének a megsértése révén megsérti a fellebbezők alapvető jogait. Amennyiben figyelmen kívül hagyja a bírságkiszabási iránymutatás 35. pontjában megállapított azon elvet, amely szerint azoknak a vállalkozásoknak, amelyek a bírság tekintetében részletfizetési kedvezményben részesültek, főszabály szerint képesnek kell lenniük 3–5 év alatt kiegyenlíteni azt, a Törvényszék a fellebbezőkkel szemben olyan aránytalan bírságot szab ki, amelyet a fellebbezők mindenképp csak rendkívül hosszú idő alatt tudnának megfizetni. Ezenkívül a Törvényszék az elemzése keretében, a bírságkiszabási iránymutatás 35. pontja kapcsán kialakított elvek alkalmazása tekintetében, valamint a tényállások összehasonlíthatósága szempontjából irányadó időpontot illetően figyelmen kívül hagyja az egyenlő bánásmód követelményét.
   Végül a Törvényszék a megtámadott ítélettel megsérti a fellebbezők hatékony jogvédelem biztosításához való alapvető jogát is, amennyiben a korlátlan felülvizsgálati jogkörének gyakorlása keretében nem foglalkozik a Bizottság által levezetett bírságszámításokkal és a felek által előadott körülményekkel. Ez nem lehet elegendő a bírságot kiszabó bizottsági határozatokkal szembeni hatékony jogvédelem keretében megkövetelt és egy semleges szerv által korlátozások nélkül lefolytatandó felülvizsgálathoz.

      (1)  A Szerződés 81. és 82. cikkében meghatározott versenyszabályok végrehajtásáról szóló, 2002. december 16-i 1/2003/EK tanácsi rendelet (HL L 1., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 8. fejezet, 2. kötet. 205. o.).


title: T-566/11. sz. ügy: 2011. október 31-én benyújtott kereset — Viejo Valle kontra OHIM — Etablissements Coquet (barázdált kávéskészlet)

text:
               4.2.2012

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 32/26

         2011. október 31-én benyújtott kereset — Viejo Valle kontra OHIM — Etablissements Coquet (barázdált kávéskészlet)
   (T-566/11. sz. ügy)
   2012/C 32/55
   A keresetlevél nyelve: spanyol

      Felek

      Felperes: Viejo Valle (L’Olleria, Spanyolország) (képviselő: I. Temiño Ceniceros ügyvéd)

      Alperes: Belső Piaci Harmonizációs Hivatal (védjegyek és formatervezési minták) (OHIM)

      A másik fél a fellebbezési tanács előtti eljárásban: Etablissements Coquet SA (Saint Léonard de Noblat, Franciaország)

      Kereseti kérelmek

   A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:

               —

               nyilvánítsa a jelen keresetet a mellékleteivel együtt elfogadhatónak;

               —

               helyezze hatályon kívül a Belső Piaci Harmonizációs Hivatal (védjegyek és formatervezési minták) harmadik fellebbezési tanácsának a 2011. július 29-én az R 1054/2010-3. sz. ügyben hozott határozatát;

               —

               az alperest kötelezze a költségek viselésére.

      Jogalapok és fontosabb érvek

      A megsemmisítés iránti kérelemmel érintett közösségi formatervezési minta: a 384.912-0001. sz. közösségi formatervezési minta, amely díszített edényt (kávéscsészét csészealjjal) ábrázol.

      A közösségi formatervezési minta jogosultja: a felperes.

      A közösségi formatervezési minta megsemmisítését kérelmező fél: Etablissements Coquet SA.

      A megsemmisítés iránti kérelem indokolása: a 6/2002/EK rendelet 25. cikke (1) bekezdése f) pontjának megsértése, mivel a közösségi formatervezési minta valamely tagállam szerzői joga alapján oltalom alatt álló mű jogosulatlan használatának minősül.

      A megsemmisítési osztály határozata: a megsemmisítési osztály a megsemmisítés iránti kérelemnek helyt adott.

      A fellebbezési tanács határozata: a fellebbezési tanács a fellebbezést elutasította.

      Jogalapok: a 6/2002/EK rendelet 25. cikke (1) bekezdése f) pontjának és a 2245/2002 rendelet 28. cikke (1) bekezdése b) pontja iii) alpontjának megsértése, mivel az alperes nem támasztotta alá megfelelő dokumentumokkal azon oltalom alatt álló művet, amelyen a megsemmisítési iránti kérelem alapul, sem pedig annak jogcímét és tárgyát.


title: C-168/11. sz. ügy: A Bundesfinanzhof (Németország) által 2011. április 6-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — Manfred Beker és Christa Beker kontra Finanzamt Heilbronn

text:
               16.7.2011

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 211/10

         A Bundesfinanzhof (Németország) által 2011. április 6-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — Manfred Beker és Christa Beker kontra Finanzamt Heilbronn
   (C-168/11. sz. ügy)
   2011/C 211/18
   Az eljárás nyelve: német

      A kérdést előterjesztő bíróság

   Bundesfinanzhof

      Az alapeljárás felei

      Felperesek: Manfred Beker és Christa Beker

      Alperes: Finanzamt Heilbronn

      Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdés

   Ellentétes-e az EK 56. cikkel az olyan tagállami szabályozás, amelynek értelmében — a kettős adóztatás elkerülésére irányuló kétoldalú egyezményekkel összhangban — azon teljes körű adókötelezettség alá tartozó adóalanyok esetében, akiknek külföldi jövedelmére a jövedelem származási helye szerinti államban a belföldi jövedelemadónak megfelelő adót vetnek ki, a külföldi adót oly módon számítják be az említett államból származó jövedelmet terhelő belföldi jövedelemadóba, hogy az adóköteles jövedelem — a külföldi jövedelmet is ideértve — adóztatása során megállapított belföldi jövedelemadót e külföldi jövedelemnek a jövedelmek összegéhez viszonyított arányában osztják fel, figyelmen kívül hagyva ezáltal a különleges és rendkívüli kiadásokat mint a magánélethez, valamint a személyes és családi körülményekhez kapcsolódó költségeket?


title: T-290/12. sz. ügy: 2012. június 29-én benyújtott kereset — Lengyelország kontra Bizottság

text:
               18.8.2012

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 250/18

         2012. június 29-én benyújtott kereset — Lengyelország kontra Bizottság
   (T-290/12. sz. ügy)
   2012/C 250/34
   Az eljárás nyelve: lengyel

      Felek

      Felperes: Lengyel Köztársaság (képviselők: B. Majczyna és M. Szpunar)

      Alperes: Európai Bizottság

      Kérelmek

   A felperesek azt kérik, hogy a Törvényszék:

               —

               Semmisítse meg az 1234/2007/EK tanácsi rendeletnek a gyümölcs- és zöldség-, valamint a feldolgozottgyümölcs- és feldolgozottzöldség-ágazatra alkalmazandó részletes szabályainak a megállapításáról szóló 543/2011/EU végrehajtási rendelet módosításáról szóló, 2012. április 4-i 302/2012/EU bizottság végrehajtási rendelet (HL L 99., 21. o.) 1. cikke 1–4. pontját, 4., 6., 12. és 13. cikkét, I. és II. mellékletét, valamint a 3.cikkel összefüggésben értelmezett 2. cikkének (1)–(3) bekezdését;

               —

               az Európai Bizottságot kötelezze a költségek viselésére.

      Jogalapok és fontosabb érvek

   Keresetük alátámasztása érdekében a felperesek négy jogalapra hivatkoznak.

               1.

               Az első jogalap

                           —

                           a jogbiztonság és a bizalomvédelem elvének megsértése

               2.

               A második jogalap

                           —

                           az arányosság elvének megsértése

               3.

               A harmadik jogalap

                           —

                           az EUMSZ 296. cikk megsértése a megtámadott rendelkezések elégtelen indokolása okán

               4.

               A negyedik jogalap

                           —

                           a szolidaritás elvének és a jóhiszemű együttműködés elvének megsértése


title: C-384/10. sz. ügy: A Hof van Cassatie van België (Belgium) által 2010. július 29-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — Jan Voogsgeerd kontra Navimer SA

text:
               20.11.2010

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 317/14

         A Hof van Cassatie van België (Belgium) által 2010. július 29-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — Jan Voogsgeerd kontra Navimer SA
   (C-384/10. sz. ügy)
   ()
   2010/C 317/26
   Az eljárás nyelve: holland

      A kérdést előterjesztő bíróság

   Hof van Cassatie van België

      Az alapeljárás felei

      Felperes: Jan Voogsgeerd

      Alperes: Navimer SA

      Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

               1.

               Azt az országot kell-e érteni az azon telephely szerinti országon, ahol a munkavállalót a szerződéses kötelmi viszonyokra alkalmazandó jogról szóló, 1980. június 19-én Rómában aláírásra megnyitott egyezmény (1) 6. cikke (2) bekezdésének b) pontja értelmében alkalmazták, amelyben a munkáltatónak a munkavállalót a munkaszerződés alapján alkalmazó telephelye található, vagy azt, amelyben a munkáltatónak a munkavállalót ténylegesen foglalkoztató telephelye található, még ha a munkavállaló a munkáját rendszerint nem is egy és ugyanazon országban végzi?

               2.

               Az első kérdés értelmében vett tényleges foglalkoztatás helyének tekintendő-e az a hely, ahol a munkáját rendszerint nem egy és ugyanazon országban végző munkavállaló jelentkezni köteles, és ahol a tevékenysége elvégzéséhez kapcsolódó útmutatásokat és utasításokat megkapja?

               3.

               Meg kell-e felelnie a munkáltató azon telephelyének, ahol a munkavállalót az első kérdés értelmében véve ténylegesen foglalkoztatják, bizonyos alaki követelményeknek — például önálló jogi személyiséggel kell-e rendelkeznie —, vagy e tekintetben elegendő a tényleges telephely léte?

               4.

               Akkor is a harmadik kérdés értelmében vett telephelynek tekinthető-e a munkáltató társasággal kapcsolatban álló másik társaság telephelye, ha az utasítási jogot e másik társaságra nem ruházták át?

      (1)  HL 1980.L 266., 1. o.


title: C-415/13. P. sz. ügy: A Bíróság elnökének 2014. május 22-i végzése – Fabryka Łożysk Tocznych-Kraśnik S.A. kontra Belső Piaci Harmonizációs Hivatal (védjegyek és formatervezési minták) (OHIM), Impexmetal S.A.

text:
               11.8.2014

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 261/19

         A Bíróság elnökének 2014. május 22-i végzése – Fabryka Łożysk Tocznych-Kraśnik S.A. kontra Belső Piaci Harmonizációs Hivatal (védjegyek és formatervezési minták) (OHIM), Impexmetal S.A.
   (C-415/13. P. sz. ügy) (1)

   2014/C 261/32
   Az eljárás nyelve: lengyel
   A Bíróság elnöke elrendelte az ügy törlését.

      (1)  HL C 274., 2013.9.21.


title: C-573/14. sz. ügy: A Conseil d'État (Belgium) által 2014. december 11-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Commissaire général aux réfugiés et aux apatrides kontra Mostafa Lounani

text:
               9.2.2015

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 46/36

         A Conseil d'État (Belgium) által 2014. december 11-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Commissaire général aux réfugiés et aux apatrides kontra Mostafa Lounani
   (C-573/14. sz. ügy)
   (2015/C 046/43)
   Az eljárás nyelve: francia

      A kérdést előterjesztő bíróság

   Conseil d'État

      Az alapeljárás felei

      Fellebbező: Commissaire général aux réfugiés et aux apatrides

      Ellenérdekű fél: Mostafa Lounani

      Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

               1)

               Úgy kell-e értelmezni a harmadik országok állampolgárainak, illetve a hontalan személyeknek menekültként vagy a más okból nemzetközi védelemre jogosultként való elismerésének feltételeiről [helyesen: feltételeire] és az e státuszok tartalmára vonatkozó minimumszabályokról szóló, 2004. április 29-i 2004/83/EK tanácsi irányelv (1) 12. cikke (2) bekezdésének c) pontját, hogy az az abban szereplő kizárási kikötés alkalmazása érdekében szükségképpen megköveteli, hogy a menedékkérőt a belga jogba a loi du 19 décembre 2003 relative aux infractions terroristes (a terrorista bűncselekményekről szóló, 2003. december 19-i törvény) által átültetett, a terrorizmus elleni küzdelemről szóló, 2002. június 13-i 2002/475/IB tanácsi kerethatározat (2) 1. cikkének (1) bekezdésében foglalt terrorista bűncselekmények valamelyikéért ítéljék el?

               2)

               Nemleges válasz esetén a megtámadott, a Conseil du contentieux des étrangers által 2013. február 12-én hozott 96.933. sz. ítélet 5.9.2. pontjában hivatkozottakhoz hasonló, a tribunal correctionnel de Bruxelles 2006. február 16-i ítéletében az ellenérdekű félnek felrótt tények, amelyek miatt terrorista szervezetben való részvétel miatt elítélték, az 2004/83/EK irányelv 12. cikke (2) bekezdése c) pontjának értelmében az Egyesült Nemzetek céljaival és alapelveivel ellentétes cselekményeknek minősíthetők?

               3)

               Egy nemzetközi védelmet kérő személy terrorista szervezetben való részvétele miatti kizárásának vizsgálata során a terrorista szervezet irányító tagjaként való elítélés – annak megállapítása mellett, hogy a nemzetközi védelmet kérő személy nem követett el és nem is kísérelt meg elkövetni terrorista cselekményt, valamint ezzel nem is fenyegetőzött – elegendő-e ahhoz, hogy meg lehessen állapítani, hogy fennáll a 2004/83/EK irányelv 12. cikkének (3) bekezdése értelmében vett, a kérelmezőnek felróható részvétel vagy felbujtás, vagy egyedileg meg kell vizsgálni az ügy tényállását, és bizonyítani kell a terrorizmus elleni küzdelemről szóló, 2002. június 13-i 2002/475/IB tanácsi kerethatározat 1. cikkének (1) bekezdésében meghatározott terrorista bűncselekmény elkövetésében való részvételt, illetve terrorista bűncselekményre való felbujtást?

               4)

               Egy nemzetközi védelmet kérő személy terrorista szervezetben való részvétele, adott esetben irányítóként való részvétele miatti kizárásának vizsgálata során a 2004/83/EK irányelv 12. cikkének (3) bekezdése értelmében vett részvételnek vagy felbujtásnak a terrorizmus elleni küzdelemről szóló, 2002. június 13-i 2002/475/IB tanácsi kerethatározat 1. cikkének (1) bekezdésében meghatározott terrorista bűncselekmény elkövetésére kell vonatkoznia, vagy az vonatkozhat az említett kerethatározat 2. cikkében hivatkozott terrorista csoportban való részvételre is?

               5)

               A terrorizmus területén a nemzetközi védelemnek a 2004/83/EK irányelv 12. cikke (2) bekezdésének c) pontjában meghatározott kizárása lehetséges akkor is, ha nem került sor a terrorizmus elleni küzdelemről szóló, 2002. június 13-i 2002/475/IB tanácsi kerethatározat 1. cikkében meghatározott különlegesen kegyetlen erőszakos cselekmény elkövetésére, arra való felbujtásra vagy abban való részvételre?

      (1)  HL L 304., 12. o.; magyar nyelvű különkiadás 19. fejezet, 7. kötet, 96. o.

      (2)  HL L 164., 3. o.; magyar nyelvű különkiadás 19. fejezet, 6. kötet, 18. o.


title: T-75/12. sz. ügy: 2012. február 16-án benyújtott kereset — Nu Air Polska kontra Bizottság

text:
               21.4.2012

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 118/28

         2012. február 16-án benyújtott kereset — Nu Air Polska kontra Bizottság
   (T-75/12. sz. ügy)
   2012/C 118/48
   Az eljárás nyelve: angol

      Felek

      Felperes: Nu Air Polska sp. z o.o. (Varsó, Lengyelország) (képviselő: R. MacLean solicitor)

      Alperes: Európai Bizottság

      Kérelmek

   A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:

               —

               nyilvánítsa elfogadhatónak a keresetet;

               —

               részlegesen semmisítse meg a 2011. december 6-án hozott C(2011) 8826, C(2011) 8803 és C(2011) 8801 bizottsági határozatok 1. cikkét abban a részében, amelyben e határozatok úgy rendelkeznek, hogy csak részben kell visszatéríteni a felperes által megfizetett dömpingellenes vámokat, és a dömpingellenes vámok visszatérítéséből jogsértő módon vissza kell tartani a felperesnek jogszerűen járó további összegeket;

               —

               rendelje el, hogy a megtámadott határozatok addig maradjanak hatályban, ameddig az Európai Bizottság olyan intézkedéseket nem hoz, amelyek a Törvényszék ítéletében foglaltaknak való megfeleléshez szükségesek;

               —

               az alperest kötelezze az eljárási költségek viselésére.

      Jogalapok és fontosabb érvek

   Keresete alátámasztása érdekében a felperes négy jogalapra hivatkozik.

               1.

               Az első jogalap azon alapul, hogy az alperes nyilvánvaló értékelési hibát követett el azáltal, hogy a független európai uniós importőr megfelelő és ésszerű haszonkulcsát alkalmazta, így nem határozott meg megbízható exportárat, amikor a dömpingellenes vámok tekintetében a visszatérítés pontos összegét kiszámolta, ami az 1225/2009/EK tanácsi rendelet (1) 2. cikke (9) bekezdésének és 18. cikke (3) bekezdésének megsértését eredményezte.

               2.

               A második jogalap azon alapul, hogy az alperes nyilvánvaló értékelési hibát követett el azáltal, hogy költségként vonta le a dömpingellenes vámokat az exportár kiszámítása során, ezáltal pedig nem állapított meg megbízható dömpingkülönbözetet a dömpingellenes vámokat érintő visszatérítés pontos összegének kiszámítása céljából, így megsértette az 1225/2009/EK tanácsi rendelet 2. cikkének (9) és (11) bekezdését, valamint 11. cikkének (10) bekezdését.

               3.

               A harmadik jogalap azon alapul, hogy az alperes nem tájékoztatta a felperest azokról a követelményekről, amelyek teljesítése szükséges ahhoz, hogy gyorsan és adekvát módon megfeleljen az 1225/2009/EK tanácsi rendelet 11. cikke (10) bekezdésének, ezzel pedig megsértette az uniós jog általános szabályai által szentesített védelemhez való jogot, valamint a gondos ügyintézés elvét is, amelyet az uniós jog általános szabályaiban, valamint az Európai Unió Alapjogi Chartájának 41. cikkében is megfogalmaztak.

      (1)  Az Európai Közösségben tagsággal nem rendelkező országokból érkező dömpingelt behozatallal szembeni védelemről szóló, 2009. november 30-i 1225/2009/EK tanácsi rendelet (HL L 343., 51. o.).


title: C-408/12. P. sz. ügy: A Bíróság (második tanács) 2014. szeptember 4-i ítélete – YKK Corp., YKK Holding Europe BV, YKK Stocko Fasteners GmbH kontra Európai Bizottság (Fellebbezés – Kartellek – Cipzárak és egyéb zárak, valamint tűzőgépek piacai – Egymást követő felelősségviselés – A bírság jogszabályi felső határa – Az 1/2003 rendelet 23. cikkének (2) bekezdése – A „vállalkozás” fogalma – Személyes felelősség – Az arányosság elve – Elrettentési szorzó)

text:
               10.11.2014

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 395/5

      A Bíróság (második tanács) 2014. szeptember 4-i ítélete – YKK Corp., YKK Holding Europe BV, YKK Stocko Fasteners GmbH kontra Európai Bizottság
      (C-408/12. P. sz. ügy) (1)

      ((Fellebbezés - Kartellek - Cipzárak és egyéb zárak, valamint tűzőgépek piacai - Egymást követő felelősségviselés - A bírság jogszabályi felső határa - Az 1/2003 rendelet 23. cikkének (2) bekezdése - A „vállalkozás” fogalma - Személyes felelősség - Az arányosság elve - Elrettentési szorzó))
      (2014/C 395/05)
      Az eljárás nyelve: angol

         Felek

         Fellebbezők: YKK Corp., YKK Holding Europe BV, YKK Stocko Fasteners GmbH (képviselők: D. Arts, W. Devroe, E. Winter és F. Miotto ügyvédek)

         A másik fél az eljárásban: Európai Bizottság (képviselők: A. Bouquet és R. Sauer meghatalmazottak)

         Rendelkező rész

                  1)

                  A Bíróság az Európai Unió Törvényszékének az YKK és társai kontra Bizottság ügyben (EU:T:2012:322) hozott ítéletét abban a részében hatályon kívül helyezi, amely a fém és műanyag zárak és a tűzőgépek piacán a Bázel–Wuppertal és Amszterdam körök keretében folytatott együttműködéssel összefüggésben – a jogsértés azon időszakát illetően, amely tekintetében az YKK Stocko Fasteners GmbH-t tartották kizárólagosan felelősnek – a bírság maximális összegének meghatározása céljából az YKK-csoportnak a Bizottság [EK 81.] cikk alkalmazására vonatkozó eljárásban (COMP/39.168 „PO/fém és műanyag rövidárucikkek: zárak”-ügy) 2007. szeptember 19-én hozott C(2007) 4257 végleges határozat elfogadását megelőző évbeli forgalma alapján kiszámított 10 %-os felső határ alkalmazására vonatkozik.

                  2)

                  A Bíróság a fellebbezést ezt meghaladó részében elutasítja.

                  3)

                  A Bíróság megsemmisíti az említett C(2007) 4257 végleges határozat 2. cikke (2) bekezdésének azon bírság kiszámítására vonatkozó részét, amely tekintetében az YKK Stocko Fasteners GmbH-t tartották kizárólag felelősnek a Bázel–Wuppertal és Amszterdam körök keretében folytatott együttműködéssel összefüggésben.

                  4)

                  A Bíróság 2 792 800 euróban határozza meg a Bázel–Wuppertal és Amszterdam körök keretében folytatott együttműködéssel összefüggésben az azon jogsértés tekintetében kiszabott bírságot, amely jogsértés esetében az YKK Stocko Fasteners GmbH kizárólagos felelősségét állapították meg.

                  5)

                  Az YKK Corporation, az YKK Holding Europe BV és az YKK Stocko Fasteners GmbH viselik saját költségeiket, valamint kötelezi őket a Bíróság az Európai Bizottságnál mind az elsőfokú eljárással, mind pedig a fellebbezési eljárással összefüggésben felmerült költségek háromnegyedének viselésére.

                  6)

                  Az Európai Bizottság maga viseli mind az elsőfokú eljárással, mind pedig a fellebbezési eljárással összefüggésben felmerült saját költségei egynegyedét.

         (1)  HL C 343., 2012.11.10.


title: C-80/10. sz. ügy: A Bíróság elnökének 2010. november 12-i végzése — Európai Bizottság kontra Görög Köztársaság

text:
               19.3.2011

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 89/13

         A Bíróság elnökének 2010. november 12-i végzése — Európai Bizottság kontra Görög Köztársaság
   (C-80/10. sz. ügy) (1)

   2011/C 89/25
   Az eljárás nyelve: görög
   A Bíróság elnöke elrendelte az ügy törlését.

      (1)  HL C 100., 2010.4.17.


title: T-52/03. sz. ügy: Az Elsőfokú Bíróság 2008. július 8-i ítélete – Knauf Gips kontra Bizottság (Verseny – Kartellek – Gipszelemek piaca – Az EK 81. cikk megsértését megállapító határozat – Egységes és folyamatos jogsértés – Visszaesés – Bírság – Bírságkiszabási iránymutatás – Engedékenységi közlemény)

text:
               15.8.2008

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 209/40

         Az Elsőfokú Bíróság 2008. július 8-i ítélete – Knauf Gips kontra Bizottság
   (T-52/03. sz. ügy) (1)

   (Verseny - Kartellek - Gipszelemek piaca - Az EK 81. cikk megsértését megállapító határozat - Egységes és folyamatos jogsértés - Visszaesés - Bírság - Bírságkiszabási iránymutatás - Engedékenységi közlemény)
   (2008/C 209/68)
   Az eljárás nyelve: német
   Felek

      Felperes: Knauf Gips KG, korábban: Gebrüder Knauf Westdeutsche Gipswerke KG (Iphofen, Németország) (képviselők: kezdetben: M. Klusmann és F. Wiemer, később M. Klusmann, ügyvédek)

      Alperes: az Európai Közösségek Bizottsága (képviselők: kezdetben: F. Castillo de la Torre és S. Rating, később: F. Castillo de la Torre és R. Sauer, meghatalmazottak)
   Az ügy tárgya
   A BPB plc, a Gebrüder Knauf Westdeutsche Gipswerke KG, Société Lafarge SA és a Gyproc Benelux NV vállalatokkal szemben az [EK 81. cikk] alkalmazására vonatkozó eljárásban (COMP/E-1/37.152 gipszlemezek-ügy) 2002. november 27-én hozott bizottsági határozat (HL 2005. L 166., 8. o.) részleges megsemmisítése, illetve másodlagosan a felperessel szemben kiszabott bírság törlése vagy csökkentése iránti kérelem.
   Az ítélet rendelkező része

               1)

               Az Elsőfokú Bíróság a keresetet elutasítja.

               2)

               Az Elsőfokú Bíróság a Knaufot kötelezi a költségek viselésére.

      (1)  HL C 101., 2003.5.24.


title: T-304/08. sz. ügy: 2008. augusztus 5-én benyújtott kereset – Smurfit Kappa Group kontra az Európai Közösségek Bizottsága

text:
               25.10.2008

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 272/30

         2008. augusztus 5-én benyújtott kereset – Smurfit Kappa Group kontra az Európai Közösségek Bizottsága
   (T-304/08. sz. ügy)
   (2008/C 272/57)
   Az eljárás nyelve: angol
   Felek

      Felperes: Smurfit Kappa Group plc (Dublin, Írország) (képviselők: T. Ottervanger és E. Henny, ügyvédek)

      Alperes: az Európai Közösségek Bizottsága
   Kereseti kérelmek
   A felperes azt kéri, hogy az Elsőfokú Bíróság

               —

               semmisítse meg a bizottsági határozatot az EK 230. cikk alapján;

               —

               kötelezze a Bizottságot az eljárás felperesnél felmerült költségeinek viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek
   A felperes a keresete az EK 230. cikk értelmében a 2008. április 2-i N 582/2007 (Propapier PM2 GmbH & Co. KG-LIP számára nyújtott támogatás ügy), C(2008)1107. sz. bizottsági határozat megsemmisítésére irányul, amellyel a Bizottság jóváhagyta a Németország által bejelentett, a Propapier PM2 GmbH & Co. KG számára nyújtandó támogatást.
   A felperes írországi székhelyű nemzetközi csomagolással foglalkozó vállalat informális panaszt tett a Bizottságnál a németországi Brandenburg-Nordost régióban elvégzendő beruházáshoz nyújtandó jelentős mértékű támogatást illetően, amely beruházás tárgya az Európai Unió felperes szerint legnagyobb papírgyárának felépítése. A felperes azt állítja, hogy jóllehet világosan látszott, hogy a támogatásban részesülő beruházásnak komoly és aránytalan kihatási lennének reá és az ágazat egészére nézve, a Bizottság úgy ítélte meg, hogy nem volt szükség hivatalos vizsgálatra, ugyanis a regionális támogatás nem érte el a 2007–2013 közötti időszakra vonatkozó nemzeti regionális támogatásokról szóló iránymutatás (1) (a továbbiakban: a regionális támogatásokról szóló iránymutatás) 68. pontjánk a) és b) pontjában rögzített piaci részesedési és termelőkapacitás-növekedési küszöbértékeket, és ennek megfelelően a támogatást az EK-Szerződéssel összeegyeztethetőnek nyilvánította.
   A felperes – amely a támogatás kedvezményezettjének közvetlen versenytársa – a következő indokok alapján támadja a Bizottságnak az EK 88. cikk (2) bekezdése szerinti hivatalos eljárás megindításának mellőzéséről szóló határozatát:
   Először is, a felperes szerint a Bizottságnak meg kellett volna indítania az EK 88. cikk (2) bekezdése szerinti és a 659/1999/EK tanácsi rendelet (2) 4. cikkének (4) bekezdése szerinti hivatalos eljárást, és alaposabban meg kellett volna vizsgálnia a támogatást a piacot jellemző szerkezeti nehézségekkel kapcsolatos kétségek fényében és megfelelő piacértékelést alapul véve. A felperes azt állítja, hogy a Bizottság tévesen szorítkozott a regionális támogatásokról szóló iránymutatás 68. pontjában szereplő küszöbértékek merev alkalmazására, és nyilvánvaló mérlegelési hibát követett el a termelőkapacitás növekedésének kiszámításakor.
   Másodszor a felperes arra hivatkozik, hogy a Bizottság megsértette az EK 87. cikkének (3) bekezdését és regionális támogatásokról szóló iránymutatást, amennyiben a megtámadott határozat (i) nem tartalmaz semmilyen, a tagállamok közötti kereskedelemre gyakorolt hátrányos hatást illető elemzést, és (ii) hibásan értelmezi a regionális támogatásokról szóló iránymutatást. Erre alapozva azt állítja, hogy ahelyett, hogy összevetette volna a régióra nézve származó előnyöket a jelentős összegű támogatás által az egész ágazatra gyakorolt kihatásokkal, a Bizottság pusztán a termelőkapacitás növekedése 5 %-os küszöbértékének betartását vizsgálta meg, anélkül, hogy közgazdaságtani elemzést végzett volna el. A felperes szerint ezenkívül a regionális támogatásokról szóló iránymutatás 68. pontjában szereplő teszt alkalmazása ellentétben áll az EK-Szerződéssel, ugyanis az említett rendelkezés nem kötelezi a Bizottságot arra, hogy automatikusan jóváhagyjon minden olyan támogatást, amely az ott szereplő küszöbérték alá esik.
   Harmadszor, a felperes szerint a megtámadott határozat hibás, mert ténybeli tévedéseket és nyilvánvaló mérlegelési hibákat tartalmaz a piac-meghatározást és a termelőkapacitás-növekedést illetően.
   Negyedszer, a felperes azt állítja, hogy a Bizottság megsértette az EK 87. cikk (3) bekezdését és a regionális támogatásokról szóló iránymutatást, amennyiben a megtámadott határozat nyilvánvaló mérlegelési hibát tartalmaz a támogatás minősítését illetően.
   Ötödször, a megtámadott határozat azért is hibás, mert jogi tévedést tartalmaz, amennyiben a Bizottság úgy ítéli meg, hogy Németország 2007-2013-as regionális támogatási térképe összeegyeztethető az EK-Szerződéssel, amelynek értelmében Brandenburg-Nordost régió jogosult állami támogatásra a 2007-2013-as időszak egészére nézve az EK 87. cikkének (3) bekezdése a) alpontjában foglalt kivétel alapján. Ezen túlmenően a megtámadott határozat azért is hibás, mert nem veszi figyelembe az ugyanazon projektre vonatkozó többi támogatást.
   Végül a felperes azt állítja, hogy a Bizottság megsértette indoklási kötelezettségét az előzetes vizsgálat vonatkozásában.

      (1)  HL C 54., 13. o.

      (2)  Az EK-Szerződés 93. cikkének alkalmazására vonatkozó részletes szabályok megállapításáról szóló, 1999. március 22-i 659/1999/EK tanácsi rendelet (HL L 83., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 8. fejezet, 1. kötet, 339. o.).


title: T-64/15. sz. ügy: A Törvényszék 2015. december 15-i ítélete – Shoe Branding Europe kontra OHIM (Nadrágon látható párhuzamos csíkok) („Közösségi védjegy — Nadrágon látható két párhuzamos csíkból álló közösségi védjegy bejelentése — Feltétlen kizáró ok — Megkülönböztető képesség hiánya — A 207/2009/EK rendelet 7. cikke (1) bekezdésének b) pontja”)

text:
               8.2.2016

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 48/49

         A Törvényszék 2015. december 15-i ítélete – Shoe Branding Europe kontra OHIM (Nadrágon látható párhuzamos csíkok)
   (T-64/15. sz. ügy) (1)

   ((„Közösségi védjegy - Nadrágon látható két párhuzamos csíkból álló közösségi védjegy bejelentése - Feltétlen kizáró ok - Megkülönböztető képesség hiánya - A 207/2009/EK rendelet 7. cikke (1) bekezdésének b) pontja”))
   (2016/C 048/56)
   Az eljárás nyelve: angol

      Felek

      Felperes: Shoe Branding Europe BVBA (Oudenaarde, Belgium) (képviselő: J. Løje, ügyvéd)

      Alperes: Belső Piaci Harmonizációs Hivatal (védjegyek és formatervezési minták) (OHIM) (képviselők: kezdetben P. Geroulakos, később D. Gája, meghatalmazottak)

      Az ügy tárgya

   Az OHIM ötödik fellebbezési tanácsának egy nadrágon látható két párhuzamos csíkból álló megjelölés közösségi védjegyként történő lajstromozása iránti kérelemmel kapcsolatban 2014. december 3-án hozott határozata (R 2563/2013-5. sz. ügy) ellen benyújtott kereset.

      Az ítélet rendelkező része

               1)

               A Törvényszék a keresetet elutasítja.

               2)

               A Törvényszék a Shoe Branding Europe BVBA-t kötelezi a költségek viselésére.

      (1)  HL C 107., 2015.3.30.


title: C-668/13. sz. ügy: A Bíróság (kilencedik tanács) 2015. április 22-i végzése (a Curtea de Apel Suceava [Románia] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Casa Judeţeană de Pensii Botoşani kontra Evangeli Paraskevopoulou (Előzetes döntéshozatal iránti kérelem — A Bíróság eljárási szabályzatának 99. cikke — Előzetes döntéshozatalra előterjesztett, azonos kérdés — Migráns munkavállalók szociális biztonsága — 1408/71/EGK rendelet — 7. cikk, (2) bekezdés, c) pont — A tagállamok között létrejött szociális biztonsági egyezmények alkalmazhatósága — Valamely tagállam állampolgárságával rendelkező, hazatelepülő menekült — Másik tagállam területén szerzett szolgálati idő — Öregségi ellátás megállapítása iránti kérelem — Megtagadás)

text:
               29.6.2015

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 213/12

         A Bíróság (kilencedik tanács) 2015. április 22-i végzése (a Curtea de Apel Suceava [Románia] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Casa Judeţeană de Pensii Botoşani kontra Evangeli Paraskevopoulou
   (C-668/13. sz. ügy) (1)

   ((Előzetes döntéshozatal iránti kérelem - A Bíróság eljárási szabályzatának 99. cikke - Előzetes döntéshozatalra előterjesztett, azonos kérdés - Migráns munkavállalók szociális biztonsága - 1408/71/EGK rendelet - 7. cikk, (2) bekezdés, c) pont - A tagállamok között létrejött szociális biztonsági egyezmények alkalmazhatósága - Valamely tagállam állampolgárságával rendelkező, hazatelepülő menekült - Másik tagállam területén szerzett szolgálati idő - Öregségi ellátás megállapítása iránti kérelem - Megtagadás))
   (2015/C 213/17)
   Az eljárás nyelve: román

      A kérdést előterjesztő bíróság

   Curtea de Apel Suceava

      Az alapeljárás felei

      Felperes: Casa Judeţeană de Pensii Botoşani

      Alperes: Evangeli Paraskevopoulou

      Rendelkező rész

   Az 1996. december 2-i 118/97/EK tanácsi rendelettel módosított és naprakésszé tett, valamint a 2006. december 18-i 1992/2006/EK európai parlamenti és tanácsi rendelettel módosított, a szociális biztonsági rendszereknek a Közösségen belül mozgó munkavállalókra, önálló vállalkozókra és családtagjaikra történő alkalmazásáról szóló, 1971. június 14-i 1408/71/EGK tanácsi rendelet 7. cikke (2) bekezdésének c) pontját úgy kell értelmezni, hogy egy olyan kétoldalú megállapodás, amely az egyik részes államnak a másik részes állam területén politikai menekült jogállást szerzett állampolgárai részére nyújtott társadalombiztosítási ellátásokra vonatkozik, és amelyet akkor kötöttek, amikor az egyik részes állam még nem volt az Európai Unió tagja, továbbá amely nem szerepel e rendelet III. mellékletében, már nem alkalmazható a származási államukba a kétoldalú megállapodás megkötése és az említett rendelet hatálybalépése előtt hazatelepült politikai menekültek helyzetére.

      (1)  HL C 85., 2014.3.22.


title: F-3/07. sz. ügy: A Közszolgálati Törvényszék 2007. december 5-i végzése – Moschonaki kontra Fondation européenne pour l'amélioration du travail (FEACVT)

text:
               26.1.2008

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 22/58

         A Közszolgálati Törvényszék 2007. december 5-i végzése – Moschonaki kontra Fondation européenne pour l'amélioration du travail (FEACVT)
   (F-3/07. sz. ügy) (1)

   (2008/C 22/112)

      Az eljárás nyelve: francia

   Az első tanács elnöke – az egyezségre tekintettel – elrendelte az ügy törlését.

      (1)  HL C 56., 2007.3.10., 43. o.