title: T-357/12. sz. ügy: 2012. augusztus 7-én benyújtott kereset — Sachi Premium-Outdoor Furniture kontra OHIM — Gandia Basco (Karosszékek)

text:
               13.10.2012

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 311/13

         2012. augusztus 7-én benyújtott kereset — Sachi Premium-Outdoor Furniture kontra OHIM — Gandia Basco (Karosszékek)
   (T-357/12. sz. ügy)
   2012/C 311/17
   A keresetlevél nyelve: angol

      Felek

      Felperes: Sachi Premium — Outdoor Furniture, Lda (Estarreja, Portugália) (képviselő: M. Oehen Mendes,ügyvéd)

      Alperes: Belső Piaci Harmonizációs Hivatal (védjegyek és formatervezési minták) (OHIM)

      A másik fél a fellebbezési tanács előtti eljárásban: Gandia Blasco, SA (Valencia, Spanyolország)

      Kereseti kérelmek

   A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:

               —

               helyezze hatályon kívül a Belső Piaci Harmonizációs Hivatal (védjegyek és formatervezési minták) (OHIM) harmadik fellebbezési tanácsának az R 969/2011-3. sz. ügyben 2012. április 27-én hozott határozatát;

               —

               törölje az 1512633-0003. számú, vitatott közösségi formatervezési mintát;

               —

               az alperest kötelezze a költségek viselésére.

      Jogalapok és fontosabb érvek

      A megsemmisítési kérelemmel érintett közösségi formatervezési minta:„karosszékekre és pihenőágyakra” vonatkozó formatervezési minta — 1512633-0003. számon lajstromozott közösségi formatervezési minta.

      A közösségi formatervezésiminta-oltalom jogosultja: a felperes.

      A közösségi formatervezésiminta-oltalom megsemmisítését kérelmező fél: a fellebbezési tanács előtti eljárásban részt vevő másik fél.

      A megsemmisítési kérelem indokolása: A fellebbezési tanács előtti eljárásban részt vevő másik fél a közösségi formatervezésiminta-oltalom megsemmisítését kérte a 6/2002 tanácsi rendelet 4-9. cikke alapján; „karosszékekre” vonatkozó 52113-0003. számú közösségi formatervezésiminta-oltalom.

      A megsemmisítési osztály határozata: a megsemmisítési osztály elutasította a megsemmisítési kérelmet.

      A fellebbezési tanács határozata: a fellebbezési tanács a vitatott határozatot hatályon kívül helyezte és a vitatott közösségi formatervezésiminta-oltalmat megsemmisítette.

      Jogalapok: A 6/2002 tanácsi rendelet 5-7. cikkének megsértése.


title: F-46/08. sz. ügy: 2008. május 6-án benyújtott kereset – Thoss kontra Számvevőszék

text:
               5.7.2008

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 171/51

         2008. május 6-án benyújtott kereset – Thoss kontra Számvevőszék
   (F-46/08. sz. ügy)
   (2008/C 171/103)
   Az eljárás nyelve: francia
   Felek

      Felperes: Nicole Thoss (Dommeldange, Luxemburgi Nagyhercegség) (képviselő: P. Goergen ügyvéd)

      Alperes: Európai Számvevőszék
   A jogvita tárgya és leírása
   A Számvevőszék 2006. március 20-i, a felperes házastársának elhalálozását követően a felperes részére özvegyi nyugdíj folyósítását megtagadó határozatának megsemmisítése.
   Kereseti kérelmek

               —

               A Közszolgálati Törvényszék semmisítse meg az Európai Számvevőszék 2006. március 20-i, a felperes részére a 2290/77 rendelet 16. cikkének (1) bekezdésében előírt özvegyi nyugdíj folyósítását megtagadó határozatát, valamint az ennek alapján meghozott 2006. szeptember 28-i határozatot;

               —

               a Közszolgálati Törvényszék kötelezze az Európai Számvevőszéket, hogy 2003. december 1-jétől kezdődő visszaható hatállyal folyósítsa a felperesnek a 2290/77 rendelet 16. cikkének (1) bekezdésében előírt özvegyi nyugdíjat;

               —

               a Közszolgálati Törvényszék kötelezze az Európai Számvevőszéket a költségek viselésére.


title: C-456/15. sz. ügy: A Verwaltungsgericht Berlin (Németország) által 2015. augusztus 28-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – BASF SE kontra Bundesrepublik Deutschland

text:
               23.11.2015

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 389/16

         A Verwaltungsgericht Berlin (Németország) által 2015. augusztus 28-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – BASF SE kontra Bundesrepublik Deutschland
   (C-456/15. sz. ügy)
   (2015/C 389/18)
   Az eljárás nyelve: német

      A kérdést előterjesztő bíróság

   Verwaltungsgericht Berlin

      Az alapeljárás felei

      Felperes: BASF SE

      Alperes: Bundesrepublik Deutschland

      Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

               1)

               Érvénytelen-e a 2013/448/EU határozat (1) és ellentétes-e a 2003/87/EK irányelv célkitűzéseivel azáltal, hogy az egységes ágazatközi korrekciós tényezőt úgy állapítja meg, hogy az éves maximális kibocsátásiegység-mennyiség (Industrie-Cap) 2003/87/EK irányelv 10a. cikkének (5) bekezdése szerinti kiszámítása során a villamosenegria-termeléshez használt hulladékgázokból származó kibocsátásokat és a kapcsolt energiatermelésből adódó hőtermelésből származó kibocsátásokat nem veszi figyelembe?

               2)

               Érvénytelen-e a 2013/448/EU határozat és ellentétes-e a 2003/87/EK irányelv célkitűzéseivel azáltal, hogy olyan asszimmetriát teremt, amelyben a hulladékgázok égetésével és a kapcsolt energiatermelésből adódó hőtermeléssel kapcsolatos kibocsátásokat kizárja a 2003/87/EK irányelv 10a. cikke (5) bekezdése második francia bekezdésének a) és b) pontja szerinti számításból, miközben ezek a 2003/87/EK irányelv 10a. cikke (1) és (4) bekezdése és a 2011/278/EU határozat (2) alapján a 2003/87/EK irányelv 10a. cikkének (3) bekezdése alá nem tartozó létesítmények esetében a kibocsátási egységek ingyenes kiosztására jogosítanak?

               3)

               Érvénytelen-e a 2013/448/EU határozat és ellentétes-e a 2003/87/EK irányelv célkitűzéseivel azáltal, hogy az egységes ágazatközi korrekciós tényezőt úgy állapítja meg, hogy az éves maximális kibocsátásiegység-mennyiség (Industrie-Cap) 2003/87/EK irányelv 10a. cikkének (5) bekezdése szerinti kiszámítása során nem veszi figyelembe azon létesítmények kibocsátásait, amelyekre csak a második időszakban vonatkozik a kibocsátási egységek kereskedelmének kötelezettsége, illetve amelyeket a kibocsátás-kereskedelembe „opt in”-nel vontak be?

               4)

               Érvénytelen-e a 2013/448/EU határozat és ellentétes-e a 2003/87/EK irányelv célkitűzéseivel azáltal, hogy az egységes ágazatközi korrekciós tényezőt úgy állapítja meg, hogy az éves maximális kibocsátásiegység-mennyiség (Industrie-Cap) 2003/87/EK irányelv 10a. cikkének (5) bekezdése szerinti kiszámítása során a 2011. június 30. előtt bezárt létesítmények kibocsátásait levonható elemekként veszi figyelembe, miközben e számításból kizárja azon létesítmények kibocsátásait, amelyek csak a második időszakban kezdték meg működésüket?

               5)

               Érvénytelen-e a 2013/448/EU határozat, és ellentétes-e az EUMSZ 298. cikkben és az Európai Unió Alapjogi Chartájának 41. cikkében foglalt, megfelelő ügyintézéshez való jog jogállami elvével azáltal, hogy megállapítja az egységes ágazatközi korrekciós tényezőt, mivel a korrekciós tényező számítását nem tették közzé?

      (1)  Az üvegházhatású gázok kibocsátási egységeinek a 2003/87/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv 11. cikkének (3) bekezdésével összhangban történő átmeneti ingyenes kiosztását szolgáló nemzeti végrehajtási intézkedésekről szóló, 2013. szeptember 5-i bizottsági határozat (HL L 240., 27. o.).

      (2)  A kibocsátási egységekre vonatkozó harmonizált ingyenes kiosztás uniós szintű átmeneti szabályainak a 2003/87/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv 10a. cikke értelmében történő meghatározásáról szóló, 2011. április 27-i bizottsági határozat (az értesítés a C(2011) 2772. számú dokumentummal történt) (HL L 130., 1. o.).


title: C-165/08. sz. ügy: 2008. április 17-én benyújtott kereset – Az Európai Közösségek Bizottsága kontra Lengyel Köztársaság

text:
               19.7.2008

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 183/11

         2008. április 17-én benyújtott kereset – Az Európai Közösségek Bizottsága kontra Lengyel Köztársaság
   (C-165/08. sz. ügy)
   (2008/C 183/20)
   Az eljárás nyelve: lengyel
   Felek

      Felperes: az Európai Közösségek Bizottsága (képviselők: B. Doherty és A. Szmytkowska meghatalmazottak)

      Alperes: Lengyel Köztársaság
   Kereseti kérelmek

               —

               A Bíróság állapítsa meg, hogy – mivel tilalmat vezetett be a géntechnológiával módosított fajták vetőmagjainak szabad forgalmára nézve és megtiltotta a géntechnológiával módosított fajtáknak a nemzeti fajtajegyzékbe való felvételét – a Lengyel Köztársaság nem teljesítette a 2001/18/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvből (1) összességében, és különösen annak 22. és 23. cikkéből, valamint a 2002/53/EK tanácsi irányelvből (2), és különösen annak 4. cikke (4) bekezdéséből és 16. cikkéből eredő kötelezettségeit;

               —

               a Bíróság kötelezze a Lengyel Köztársaságot a költségek viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek
   Az a nemzeti rendelkezés, amely szerint „géntechnológiával módosított fajták vetőmagja nem hozható forgalomba a Lengyel Köztársaság területén” nem egyeztethető össze a 2001/18/EK irányelvvel, amely meghatározza a genetikailag módosított szervezetek forgalomba hozatalának elveit. Az irányelv 22. cikke megtiltja a tagállamoknak, hogy a közösségi szinten engedélyezett szervezetek forgalomba hozatalával kapcsolatban többletfeltételeket határozzanak meg, míg az irányelv 23. cikke olyan korlátozásokat és tilalmakat ír elő, amelyek csak egyes külön meghatározott genetikailag módosított szervezetekre és csak különleges körülmények között alkalmazhatók. Az irányelv egyetlen rendelkezése sem jogosítja fel a tagállamot arra, hogy általános jelleggel és indok nélkül megtiltsa a genetikailag módosított szervezetek egy teljes kategóriájának – a jelen esetben a vetőmagoknak – a saját területén való forgalomba hozatalát. Az említett rendelkezés a 2002/53/EK irányelvbe, különösen annak 16. cikkébe is ütközik, amely megállapítja a mezőgazdasági növényfajok közös fajtajegyzékében szereplő fajták vetőmagjaira vonatkozó forgalmazási korlátozásokat.
   Az a nemzeti rendelkezés, amely szerint „genetikailag módosított fajta nem vehető fel a nemzeti fajtajegyzékbe” ellentétes a 2002/53/EK irányelvvel. Ezen irányelv 4. cikkének (4) bekezdése nem teszi lehetővé a tagállamok számára, hogy általános jelleggel megtiltsák a genetikailag módosított szervezetek nemzeti fajtajegyzékbe való felvételét, hanem pusztán azt a kötelezettséget rója rájuk, hogy az ilyen fajták nemzeti fajtajegyzékbe való felvétele során bizonyosodjanak meg arról, hogy az adott fajtát a genetikailag módosított szervezetekre vonatkozó közösségi jogszabályoknak megfelelően jóváhagyták-e.

      (1)  HL L 106., 2001.4.17., 1–39. o.; magyar nyelvű különkiadás 15. fejezet, 6. kötet, 77–114. o.

      (2)  HL L 193., 2002.7.20., 1–11. o.; magyar nyelvű különkiadás 3. fejezet, 36. kötet, 281–291. o.


title: T-681/14. sz. ügy: 2014. szeptember 18-án benyújtott kereset – El-Qaddafi kontra Tanács

text:
               1.12.2014

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 431/31

         2014. szeptember 18-án benyújtott kereset – El-Qaddafi kontra Tanács
   (T-681/14. sz. ügy)
   (2014/C 431/54)
   Az eljárás nyelve: angol

      Felek

      Felperes: Aisha Muammer Mohamed El-Qaddafi (Maszkat, Omán) (képviselő: J. Jones barrister)

      Alperes: az Európai Unió Tanácsa

      Kérelmek

   A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:

               —

               hozzon pervezető intézkedést a Törvényszék eljárási szabályzata 64. cikkének értelmében, amelynek keretében felhívja a Tanácsot arra, hogy hozza nyilvánosságra a felperesnek a megtámadott intézkedésekben szereplő jegyzékbe vételét alátámasztó valamennyi információt;

               —

               semmisítse meg egészben vagy részben a 2014. június 23-i 2014/380/KKBP tanácsi határozattal módosított, a líbiai helyzetre tekintettel hozott korlátozó intézkedésekről szóló 2011/137/KKBP tanácsi határozatot a felperesre vonatkozó részében;

               —

               semmisítse meg egészben vagy részben a líbiai helyzetre tekintettel korlátozó intézkedések meghozataláról szóló 204/2011/EU rendelet 16. cikke (2) bekezdésének végrehajtásáról szóló, 2014. június 23-i 689/2014/EU tanácsi végrehajtási rendelettel végrehajtott 2011. március 2-i 204/2011/EU tanácsi rendeletet a felperesre vonatkozó részében;

               —

               kötelezze a Tanácsot a felperes költségeinek a viselésére.

      Jogalapok és fontosabb érvek

   Keresete alátámasztása érdekében a felperes öt jogalapra hivatkozik.

               1.

               Az első jogalap azon alapul, hogy a Törvényszék hatáskörrel rendelkezik az Európai Unió Tanácsa által a felperessel szemben kiszabott korlátozó intézkedések jogszerűségének a felülvizsgálatára, amely intézkedéseket az Egyesült Nemzetek Biztonsági Tanácsa által a Líbia tekintetében előírt szankciós rendszer végrehajtása érdekében fogadták el. A felperes azt állítja, hogy a nemzetközi szinten elfogadott korlátozó intézkedéseket végrehajtó uniós intézkedések nem élveznek joghatóság alóli mentességet abból az indokból, hogy azok az Egyesült Nemzetek Biztonsági Tanácsa által az Egyesült Nemzetek Alapokmányának VII. fejezete alapján elfogadott határozatokat hajtják végre.

               2.

               A második jogalap azon alapul, hogy a Törvényszék hatáskörrel rendelkezik arra, hogy az Egyesült Nemzetek Biztonsági Tanácsának a felperessel szemben korlátozó intézkedéseket előíró határozatait végrehajtó megtámadott uniós intézkedések jogszerűségének teljes és érdemi felülvizsgálatát elvégezze. Ez magában foglalja azt, hogy a Tanács által a felperes jegyzékbe vételét megerősítő határozatában felhozott indokok megalapozottak, kellően részletesek és konkrétak-e.

               3.

               A harmadik jogalap azon alapul, hogy a megtámadott uniós intézkedések sértik a felperes védelemhez való jogát, valamint a hatékony bírói jogvédelemhez való jogát. A felperes azzal érvel, hogy a Tanács nem szolgáltatott számára indokokat vagy bármely olyan konkrét bizonyítékot, amely igazolná a jegyzékben való további szerepeltetését.

               4.

               A negyedik jogalap azon alapul, hogy a megtámadott uniós intézkedések sértik az arányosság elvét és a felperes alapvető jogait, beleértve a tulajdonhoz való jogát, valamint a magán- és a családi élet tiszteletben tartásához való jogát.

               5.

               Az ötödik jogalap azon alapul, hogy a felperes jegyzékbe vétele megalapozatlan, pontatlan, igazolatlan, valamint nem kellően részletezett, mivel a felperes nem jelent fenyegetést a nemzetközi békére és biztonságra. A felperes arra hivatkozik, hogy a jegyzékben való további szerepeltetése abból a kizárólagos okból, hogy családi kapcsolat fűzi az eltávolított Kadhafi-rezsim elhunyt vezetőjéhez, ellentétes az uniós joggal. A felperes továbbá azt állítja, hogy nem vett részt semmilyen olyan eseményen Líbiában, amely a nemzetközi békére és biztonságra való fenyegetésnek minősül.


title: C-225/16. sz. ügy: A Bíróság (második tanács) 2017. július 26-i ítélete (a Hoge Raad der Nederlanden [Hollandia] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Mossa Ouhrami elleni büntetőeljárás (Előzetes döntéshozatal — A szabadságon, a biztonságon és a jog érvényesülésén alapuló térség — Harmadik országok jogellenesen tartózkodó állampolgárainak visszatérése — 2008/115/EK irányelv — A 11. cikk (2) bekezdése — Az ezen irányelv hatálybalépése előtt meghozott, beutazási tilalmat elrendelő és az említett irányelv által előírtnál hosszabb időtartamra vonatkozó határozat — A beutazási tilalom időszakának kezdő időpontja)

text:
               18.9.2017

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 309/12

         A Bíróság (második tanács) 2017. július 26-i ítélete (a Hoge Raad der Nederlanden [Hollandia] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Mossa Ouhrami elleni büntetőeljárás
   (C-225/16. sz. ügy) (1)

   ((Előzetes döntéshozatal - A szabadságon, a biztonságon és a jog érvényesülésén alapuló térség - Harmadik országok jogellenesen tartózkodó állampolgárainak visszatérése - 2008/115/EK irányelv - A 11. cikk (2) bekezdése - Az ezen irányelv hatálybalépése előtt meghozott, beutazási tilalmat elrendelő és az említett irányelv által előírtnál hosszabb időtartamra vonatkozó határozat - A beutazási tilalom időszakának kezdő időpontja))
   (2017/C 309/15)
   Az eljárás nyelve: holland

      A kérdést előterjesztő bíróság

   Hoge Raad der Nederlanden

      Az alap-büntetőeljárás résztvevője

   Mossa Ouhrami

      Az ítélet rendelkező része

   A harmadik országok illegálisan [helyesen: jogellenesen] tartózkodó állampolgárainak visszatérésével kapcsolatban a tagállamokban használt közös normákról és eljárásokról szóló, 2008. december 16-i 2008/115/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv 11. cikkének (2) bekezdését úgy kell értelmezni, hogy a beutazási tilalomnak az e rendelkezésben említett, főszabály szerint öt évet meg nem haladó időtartamát attól az időponttól kell számítani, amikor az érintett ténylegesen elhagyta a tagállamok területét.

      (1)  HL C 232., 2016.6.27.


title: C-577/13. sz. ügy: A High Court of Justice (Chancery Division), Patents Court (Egyesült Királyság) által 2013. november 14-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — Actavis Group PTC EHF, Actavis UK Ltd kontra Boehringer Ingelheim Pharma GmbH & Co. KG

text:
               1.2.2014

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 31/2

         A High Court of Justice (Chancery Division), Patents Court (Egyesült Királyság) által 2013. november 14-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — Actavis Group PTC EHF, Actavis UK Ltd kontra Boehringer Ingelheim Pharma GmbH & Co. KG
   (C-577/13. sz. ügy)
   2014/C 31/03
   Az eljárás nyelve: angol

      A kérdést előterjesztő bíróság

   High Court of Justice (Chancery Division), Patents Court

      Az alapeljárás felei

      Felperesek: Actavis Group PTC EHF, Actavis UK Ltd

      Alperes: Boehringer Ingelheim Pharma GmbH & Co. KG

      Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

               1.

                           a)

                           Ha egy szabadalom — annak megadásakor — nem tartalmaz olyan igénypontot, amely kifejezetten azonosítja két hatóanyag kombinációját, de a szabadalom alkalmasint módosítható úgy, hogy tartalmazzon ilyen igénypontot, e módosítástól függően az említett hatóanyagok kombinációját tartalmazó termékre vonatkozó, a 469/2009/EK rendelet (1) (a továbbiakban: rendelet) 3. cikkének a) pontja értelmében vett „hatályos alapszabadalomnak” minősülhet-e e szabadalom?

                           b)

                           Az olyan szabadalom, amelyet módosítottak annak megadását követően, és vagy i. a kiegészítő oltalmi tanúsítvány megadása előtt és/vagy ii. azt követően, „hatályos alapszabadalomnak” minősülhet-e a rendelet 3. cikkének a) pontjában meghatározott feltétel teljesülése szempontjából?

                           c)

                           Ha egy bejelentő kiegészítő oltalmi tanúsítvány megadását kéri egy A és B hatóanyagot tartalmazó termékre olyan körülmények között, amikor

                                       i.

                                       a kiegészítő oltalmi tanúsítvány iránti bejelentés napját követően, de a kiegészítő oltalmi tanúsítvány megadását megelőzően úgy módosítják az európai szabadalomnak (Egyesült Királyság) minősülő hatályos alapszabadalmat (a továbbiakban: szabadalom), hogy az tartalmazzon olyan igénypontot, amely kifejezetten azonosítja A t és B t;
                                       és

                                       ii.

                                       a módosítás a nemzeti jog alapján úgy tekintendő, mint amely a szabadalom megadásától mindvégig hatályos volt;

                                 jogosult-e a kiegészítő oltalmi tanúsítvány iránti bejelentés bejelentője arra, hogy a módosított szabadalomra hivatkozzon a 3. cikk a) pontja szerinti feltétel teljesítése érdekében?

               2.

               Figyelembe kell-e venni annak meghatározásakor, hogy teljesülnek-e a 3. cikk szerinti feltételek az olyan termékre vonatkozó kiegészítő oltalmi tanúsítvány iránti bejelentéskor, amely A és B hatóanyag kombinációját tartalmazza, ha i. a hatályos alapszabadalom tartalmaz az A hatóanyagot tartalmazó termékre vonatkozó igénypontot és az A és B hatóanyag kombinációját tartalmazó termékre vonatkozó további igénypontot, és ii. már van kiegészítő oltalmi tanúsítvány az A hatóanyagot tartalmazó termékre (a továbbiakban: X termék), azt, hogy az A és B hatóanyag kombinációja mint találmány eltér és független- e az A hatóanyagtól mint találmánytól?

               3.

               Ha a hatályos alapszabadalom a 3. cikk a) pontja értelmében

                           a)

                           egy A hatóanyagot tartalmazó terméket (X termék) és

                           b)

                           egy, az A és B hatóanyag kombinációját tartalmazó terméket (a továbbiakban: Y termék)
                           „oltalmaz”, és ha

                           c)

                           az X termék gyógyszerként történő forgalomba hozatalát engedélyezték;

                           d)

                           kiegészítő oltalmi tanúsítványt adtak az X termékre, és

                           e)

                           később az Y termék gyógyszerként történő forgalomba hozatalát is engedélyezték,

                     ellentétes-e a rendelettel, különösen a rendelet 3. cikkének c) pontjával, 3. cikkének d) pontjával és/vagy 13. cikkének (1) bekezdésével, ha a szabadalom jogosultjának az Y termékre vonatkozó kiegészítő oltalmi tanúsítványt adnak? Vagylagosan, ha kiegészítő oltalmi tanúsítvány adható az Y termékre, annak időtartama az X termékre vonatkozó engedély megadására vagy az Y termékre vonatkozó engedély megadására tekintettel határozandó e meg?

               4.

               Az 1. a) kérdésre adandó nemleges, az 1. b) i. kérdésre adandó igenlő és az 1. b) ii. kérdésre adandó nemleges válasz esetén olyan körülmények között, amikor

                           i.

                           a rendelet 7. cikk[ének] (1) bekezdése alapján a kiegészítő oltalmi tanúsítvány iránti bejelentést a termék gyógyszerként történő forgalomba hozataláról szóló érvényes engedély 2001/83/EK (2) vagy 2001/82/EK (3) irányelv alapján történő kiadásának napját követő hat hónapon belül benyújtották;

                           ii.

                           a kiegészítő oltalmi tanúsítvány iránti bejelentés benyújtását követően az illetékes iparjogvédelmi hatóság lehetséges ellenvetést tesz a kiegészítő oltalmi tanúsítványnak a rendelet 3. cikkének a) pontja alapján történő megadásával szemben;

                           iii.

                           az illetékes iparjogvédelmi hatóság fent említett lehetséges ellenvetését követően és annak elhárítása érdekében a kiegészítő oltalmi tanúsítvány iránti bejelentés bejelentője a hatályos alapszabadalom módosítását kéri, és e kérelemnek helyt adnak;

                           iv.

                           a hatályos alapszabadalom módosítását követően az említett módosított szabadalom megfelel a 3. cikk a) pontjának;

                     megakadályozza-e a rendelet az illetékes iparjogvédelmi hatóságot a nemzeti eljárási rendelkezések annak érdekében történő alkalmazásában, hogy a) felfüggesszék az eljárást a kiegészítő oltalmi tanúsítvány iránti bejelentés tárgyában, hogy lehetővé váljék a bejelentő számára az alapszabadalom módosítása iránti kérelem benyújtása, és b) később folytassák az említett bejelentés tárgyában az eljárást akkor, ha a módosítást engedélyezték, ha a folytatás említett időpontja

                           —

                           a termék gyógyszerként történő forgalomba hozataláról szóló érvényes engedély kiadásának napját követő hat hónapon túl, de

                           —

                           a hatályos alapszabadalom módosítása engedélyezésének napját követő hat hónapon belül van?

      (1)  A gyógyszerek kiegészítő oltalmi tanúsítványáról szóló, 2009. május 6-i 469/2009/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet (kodifikált változat) (HL 2009. L 152., 1. o.)

      (2)  Az emberi felhasználásra szánt gyógyszerek közösségi kódexéről szóló, 2001. november 6-i 2001/83/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL L 311., 67. o.; magyar nyelvű különkiadás 13. fejezet, 27. kötet, 69. o.)

      (3)  Az állatgyógyászati készítmények közösségi kódexéről szóló, 2001. november 6-i európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL L 311., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 13. fejezet, 27. kötet, 3. o.)


title: C-447/13. P. sz. ügy: A Törvényszék (harmadik tanács) T-431/10. sz., Nencini kontra Parlament ügyben 2013. június 4-én hozott ítélete ellen Riccardo Nencini által 2013. augusztus 6-án benyújtott fellebbezés

text:
               19.10.2013

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 304/7

         A Törvényszék (harmadik tanács) T-431/10. sz., Nencini kontra Parlament ügyben 2013. június 4-én hozott ítélete ellen Riccardo Nencini által 2013. augusztus 6-án benyújtott fellebbezés
   (C-447/13. P. sz. ügy)
   2013/C 304/13
   Az eljárás nyelve: olasz

      Felek

      Fellebbező: Riccardo Nencini (képviselő: M. Chiti ügyvéd)

      A másik fél az eljárásban: Európai Parlament

      A fellebbező kérelmei

               —

               A Bíróság, miután megvizsgálta, amennyiben szükséges, a 2003. december 23-i 2342/2002/EK, Euratom bizottsági rendelet (1) 85b. cikkének, valamint a 2002. június 25-i 1605/2002/EK, Euratom rendelet (2) 73a. cikkének érvénytelenségét/jogellenességét, helyezze hatályon kívül az Európai Unió Törvényszéke T-431/10. és T-560/10. sz. Nencini kontra Parlament egyesített ügyekben 2013. június 4-én hozott ítéletét, és ugyanezen ítélet megváltoztatásaként, az Európai Unió Törvényszéke előtt hivatkozott kereseti jogalapok elfogadásával, mondja ki az első fokon megtámadott aktusok jogellenességét;

               —

               másodlagosan, azon vitatható esetben, amennyiben a Bíróság megerősíti R. Nencini kötelezését a vitatott összegek visszafizetésére, a Bíróság — a megtámadott ítélet hatályon kívül helyezését követően, annak megváltoztatásaként — méltányos módon határozza meg újból az összegeket, illetve küldje vissza az ügy iratait az Európai Parlament Főtitkárságának a vitatott összeg újbóli méltányos meghatározása céljából;

               —

               helyezze hatályon kívül a megtámadott ítéletet a költségekre vonatkozó részében, és, következésképpen, kötelezze a Parlamentet a T-431/10. sz. ügyben felmerült költségek viselésére, valamint a T-560/10. sz. ügyben felmerült költségek viselésére, illetve a költségek kompenzációjára;

               —

               mindenesetre kötelezze az Európai Parlamentet a jelen fellebbezési eljárás költségeinek viselésére.

      Jogalapok és fontosabb érvek

   Először is, a fellebbező az elévülésre vonatkozó szabályok, a jogbiztonság, a hatékonyság és az ésszerűség elveinek megsértésére hivatkozik. A Törvényszék úgy utasította el a felperes kérelmeit, hogy az elévülési határidőt a tartozás visszafizetésére kötelező határozat közlésétől számította, azaz jó tizenegy évvel azt követően, hogy R. Nencini parlamenti megbízatása megszűnt.
   Másodsorban, a felperes téves jogalkalmazásra hivatkozik a kontradiktórius eljárás és a védelem hatékonysága elveinek megsértését illetően, mivel a határozatot alátámasztó elemek részben különböznek a korábban vitatottaktól.
   Harmadsorban, a fellebbező a parlamenti képviselőket megillető költségtérítések és juttatások kifizetésére vonatkozó szabályzat („KKJ-szabályzat”) téves alkalmazására hivatkozik, mind az útiköltség-térítés címén vitatott összegek tekintetében, mind pedig a titkársági juttatások címén vitatott összegek vonatkozásában. A fellebbező különösen a „lakóhely” fogalmának téves értelmezésére hivatkozik egyfelől, amely nem hozható kapcsolatba a formális „tartózkodási hely” fogalmával, másfelől pedig arra, hogy több szempontból sem áll fenn visszaélés, valamint, hogy ellentmondásos „alaki szabálytalanságnak” minősíteni a titkársági kisegítésre vonatkozó juttatás valamennyi kedvezményezettje neve megjelölésének elmulasztását, ugyanakkor nem úgy minősíteni, mint szabályossá tehetőt az akkoriban létező szabályozás zavaros jellegére figyelemmel.
   Negyedsorban, a fellebbezés az arányosság elvének a visszatérítendő összeg meghatározása tekintetében történt megsértésén alapul. A kapott összeg egészének visszafizetésére történő kötelezés abszurd lenne.
   Végül, a fellebbező kifogásolja az általa viselendő költségek meghatározásában elkövetett hibát. Az első határozat megtámadása amelyet elutasítottak — tekintetében felmerült költségek az ellenérdekű fél magatartásának következménye, aki egyébiránt elismerte ezt a szabálytalanságot, és — az első kereset közlését követően — a határozatot egy másik, olasz nyelvű határozattal helyettesítette.

      (1)  Az Európai Közösségek általános költségvetésére alkalmazandó költségvetési rendeletről szóló 1605/2002/EK, Euratom tanácsi rendelet végrehajtására vonatkozó részletes szabályok megállapításáról szóló, 2002. december 23-i 2342/2002/EK, Euratom bizottsági rendelet (HL L 357., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 1. fejezet 4. kötet 145. o.; helyesbítés HL 2005. L 345., 35. o.;)

      (2)  Az Európai Közösségek általános költségvetésére alkalmazandó költségvetési rendeletről szóló, 2002. június 25-i 1605/2002/EK, Euratom tanácsi rendelet (HL L 248., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 1. fejezet 4. kötet 74. o.; helyesbítés HL 2007. L 99., 18. o.)


title: A C-454/02. sz. ügy törlése

text:
               11.9.2004

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 228/35

         A C-454/02. sz. ügy törlése (1)

   (2004/C 228/75)
   2004. június 8-i végzésével az Európai Közösségek Bíróságának elnöke elrendelte a C-454/02. sz. (a Bundessozialgericht előzetes döntéshozatal iránti kérelme) Karin Bautz kontra AOK Baden-Württemberg ügy törlését.

      (1)  HL C 70., 2003.3.22.


title: C-631/11. P. sz. ügy: A Törvényszék (negyedik tanács) T-394/08., T-408/08., T-453/08. és T-454/08. sz., Regione Autonoma della Sardegna és társai kontra Bizottság egyesített ügyekben 2011. szeptember 20-án hozott ítélete ellen Regione autonoma della Sardegna által 2011. december 8-án benyújtott fellebbezés

text:
               21.4.2012

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 118/8

         A Törvényszék (negyedik tanács) T-394/08., T-408/08., T-453/08. és T-454/08. sz., Regione Autonoma della Sardegna és társai kontra Bizottság egyesített ügyekben 2011. szeptember 20-án hozott ítélete ellen Regione autonoma della Sardegna által 2011. december 8-án benyújtott fellebbezés
   (C-631/11. P. sz. ügy)
   2012/C 118/13
   Az eljárás nyelve: olasz

      Felek

      Fellebbező: Regione autonoma della Sardegna (képviselő: A. Fantozzi ügyvéd)

      A másik fél az eljárásban: Európai Bizottság, Selene di Alessandra Cannas Sas és társai

      A fellebbezők kérelmei

               —

               A Bíróság helyezze hatályon kívül és/vagy változtassa meg a Törvényszék T-394/08., T-408/08., T-453/08. és T-454/08. sz. egyesített ügyekben 2011. szeptember 20-án hozott ítéletét;

               —

               semmisítse meg az „1998 évi 9. sz. tartományi törvény — az N 272/98 sz. támogatás visszaélésszerű felhasználása” támogatási programról szóló, 2008. július 3-i bizottsági határozatot (C1/2004 Olaszország — SG-Greffe (208) D/204339 sz. állami támogatás).

      Jogalapok és fontosabb érvek

   A fellebbezők két fellebbezési jogalapra hivatkoznak.
   Az első jogalap az EUMSZ 107. cikk (3) bekezdésének megsértésén alapul. A fellebbező elsősorban a szükségesség és az ösztönző hatás elvének megsértésére és téves alkalmazására hivatkozik, mint egy kivételesen formalista megközelítés hatására, amely ellentétes a forma feletti elsőbbség elvével, valamint arra, hogy nem vették figyelembe a konkrét tényállást jellemző időközi jogi hátterekre vonatkozó sajátosságokat.
   A második jogalap a jogbiztonság és a bizalomvédelem elvének megsértésén, valamint a 659/99/EK rendelet (1) 14. cikkének megsértésén alapul. Az emelkedések a tényállás időközi sajátosságaiból erednek, amelyeket a megtámadott ítélet nem vett figyelembe. A Törvényszék túlterjeszkedett a vonatkozó ítélkezési gyakorlat által megállapítottakon, amikor a gazdasági szereplőtől elérhetetlen gondossági szintet követelt meg, tekintettel arra, hogy a kérelemnek a munkálatok megkezdéséhez viszonyított szükséges korábbi volta egy olyan közösségi paraméter, amelynek bevezetése időben egybeesett a tényállás bekövetkeztével, tehát nem volt megismerhető abban az időpontban, amikor a vállalat akaratjellegű elhatározása kialakult.

      (1)  HL L 83., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 8. fejezet 1. kötet 339. o.


title: F-57/12. sz. ügy: A Közszolgálati Törvényszék első tanácsa elnökének 2013. október 7-i végzése — Marcuccio kontra Bizottság (Közszolgálat — Tisztviselők — Rokkantsági támogatás — Valamely intézmény által követelt összeg levonása — Részben nyilvánvalóan elfogadhatatlan és részben nyilvánvalóan minden jogi alapot nélkülöző kereset)

text:
               11.1.2014

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 9/29

         A Közszolgálati Törvényszék első tanácsa elnökének 2013. október 7-i végzése — Marcuccio kontra Bizottság
   (F-57/12. sz. ügy) (1)

   (Közszolgálat - Tisztviselők - Rokkantsági támogatás - Valamely intézmény által követelt összeg levonása - Részben nyilvánvalóan elfogadhatatlan és részben nyilvánvalóan minden jogi alapot nélkülöző kereset)
   2014/C 9/48
   Az eljárás nyelve: olasz

      Felek

      Felperes: Luigi Marcuccio (Tricase, Olaszország) (képviselő: G. Cipressa ügyvéd)

      Alperes: Európai Bizottság (képviselők: C. Berardis-Kayser és G. Gattinara meghatalmazottak, segítőjük: A. Dal Ferro ügyvéd)

      Az ügy tárgya

   A 2011 júniusa és szeptembere közötti időszak tekintetében a felperes rokkantsági támogatását csökkentő hallgatólagosan elutasító bizottsági határozat megsemmisítésére, 15 %-os kamat, valamint 500 euró megfizetésére irányuló kérelem.

      A végzés rendelkező része

               1.

               A Közszolgálati Törvényszék a keresetet részben mint nyilvánvalóan elfogadhatatlant, részben mint nyilvánvalóan minden jogi alapot nélkülözőt elutasítja.

               2.

               L. Marcuccio viseli saját maga költségeit és köteles viselni az Európai Bizottság részéről felmerült költségeket, ideértve a F-57/12 R. és T-464/12 P(R). sz. ügyekben lefolytatott ideiglenes intézkedés iránti eljárások költségeit is.

               3.

               A Közszolgálati Törvényszék kötelezi L. Marcucciót arra, hogy fizessen meg a Közszolgálati Törvényszéknek 2 000 eurót.

      (1)  HL C 227., 2012.7.28., 37. o.


title: C-646/11. P. sz. ügy: A Törvényszék (kibővített második tanács) T-30/03. RENV. sz., 3F, korábban Specialarbejderforbundet i Danmark (SID) kontra Európai Bizottság ügyben 2011. szeptember 27-én hozott ítélete ellen a 3F, korábban Specialarbejderforbundet i Danmark (SID) által 2011. december 16-án benyújtott fellebbezés

text:
               3.3.2012

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 65/6

         A Törvényszék (kibővített második tanács) T-30/03. RENV. sz., 3F, korábban Specialarbejderforbundet i Danmark (SID) kontra Európai Bizottság ügyben 2011. szeptember 27-én hozott ítélete ellen a 3F, korábban Specialarbejderforbundet i Danmark (SID) által 2011. december 16-án benyújtott fellebbezés
   (C-646/11. P. sz. ügy)
   2012/C 65/11
   Az eljárás nyelve: angol

      Felek

      Fellebbező: 3F, korábban Specialarbejderforbundet i Danmark (SID) (képviselők: P. Torbøl advokat, V. Edwards)

      A többi fél az eljárásban: Európai Bizottság, Dán Királyság

      A fellebbező kérelmei

               —

               A Bíróság a Törvényszék ítéletét teljes egészében helyezze hatályon kívül,

               —

               a Bíróság az ügyet érdemben döntse el,

               —

               a Bíróság a Bizottságot kötelezze a költségek viselésére.

      Jogalapok és fontosabb érvek

   A fellebbező előadja, hogy a megtámadott ítéletet a következő okokból hatályon kívül kell helyezni:

               —

               A Törvényszék az EUMSZ 108. cikk (3) bekezdése szerinti előzetes vizsgálat időtartamának értékelésével kapcsolatos ítélkezési gyakorlat értelmezése és alkalmazása során tévesen alkalmazta a jogot.

               —

               A Törvényszék tévesen alkalmazta a jogot a „komoly nehézségek” jelentésével kapcsolatos ítélkezési gyakorlat értelmezése és alkalmazása, valamint annak megállapítása során, hogy ilyen nehézségek fennállnak-e.

               —

               A Törvényszék tévesen alkalmazta a jogot, amikor nem válaszolt a fellebbezőnek a gondos ügyintézés elvének megsértésével kapcsolatos kifogására; másodlagosan a Törvényszék tévesen alkalmazta a jogot, amikor a gondos ügyintézés elvével kapcsolatos ítélkezési gyakorlatot tévesen értelmezte és alkalmazta.


title: F-53/14. sz. ügy: 2014. június 12-én benyújtott kereset – ZZ kontra Bizottság

text:
               24.11.2014

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 421/58

         2014. június 12-én benyújtott kereset – ZZ kontra Bizottság
   (F-53/14. sz. ügy)
   2014/C 421/84
   Az eljárás nyelve: angol

      Felek

      Felperes: ZZ (képviselő: V. Simeons ügyvéd)

      Alperes: Európai Bizottság

      A jogvita tárgya és leírása

   Azon határozatok megsemmisítése, amelyek megvonták a felperestől mind az eltartott gyermek után járó azon támogatást, amelyet az édesanyja után biztosítottak neki, mind pedig az európai intézmények közös egészségbiztosítási rendszere (KEBR) keretében nyújtott biztosítást, továbbá a felperesnek kifizetett összegek visszatérítését előíró határozatok megsemmisítése

      Kereseti kérelmek

               —

               A Közszolgálati Törvényszék semmisítse meg a 2013. augusztus 20-i, azon határozatok visszavonásáról szóló PMO.1 határozatokat, amelyek eredetileg támogatást nyújtottak a felperes édesanyjának eltartására a 2010. március 1-je és 2013. február 28. közötti időszakra (a 2010. május 11-i, 2011. május 5-i és 2012. január 16-i határozatok);

               —

               semmisítse meg a 2013. szeptember 25-i PMO.3 határozatot, amely visszavonta a felperes édesanyjára vonatkozó KBER biztosítást, továbbá tájékoztatta a felperest arról, hogy vissza kell térítenie a gyógykezelési költségek megtérítését;

               —

               semmisítse meg a túlfizetett összegeknek a személyzeti szabályzat 85. cikke alapján történő visszatérítéséről szóló, 2013. október 23-i PMO.1 határozatot;

               —

               amennyiben szükséges, semmisítse meg a panasz elutasításáról szóló, 2014. március 12-i határozatot;

               —

               az alperest kötelezze a költségek viselésére.


title: C-78/12. sz. ügy: A Bíróság (második tanács) 2013. július 18-i ítélete (az Administrativen sad Sofia-grad (Bulgária) előzetes döntéshozatal iránti kérelme) — „Evita-K” EOOD kontra Direktor na Direktsia „Obzhalvane i upravlenie na izpalnenieto” Sofia pri Tsentralno upravlenie na Natsionalnata agentsia za prihodite (2006/112/EK irányelv — Közös hozzáadottértékadó-rendszer — Termékértékesítés — Fogalom — Levonási jog — Megtagadás — Adóköteles ügylet tényleges teljesülése — 1760/2000/EK rendelet — Szarvasmarhák azonosítási és nyilvántartási rendszere — Füljelzők)

text:
               7.9.2013

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 260/11

         A Bíróság (második tanács) 2013. július 18-i ítélete (az Administrativen sad Sofia-grad (Bulgária) előzetes döntéshozatal iránti kérelme) — „Evita-K” EOOD kontra Direktor na Direktsia „Obzhalvane i upravlenie na izpalnenieto” Sofia pri Tsentralno upravlenie na Natsionalnata agentsia za prihodite
   (C-78/12. sz. ügy) (1)

   (2006/112/EK irányelv - Közös hozzáadottértékadó-rendszer - Termékértékesítés - Fogalom - Levonási jog - Megtagadás - Adóköteles ügylet tényleges teljesülése - 1760/2000/EK rendelet - Szarvasmarhák azonosítási és nyilvántartási rendszere - Füljelzők)
   2013/C 260/19
   Az eljárás nyelve: bolgár

      A kérdést előterjesztő bíróság

   Administrativen sad Sofia-grad

      Az alapeljárás felei

      Felperes:„Evita-K” EOOD

      Alperes: Direktor na Direktsia „Obzhalvane i upravlenie na izpalnenieto” Sofia pri Tsentralno upravlenie na Natsionalnata agentsia za prihodite

      Tárgy

   Előzetes döntéshozatal iránti kérelem — Administrativen sad Sofia-grad — A közös hozzáadottértékadó-rendszerről szóló, 2006. november 28-i 2006/112/EK tanácsi irányelv (HL L 347., 1. o.) 14. cikke (1) bekezdésének, 178. cikke a) pontjának, 185. cikke (1) bekezdésének, 226. cikke 6. pontjának és 242. cikkének értelmezése — Az állatfelvásárlás után előzetesen megfizetett héa levonásához való jog — A termékértékesítés tényleges teljesítésének igazolása — Az uniós állat-egészségügyi jogszabályok szerint azonosítandó állatok füljelzőinek a számlákon való feltüntetésére vonatkozó kötelezettség vagy az ilyen kötelezettség hiánya — Az értékesítő tulajdonjogának igazolására vonatkozó kötelezettség vagy az ilyen kötelezettség hiánya

      Rendelkező rész

               1.

               A közös hozzáadottértékadó-rendszerről szóló, 2006. november 28-i 2006/112/EK tanácsi irányelvet úgy kell értelmezni, hogy a héalevonási jog gyakorlásával összefüggésben a „termékértékesítés” ezen irányelv szerinti fogalma, illetve az ilyen értékesítés tényleges teljesítésének bizonyítása nincs az érintett termékek feletti tulajdonjog megszerzésének formájához kötve. A kérdést előterjesztő bíróság feladata, hogy a nemzeti jog bizonyításra vonatkozó szabályai szerint az előtte folyamatban lévő ügy minden tényállási elemének és körülményének átfogó értékelését elvégezze annak meghatározása érdekében, hogy az alapeljárásban szóban forgó termékértékesítések ténylegesen teljesültek-e, és hogy adott esetben ezek alapján gyakorolható-e a levonási jog.

               2.

               Úgy kell értelmezni a 2006/112 irányelv 242. cikkét, hogy az nem írja elő a mezőgazdasági termelőnek nem minősülő adóalanyok számára, hogy amennyiben állatokról van szó, tüntessék fel a könyvelésükben az általuk végzett termékértékesítés tárgyát, és bizonyítsák, hogy az állatok felett az IAS 41 „Mezőgazdaság” nemzetközi számviteli standardnak megfelelő ellenőrzést gyakoroltak.

               3.

               Úgy kell értelmezni a 2006/112 irányelv 226. cikkének 6. pontját, hogy az nem írja elő a 2006. november 20-i 1791/2006/EK tanácsi rendelettel módosított, a szarvasmarhák azonosítási és nyilvántartási rendszerének létrehozásáról, továbbá a marhahús és marhahústermékek címkézéséről, valamint a 820/97/EK tanácsi rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló, 2000. július 17-i 1760/2000/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet által bevezetett azonosítási és nyilvántartási rendszer alá tartozó állatokat értékesítő adóalany számára, hogy tüntesse fel ezen állatok füljelzőit a kérdéses értékesítésekkel kapcsolatos számlákon.

               4.

               Úgy kell értelmezni a 2006/112 irányelv 185. cikkének (1) bekezdését, hogy az alapján csak akkor van lehetőség a héalevonás helyesbítésére, ha az érintett adóalany korábban héalevonásra volt jogosult ezen irányelv 168. cikkének a) pontja szerint.

      (1)  HL C 133., 2012.5.5.


title: T-222/13. sz. ügy: A Törvényszék 2014. szeptember 26-i ítélete – B & S Europe kontra Bizottság („Szolgáltatásnyújtásra irányuló közbeszerzési szerződés – Közbeszerzési eljárás – Kizárólagosan az Európai Unió külső segítségében részesülő harmadik országok érdekében rövid távon nyújtott szolgáltatások – A részvételi jelentkezés elutasítása – Kiválasztási szempontok – Részekre osztott szerződések – Referencia projekt – Indokolási kötelezettség – A megfelelő ügyintézés elve – Jogos bizalom – A pártatlanság elve – A kontradiktórius eljárás elve”)

text:
               10.11.2014

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 395/43

      A Törvényszék 2014. szeptember 26-i ítélete – B & S Europe kontra Bizottság
      (T-222/13. sz. ügy) (1)

      ((„Szolgáltatásnyújtásra irányuló közbeszerzési szerződés - Közbeszerzési eljárás - Kizárólagosan az Európai Unió külső segítségében részesülő harmadik országok érdekében rövid távon nyújtott szolgáltatások - A részvételi jelentkezés elutasítása - Kiválasztási szempontok - Részekre osztott szerződések - Referencia projekt - Indokolási kötelezettség - A megfelelő ügyintézés elve - Jogos bizalom - A pártatlanság elve - A kontradiktórius eljárás elve”))
      (2014/C 395/53)
      Az eljárás nyelve: francia

         Felek

         Felperes: Business and Strategies in Europe (B & S Europe) SA (Brüsszel, Belgium) (képviselők: L. Bihain és S. Pâques, ügyvédek)

         Alperes: Európai Bizottság (képviselik kezdetben: A. Bordes és R. Tricot, később: R. Tricot, meghatalmazottak, segítőik: A.-M. Vandromme és J. Stuyck, ügyvédek)

         Az ügy tárgya

      Azon bizottsági határozat megsemmisítése, amelyet a Bizottság 2013. február 15-i és április 2-i levelei foglalnak magukba, és amelyekkel a felperest tájékoztatták arról, hogy nem vették fel azon meghívásos közbeszerzési eljárás keretében az ajánlattételi eljáráson való részvételre meghívott ajánlattevők vonatkozásában létrehozott listára, amely a kizárólagosan az Európai Unió külső segítségében részesülő harmadik országok érdekében rövid távon nyújtott szolgáltatásokra vonatkozó többes keretszerződés megkötésére irányul (7. tétel) (HL 2012/S 105-174077.).

         Az ítélet rendelkező része

                  1)

                  A Törvényszék a keresetet elutasítja.

                  2)

                  A Törvényszék a Business and Strategies in Europe (B & S Europe) SA-t kötelezi a költségek viselésére.

         (1)  HL C 164., 2013.6.8.


title: F-18/12. sz. ügy: 2012. február 9-én benyújtott kereset — ZZ és ZZ kontra Bizottság

text:
               12.5.2012

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 138/34

         2012. február 9-én benyújtott kereset — ZZ és ZZ kontra Bizottság
   (F-18/12. sz. ügy)
   2012/C 138/78
   Az eljárás nyelve: francia

      Felek

      Felperes: ZZ és ZZ (képviselők: D. Abreu Caldas, A. Coolen, J.-N. Louis, É. Marchal és S. Orlandi ügyvédek)

      Alperes: Európai Bizottság

      A jogvita tárgya és leírása

   A Bizottságnál való szolgálatbalépést megelőzően szerzett nyugdíjjogosultságnak a Személyi Juttatásokat Kezelő és Kifizető Hivatal újraszámított javaslata alapján való átviteléről szóló határozatok megsemmisítése.

      Kereseti kérelmek

               —

               A Közszolgálati Törvényszék semmisítse meg a személyzeti szabályzat VIII. melléklete 11. cikkének (2) bekezdésén alapuló kérelem keretében a felperesek nyugdíjjogosultságának átviteléről szóló javaslatokat megsemmisítő és felváltó, a 2011. március 3-án elfogadott általános végrehajtási rendelkezések alapján számított új javaslatot tartalmazó határozatokat;

               —

               a Bizottságot kötelezze a költségek viselésére.


title: F-24/09. sz. ügy: A Közszolgálati Törvényszék 2012. február 13-i végzése — Wagner-Leclercq kontra Tanács

text:
               12.5.2012

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 138/39

         A Közszolgálati Törvényszék 2012. február 13-i végzése — Wagner-Leclercq kontra Tanács
   (F-24/09. sz. ügy) (1)

   2012/C 138/93
   Az eljárás nyelve: francia
   A második tanács elnöke elrendelte az ügy törlését.

      (1)  HL C 113., 2009.5.16., 47 o.


title: T-386/10. sz. ügy: 2010. szeptember 8-án benyújtott kereset — Dornbracht kontra Bizottság

text:
               6.11.2010

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 301/44

         2010. szeptember 8-án benyújtott kereset — Dornbracht kontra Bizottság
   (T-386/10. sz. ügy)
   ()
   2010/C 301/71
   Az eljárás nyelve: német

      Felek

      Felperes: Aloys F. Dornbracht GmbH & Co. KG (Iserlohn, Németország) (képviselők: H. Janssen, T. Kapp és M. Franz ügyvédek)

      Alperes: az Európai Bizottság

      Kereseti kérelmek

               —

               A Törvényszék semmisítse meg a megtámadott határozatot a felperesre vonatkozó részében;

               —

               másodlagosan: a Törvényszék megfelelően csökkentse a megtámadott határozatban a felperessel szemben kiszabott bírságot;

               —

               a Törvényszék az alperest kötelezze az eljárási költségek viselésére.

      Jogalapok és fontosabb érvek

   A felperes keresete a COMP/39.092 — fürdőszoba-felszerelések ügyben 2010. június 23-án hozott C(2010) 4185 végleges bizottsági határozat ellen irányul. A megtámadott határozatban a Bizottság bírságot szabott ki a felperessel és más vállalkozásokkal szemben az EUMSZ 101. cikk, valamint az EGT-Megállapodás 53. cikkének megsértése miatt. A felperes — a Bizottság álláspontja szerint — folytatólagos megállapodásban vagy összehangolt magatartásban vett részt a fürdőszoba-felszerelések piacán Németországban és Ausztriában.
   Keresete alátámasztására a felperes nyolc jogalapot hoz fel.
   Első jogalapként a felperes az 1/2003 rendelet (1) 23. cikke (2) bekezdésének megsértését kifogásolja, mivel az alperes számos, a felperes mellett szóló enyhítő körülményt nem vett figyelembe.
   Második jogalapként a felperes az 1/2003 rendelet 23. cikke (3) bekezdésének megsértését kifogásolja, mivel az alperes azáltal, hogy ugyanezen rendelet 23. cikke (2) bekezdése második albekezdését tekinti felső határnak, nem képes a felperesnek felrótt jogsértés súlyát megítélni.
   Továbbá a felperes harmadik jogalapként az egyenlő bánásmód követelményének megsértését hozza fel, mivel az alperes azáltal, hogy átalányösszegeket határozott meg, nem veszi figyelembe a felperes egyéni közrehatását a cselekményben.
   A negyedik jogalap keretében a felperes előadja, hogy az alperes a bírságösszeg meghatározása során a jogsértést nem viszonyítja más általa elbírált ügyekben felmerült jogsértésekhez, és ezzel sérti az egyenlő bánásmód követelményét.
   Ötödik jogalapként a felperes a bírságösszeg aránytalanságát kifogásolja, mivel az alperes nem vette figyelembe a felperes korlátozott teljesítőképességét.
   A hatodik jogalap keretében előadja, hogy a megtámadott határozat a visszaható hatály tilalmába ütközik azáltal, hogy az alperes a bírságokat a 2006. évi bírságkiszabási iránymutatása (2) alapján számolta ki.
   Hetedik jogalapként a felperes azt kifogásolja, hogy az 1/2003 rendelet 23. cikkének (3) bekezdése sérti a meghatározottság elvét.
   Végül a felperes nyolcadik jogalapként felhozza, hogy a bírságkiszabás jogsértő, mivel az alperes a bírságot a bírságkiszabási iránymutatás alapján számolta ki, amely számára túl széles mérlegelési mozgásteret biztosít.

      (1)  A Szerződés 81. és 82. cikkében meghatározott versenyszabályok végrehajtásáról szóló, 2002. december 16-i 1/2003/EK tanácsi rendelet (H L 1., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 8. fejezet, 2. kötet, 205. o.).

      (2)  Iránymutatás az 1/2003/EK rendelet 23. cikke (2) bekezdésének a) pontja alapján kiszabott bírságok megállapításáról (HL 2006. C 210., 2. o.).


title: C-134/14. sz. ügy: 2014. március 21-én benyújtott kereset – Európai Bizottság kontra az Európai Unió Tanácsa

text:
               10.6.2014

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 175/26

         2014. március 21-én benyújtott kereset – Európai Bizottság kontra az Európai Unió Tanácsa
   (C-134/14. sz. ügy)
   2014/C 175/32
   Az eljárás nyelve: francia

      Felek

      Felperes: Európai Parlament (képviselők: R. Lyal, W. Mölls és D. Martin meghatalmazottak)

      Alperes: az Európai Unió Tanácsa

      Kereseti kérelmek

   A felperes azt kéri, hogy a Bíróság:

               —

               semmisítse meg a BUSINESSEUROPE, az UEAPME, a CEEP és az ESZSZ által a szülői szabadságról kötött, felülvizsgált keretmegállapodás végrehajtásáról szóló 2010/18/EU irányelvnek a Mayotte Európai Unióval kapcsolatos jogállásának változása miatt szükségessé váló módosításáról szóló, 2013. december 17-i 2013/62/EU tanácsi irányelvet (1);

               —

               a megfelelő jogalapokon nyugvó új irányelv hatálybalépéséig tartsa fenn a 2013/62/EU irányelv joghatásait;

               —

               az Európai Unió Tanácsát kötelezze a költségek viselésére.

      Jogalapok és fontosabb érvek

   A Bizottság a 2013/62/EU irányelv megsemmisítését kéri, amelyet a Tanács az EUMSZ 349. cikk mint jogalap alapján fogadott el.
   A Bizottság azt kifogásolja, hogy a Tanács azon javaslata ellenére elfogadta ezen irányelvet, hogy ágazati jogalapokra alapozza e jogi aktust, nevezetesen az EUMSZ 155. cikk (2) bekezdésére.
   A Bizottság úgy ítéli meg, hogy a megtámadott irányelv céljainak megfelelően az EUMSZ 349. cikk nem alkalmazható érvényesen jogalapként. Ez utóbbi EUMSZ 349. cikk csak akkor alkalmazható, ha az elsődleges jog legkülső régiókra való alkalmazásának elvétől való eltérésről van szó, amint azt az EUMSZ 355. cikk (1) bekezdése megállapítja. Márpedig a szóban forgó irányelv a Szerződésektől való eltérés nélkül mindössze másodlagos jogot fogad el a Mayotte jogállásának változása által kiváltott helyzet megoldása érdekében. Ezen értelmezést nem csak az EUMSZ 349. cikk szövege erősíti meg, hanem a Szerződés jogalapjainak rendszere, valamint e cikk történelmi eredete is.

      (1)  HL L 353., 7. o.


title: C-168/15. sz. ügy: Az Okresný súd Prešov (Szlovák Köztársaság) által 2015. április 14-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Milena Tomášová kontra Ministerstvo spravodlivosti SR és Pohotovosť s.r. o.

text:
               27.7.2015

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 245/3

         Az Okresný súd Prešov (Szlovák Köztársaság) által 2015. április 14-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Milena Tomášová kontra Ministerstvo spravodlivosti SR és Pohotovosť s.r. o.
   (C-168/15. sz. ügy)
   (2015/C 245/04)
   Az eljárás nyelve: szlovák

      A kérdést előterjesztő bíróság

   Okresný súd Prešov

      Az alapeljárás felei

      Felperes: Milena Tomášová

      Alperesek: Ministerstvo spravodlivosti SR, Pohotovosť s.r. o.

      A felperest támogató beavatkozó: Združenie na ochranu spotrebiteľa HOOS

      Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

               1)

               Az uniós jog súlyos megsértését képezi-e, ha az Európai Unió Bíróságának ítélkezési gyakorlatával ellentétben egy választottbírósági ítélet alapján folytatott végrehajtási eljárás keretében tisztességtelen feltételből eredő teljesítést követelnek?

               2)

               Felmerülhet-e valamely tagállamnak a közösségi jog megsértése miatti felelőssége azt megelőzően, hogy az eljárásban részt vevő fél kimerítené a valamely határozatnak a tagállam jogával összhangban történő végrehajtására irányuló eljárás keretében rendelkezésére álló valamennyi jogi eszközt; az ügy tényállására figyelemmel a szóban forgó esetben felmerülhet-e a tagállam említett felelőssége még azt megelőzően, hogy a határozat végrehajtására irányuló eljárás lezárulna, és a felperes kimerítene valamennyi lehetőséget arra vonatkozóan, hogy a jogalap nélküli gazdagodás visszatérítését követelje?

               3)

               Igenlő válasz esetén valamely szervnek a felperes által leírt eljárása a közösségi jog kellően súlyos megsértését valósítja-e meg, figyelembe véve a jelen ügy körülményeit, különösen a felperes teljes tétlenségét és a tagállam joga által biztosított jogi eszközök kimerítésének elmulasztását?

               4)

               Amennyiben a jelen ügyben a közösségi jog kellően súlyos megsértése valósul meg, a felperes által követelt összeg megfelel-e annak a kárnak, amelyért a tagállam felel; az így értelmezett kár megfeleltethető-e a jogalap nélküli gazdagodásnak minősülő, behajtott követelésnek?

               5)

               A jogalap nélküli gazdagodás visszatérítése iránti kereset mint jogorvoslati eszköz elsőbbséget élvez-e a kártérítés iránti keresethez képest?


title: C-532/11. sz. ügy: Az Oberlandesgericht Köln (Németország) által 2011. október 19-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — Susanne Leichenich kontra Ansbert Peffekoven, Ingo Horeis

text:
               28.1.2012

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 25/28

      Az Oberlandesgericht Köln (Németország) által 2011. október 19-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — Susanne Leichenich kontra Ansbert Peffekoven, Ingo Horeis
      (C-532/11. sz. ügy)
      (2012/C 25/50)
      Az eljárás nyelve: német

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Oberlandesgericht Köln

         Az alapeljárás felei

         Felperes: Susanne Leichenich

         Alperesek: Ansbert Peffekoven, Ingo Horeis

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

         előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1.

                  Úgy kell-e értelmezni 77/388/EGK hatodik tanácsi irányelv (1) 13. cikke B. részének b) pontját, hogy az ingatlan lízingjének [helyesen: haszonbérbe adásának] és bérbeadásának fogalma magában foglalja az olyan lakóhajó — beleértve a hozzá tartozó kikötőhely és stégrendszer — bérbeadását, amelyet kizárólag helyhez kötött és hosszú távra kialakított használat céljából étteremként/diszkóként üzemeltetnek egy körülhatárolt és azonosítható vízi kikötőhelyen? Ennek értékelése függ-e a lakóhajó szárazföldhöz kapcsolódásának módjától vagy a hajó rögzítésének eloldásához szükséges ráfordításoktól?

                  2.

                  Amennyiben az előzetes döntéshozatalra előterjesztett első kérdés első mondatára igenlő válasz adandó:
                  Úgy kell-e értelmezni az 1977. május 17-i 77/388/EGK hatodik tanácsi irányelv 13. cikke B. részének b) pontját, hogy a Bíróság C-428/02. sz. ügyben 2005. március 3-án hozott ítélete értelmében a hajókat is magában foglaló „járművek” fogalom nem alkalmazható olyan bérbe adott lakóhajóra, amely nem rendelkezik saját hajtóművel (motorral), és amelyet kizárólag és az adott helyen való tartós használat, nem pedig helyváltoztatás céljából adnak bérbe? A hajó és a stégrendszer, valamint a hozzá tartozó szárazföldi és vízi terület bérbeadása egységet képező adómentes szolgáltatást valósít-e meg, vagy a hozzáadottérték-adó szempontjából adott esetben különbséget kell tenni a lakóhajó és a stégrendszer bérbeadása között?

         (1)  A tagállamok forgalmi adóra vonatkozó jogszabályainak összehangolásáról — közös hozzáadottértékadó-rendszer: egységes adóalap-megállapításról szóló, 1977. május 17-i 77/388/EGK hatodik tanácsi irányelv (HL L 145., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 9. fejezet, 1. kötet, 23. o.)


title: T-352/06. sz. ügy: 2006. december 5-én benyújtott kereset – Dura Vermeer Infra kontra Bizottság

text:
               27.1.2007

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 20/21

         2006. december 5-én benyújtott kereset – Dura Vermeer Infra kontra Bizottság
   (T-352/06. sz. ügy)
   (2007/C 20/31)
   Az eljárás nyelve: holland
   Felek

      Felperes: a Dura Vermeer Infra (képviselő: M. Slotboom ügyvéd)

      Alperes: az Európai Közösségek Bizottsága
   Kereseti kérelmek
   A felperes keresetében azt kéri, hogy az Elsőfokú Bíróság:

               —

               semmisítse meg a határozat 1. cikkének d) pontját és 2. cikkének d) pontját, amennyiben az a Dura Vermeer Infra felelősséget érinti;

               —

               kötelezze a Bizottságot az eljárási költségek viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek
   A felperes vitatja az EK 81. cikk alkalmazására vonatkozó eljárásban (COMP/F/38.456 Bitumen – NL-ügy) 2006. szeptember 13-án hozott C(2006) 4090 végleges bizottsági határozatot, amely bírságot szabott ki a felperessel szemben az EK 81. cikk megsértéséért.
   A felperes keresete alátámasztására ugyanazokra a jogalapokra és érvekre hivatkozik, mint a T-351/06. sz., Dura Vermeer Groep NV kontra Bizottság ügy felperese.


title: C-44/13. sz. ügy: A Bundesfinanzhof (Németország) által 2013. január 28-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — Hauptzollamt Krefeld kontra Rhein-Ruhr Beschichtungs-Service GmbH

text:
               27.4.2013

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 123/10

         A Bundesfinanzhof (Németország) által 2013. január 28-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — Hauptzollamt Krefeld kontra Rhein-Ruhr Beschichtungs-Service GmbH
   (C-44/13. sz. ügy)
   2013/C 123/15
   Az eljárás nyelve: német

      A kérdést előterjesztő bíróság

   Bundesfinanzhof

      Az alapeljárás felei

      Felperes és felülvizsgálati kérelmet előterjesztő fél: Hauptzollamt Krefeld

      Alperes és ellenérdekű fél a felülvizsgálati eljárásban: Rhein-Ruhr Beschichtungs-Service GmbH

      Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

   Megköveteli-e az energiatermékek és a villamos energia közösségi adóztatási keretének átszervezéséről szóló 2003/96/EK irányelv (1) 2. cikkének (3) bekezdése, hogy azon energiatermékek kivételével, amelyekre az irányelv adómértéket határoz meg, az energiatermékek adóztatása során olyan adómértéket alkalmazzanak, amelyet a nemzeti jog az energiatermék tüzelő-, fűtőanyagként történő felhasználásának esetére határoz meg, amennyiben az adott energiaterméket szintén tüzelő-, fűtőanyagként használják fel? Vagy, ha az adott energiatermék a tüzelő-, fűtőanyagként történő felhasználás esetén közel áll egy bizonyos energiatermékhez, akkor is alkalmazható-e az utóbbi energiatermékre a nemzeti jogban meghatározott adómérték, ha annak esetében az üzemanyagként vagy tüzelő-, fűtőanyagként történő felhasználásra tekintet nélkül meghatározott egységes adómértékről van szó?

      (1)  HL L 283., 51. o.; magyar nyelvű különkiadás 9. fejezet, 1. kötet, 405. o.


title: Az első főtanácsnok kijelölése

text:
               20.11.2010

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 317/3

         Az első főtanácsnok kijelölése
   2010/C 317/05
   A Bíróság az eljárási szabályzat 10. cikke 1. §-ának harmadik bekezdése alapján a 2011. október 6-áig terjedő egyéves időszakra Y. Bot-ot jelölte ki első főtanácsnoknak.


title: T-607/11. sz. ügy: 2011. november 30-án benyújtott kereset — Henkel és Henkel France kontra Bizottság

text:
               28.1.2012

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 25/64

      2011. november 30-án benyújtott kereset — Henkel és Henkel France kontra Bizottság
      (T-607/11. sz. ügy)
      (2012/C 25/123)
      Az eljárás nyelve: angol

         Felek

         Felperesek: Henkel AG & Co. KGaA (Düsseldorf, Németország), Henkel France (Boulogne-Billancourt, Franciaország) (képviselők: R. Polley, T. Kuhn, F. Brunet és E. Paroche ügyvédek)

         Alperes: Európai Bizottság

         Kérelmek

      A felperesek azt kérik, hogy a Törvényszék:

                  —

                  semmisítse meg a Bizottság 2011. szeptember 30-i azon határozatát, amely megtagadta tizenöt, a COMP/39.579 (háztartási mosószerek) ügyben benyújtott dokumentumnak a francia versenyhatóság részére történő átadását;

                  —

                  utasítsa a Bizottságot arra, hogy tegye lehetővé a felperesek számára, hogy a versenyhatóság előtt folyamatban lévő eljárásban a kért dokumentumokra hivatkozzanak;

                  —

                  kötelezze a Bizottságot a felperesek részéről a jelen keresettel összefüggésben felmerült jogi és egyéb költségek és kiadások viselésére; és

                  —

                  hozzon meg minden más, a Törvényszék által megfelelőnek tartott intézkedést.

         Jogalapok és fontosabb érvek

      A kereset egy jogalapot tartalmaz. Ezen egyetlen jogalap szerint a Bizottság jogellenesen utasította el a francia versenyhatóság arra irányuló kérelmét, hogy adja át a tizenöt kért dokumentumot, és ezáltal megsértette az Európai Unióról szóló szerződés 4. cikkének (3) bekezdéséből eredő kötelezettségeit, valamint a felperesek védelemhez való alapvető jogát és a fegyveregyenlőség elvét.


title: A Biróság ítélete (első tanács) 2005. március 10. a C-336/03. sz. (a High Court of Justice (England & Wales), Chancery Division előzetes döntéshozatal iránti kérelme) az easyCar (UK) Ltd kontra Office of Fair Trading ügyben (Fogyasztók védelme távollévők között kötött szerződések esetén – A 97/7/EK irányelv – Szállítási szolgáltatásokra vonatkozó szerződések – Fogalom – Gépkocsi bérleti szerződések)

text:
               14.5.2005

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 115/4

      A BIRÓSÁG ÍTÉLETE

   (első tanács)
   2005. március 10.
   a C-336/03. sz. (a High Court of Justice (England & Wales), Chancery Division előzetes döntéshozatal iránti kérelme) az easyCar (UK) Ltd kontra Office of Fair Trading (1) ügyben
   (Fogyasztók védelme távollévők között kötött szerződések esetén - A 97/7/EK irányelv - Szállítási szolgáltatásokra vonatkozó szerződések - Fogalom - Gépkocsi bérleti szerződések)
   (2005/C 115/08)
   Az eljárás nyelve: angol
   A C-336/03. sz. ügyben, a Bírósághoz az EK 234. cikke alapján benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem tárgyában, amelyet a High Court of Justice (England & Wales), Chancery Division (Egyesült Királyság) a Bírósághoz 2003. július 30-án érkezett, 2003. július 21-i határozatával az előtte az easyCar (UK) Ltd és az Office of Fair Trading között folyamatban lévő eljárásban terjesztett elő, a Bíróság (első tanács), tagjai: P. Jann a tanács elnöke, K. Lenaerts, J. N. Cunha Rodrigues, K. Schiemann és M. Ilešič (előadó) bírák, főtanácsnok: C. Stix-Hackl, hivatalvezető: K. Sztranc tisztviselő, 2005. március 10-én meghozta ítéletét, amelynek rendelkező része a következő:
   A távollevők között kötött szerződések esetén a fogyasztók védelméről szóló, 1997. május 20-i 97/7/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv 3. cikkének (2) bekezdésében foglalt „szállítási szolgáltatásokra vonatkozó szerződések” fogalma magában foglalja a gépkocsi bérleti szerződéseket.

      (1)  HL C 226., 2003.9.20.


title: C-170/07. sz. ügy: 2007. március 30-án benyújtott kereset – Az Európai Közösségek Bizottsága kontra Lengyel Köztársaság

text:
               4.8.2007

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 183/16

         2007. március 30-án benyújtott kereset – Az Európai Közösségek Bizottsága kontra Lengyel Köztársaság
   (C-170/07. sz. ügy)
   (2007/C 183/26)
   Az eljárás nyelve: lengyel
   Felek

      Felperes: az Európai Közösségek Bizottsága (képviselők: J. Hottiaux és K. Herrmann)

      Alperes: a Lengyel Köztársaság
   Kereseti kérelmek
   A felperes azt kéri, hogy a Bíróság

               —

               állapítsa meg, hogy a Lengyel Köztársaság, mivel a területére behozott használt járművek vonatkozásában a nyilvántartásba vételt megelőző műszaki vizsgálatot írt elő, miközben a belföldi gépjárműveket azonos körülmények között ilyen kötelezettség nem terheli, nem teljesítette az EK 28. cikkből eredő kötelezettségeit;

               —

               kötelezze a Lengyel Köztársaságot a költségek viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek
   Az EK 28. cikk értelmében a tagállamok között tilos a behozatalra vonatkozó minden mennyiségi korlátozás és azzal azonos hatású intézkedés. A Bíróság ítélkezési gyakorlata szerint tagállami harmonizáció hiányában „minden olyan tagállami kereskedelmi szabályozás, amely alkalmas a tagállamok közötti kereskedelem közvetlen vagy közvetett, tényleges vagy lehetséges akadályozására, mennyiségi korlátozással azonos hatású intézkedésnek minősül”.
   A mennyiségi korlátozással azonos hatású intézkedés az EK 28. cikk megsértését jelenti, ha az az EK 30. cikk vagy a Bíróság ítélkezési gyakorlata értelmében valamely közérdekű kényszerítő ok nem igazolja.
   A Bizottság előadja, hogy a közúti közlekedésről szóló lengyel törvény (Prawo o ruchu drogowym) az első lengyelországi nyilvántartásba vételt megelőző műszaki vizsgálatot ír elő a gépjárművek esetében. Mivel ez a kötelezettség az új gépjárművekre nem vonatkozik, ezért valójában a más tagállamokból behozott használt járműveket kell alávetni kötelező műszaki vizsgálatnak lengyelországi nyilvántartásba vételt megelőzően. A vitatott kötelezettség tehát olyan intézkedést jelent, amely a más tagállamból behozott gépjárművet hátrányosan különbözteti meg a belföldi járművektől. Ezen kívül a lengyel hatóságok nem csekély díjat szabnak ki a műszaki vizsgálatra, amely az azonos kategóriájú gépjárművek rendszeres vizsgálati díjának majdnem kétszerese. A Bizottság szerint a lengyel hatóságok ezt a körülményt nem indokolták meg kielégítő módon. Az ítélkezési gyakorlat szerint az EK 28. cikk értelmében a közösségen belüli kereskedelmet akadályozzák azok a nemzeti jogszabályok, amelyek a megfelelő belföldi árukhoz képest további költségekkel terhelik a behozatalra kerülő árukat.
   Egy ilyen intézkedés igazolása érdekében az érintett tagállamnak bizonyítania kellene, hogy az szükséges volt, és arányban áll az elérni kívánt céllal. Az EK 30. cikk szerint az ilyen intézkedések nem lehetnek önkényes megkülönböztetés vagy a tagállamok közötti kereskedelem rejtett korlátozásának eszközei.
   Erre tekintettel az a körülmény, hogy a legutóbbi vizsgálat óta a gépjárművet a közutakon használták, közegészségi és életvédelmi szempontból igazolhatná a jármű nyilvántartásba vételekor végzett vizsgálatot, amelynek során megállapítják, hogy a jármű nem szenvedett balesetet és jó műszaki állapotban van. A tagállamok ezért előírhatják a gépjárművek műszaki vizsgálatát, azonban csak azzal a feltétellel, hogy e kötelezettség megállapítása során nincsen szó önkényes hátrányos megkülönböztetésről, tehát a vizsgálat mind a külföldről behozott, mind az azonos helyzetű belföldi gépjárművekre egyaránt vonatkozik. Ha azonban a nemzeti jogszabályok nem írnak elő ilyen vizsgálatot a nyilvántartásba veendő belföldi gépjárművek vonatkozásában ugyanolyan feltételekkel, mint a más tagállamból behozott járművek esetében, akkor e rendelkezések alkalmazása önkényes megkülönböztetésnek minősül.
   A közösségen belüli kereskedelmet akadályozó lengyel rendelkezések továbbá nem igazolhatók közegészség- és életvédelmi szempontokkal, mert nem teljesítik a szükségesség és arányosság követelményét.
   Először is, ha egy gépjárművet műszaki vizsgálatnak kell alávetni, akkor a 96/96/EK irányelv 3. cikkének (2) bekezdéséből eredő egyenértékűség és kölcsönös elismerés elve alapján valamennyi tagállam köteles az erről kiadott igazolást azonos módon úgy elismerni, mintha azt saját maga adta volna ki. A Bizottság álláspontja szerint a lengyel hatóságok nem hivatkozhatnak egy másik tagállamban, rendszeresen ismétlődően végzett vizsgálat érvénytelenségére. A nyilvántartásba vételt igazoló okiratokban található azon bejegyzés, hogy a gépjárművet törölték a nyilvántartásból, nem kell, hogy érvénytelenné tegye az össze vizsgálatot és a jármű műszaki állapotát tanúsító egyéb igazolást, sőt a gépjármű törlése a nyilvántartásból egyáltalán nem áll összefüggésben annak műszaki állapotával. Másodsorban, a szelektív vizsgálat inkább arányban állna a közúti biztonság védelm[ének célkitűzésével], ha csak azokat a más tagállamokból behozott gépjárműveket érintené, amelyeknél alappal feltételezhető, hogy veszélyeztetik a közúti biztonságot vagy a környezetet. Harmadsorban, a Bizottság nem osztja a lengyel kormány azon álláspontját, amely szerint a műszaki vizsgálat a gépjárművek azonosítása és a bűnözés leküzdése érdekében szükséges. Szerinte nincs szükség különleges, a rendszeresen ismétlődő vizsgálat költségeinél magasabb költségű vizsgálatra a jármű kategóriájának, alkategóriájának, rendeltetési helyének vagy típusának megállapításához. Ezeket az adatokat általában már tartalmazzák a jármű iratai, amelyeket benyújtanak a nyilvántartási hatóságokhoz. Negyedszer, a Bizottság visszautasítja a lengyel hatóságok Bécsi Egyezménnyel kapcsolatos érvelését. Álláspontja szerint nem befolyásolja a Lengyel Köztársaságnak a Közösséggel szemben fennálló kötelezettségeit az a körülmény, hogy az adott tárgyban hiányzik a nemzetközi szintű szabályozás.


title: T-305/14. sz. ügy: 2014. április 29-én benyújtott kereset – Vestolit kontra Bizottság

text:
               14.7.2014

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 223/54

         2014. április 29-én benyújtott kereset – Vestolit kontra Bizottság
   (T-305/14. sz. ügy)
   2014/C 223/56
   Az eljárás nyelve: német

      Felek

      Felperes: Vestolit GmbH (Marl, Németország) (képviselők: D. Greinacher, J. Martin és B. Scholtka ügyvédek)

      Alperes: Európai Bizottság

      Kérelmek

   A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:

               —

               az EUMSZ 263. cikk első bekezdése alapján semmisítse meg a megújuló energiák elsőbbségéről szóló törvényben (EEG) szabályozott, a megújuló energiaforrásokból és bányagázból előállított villamos energiára vonatkozó támogatás és az energiaigényes vállalkozások számára csökkentett EEG-pótdíj tekintetében a Németországi Szövetségi Köztársasággal szemben az EUMSZ 108. cikk (2) bekezdése szerinti hivatalos vizsgálati eljárás (SA.33995 (2013/C) (korábbi 2013/NN) sz. állami támogatás) megindításáról szóló 2013. december 18-i bizottsági határozatot (HL 2014. C 37., 2014.2.7., 73. o.), amennyiben a Bizottság az EEG 40. és 41. § -ában szabályozott külön kompenzációs rendszert az EUMSZ 107. cikk szerinti állami támogatásnak minősíti;

               —

               a Törvényszék eljárási szabályzata 87. cikkének 3. § -a alapján a Bizottságot kötelezze a felmerülő költségek viselésére.

      Jogalapok és fontosabb érvek

   Keresete alátámasztása érdekében a felperes három jogalapra hivatkozik.

               1.

               Az első jogalap: az EUMSZ 107. cikk megsértése
               A felperes arra hivatkozik, hogy a Bizottság a megújuló energiák pótdíjrendszeren keresztül megvalósuló támogatását, valamint az EEG-pótdíj csökkentésére irányuló külön kompenzációs rendszert jogsértő módon minősítette állami támogatásnak, ezért nem szabadott volna megindítania a hivatalos vizsgálati eljárást.

                           —

                           A felperes ezzel kapcsolatban kifejti, hogy a Bizottság azon kérdés előzetes megítélése során, hogy a külön kompenzációs rendszer állami támogatást képez-e, nyilvánvaló értékelési hibát vétett, mivel a külön kompenzációs rendszer mint az EEG-pótdíj alóli kivételes szabályozás nem biztosít olyan kedvezményt, amelyet villamosenergia-igényes vállalkozások szokványos piaci feltételek között nem kaptak volna meg.

                           —

                           A felperes ezenkívül előadja, hogy nincs szó állami források érintettségéről. Mivel az EEG-pótdíjból származó bevételek nem képeznek állami forrásokat, a villamosenergia-igényes vállalkozásokra vonatkozó kivételes szabályozás sem érint állami forrásokat.

                           —

                           A felperes továbbá úgy érvel, hogy a külön kompenzációs rendszer nem torzítja a versenyt. Sőt olyan versenyfeltételeket hoz létre, amelyek az EEG-pótdíj nélkül léteznének.

               2.

               A második jogalap: a bizalomvédelem elvének megsértése
               A felperes arra hivatkozik, hogy a Bizottság e határozat meghozatalával megsértette a bizalomvédelem elvét is. Szerinte a megújuló energiák támogatásáról szóló német szabályozást már beható állami támogatási jogi vizsgálat alá vonták. Ennek során a Bizottság 2002-ben arra az eredményre jutott, hogy e szabályozáshoz nem kapcsolódik állami források átruházása. A 2012. évi EEG-törvény e tekintetben semmilyen lényeges változást nem tartalmaz az akkori jogi helyzethez képest, így az érintett gazdasági szereplőknek nem kellett újabb vizsgálattal számolniuk, hanem bízhattak a szabályozás állandóságában.

               3.

               A harmadik jogalap: hatáskörrel való visszaélés
               Végül a felperes álláspontja az, hogy a Bizottság visszaélt azzal a hatáskörrel, amelyet számára az EUMSZ 107. cikk és az EUMSZ 108. cikk biztosít. Szerinte a Bizottságnak a vizsgálati eljárás megindításával elsődlegesen az a célja, hogy elvi szinten harmonizálja a megújuló energiaforrásokból előállított villamos energiára vonatkozó támogatást. Ez az alapvető cél megmutatkozik a környezeti és energiatámogatásokról szóló irányelvek új tervezetében, ahol a Bizottság első ízben rögzít részletes szabályokat a megújuló energiaforrások támogatása tekintetében. A harmonizáció előmozdítása érdekében azonban a Bizottságnak az EUMSZ 116. cikkben és az EUMSZ 117. cikkben e célra előirányzott, a jogszabályok közelítésére vonatkozó eljárást kellene alkalmaznia.


title: C-440/14. P. sz. ügy: A Törvényszék (hetedik tanács) T-578/12. sz., National Iranian Oil Company kontra Tanács ügyben 2014. július 16-án hozott ítélete ellen a National Iranian Oil Company által 2014. szeptember 23-án benyújtott fellebbezés

text:
               24.11.2014

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 421/22

         A Törvényszék (hetedik tanács) T-578/12. sz., National Iranian Oil Company kontra Tanács ügyben 2014. július 16-án hozott ítélete ellen a National Iranian Oil Company által 2014. szeptember 23-án benyújtott fellebbezés
   (C-440/14. P. sz. ügy)
   2014/C 421/33
   Az eljárás nyelve: francia

      Felek

      Fellebbező: National Iranian Oil Company (képviselő: J.-M. Thouvenin ügyvéd)

      A többi fél az eljárásban: az Európai Unió Tanácsa, Európai Bizottság

      A fellebbező kérelmei

               —

               a Bíróság helyezze hatályon kívül az Európai Unió Törvényszéke hetedik tanácsa által a T-578/12. sz. ügyben 2014. július 16-án hozott ítéletet;

               —

               adjon helyt a fellebbező által az Európai Unió Törvényszéke előtt előterjesztett kereseti kérelmeknek;

               —

               kötelezze az alperest mindkét eljárás költségeinek a viselésére.

      Jogalapok és fontosabb érvek

   Fellebbezésének alátámasztása érdekében a fellebbező a Törvényszék 2014. július 16-án kihirdetett ítéletével szemben hat kifogást hoz fel.
   Az első hatályon kívül helyezési jogalap tekintetében a fellebbező azt állítja, hogy a Törvényszék a megtámadott ítélet 43. pontjában tévesen alkalmazta a jogot, amikor azt állapította meg, hogy a 945/2012/EU tanácsi végrehajtási rendeletet (1) – mivel érinti a 267/2012/EU rendelet (2) 46. cikkének (2) bekezdését – úgy kell tekinteni, hogy az pontosan említi, hogy jogalapját e 46. cikk (2) bekezdése képezi. A jogalap ugyanis előírja azt a jogi formát, amellyel azon jogi aktusnak rendelkeznie kell, amelynek az alapján képezi; márpedig a 46. cikk (2) bekezdése nem ír elő semmilyen jogi formát.
   A második jogalappal összefüggésben a fellebbező azt állítja, hogy a Törvényszék a megtámadott ítélet 54–56. pontjában tévesen alkalmazta a jogot, amely pontok azon állítással foglalhatók össze, hogy „a 215. cikk (2) bekezdéséből nem tűnik ki, hogy a természetes vagy jogi személyekkel, csoportokkal vagy nem állami, illetve államisággal nem rendelkező entitásokkal szemben hozott egyedi korlátozó intézkedéseket az EUMSZ 215. cikk (1) bekezdésében előírt eljárás szerint kell elfogadni”. Egyrészt a 215. cikk (1) bekezdése – amely az EUMSZ egyetlen olyan rendelkezése, amely a korlátozó intézkedésekre vonatkozik – pontosan kifejti, hogy az ilyen intézkedésekre alkalmazandó eljárás az, amelyet előír és semmilyen más eljárást nem rögzít. Másrészt az EUMSZ 291. cikk összeegyeztethetetlen lenne az EUMSZ 215. cikk (2) bekezdésével. Végül másodlagosan az EUMSZ 291. cikk (2) bekezdése nem tekinthető úgy, hogy az a Tanács számára a korlátozó intézkedések elfogadásához az EUMSZ 215. cikk (2) bekezdéséhez képest kiegészítő jogalapként szolgálhat.
   A harmadik jogalap tekintetében, amelyet másodlagosan arra az esetre nyújtottak be, ha a Bíróság úgy ítélné meg, hogy az eredetileg az EUMSZ 215. cikken alapuló korlátozó intézkedések elfogadására vonatkozó politika keretében jogilag lehetséges az EUMSZ 291. cikk (2) bekezdésének az alkalmazása az egyedi korlátozó intézkedések elfogadásának a megalapozásához, a fellebbező azt állítja, hogy a Törvényszék tévesen alkalmazta a jogot, amikor az ítéletének 74–83. pontjában lényegében azt állapította meg, hogy az Unió Tanácsa a 291. cikk (2) bekezdése kifejezéseinek az átvételével „kellően indokolt[an]” alkalmazta a jelen ügyben ezt az eltérő eljárást. Egyrészt az így meghatározott igazolási követelmény nem elégszik meg a nem kifejezett igazolással. Másrészt még annak a feltételezésével is, hogy a hallgatólagos igazolás teljesítheti e követelményt, utóbbi a jelen esetben nem teljesül, mivel a Törvényszék az érintett szövegeket tévesen értelmezte.
   A negyedik jogalap tekintetében, amelyet másodlagosan arra az esetre nyújtottak be, ha a Bíróság úgy ítélné meg, hogy az EUMSZ 215. cikken alapuló korlátozó intézkedések elfogadására vonatkozó politika keretében jogilag lehetséges az EUMSZ 291. cikk (2) bekezdésének az alkalmazása az egyedi korlátozó intézkedések elfogadásának a megalapozásához, a fellebbező azt állítja, hogy a Törvényszék tévesen alkalmazta a jogot, amikor az ítéletének 86. pontjában azt állapította meg, hogy a 267/2012 rendelet 46. cikkének (2) bekezdése „fenntartja a Tanács számára az említett rendelet 23. cikke (2) és (3) bekezdése rendelkezéseinek a végrehajtására vonatkozó hatáskört”, amely elegendő az indokolási kötelezettség teljesítéséhez az e rendelkezés jogalapjának a megjelölése tekintetében, amely jogalap az EUMSZ 291. cikk (2) bekezdése. A fellebbező szerint a Törvényszék a 267/2012 rendelet 46. cikke (2) bekezdésének jogilag téves értelmezése alapján jutott erre a következtetésre.
   Az ötödik jogalap tekintetében, amelyet másodlagosan arra az esetre nyújtottak be, ha a Bíróság úgy ítélné meg, hogy az EUMSZ 215. cikken alapuló korlátozó intézkedések elfogadására vonatkozó politika keretében jogilag lehetséges az EUMSZ 291. cikk (2) bekezdésének az alkalmazása az egyedi korlátozó intézkedések elfogadásának a megalapozásához, a fellebbező azt állítja, hogy a Törvényszék ítéletének 87. pontjában tévesen alkalmazta a jogot, amikor úgy értékelte, hogy az uniós jogi aktusokra vonatkozó indokolási kötelezettség nem kötelezi a Tanácsot annak kifejezett megjelölésére, hogy ami a 267/2012 rendelet 46. cikke (2) bekezdésének a jogalapját illeti, a 267/2012/EU rendelet az EUMSZ 291. cikk (2) bekezdésén alapult.
   A hatodik jogalap keretében a fellebbező azt állítja, hogy a Törvényszék tévesen alkalmazta a jogot ítéletének 115. pontjában, amikor azt állapította meg, hogy a 267/2012/EU rendelet 23. cikke (2) bekezdésének d) pontjában meghatározott kritérium (a továbbiakban: vitatott kritérium) megfelel a jogállamiság elveinek, általánosabban pedig az európai uniós jognak, mivel az „nem önkényes és nem diszkrecionális”, valamint amikor ítéletének 123. pontjában azt állapította meg, hogy „a vitatott kritérium objektív kritériumok bevezetésével korlátozza a Tanács mérlegelési jogkörét, valamint biztosítja az uniós jog által megkövetelt előreláthatósági szintet”. A Törvényszék a fellebbező védelemhez való jogát is megsértette. A fellebbező először hangsúlyozza, hogy a Törvényszék a vitatott kritérium átírásának árán állapította meg annak megfelelőségét az uniós joggal, miközben a rendeletben szereplő kritériumnak a jogszerűségét kell értékelnie. A fellebbező ezt követően megjegyzi, hogy az a tény, hogy a Törvényszék átírta a vitatott kritériumot a jogszerűségének megállapítása érdekében, sérti a védelemhez való jogát, mivel megfosztja attól a jogtól, hogy a védelmének megszervezése érdekében az említett átírt szövegre hivatkozzon, ugyanis a fellebbező nem ismerte ezen átírásnak az általa ellenzett értelmét az átírás kifejtésekor. Végül a fellebbező megállapítja a Törvényszék érvelése összhangjának a hiányát, amely sérti az indokolási kötelezettségét.

      (1)  Az Iránnal szembeni korlátozó intézkedésekről szóló 267/2012/EU rendelet végrehajtásáról szóló, 2012. október 15-i 945/2012/EU tanácsi végrehajtási rendelet (HL L 282., 16. o.)

      (2)  Az Iránnal szembeni korlátozó intézkedésekről és a 961/2010/EU rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló, 2012. március 23-i 267/2012/EU tanácsi rendelet (HL L 88., 1. o.; helyesbítés: HL L 93., 85. o.)


title: T-55/07. sz. ügy: 2007. február 23-án benyújtott kereset – Hollandia kontra Bizottság

text:
               14.4.2007

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 82/52

         2007. február 23-án benyújtott kereset – Hollandia kontra Bizottság
   (T-55/07. sz. ügy)
   (2007/C 82/108)
   Az eljárás nyelve: holland
   Felek

      Felperes: Holland Királyság (képviselők: H. G. Sevenster és D. J. M. de Grave meghatalmazottak)

      Alperes: az Európai Közösségek Bizottsága
   Kereseti kérelmek

               —

               Az Elsőfokú Bíróság részben semmisítse meg az Európai Mezőgazdasági Orientációs és Garanciaalap (EMOGA) Garanciarészlege terhére a tagállamok által kifizetett egyes kiadásoknak a közösségi finanszírozásból való kizárásáról szóló, 2006. december 14-i bizottsági határozatot, amennyiben ez a határozat Hollandiára és különösen arra a pénzügyi korrekcióra vonatkozik, amelyet az EMOGA Garanciarészlegének keretében a 2002 évre 5,67 millió euró összegben számításba vett, nem támogatható kiadásokra vonatkozóan alkalmaztak, és

               —

               kötelezze a Bizottságot a költségek viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek
   A keresetének alátámasztására Hollandia először is előterjeszti, hogy a 2603/1999 rendelet (1) 4. cikkét megsértették azáltal, hogy hibásan értelmezték és alkalmazták az e cikk értelmében vett „többéves kiadás ”fogalmát.
   Másodszor a felperes az 1257/1999 rendelet (2) 44. cikke (2) bekezdésének és a bizalomvédelem elvének azáltal való megsértésére hivatkozik, hogy a holland hatóságok által alkalmazott eljárás miatt a pénzügyi korrekciót a teljes összegre elvégezték, jóllehet a Bizottság előzőleg a Garanciarészlegben a számlán szereplő tételek beállításának engedélyezési eljárása keretében a holland vidékfejlesztési programtervezési dokumentumot a 2000-2006. évre jóváhagyta.
   A felperes másodlagosan előterjeszti, hogy az 1258/1999 rendelet (3) 7. cikkének (4) bekezdését és a 729/70 rendelet (4) 5. cikke (2) bekezdésének c) pontját azáltal sértették meg, hogy azokat a megtámadott határozatban hibásan alkalmazták, mivel a Közösséget a holland hatóságok által alkalmazott eljárás miatt semmilyen pénzügyi kár nem érte.
   A felperes másodlagosan előterjeszti még, hogy az arányosság elvét azáltal sértették meg, hogy a teljes összegre vonatkozó korrekciót alkalmaztak, habár ezeket az EMOGA pénzeket Hollandia – nem vitatottan – szabályszerűen használta fel abban az értelemben, hogy a Közösséget a holland hatóságok által alkalmazott eljárás miatt semmilyen pénzügyi kár nem érte.
   A felperes végül az indokolási kötelezettség megsértésére hivatkozik, mivel indokolás nélkül és az egyeztető szervezet megállapításaitól eltérően a korrekciót a teljes összegre alkalmazták, habár ezeket az EMOGA pénzeket Hollandia – nem vitatottan – szabályszerűen használta fel abban az értelemben, hogy a Közösséget a holland hatóságok által alkalmazott eljárás miatt semmilyen pénzügyi kár nem érte.

      (1)  Az 1257/1999/EK tanácsi rendelet által előírt vidékfejlesztési támogatásra történő átállásra vonatkozó szabályok megállapításáról szóló, 1999. december 9-i 2603/1999/EK bizottsági rendelet (HL L 316., 26. o.; magyar nyelvű különkiadás 3. fejezet, 27. kötet, 156. o.).

      (2)  Az Európai Mezőgazdasági Orientációs és Garanciaalapból (EMOGA) nyújtandó vidékfejlesztési támogatásról, valamint egyes rendeletek módosításáról, illetve hatályon kívül helyezéséről szóló, 1999. május 17-i 1257/1999/EK tanácsi rendelet (HL L 160., 80. o.; magyar nyelvű különkiadás 3. fejezet, 25. kötet, 391. o.).

      (3)  A közös agrárpolitika finanszírozásáról szóló, 1999. május 17-i 1258/1999/EK tanácsi rendelet (HL L 160, 103. o.; magyar nyelvű különkiadás 3. fejezet, 25. kötet, 414. o.).

      (4)  A közös agrárpolitika finanszírozásáról szóló, 1970. április 21-i 729/70/EGK tanácsi rendelet (HL L 94., 13. o.).


title: C-605/12. sz. ügy: A Bíróság (harmadik tanács) 2014. október 16-i ítélete (a Naczelny Sąd Administracyjny [Lengyelország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Welmory sp. z o.o. kontra Dyrektor Izby Skarbowej w Gdańsku (Előzetes döntéshozatal iránti kérelem — Közös hozzáadottértékadó-rendszer — 2006/112/EK irányelv — 44. cikk — A szolgáltatásnyújtás címzettje „állandó telephelyének” a fogalma — Az adóalanyoknak történő szolgáltatásnyújtás teljesítési helyének minősülő hely — Közösségen belüli ügylet)

text:
               22.12.2014

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 462/2

         A Bíróság (harmadik tanács) 2014. október 16-i ítélete (a Naczelny Sąd Administracyjny [Lengyelország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Welmory sp. z o.o. kontra Dyrektor Izby Skarbowej w Gdańsku
   (C-605/12. sz. ügy) (1)

   ((Előzetes döntéshozatal iránti kérelem - Közös hozzáadottértékadó-rendszer - 2006/112/EK irányelv - 44. cikk - A szolgáltatásnyújtás címzettje „állandó telephelyének” a fogalma - Az adóalanyoknak történő szolgáltatásnyújtás teljesítési helyének minősülő hely - Közösségen belüli ügylet))
   (2014/C 462/03)
   Az eljárás nyelve: lengyel

      A kérdést előterjesztő bíróság

   Naczelny Sąd Administracyjny

      Az alapeljárás felei

      Felperes: Welmory sp. z o. o.

      Alperes: Dyrektor Izby Skarbowej w Gdańsku

      Rendelkező rész

   Azon első adóalanyt, amelynek a gazdasági tevékenységének székhelye az egyik tagállamban található, és amely egy másik tagállamban letelepedett második adóalany által nyújtott szolgáltatásokat vesz igénybe, e szolgáltatások megadóztatása helyének a meghatározása céljából olyannak kell tekinteni, mint amely e másik tagállamban a 2008. február 12-i 2008/8/EK tanácsi irányelvvel módosított, a közös hozzáadottértékadó-rendszerről szóló, 2006. november 28-i 2006/112/EK tanácsi irányelv 44. cikke értelmében vett „állandó telephellyel” rendelkezik, ha e telephely a személyi és tárgyi feltételek tekintetében kellően állandó jelleggel és megfelelő szervezettel rendelkezik ahhoz, hogy szolgáltatásokat fogadhasson, és azokat a gazdasági tevékenysége céljából igénybe vehesse, amit a kérdést előterjesztő bíróságnak kell vizsgálnia.

      (1)  HL C 79., 2013.3.16.


title: C-462/11. sz. ügy: A Bíróság (hatodik tanács) 2011. december 14-i végzése (a Tribunalul Dâmbovița (Románia) előzetes döntéshozatal iránti kérelme) — Victor Cozman kontra Teatrul Municipal Târgoviște (Előzetes döntéshozatalra utalás — Az emberi jogok és alapvető szabadságok védelméről szóló európai egyezmény 1. kiegészítő jegyzőkönyve — Olyan nemzeti szabályozás megengedhetősége, amely bércsökkentést ír elő a közszolgálati szektor több munkavállalói csoportjára vonatkozóan — Az uniós jog végrehajtásának hiánya — A Bíróság hatáskörének nyilvánvaló hiánya)

text:
               10.3.2012

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 73/13

         A Bíróság (hatodik tanács) 2011. december 14-i végzése (a Tribunalul Dâmbovița (Románia) előzetes döntéshozatal iránti kérelme) — Victor Cozman kontra Teatrul Municipal Târgoviște
   (C-462/11. sz. ügy) (1)

   (Előzetes döntéshozatalra utalás - Az emberi jogok és alapvető szabadságok védelméről szóló európai egyezmény 1. kiegészítő jegyzőkönyve - Olyan nemzeti szabályozás megengedhetősége, amely bércsökkentést ír elő a közszolgálati szektor több munkavállalói csoportjára vonatkozóan - Az uniós jog végrehajtásának hiánya - A Bíróság hatáskörének nyilvánvaló hiánya)
   2012/C 73/23
   Az eljárás nyelve: román

      A kérdést előterjesztő bíróság

   Tribunalul Dâmbovița

      Az alapeljárás felei

      Felperes: Victor Cozman

      Alperes: Teatrul Municipal Târgoviște

      Tárgy

   Előzetes döntéshozatal iránti kérelem — Tribunalul Dâmbovița — Az emberi jogok és alapvető szabadságok védelméről szóló egyezmény 1. kiegészítő jegyzőkönyve 1. cikkének értelmezése — Olyan nemzeti szabályozás megengedhetősége, amely bércsökkentést ír elő a közszolgálati szektor több munkavállalói csoportjára vonatkozóan — A munkabérhez való jog természete — Korlátozások

      Rendelkező rész

   Az Európai Unió Bíróságának nyilvánvalóan nincs hatásköre a Tribunalul Dâmbovița (Románia) által a 2011. február 7-i határozatában előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések megválaszolására.

      (1)  HL C 331., 2011.11.12.


title: C-461/08. sz. ügy: A Hoge Raad der Nederlanden (Hollandia) által 2008. október 23-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Don Bosco Onroerend Goed BV kontra Staatssecretaris van Financiën

text:
               21.3.2009

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 69/16

         A Hoge Raad der Nederlanden (Hollandia) által 2008. október 23-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Don Bosco Onroerend Goed BV kontra Staatssecretaris van Financiën
   (C-461/08. sz. ügy)
   (2009/C 69/29)
   Az eljárás nyelve: holland
   A kérdést előterjesztő bíróság
   Hoge Raad der Nederlanden
   Az alapeljárás felei

      Felperes: Don Bosco Onroerend Goed BV

      Alperes: Staatssecretaris van Financiën
   Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések
   elé előzetes döntéshozatalra:

               1)

               Úgy kell-e értelmezni a hatodik irányelv (1) 4. cikke (3) bekezdésének a) pontjával összefüggésben értelmezett 13. cikke B. részének g) pontját, hogy egy újépítésű épülettel történő helyettesítése érdekében részben lebontott épület értékesítését hozzáadottértékadó-fizetési kötelezettség terheli?

               2)

               Releváns-e e kérdés megválaszolása szempontjából az, hogy az épület eladója vagy vevője adta-e a megbízást a bontásra és viseli annak költségeit, mégpedig olyan értelemben, hogy az értékesítés csak akkor hozzáadottértékadó-köteles-e, ha az eladó adta a megbízást a bontásra és viseli annak költségeit?

               3)

               Releváns-e az első kérdés megválaszolása szempontjából az, hogy az épület eladója vagy vevője dolgozta-e ki az újépítés terveit, mégpedig olyan értelemben, hogy az értékesítés csak akkor hozzáadottértékadó-köteles-e, ha e terveket az eladó dolgozta ki?

               4)

               Az első kérdésre adott igenlő válasz esetén minden értékesítés hozzáadottértékadó-köteles-e a bontási munkálatok tényleges megkezdésének időpontját vagy egy későbbi, különösen olyan időpontot követően, amelyben a bontási munkálatok már jelentősen előrehaladott állapotban vannak?

      (1)  A tagállamok forgalmi adóra vonatkozó jogszabályainak összehangolásáról – közös hozzáadottértékadó-rendszer: egységes adóalap-megállapításról szóló, 1977. május 17-i (77/3888/EGK) hatodik tanácsi irányelv (HL L 145., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 9. fejezet, 1. kötet, 23. o.).


title: C-382/07. sz. ügy: 2007. augusztus 8-án benyújtott kereset – Az Európai Közösségek Bizottsága kontra Portugál Köztársaság

text:
               22.9.2007

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 223/9

         2007. augusztus 8-án benyújtott kereset – Az Európai Közösségek Bizottsága kontra Portugál Köztársaság
   (C-382/07. sz. ügy)
   (2007/C 223/12)
   Az eljárás nyelve: portugál
   Felek

      Felperes: az Európai Közösségek Bizottsága (képviselők: N. Yerrell és M. Telles Romão meghatalmazottak)

      Alperes: Portugál Köztársaság
   Kereseti kérelmek

               —

               A Bíróság állapítsa meg, hogy a Portugál Köztársaság – mivel nem fogadta el azokat a törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezéseket, amelyek szükségesek ahhoz, hogy megfeleljen a közösségi vasutak fejlesztéséről szóló 91/440/EGK tanácsi irányelv módosításáról szóló, 2004. április 29-i 2004/51/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvnek (1), vagy legalábbis nem közölte e rendelkezéseket a Bizottsággal – nem teljesítette az említett irányelvből eredő kötelezettségeit;

               —

               kötelezze a Portugál Köztársaságot a költségek viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek
   Az irányelv nemzeti jogba való átültetésének a határideje 2005. december 31-én lejárt.

      (1)  HL L 164., 164. o.; magyar nyelvű különkiadás 7. fejezet, 8. kötet, 251. o.