title: C-493/20. sz. ügy: A Sąd Najwyższy (Lengyelország) által 2020. szeptember 28-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – P. J. kontra A. T., R. W., Sąd Najwyższy

text:
               2021.2.8.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 44/16

      A Sąd Najwyższy (Lengyelország) által 2020. szeptember 28-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – P. J. kontra A. T., R. W., Sąd Najwyższy
      (C-493/20. sz. ügy)
      (2021/C 44/22)
      Az eljárás nyelve: lengyel

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Sąd Najwyższy

         Az alapeljárás felei

         Felperes: P. J.

         Alperesek: A. T., R. W., Sąd Najwyższy

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1)

                  Úgy kell-e értelmezni az EUMSZ 279. cikket és a Bíróság eljárási szabályzata 160. cikkének (2) bekezdését az EUSZ 4. cikk (3) bekezdésével és EUSZ 19. cikk (1) bekezdésével, valamint a 2020. április 8-i Bizottság kontra Lengyel Köztársaság ítélet (C-791/19) 1) pontjának első és második francia bekezdésével összefüggésben, hogy az ügyész a C-791/19 R. sz. ügy elbírálásáig az ustawa z dnia 8 grudnia 2017 r. o Sądzie Najwyższym (a legfelsőbb bíróságról szóló, 2017. december 8-i törvény) (egységes szerkezetbe foglalt szöveg: Dz. U., 2019., 825. tétel és későbbi módosításai) 3. cikke 5. pontja, 27. cikke és 73. cikke 1. § -a alkalmazásának felfüggesztésére tekintettel nem kérheti a Sąd Najwyższy (legfelsőbb bíróság) bírája esetében a szolgálati viszony fennállása hiányának megállapítására vonatkozó ügy iratainak a Sąd Najwyższy (legfelsőbb bíróság), Izba Dyscyplinarna (fegyelmi tanács) részére történő átadását?

                  2)

                  Úgy kell-e értelmezni az EUSZ 2. cikkel és az EUSZ 4. cikk (3) bekezdésével, valamint a bírósághoz forduláshoz való joggal összefüggésben értelmezett EUSZ 19. cikk (1) bekezdésének második albekezdését, hogy a nemzeti bíróság bírája esetében a szolgálati viszony fennállása hiányának kinevezési eljárás során felmerülő súlyos hibák miatti megállapításával kapcsolatos ügyben eljáró bíróságnak ideiglenes intézkedést kell elrendelnie, és meg kell tiltania ezen ügy alperese számára, hogy minden egyéb, az uniós jog hatálya alá tartozó ügyben e bíró által elrendelt intézkedések és hozott határozatok érvénytelenségének terhe mellett határozatot hozzon, továbbá más szerveket attól való tartózkodásra kell köteleznie, hogy ezen alperes részére ügyeket osszanak ki, és őt ítélkező testületekbe jelöljék ki?

                  3)

                  Úgy kell-e értelmezni az EUSZ 19. cikk (1) bekezdésének második albekezdésével összefüggésben értelmezett EUSZ 2. cikket és az EUSZ 4. cikk (2) bekezdését, valamint a bírósághoz forduláshoz való jog elvét, hogy

                              a)

                              a nemzeti bíróság köteles eltekinteni a legfelsőbb bíróságról szóló, 2017. december 8-i törvény 29. cikkének 2. és 3. § -ában szereplőhöz hasonló, a „bíróságok létrehozásának megtámadására”, valamint a „valamely bíró kinevezése és e kinevezésből eredő bírói funkciók ellátására való hatáskör jogszerűségének bíróság általi megállapítására vagy vizsgálatára” vonatkozó tilalom alkalmazásától, mivel a tagállamok alkotmányos identitásának az Unió általi tiszteletben tartása nem jogosítja fel a nemzeti jogalkotót arra, hogy az Unió alapvető értékeit és elveit sértő megoldásokat fogadjon el?

                              b)

                              a tagállam alkotmányos identitása nem csorbíthatja a törvény által létrehozott független bírósághoz való jogot, ha a kinevezési okmány kiadását megelőző kinevezési eljárással kapcsolatban a C-487/19. és a C-508/19. sz. ügyben előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdésekben leírt szabálytalanságok merültek fel, és ezen kinevezési eljárás előzetes bírósági felülvizsgálatát szándékosan és a nemzeti alkotmánnyal nyilvánvalóan ellentétes módon zárták ki?

                  4)

                  Úgy kell-e értelmezni az EUSZ 19. cikk (1) bekezdésének második albekezdésével összefüggésben értelmezett EUSZ 2. cikket és az EUSZ 4. cikk (2) bekezdését, valamint a bírósághoz forduláshoz való jog elvét, hogy a bírósághoz forduláshoz való jog szempontjából a tagállam alkotmányos identitása fogalmának tartalmát a végső fokon eljáró tagállami bíróság számára csak e bíróság vagy más nemzeti bíróság (például alkotmánybíróság) által előzetes döntéshozatali eljárás igénybevételével az Európai Unió Bíróságával folytatott párbeszéd keretében lehet meghatározni?

                  5)

                  Úgy kell-e értelmezni az EUSZ 19. cikk (1) bekezdésének második albekezdését és a törvény által megelőzően létrehozott bírósághoz forduláshoz való jog általános elvét, hogy a végső fokon eljáró tagállami bíróság elutasítja az ügy iratainak átadása iránti kérelmet, ha e kérelmet a nemzeti jog alapján olyan körülmények között kinevezett személy nyújtotta be, amelyek a függetlenség követelményeinek nem megfelelő és nem törvény által létrehozott bíróságnak minősülő bíróság létrehozásához vezetnek, anélkül, hogy ezt megelőzően a C-508/19. sz. ügyben előterjesztett kérdésben, vagy a Bíróság 2019. november 19-i A. K. és társai ítéletében (C-585/18, C-624/18 és C-625/18) szereplő eljárást ki kellene meríteni?


title: C-494/20. sz. ügy: A Sąd Najwyższy (Lengyelország) által 2020. október 2-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – K. M. kontra T. P., Skarb Państwa – Sąd Najwyższy

text:
               2021.2.8.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 44/17

      A Sąd Najwyższy (Lengyelország) által 2020. október 2-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – K. M. kontra T. P., Skarb Państwa – Sąd Najwyższy
      (C-494/20. sz. ügy)
      (2021/C 44/23)
      Az eljárás nyelve: lengyel

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Sąd Najwyższy

         Az alapeljárás felei

         Felperes: K. M.

         Alperesek: T. P., Skarb Państwa – Sąd Najwyższy

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1)

                  Úgy kell-e értelmezni az EUMSZ 279. cikket és a Bíróság eljárási szabályzata 160. cikkének (2) bekezdését az EUSZ 4. cikk (3) bekezdésével és az EUSZ 19. cikk (1) bekezdésével, valamint a 2020. április 8-i Bizottság kontra Lengyel Köztársaság végzés (C-791/19 R) 1) pontjának első és második francia bekezdésével összefüggésben, hogy a Prezes Izby Dyscyplinarnej Sądu Najwyższego (a legfelsőbb bíróság fegyelmi tanácsának elnöke, Lengyelország) a C-791/19 R. sz. ügy elbírálásáig az ustawa z dnia 8 grudnia 2017 r. o Sądzie Najwyższym (a legfelsőbb bíróságról szóló, 2017. december 8-i törvény) (egységes szerkezetbe foglalt szöveg: Dz. U., 2019., 825. tétel és későbbi módosításai) 3. cikkének 5. pontja, 27. cikke és 73. cikke 1. § -a alkalmazásának felfüggesztésére tekintettel nem kérheti a Sąd Najwyższy (legfelsőbb bíróság) bírája esetében a szolgálati viszony fenn nem állásának megállapítására vonatkozó ügy iratainak átadását?

                  2)

                  Úgy kell-e értelmezni az EUSZ 2. cikkel és EUSZ 4. cikk (3) bekezdésével, valamint a bírósághoz forduláshoz való joggal összefüggésben értelmezett EUSZ 19. cikk (1) bekezdésének második albekezdését, hogy a nemzeti bíróság bírája esetében a szolgálati viszony fenn nem állásának a kinevezési eljárás során felmerülő súlyos szabálytalanságok miatti megállapításával kapcsolatos ügyben eljáró bíróságnak ideiglenes intézkedést kell elrendelnie, és meg kell tiltania ezen ügy alperese számára, hogy bármely egyéb, az uniós jog hatálya alá tartozó ügyben, az e bíró által elrendelt intézkedések és meghozott határozatok érvénytelenségének terhe mellett, határozatot hozzon, továbbá más szerveket attól való tartózkodásra kell köteleznie, hogy ezen alperes részére ügyeket osszanak ki, és őt ítélkező testületekbe jelöljék ki?

                  3)

                  Úgy kell-e értelmezni az EUSZ 19. cikk (1) bekezdésének második albekezdésével összefüggésben értelmezett EUSZ 2. cikket és az EUSZ 4. cikk (2) bekezdését, valamint a bírósághoz fordulás jogát, hogy

                              a)

                              a nemzeti bíróság köteles mellőzni a legfelsőbb bíróságról szóló, 2017. december 8-i törvény 29. cikkének 2. és 3. § -ában szereplőhöz hasonló, a „bíróságok felhatalmazottságának kétségbe vonására”, valamint a „valamely bíró kinevezése és e kinevezésből eredő bírói funkciók ellátására való hatáskör jogszerűségének bíróság általi megállapítására vagy vizsgálatára” vonatkozó tilalom alkalmazását, mivel a tagállamok alkotmányos identitásának az Unió általi tiszteletben tartása nem jogosítja fel a nemzeti jogalkotót arra, hogy az Unió alapvető értékeit és elveit sértő megoldásokat fogadjon el?

                              b)

                              a tagállam alkotmányos identitása nem csorbíthatja a törvény által létrehozott független bírósághoz való jogot, ha a kinevezési okmány kiadását megelőző kinevezési eljárással kapcsolatban a C-487/19. és a C-508/19. sz. ügyben előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdésekben leírt szabálytalanságok merültek fel, és ezen kinevezési eljárás előzetes bírósági felülvizsgálatát szándékosan és a nemzeti alkotmánnyal nyilvánvalóan ellentétes módon zárták ki?

                  4)

                  Úgy kell-e értelmezni az EUSZ 19. cikkel összefüggésben értelmezett EUSZ 2. cikket és az EUSZ 4. cikk (2) bekezdését, valamint a bírósághoz fordulás jogát és az EUMSZ 267. cikket, hogy a bírósághoz fordulás joga szempontjából a tagállam alkotmányos identitása fogalmának tartalmát a végső fokon eljáró tagállami bíróság számára csak e bíróság vagy más nemzeti bíróság (például alkotmánybíróság) által előzetes döntéshozatali eljárás igénybevételével az Európai Unió Bíróságával folytatott párbeszéd keretében lehet meghatározni?

                  5)

                  Úgy kell-e értelmezni az EUMSZ 267. cikkel összefüggésben értelmezett EUSZ 19. cikk (1) bekezdésének második albekezdését és a törvény által megelőzően létrehozott bírósághoz fordulás jogának általános elvét, hogy a végső fokon eljáró tagállami bíróság elutasítja az ügy iratainak átadása iránti kérelmet, ha e kérelmet a nemzeti jog alapján olyan körülmények között kinevezett személy nyújtotta be, amelyek a függetlenség követelményeinek nem megfelelő és nem törvény által létrehozott bíróságnak minősülő bíróság létrehozásához vezettek, anélkül, hogy ezt megelőzően a C-508/19. sz. ügyben előterjesztett kérdésben, vagy a Bíróság 2019. november 19-i A. K. és társai ítéletében (C-585/18, C-624/18 és C-625/18) szereplő eljárást ki kellene meríteni?


title: C-495/20. sz. ügy: A Sąd Najwyższy (Lengyelország) által 2020. október 2-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – T. M. kontra T. D., M. D., P. K., J. L., M. L., O. N., G. Z., A. S., Skarb Państwa – Sąd Najwyższy

text:
               2021.2.8.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 44/18

      A Sąd Najwyższy (Lengyelország) által 2020. október 2-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – T. M. kontra T. D., M. D., P. K., J. L., M. L., O. N., G. Z., A. S., Skarb Państwa – Sąd Najwyższy
      (C-495/20. sz. ügy)
      (2021/C 44/24)
      Az eljárás nyelve: lengyel

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Sąd Najwyższy

         Az alapeljárás felei

         Felperes: T. M.

         Alperesek: T. D., M. D., P. K., J. L., M. L., O. N., G. Z., A. S., Skarb Państwa – Sąd Najwyższy

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1)

                  Úgy kell-e értelmezni az EUMSZ 279. cikket és a Bíróság eljárási szabályzata 160. cikkének (2) bekezdését az EUSZ 4. cikk (3) bekezdésével és az EUSZ 19. cikk (1) bekezdésével, valamint a 2020. április 8-i Bizottság kontra Lengyel Köztársaság végzés (C-791/19 R) 1) pontjának első és második francia bekezdésével összefüggésben, hogy a Prezes Izby Dyscyplinarnej Sądu Najwyższego (a legfelsőbb bíróság fegyelmi tanácsának elnöke, Lengyelország) a C-791/19 R. sz. ügy elbírálásáig az ustawa z dnia 8 grudnia 2017 r. o Sądzie Najwyższym (a legfelsőbb bíróságról szóló, 2017. december 8-i törvény) (egységes szerkezetbe foglalt szöveg: Dz. U., 2019., 825. tétel és későbbi módosításai) 3. cikkének 5. pontja, 27. cikke és 73. cikke 1. § -a alkalmazásának felfüggesztésére tekintettel nem kérheti a Sąd Najwyższy (legfelsőbb bíróság) bírája esetében a szolgálati viszony fenn nem állásának megállapítására vonatkozó ügy iratainak átadását?

                  2)

                  Úgy kell-e értelmezni az EUSZ 2. cikkel és EUSZ 4. cikk (3) bekezdésével, valamint a bírósághoz forduláshoz való joggal összefüggésben értelmezett EUSZ 19. cikk (1) bekezdésének második albekezdését, hogy a nemzeti bíróság bírája esetében a szolgálati viszony fenn nem állásának a kinevezési eljárás során felmerülő súlyos szabálytalanságok miatti megállapításával kapcsolatos ügyben eljáró bíróságnak ideiglenes intézkedést kell elrendelnie, és meg kell tiltania ezen ügy alperese számára, hogy bármely egyéb, az uniós jog hatálya alá tartozó ügyben, az e bíró által elrendelt intézkedések és meghozott határozatok érvénytelenségének terhe mellett, határozatot hozzon, továbbá más szerveket attól való tartózkodásra kell köteleznie, hogy ezen alperes részére ügyeket osszanak ki, és őt ítélkező testületekbe jelöljék ki?

                  3)

                  Úgy kell-e értelmezni az EUSZ 19. cikk (1) bekezdésének második albekezdésével összefüggésben értelmezett EUSZ 2. cikket és az EUSZ 4. cikk (2) bekezdését, valamint a bírósághoz fordulás jogát, hogy

                              a)

                              a nemzeti bíróság köteles mellőzni a legfelsőbb bíróságról szóló, 2017. december 8-i törvény 29. cikkének 2. és 3. § -ában szereplőhöz hasonló, a „bíróságok felhatalmazottságának kétségbe vonására”, valamint a „valamely bíró kinevezése és e kinevezésből eredő bírói funkciók ellátására való hatáskör jogszerűségének bíróság általi megállapítására vagy vizsgálatára” vonatkozó tilalom alkalmazását, mivel a tagállamok alkotmányos identitásának az Unió általi tiszteletben tartása nem jogosítja fel a nemzeti jogalkotót arra, hogy az Unió alapvető értékeit és elveit sértő megoldásokat fogadjon el?

                              b)

                              a tagállam alkotmányos identitása nem csorbíthatja a törvény által létrehozott független bírósághoz való jogot, ha a kinevezési okmány kiadását megelőző kinevezési eljárással kapcsolatban a C-487/19. és a C-508/19. sz. ügyben előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdésekben leírt szabálytalanságok merültek fel, és ezen kinevezési eljárás előzetes bírósági felülvizsgálatát szándékosan és a nemzeti alkotmánnyal nyilvánvalóan ellentétes módon zárták ki?

                  4)

                  Úgy kell-e értelmezni az EUSZ 19. cikkel összefüggésben értelmezett EUSZ 2. cikket és az EUSZ 4. cikk (2) bekezdését, valamint a bírósághoz fordulás jogát és az EUMSZ 267. cikket, hogy a bírósághoz fordulás joga szempontjából a tagállam alkotmányos identitása fogalmának tartalmát a végső fokon eljáró tagállami bíróság számára csak e bíróság vagy más nemzeti bíróság (például alkotmánybíróság) által előzetes döntéshozatali eljárás igénybevételével az Európai Unió Bíróságával folytatott párbeszéd keretében lehet meghatározni?

                  5)

                  Úgy kell-e értelmezni az EUSZ 19. cikk (1) bekezdésének második albekezdését és a törvény által megelőzően létrehozott bírósághoz fordulás jogának általános elvét, hogy a végső fokon eljáró tagállami bíróság elutasítja az ügy iratainak átadása iránti kérelmet, ha e kérelmet a nemzeti jog alapján olyan körülmények között kinevezett személy nyújtotta be, amelyek a függetlenség követelményeinek nem megfelelő és nem törvény által létrehozott bíróságnak minősülő bíróság létrehozásához vezettek, anélkül, hogy ezt megelőzően a C-508/19. sz. ügyben előterjesztett kérdésben, vagy a Bíróság 2019. november 19-i A. K. és társai ítéletében (C-585/18, C-624/18 és C-625/18) szereplő eljárást ki kellene meríteni?


title: C-496/20. sz. ügy: A Sąd Najwyższy (Lengyelország) által 2020. október 6-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – M. F. kontra T. P.

text:
               2021.2.8.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 44/20

      A Sąd Najwyższy (Lengyelország) által 2020. október 6-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – M. F. kontra T. P.
      (C-496/20. sz. ügy)
      (2021/C 44/25)
      Az eljárás nyelve: lengyel

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Sąd Najwyższy

         Az alapeljárás felei

         Felperes: M. F.

         Alperes: T. P.

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1)

                  Úgy kell-e értelmezni az EUMSZ 279. cikket és a Bíróság eljárási szabályzata 160. cikkének (2) bekezdését az EUSZ 4. cikk (3) bekezdésével és az EUSZ 19. cikk (1) bekezdésével, valamint a 2020. április 8-i Bizottság kontra Lengyel Köztársaság végzés (C-791/19 R) 1) pontjának első és második francia bekezdésével összefüggésben, hogy a Prezes Izby Dyscyplinarnej Sądu Najwyższego (a legfelsőbb bíróság fegyelmi tanácsának elnöke, Lengyelország) a C-791/19 R. sz. ügy elbírálásáig az ustawa z dnia 8 grudnia 2017 r. o Sądzie Najwyższym (a legfelsőbb bíróságról szóló, 2017. december 8-i törvény) (egységes szerkezetbe foglalt szöveg: Dz. U., 2019., 825. tétel és későbbi módosításai) 3. cikkének 5. pontja, 27. cikke és 73. cikke 1. § -a alkalmazásának felfüggesztésére tekintettel nem kérheti a Sąd Najwyższy (legfelsőbb bíróság) bírája esetében a szolgálati viszony fenn nem állásának megállapítására vonatkozó ügy iratainak átadását?

                  2)

                  Úgy kell-e értelmezni az EUSZ 19. cikk (1) bekezdésének második albekezdésével összefüggésben értelmezett EUSZ 2. cikket és az EUSZ 4. cikk (2) bekezdését, valamint a bírósághoz fordulás jogát, hogy

                              a)

                              a nemzeti bíróság köteles mellőzni a legfelsőbb bíróságról szóló, 2017. december 8-i törvény 29. cikkének 2. és 3. § -ában szereplőhöz hasonló, a „bíróságok felhatalmazottságának kétségbe vonására”, valamint a „valamely bíró kinevezése és e kinevezésből eredő bírói funkciók ellátására való hatáskör jogszerűségének bíróság általi megállapítására vagy vizsgálatára” vonatkozó tilalom alkalmazását, mivel a tagállamok alkotmányos identitásának az Unió általi tiszteletben tartása nem jogosítja fel a nemzeti jogalkotót arra, hogy az Unió alapvető értékeit és elveit sértő megoldásokat fogadjon el?

                              b)

                              a tagállam alkotmányos identitása nem csorbíthatja a törvény által létrehozott független bírósághoz való jogot, ha a kinevezési okmány kiadását megelőző kinevezési eljárással kapcsolatban a C-487/19. és a C-508/19. sz. ügyben előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdésekben leírt szabálytalanságok merültek fel, és ezen kinevezési eljárás előzetes bírósági felülvizsgálatát szándékosan és a nemzeti alkotmánnyal nyilvánvalóan ellentétes módon zárták ki?

                  3)

                  Úgy kell-e értelmezni az EUSZ 19. cikk (1) bekezdésének második albekezdésével összefüggésben értelmezett EUSZ 2. cikket és az EUSZ 4. cikk (2) bekezdését, valamint a bírósághoz fordulás jogát és az EUMSZ 267. cikket, hogy a bírósághoz fordulás joga szempontjából a tagállam alkotmányos identitása fogalmának tartalmát a végső fokon eljáró tagállami bíróság számára csak e bíróság vagy más nemzeti bíróság (például alkotmánybíróság) által előzetes döntéshozatali eljárás igénybevételével az Európai Unió Bíróságával folytatott párbeszéd keretében lehet meghatározni?

                  4)

                  Úgy kell-e értelmezni az EUSZ 19. cikk (1) bekezdésének második albekezdését és a törvény által megelőzően létrehozott bírósághoz fordulás jogának általános elvét, hogy a végső fokon eljáró tagállami bíróság elutasítja az ügy iratainak átadása iránti kérelmet, ha e kérelmet a nemzeti jog alapján olyan körülmények között kinevezett személy nyújtotta be, amelyek a függetlenség követelményeinek nem megfelelő és nem törvény által létrehozott bíróságnak minősülő bíróság létrehozásához vezettek, anélkül, hogy ezt megelőzően a C-508/19. sz. ügyben előterjesztett kérdésben, vagy a Bíróság 2019. november 19-i A. K. és társai ítéletében (C-585/18, C-624/18 és C-625/18) szereplő eljárást ki kellene meríteni?


title: C-506/20. sz. ügy: A Sąd Najwyższy (Lengyelország) által 2020. október 9-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – T. B. kontra T. D., M. D., P. K., J. L., M. L., O. N., G. Z., A. S., Skarb Państwa – Sąd Najwyższy

text:
               2021.2.8.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 44/21

      A Sąd Najwyższy (Lengyelország) által 2020. október 9-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – T. B. kontra T. D., M. D., P. K., J. L., M. L., O. N., G. Z., A. S., Skarb Państwa – Sąd Najwyższy
      (C-506/20. sz. ügy)
      (2021/C 44/26)
      Az eljárás nyelve: lengyel

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Sąd Najwyższy

         Az alapeljárás felei

         Felperes: T. B.

         Alperesek: T. D., M. D., P. K., J. L., M. L., O. N., G. Z., A. S., Skarb Państwa – Sąd Najwyższy

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1)

                  Úgy kell-e értelmezni az EUMSZ 279. cikket és a Bíróság eljárási szabályzata 160. cikkének (2) bekezdését az EUSZ 4. cikk (3) bekezdésével és az EUSZ 19. cikk (1) bekezdésével, valamint a 2020. április 8-i Bizottság kontra Lengyel Köztársaság végzés (C-791/19 R) 1) pontjának első és második francia bekezdésével összefüggésben, hogy a Prezes Izby Dyscyplinarnej Sądu Najwyższego (a legfelsőbb bíróság fegyelmi tanácsának elnöke, Lengyelország) a C-791/19 R. sz. ügy elbírálásáig az ustawa z dnia 8 grudnia 2017 r. o Sądzie Najwyższym (a legfelsőbb bíróságról szóló, 2017. december 8-i törvény) (egységes szerkezetbe foglalt szöveg: Dz. U., 2019., 825. tétel és későbbi módosításai) 3. cikkének 5. pontja, 27. cikke és 73. cikke 1. § -a alkalmazásának felfüggesztésére tekintettel nem kérheti a Sąd Najwyższy (legfelsőbb bíróság) bírája esetében a szolgálati viszony fenn nem állásának megállapítására vonatkozó ügy iratainak átadását?

                  2)

                  Úgy kell-e értelmezni az EUSZ 2. cikkel és EUSZ 4. cikk (3) bekezdésével, valamint a bírósághoz forduláshoz való joggal összefüggésben értelmezett EUSZ 19. cikk (1) bekezdésének második albekezdését, hogy a nemzeti bíróság bírája esetében a szolgálati viszony fenn nem állásának a kinevezési eljárás során felmerülő súlyos szabálytalanságok miatti megállapításával kapcsolatos ügyben eljáró bíróságnak ideiglenes intézkedést kell elrendelnie, és meg kell tiltania ezen ügy alperese számára, hogy bármely egyéb, az uniós jog hatálya alá tartozó ügyben, az e bíró által elrendelt intézkedések és meghozott határozatok érvénytelenségének terhe mellett, határozatot hozzon, továbbá más szerveket attól való tartózkodásra kell köteleznie, hogy ezen alperes részére ügyeket osszanak ki, és őt ítélkező testületekbe jelöljék ki?

                  3)

                  Úgy kell-e értelmezni az EUSZ 19. cikk (1) bekezdésének második albekezdésével összefüggésben értelmezett EUSZ 2. cikket és az EUSZ 4. cikk (2) bekezdését, valamint a bírósághoz fordulás jogát, hogy

                              a)

                              a nemzeti bíróság köteles mellőzni a legfelsőbb bíróságról szóló, 2017. december 8-i törvény 29. cikkének 2. és 3. § -ában szereplőhöz hasonló, a „bíróságok felhatalmazottságának kétségbe vonására”, valamint a „valamely bíró kinevezése és e kinevezésből eredő bírói funkciók ellátására való hatáskör jogszerűségének bíróság általi megállapítására vagy vizsgálatára” vonatkozó tilalom alkalmazását, mivel a tagállamok alkotmányos identitásának az Unió általi tiszteletben tartása nem jogosítja fel a nemzeti jogalkotót arra, hogy az Unió alapvető értékeit és elveit sértő megoldásokat fogadjon el?

                              b)

                              a tagállam alkotmányos identitása nem csorbíthatja a törvény által létrehozott független bírósághoz való jogot, ha a kinevezési okmány kiadását megelőző kinevezési eljárással kapcsolatban a C-487/19. és a C-508/19. sz. ügyben előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdésekben leírt szabálytalanságok merültek fel, és ezen kinevezési eljárás előzetes bírósági felülvizsgálatát szándékosan és a nemzeti alkotmánnyal nyilvánvalóan ellentétes módon zárták ki?

                  4)

                  Úgy kell-e értelmezni az EUSZ 19. cikkel összefüggésben értelmezett EUSZ 2. cikket és az EUSZ 4. cikk (2) bekezdését, valamint a bírósághoz fordulás jogát és az EUMSZ 267. cikket, hogy a bírósághoz fordulás joga szempontjából a tagállam alkotmányos identitása fogalmának tartalmát a végső fokon eljáró tagállami bíróság számára csak e bíróság vagy más nemzeti bíróság (például alkotmánybíróság) által előzetes döntéshozatali eljárás igénybevételével az Európai Unió Bíróságával folytatott párbeszéd keretében lehet meghatározni?

                  5)

                  Úgy kell-e értelmezni az EUMSZ 267. cikkel összefüggésben értelmezett EUSZ 19. cikk (1) bekezdésének második albekezdését és a törvény által megelőzően létrehozott bírósághoz fordulás jogának általános elvét, hogy a végső fokon eljáró tagállami bíróság elutasítja az ügy iratainak átadása iránti kérelmet, ha e kérelmet a nemzeti jog alapján olyan körülmények között kinevezett személy nyújtotta be, amelyek a függetlenség követelményeinek nem megfelelő és nem törvény által létrehozott bíróságnak minősülő bíróság létrehozásához vezettek, anélkül, hogy ezt megelőzően a C-508/19. sz. ügyben előterjesztett kérdésben, vagy a Bíróság 2019. november 19-i A. K. és társai ítéletében (C-585/18, C-624/18 és C-625/18) szereplő eljárást ki kellene meríteni?


title: C-509/20. sz. ügy: A Sąd Najwyższy (Lengyelország) által 2020. szeptember 22-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – M. F. kontra J. M.

text:
               2021.2.8.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 44/22

      A Sąd Najwyższy (Lengyelország) által 2020. szeptember 22-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – M. F. kontra J. M.
      (C-509/20. sz. ügy)
      (2021/C 44/27)
      Az eljárás nyelve: lengyel

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Sąd Najwyższy

         Az alapeljárás felei

         Felperes: M. F.

         Alperes: J. M.

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1)

                  Úgy kell-e értelmezni az EUMSZ 279. cikket és a Bíróság eljárási szabályzata 160. cikkének (2) bekezdését, az EUSZ 4. cikk (3) bekezdésével és EUSZ 19. cikk (1) bekezdésével, valamint a 2020. április 8-i Bizottság kontra Lengyel Köztársaság ítélet (C-791/19 R) 1. pontjának első és második francia bekezdésével összefüggésben, hogy el kell utasítani a Prezes Izby Dyscyplinarnej Sądu Najwyższegonak (a legfelsőbb bíróság fegyelmi tanácsának elnöke, Lengyelország) a Sąd Najwyższy (legfelsőbb bíróság) bírája esetében a szolgálati viszony fenn nem állásának megállapítására vonatkozó ügy iratainak átadására irányuló kérelmét, mivel azt olyan személy terjesztette elő, aki a C-791/19. sz. ügy elbírálásáig az ustawa z dnia 8 grudnia 2017 r. o Sądzie Najwyższym (legfelsőbb bíróságról szóló, 2017. december 8-i törvény) (egységes szerkezetbe foglalt szöveg: Dz. U., 2019., 825. tétel és későbbi módosításai) 3. cikke 5. pontja, 27. cikke és 73. cikke 1. § -a alkalmazásának felfüggesztésére tekintettel semmilyen intézkedést nem hozhat?

                  2)

                  Úgy kell-e értelmezni az EUSZ 19. cikkel összefüggésben értelmezett EUSZ 2. cikket és az EUSZ 4. cikk (2) bekezdését, valamint a bírósághoz fordulás jogát, hogy

                              a)

                              a nemzeti bíróság köteles mellőzni a legfelsőbb bíróságról szóló, 2017. december 8-i törvény 29. cikkének 2. és 3. § -ában szereplőhöz hasonló, a „bíróságok felhatalmazottságának kétségbe vonására”, valamint a „valamely bíró kinevezése és e kinevezésből eredő bírói funkciók ellátására való hatáskör jogszerűségének bíróság általi megállapítására vagy vizsgálatára” vonatkozó tilalom alkalmazását, mivel a tagállamok alkotmányos identitásának az Unió általi tiszteletben tartása nem jogosítja fel a nemzeti jogalkotót arra, hogy az Unió alapvető értékeit és elveit sértő megoldásokat fogadjon el?

                              b)

                              a tagállam alkotmányos identitása nem csorbíthatja a törvény által létrehozott független bírósághoz való jogot, ha a kinevezési okmány kiadását megelőző kinevezési eljárással kapcsolatban a C-487/19. és a C-508/19. sz. ügyben előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdésekben leírt szabálytalanságok merültek fel, és ezen kinevezési eljárás előzetes bírósági felülvizsgálatát szándékosan és a nemzeti alkotmánnyal nyilvánvalóan ellentétes módon zárták ki?

                  3)

                  Úgy kell-e értelmezni az EUSZ 19. cikkel összefüggésben értelmezett EUSZ 2. cikket és az EUSZ 4. cikk (2) bekezdését, valamint a bírósághoz fordulás jogát, hogy a bírósághoz forduláshoz való joga szempontjából a tagállam alkotmányos identitása fogalmának tartalmát a végső fokon eljáró tagállami bíróság számára csak e bíróság vagy más nemzeti bíróság (például alkotmánybíróság) által előzetes döntéshozatali eljárás igénybevételével az Európai Unió Bíróságával folytatott párbeszéd keretében lehet meghatározni?

                  4)

                  Úgy kell-e értelmezni az EUMSZ 267. cikkel összefüggésben értelmezett EUSZ 19. cikket és a törvény által megelőzően létrehozott bírósághoz forduláshoz való jog általános elvét, hogy a végső fokon eljáró tagállami bíróság elutasítja azon ügy iratainak átadása iránti kérelmet, amelyben előzetes döntéshozatal iránti kérelmet terjesztett a Bíróság elé, ha e kérelmet a nemzeti jog alapján olyan körülmények között kinevezett személy nyújtotta be, amelyek a függetlenség követelményeinek nem megfelelő és nem törvény által létrehozott bíróságnak minősülő bíróság létrehozásához vezettek, anélkül, hogy ezt megelőzően a C-508/19. sz. ügyben előterjesztett kérdésben, vagy a Bíróság 2019. november 19-i A. K. és társai ítéletében (C-585/18, C-624/18 és C-625/18) szereplő eljárást ki kellene meríteni?


title: C-511/20. sz. ügy: A Sąd Najwyższy (Lengyelország) által 2020. október 13-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – B. S. kontra T. D., M. D., P. K., J. L., M. Ł., O. N., Skarb Państwa – Sąd Najwyższy

text:
               2021.2.8.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 44/23

      A Sąd Najwyższy (Lengyelország) által 2020. október 13-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – B. S. kontra T. D., M. D., P. K., J. L., M. Ł., O. N., Skarb Państwa – Sąd Najwyższy
      (C-511/20. sz. ügy)
      (2021/C 44/28)
      Az eljárás nyelve: lengyel

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Sąd Najwyższy

         Az alapeljárás felei

         Felperes: B. S.

         Alperesek: T. D., M. D., P. K., J. L., M. Ł., O. N., Skarb Państwa – Sąd Najwyższy

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1)

                  Úgy kell-e értelmezni az EUMSZ 279. cikket és a Bíróság eljárási szabályzata 160. cikkének (2) bekezdését az EUSZ 4. cikk (3) bekezdésével és az EUSZ 19. cikk (1) bekezdésével, valamint a 2020. április 8-i Bizottság kontra Lengyel Köztársaság végzés (C-791/19 R) 1) pontjának első és második francia bekezdésével összefüggésben, hogy a Prezes Izby Dyscyplinarnej Sądu Najwyższego (a legfelsőbb bíróság fegyelmi tanácsának elnöke, Lengyelország) a C-791/19 R. sz. ügy elbírálásáig az ustawa z dnia 8 grudnia 2017 r. o Sądzie Najwyższym (a legfelsőbb bíróságról szóló, 2017. december 8-i törvény) (egységes szerkezetbe foglalt szöveg: Dz. U., 2019., 825. tétel és későbbi módosításai) 3. cikkének 5. pontja, 27. cikke és 73. cikke 1. § -a alkalmazásának felfüggesztésére tekintettel nem kérheti a Sąd Najwyższy (legfelsőbb bíróság) bírája esetében a szolgálati viszony fenn nem állásának megállapítására vonatkozó ügy iratainak átadását?

                  2)

                  Úgy kell-e értelmezni az EUSZ 2. cikkel és EUSZ 4. cikk (3) bekezdésével, valamint a bírósághoz forduláshoz való joggal összefüggésben értelmezett EUSZ 19. cikk (1) bekezdésének második albekezdését, hogy a nemzeti bíróság bírája esetében a szolgálati viszony fenn nem állásának a kinevezési eljárás során felmerülő súlyos szabálytalanságok miatti megállapításával kapcsolatos ügyben eljáró bíróságnak ideiglenes intézkedést kell elrendelnie, és meg kell tiltania ezen ügy alperese számára, hogy bármely egyéb, az uniós jog hatálya alá tartozó ügyben, az e bíró által elrendelt intézkedések és meghozott határozatok érvénytelenségének terhe mellett, határozatot hozzon, továbbá más szerveket attól való tartózkodásra kell köteleznie, hogy ezen alperes részére ügyeket osszanak ki, és őt ítélkező testületekbe jelöljék ki?

                  3)

                  Úgy kell-e értelmezni az EUSZ 19. cikk (1) bekezdésének második albekezdésével összefüggésben értelmezett EUSZ 2. cikket és az EUSZ 4. cikk (2) bekezdését, valamint a bírósághoz fordulás jogát, hogy

                              a)

                              a nemzeti bíróság köteles mellőzni a legfelsőbb bíróságról szóló, 2017. december 8-i törvény 29. cikkének 2. és 3. § -ában szereplőhöz hasonló, a „bíróságok felhatalmazottságának kétségbe vonására”, valamint a „valamely bíró kinevezése és e kinevezésből eredő bírói funkciók ellátására való hatáskör jogszerűségének bíróság általi megállapítására vagy vizsgálatára” vonatkozó tilalom alkalmazását, mivel a tagállamok alkotmányos identitásának az Unió általi tiszteletben tartása nem jogosítja fel a nemzeti jogalkotót arra, hogy az Unió alapvető értékeit és elveit sértő megoldásokat fogadjon el?

                              b)

                              a tagállam alkotmányos identitása nem csorbíthatja a törvény által létrehozott független bírósághoz való jogot, ha a kinevezési okmány kiadását megelőző kinevezési eljárással kapcsolatban a C-487/19. és a C-508/19. sz. ügyben előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdésekben leírt szabálytalanságok merültek fel, és ezen kinevezési eljárás előzetes bírósági felülvizsgálatát szándékosan és a nemzeti alkotmánnyal nyilvánvalóan ellentétes módon zárták ki?

                  4)

                  Úgy kell-e értelmezni az EUSZ 19. cikkel összefüggésben értelmezett EUSZ 2. cikket és az EUSZ 4. cikk (2) bekezdését, valamint a bírósághoz fordulás jogát és az EUMSZ 267. cikket, hogy a bírósághoz fordulás joga szempontjából a tagállam alkotmányos identitása fogalmának tartalmát a végső fokon eljáró tagállami bíróság számára csak e bíróság vagy más nemzeti bíróság (például alkotmánybíróság) által előzetes döntéshozatali eljárás igénybevételével az Európai Unió Bíróságával folytatott párbeszéd keretében lehet meghatározni?

                  5)

                  Úgy kell-e értelmezni az EUMSZ 267. cikkel összefüggésben értelmezett EUSZ 19. cikk (1) bekezdésének második albekezdését és a törvény által megelőzően létrehozott bírósághoz fordulás jogának általános elvét, hogy a végső fokon eljáró tagállami bíróság elutasítja az ügy iratainak átadása iránti kérelmet, ha e kérelmet a nemzeti jog alapján olyan körülmények között kinevezett személy nyújtotta be, amelyek a függetlenség követelményeinek nem megfelelő és nem törvény által létrehozott bíróságnak minősülő bíróság létrehozásához vezettek, anélkül, hogy ezt megelőzően a C-508/19. sz. ügyben előterjesztett kérdésben, vagy a Bíróság 2019. november 19-i A. K. és társai ítéletében (C-585/18, C-624/18 és C-625/18) szereplő eljárást ki kellene meríteni?


title: C-563/20. sz. ügy: A Sąd Okręgowy w Warszawie (Lengyelország) által 2020. október 28-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – ORLEN KolTrans sp. z o. o. kontra Prezes Urzędu Transportu Kolejowego

text:
               2021.2.8.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 44/24

      A Sąd Okręgowy w Warszawie (Lengyelország) által 2020. október 28-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – ORLEN KolTrans sp. z o. o. kontra Prezes Urzędu Transportu Kolejowego
      (C-563/20. sz. ügy)
      (2021/C 44/29)
      Az eljárás nyelve: lengyel

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Sąd Okręgowy w Warszawie

         Az alapeljárás felei

         Felperes: ORLEN KolTrans sp. z o. o.

         Alperes: Prezes Urzędu Transportu Kolejowego

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1)

                  Úgy kell-e értelmezni a vasúti infrastruktúra-kapacitás elosztásáról, továbbá a vasúti infrastruktúra használati díjának felszámításáról és a biztonsági tanúsítványról szóló, 2001. február 26-i 2001/14/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (1) 30. cikke (2) bekezdésének e) pontját, hogy az a vasúti infrastruktúrát használó vagy használni kívánó vasúti társaság részére biztosítja a részvétel jogát a szabályozó szervezet által a vasúti infrastruktúra-használati díj összegének a pályahálózat-működtető általi megállapítása érdekében lefolytatott eljárásban?

                  2)

                  Az első kérdésre adott nemleges válasz esetében, úgy kell-e értelmezni a 2001/14/EK irányelv 30. cikkének (5) és (6) bekezdését, hogy az a vasúti infrastruktúrát használó vagy használni kívánó vasúti társaság részére biztosítja azt a jogot, hogy megtámadja a szabályozó szervezetnek a pályahálózat-működtető által megállapított vasúti infrastruktúra-használati díj összegét jóváhagyó határozatát?

         (1)  HL 2001. L 75., 29. o.; magyar nyelvű különkiadás 7. fejezet, 5. kötet, 401. o.


title: C-587/20. sz. ügy: Az Østre Landsret (Dánia) által 2020. november 9-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Az A képviseletében eljáró Ligebehandlingsnævnet kontra HK/Danmark és HK/Privat

text:
               2021.2.8.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 44/25

      Az Østre Landsret (Dánia) által 2020. november 9-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Az A képviseletében eljáró Ligebehandlingsnævnet kontra HK/Danmark és HK/Privat
      (C-587/20. sz. ügy)
      (2021/C 44/30)
      Az eljárás nyelve: dán

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Østre Landsret

         Az alapeljárás felei

         Felperes: Az A képviseletében eljáró Ligebehandlingsnævnet

         Alperes: HK/Danmark és HK/Privat

         Az alperes kérelmeit támogató beavatkozó fél: Fagbevægelsens Hovedorganisation (FH)

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

      Úgy kell-e értelmezni a foglalkoztatásról szóló irányelv (1) 3. cikke (1) bekezdésének a) pontját, hogy [az előzetes döntéshozatal iránti kérelemben] leírt körülmények esetén az irányelv hatálya alá tartozik valamely szakszervezet választott ágazati képviselője?

         (1)  A foglalkoztatás és a munkavégzés során alkalmazott egyenlő bánásmód általános kereteinek létrehozásáról szóló, 2000. november 27-i 2000/78/EK tanácsi irányelv (HL 2000. L 303., 16. o., magyar nyelvű különkiadás 5. fejezet, 4. kötet, 79. o.)


title: C-604/20. sz. ügy: A Bundesarbeitsgericht (Németország) által 2020. november 16-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – ROI Land Investments Ltd. kontra FD

text:
               2021.2.8.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 44/25

      A Bundesarbeitsgericht (Németország) által 2020. november 16-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – ROI Land Investments Ltd. kontra FD
      (C-604/20. sz. ügy)
      (2021/C 44/31)
      Az eljárás nyelve: német

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Bundesarbeitsgericht

         Az alapeljárás felei

         Felperes: ROI Land Investments Ltd.

         Alperes: FD

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1.

                  Úgy kell-e értelmezni a polgári és kereskedelmi ügyekben a joghatóságról, valamint a határozatok elismeréséről és végrehajtásáról szóló, 2012. december 12-i 1215/2012/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (a továbbiakban: 1215/2012 rendelet) (1) 21. cikkének (2) bekezdésével, (1) bekezdése b) pontjának i. alpontjával összefüggésben értelmezett 6. cikkének (1) bekezdését, hogy a munkavállaló azon jogi személyt, amely nem a munkáltatója, és amely az 1215/2012 rendelet 63. cikkének (1) bekezdése értelmében nem valamely tagállamban rendelkezik székhellyel, amely azonban egy támogatási megállapodás alapján közvetlenül felelős a munkavállalóval szemben egy harmadik személlyel kötött egyedi munkaszerződésből eredő követelésekért, annak a helynek a bírósága előtt perelheti, ahol vagy ahonnan a munkavállaló munkáját a harmadik személlyel fennálló munkaviszony keretében végzi vagy utoljára végezte, amennyiben támogatási megállapodás hiányában a harmadik személlyel kötött munkaszerződés nem jött volna létre?

                  2.

                  Úgy kell-e értelmezni az 1215/2012 rendelet 6. cikkének (1) bekezdését, hogy az 1215/2012 rendelet 21. cikkének (2) bekezdésére vonatkozó fenntartás kizárja a tagállam nemzeti jogában előírt olyan joghatósági szabály alkalmazását, amely lehetővé teszi a munkavállaló számára, hogy a harmadik személlyel kötött egyedi munkaszerződésből eredő követelésekért – az első kérdésben ismertetett körülmények között – vele szemben közvetlenül felelős jogi személyt a munkáltató „jogutódjaként” a szokásos munkavégzési hely szerinti bíróság előtt perelje, ha az 1215/2012 rendelet 21. cikke (1) bekezdése b) pontjának i. alpontjával összefüggésben értelmezett (2) bekezdése szerint nem áll fenn ilyen joghatóság?

                  3.

                  Az első kérdésre adandó nemleges és a második kérdésre adandó igenlő válasz esetén:

                              a)

                              Úgy kell-e értelmezni az 1215/2012 rendelet 17. cikkének (1) bekezdését, hogy a „szakmai tevékenység” fogalom kiterjed a munkaviszony keretében végzett nem önálló tevékenységre?

                              b)

                              Igenlő válasz esetén úgy kell-e értelmezni az 1215/2012 rendelet 17. cikkének (1) bekezdését, hogy az olyan támogatási megállapodás, amelynek alapján valamely jogi személy közvetlenül felelős egy munkavállaló harmadik személlyel kötött egyedi munkaszerződésből eredő követeléseiért, olyan szerződésnek minősül, amelyet a munkavállaló szakmai tevékenysége körébe tartozó céllal kötött?

                  4.

                  Amennyiben az előző kérdésekre adandó válasz alapján a kérdést előterjesztő bíróság joghatósággal rendelkezik a jogvita elbírálására:

                              a)

                              Úgy kell-e értelmezni a szerződéses kötelezettségekre alkalmazandó jogról szóló, 2008. június 17-i 593/2008/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet („Róma I” rendelet) (2) 6. cikkének (1) bekezdését, hogy a „szakmai tevékenység” fogalom kiterjed a munkaviszony keretében végzett nem önálló tevékenységre?

                              b)

                              Igenlő válasz esetén úgy kell-e értelmezni a „Róma I” rendelet 6. cikkének (1) bekezdését, hogy az olyan támogatási megállapodás, amelynek alapján egy jogi személy közvetlenül felelős valamely munkavállalóval szemben egy harmadik személlyel kötött munkaszerződésből eredő követelésekért, olyan szerződésnek minősül, amelyet a munkavállaló szakmai tevékenysége körébe tartozó céllal kötött?

         (1)  HL 2012. L 351., 1. o.

         (2)  HL 2008. L 177., 6. o.


title: C-605/20. sz. ügy: A Supremo Tribunal Administrativo (Portugália) által 2020. november 17-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Suzlon Wind Energy Portugal – Energia Eólica Unipessoal, Lda kontra Autoridade Tributária e Aduaneira

text:
               2021.2.8.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 44/26

      A Supremo Tribunal Administrativo (Portugália) által 2020. november 17-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Suzlon Wind Energy Portugal – Energia Eólica Unipessoal, Lda kontra Autoridade Tributária e Aduaneira
      (C-605/20. sz. ügy)
      (2021/C 44/32)
      Az eljárás nyelve: portugál

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Supremo Tribunal Administrativo

         Az alapeljárás felei

         Felperes: Suzlon Wind Energy Portugal – Energia Eólica Unipessoal, Lda

         Alperes: Autoridade Tributária e Aduaneira

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1)

                  Összeegyeztethető-e az uniós joggal az olyan értelmezés, amely szerint az úgynevezett „szavatossági idő” alatt végzett javítások kizárólag akkor minősülnek adómentes ügyleteknek, ha azokat ingyenesen végzik, és amennyiben azokat hallgatólagosan belefoglalják a szavatosság által fedezett termék eladási árába, ily módon a szavatossági idő alatt nyújtott azon szolgáltatásokat kell adókötelesnek tekinteni (függetlenül attól, hogy azok során használtak-e fel anyagokat vagy sem), amelyekről számlát állítanak ki, mivel azokat mindenképpen ellenszolgáltatás fejében végzett szolgáltatásnyújtásnak kell minősíteni?

                  2)

                  A költségek áthárítására irányuló egyszerű ügyletnek – amely mint ilyen, héamentes –, vagy adókötelezettséget eredményező, ellenszolgáltatás fejében teljesített olyan szolgáltatásnyújtásnak kell-e minősíteni egy szélerőművek alkatrészeire vonatkozó terhelési értesítőnek a szállítóval szemben azon költségek visszatérítése érdekében történő kibocsátását, amelyeket a szavatossági idő alatt e termékek beszerzője viselt az alkatrészek cseréje (a szállító új termékbehozatalai, amelyekre héát alkalmaztak és amelyek levonási jogot keletkeztettek), és a vonatkozó (harmadik személyek által nyújtott, héafizetési kötelezettséggel terhelt szolgáltatásokkal történő) javítás céljából, az említett (egy harmadik országban székhellyel rendelkező eladóval azonos cégcsoportba tartozó) termékbeszerző által egy szélerőműpark létesítésére irányuló szolgáltatás harmadik személy számára történő nyújtása keretében?


title: C-615/20. sz. ügy: A Sąd Okręgowy w Warszawie (Lengyelország) által 2020. november 18-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – YP és társai elleni büntetőeljárás

text:
               2021.2.8.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 44/27

      A Sąd Okręgowy w Warszawie (Lengyelország) által 2020. november 18-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – YP és társai elleni büntetőeljárás
      (C-615/20. sz. ügy)
      (2021/C 44/33)
      Az eljárás nyelve: lengyel

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Sąd Okręgowy w Warszawie

         Az alap-büntetőeljárás résztvevői

      YP és társai

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1)

                  Úgy kell-e értelmezni az uniós jogot – különösen az Európai Unió Alapjogi Chartája (a továbbiakban: Alapjogi Charta) 47. cikkét és az abban rögzített, bíróság előtti hatékony jogorvoslathoz való jogot, valamint azt a jogot, hogy ügyét a törvény által megelőzően létrehozott független és pártatlan bíróság tisztességesen, nyilvánosan és észszerű időn belül tárgyalja –, hogy azzal ellentétesek a nemzeti jog jelen kérdés 2. és 3. pontjában részletezett rendelkezései, nevezetesen az ustawa z dnia 27 lipca 2001 r. – Prawo o ustroju sądów powszechnych (a rendes bíróságok szervezetéről szóló, 2001. július 27-i törvény, a továbbiakban: p.u.s.p.) 80. és 129. cikke, valamint a p.u.s.p. 110. cikkének 2a. § -a, továbbá az ustawa z dnia 8 grudnia 2017 r. o Sądzie Najwyższym (legfelsőbb bíróságról szóló, 2017. december 8-i törvény) 27. cikkének 1. § -ának 1a. pontja, amely rendelkezések lehetővé tették a Sąd Najwyższy (legfelsőbb bíróság, Lengyelország), Izba Dyscyplinarna (fegyelmi tanács) részére, hogy a bíró mentelmi jogát felfüggessze, illetve a bírót tisztségének gyakorlásában felfüggessze, és ezáltal lényegében kizárja a részére kiosztott ügyek elbírálásából, különösen, hogy:

                              a)

                              a Sąd Najwyższy (legfelsőbb bíróság) fegyelmi tanácsa nem minősül az Alapjogi Charta 47. cikke, az emberi jogok európai egyezménye 6. cikke és a Lengyel Köztársaság alkotmány 45. cikkének (1) bekezdése értelmében vett „bíróságnak” (C-585/18., C-624/18. és C-625/18. sz. ítélet, EU:C:2019:982);

                              b)

                              a Sąd Najwyższy (legfelsőbb bíróság) fegyelmi tanácsának tagjai igen szoros kapcsolatban állnak a jogalkotói és végrehajtó hatalommal (2020. április 8-i Bizottság kontra Lengyelország végzés, C-791/19 R, EU:C:2020:277);

                              c)

                              A Lengyel Köztársaságot arra kötelezték, hogy függessze fel a legfelsőbb bíróságról szóló, 2017. december 8-i törvénynek a fegyelmi tanácsra vonatkozó egyes rendelkezéseinek alkalmazását, és tartózkodjon e tanács előtt folyamatban lévő ügyek olyan ítélkező testület elé utalásától, amely nem felel meg a függetlenségi követelményeknek (2020. április 8-i Bizottság kontra Lengyelország végzés, C-791/19 R, EU:C:2020:277).

                  2)

                  Úgy kell-e értelmezni az uniós jogot – különösen az EUSZ 2. cikket és a jogállamiság abban kimondott értékét, valamint a hatékony bírói jogvédelem EUSZ 19. cikk (1) bekezdésének első albekezdéséből eredő követelményeit –, hogy „az ítélethozatali feladatokat ellátó személyek fegyelmi rendszerére vonatkozó szabályok” magukban foglalják a nemzeti bíróság bírájának büntetőjogi felelősségre vonására vagy szabadságától való megfosztására (őrizetbe vételére) vonatkozó, a Lengyel Köztársaság alkotmányának a rendes bíróságok szervezetéről szóló, 2001. július 27-i törvény 80. és 129. cikkével összefüggésben értelmezett 181. cikkéhez hasonló rendelkezéseit, amely rendelkezések értelmében:

                              a)

                              a nemzeti bíróság bírájának főszabály szerint ügyész kérelmére történő büntetőjogi felelősségre vonásához vagy szabadságától való megfosztásához (őrizetbe vételéhez) az illetékes fegyelmi bíróság engedélye szükséges;

                              b)

                              a fegyelmi bíróság a nemzeti bíróság bírája büntetőjogi felelősségre vonásának vagy szabadságától való megfosztásának (őrizetbe vételének) engedélyezése során jogosult (vagy bizonyos esetekben köteles) e bírót tisztségének gyakorlásában felfüggeszteni;

                              c)

                              a nemzeti bíróság bírájának a tisztsége gyakorlásában való felfüggesztésekor a fegyelmi bíróság egyben köteles a felfüggesztés időtartamára a bíró illetményét az e rendelkezésekben meghatározott keretek között csökkenteni?

                  3)

                  Úgy kell-e értelmezni az uniós jogot – különösen a 2. kérdésben hivatkozott rendelkezéseket –, hogy azzal ellentétes az olyan tagállami szabályozás, mint amilyen a p.u.s.p. 110. cikkének 2. § -a és a legfelsőbb bíróságról szóló, 2017. december 8-i törvény 27. cikke 1. § -ának 1a. pontja, amely rendelkezések értelmében a nemzeti bíróság bírájának büntetőjogi felelősségre vonásával vagy szabadságától való megfosztásával (őrizetbe vételével) kapcsolatos ügyek mind első-, mind másodfokon a fegyelmi tanácshoz hasonló szervek kizárólagos hatáskörébe tartoznak, figyelembe véve (külön-külön és együttesen), hogy

                              a)

                              a fegyelmi tanács létrehozása egybeesett a Krajowa Rada Sądownictwához (nemzeti igazságszolgáltatási tanács, Lengyelország, a továbbiakban KRS) hasonló szerv tagjainak kinevezésére vonatkozó szabályok módosításával, és a fegyelmi tanács valamennyi bíráját e szerv javaslatára nevezték ki;

                              b)

                              a nemzeti jogalkotó kizárta annak lehetőségét, hogy a fegyelmi tanács tagjaként valamely, a Sąd Najwyższyhoz (legfelsőbb bíróság) hasonló, végső fokon eljáró bíróság keretében (amelynek szervezetében működik e tanács) már hivatalban lévő bírót jelöljenek ki, így kizárólag a megváltozott összetételű KRS (nemzeti igazságszolgáltatási tanács) javaslatára kinevezett új bírákat lehetett a fegyelmi tanácsban való részvételre kinevezni;

                              c)

                              a fegyelmi tanács a Sąd Najwyższyn (legfelsőbb bíróság) belül különösen nagymértékű autonómiával rendelkezik;

                              d)

                              a Sąd Najwyższy (legfelsőbb bíróság) a 2019. november 19-i A.K és társai ítélet (Sąd Najwyższy [legfelsőbb bíróság] fegyelmi tanácsának függetlensége) (C-585/18, C-624/18 és C-625/18, EU:C:2019:982) végrehajtása körében hozott ítéletekben megállapította, hogy a megváltozott összetételű KRS (nemzeti igazságszolgáltatási tanács) a jogalkotó és végrehajtó hatalomtól nem független szerv és a fegyelmi tanács nem minősül az Alapjogi Charta 47. cikkének, az emberi jogok európai egyezménye 6. cikkének és a Lengyel Köztársaság alkotmánya 45. cikkének (1) bekezdése értelmében vett „bíróságnak”;

                              e)

                              a nemzeti bíróság bírája büntetőjogi felelősségre vonásának vagy szabadságától való megfosztásának (őrizetbe vételének) engedélyezésére irányuló kérelmet főszabály szerint az az ügyész nyújtja be, akinek a felettes szerve a végrehajtó hatalom szerve, mint amilyen az igazságügyi miniszter, amely az ügyészek részére az eljárás cselekmények tartalmára vonatkozóan kötelező utasításokat adhat, a fegyelmi tanács és a megváltozott összetételű KRS (nemzeti igazságszolgáltatási tanács) tagjai pedig – amint azt a Sąd Najwyższy (legfelsőbb bíróság) a 2d. pontban említett határozatokban megállapította – igen szoros kapcsolatban állnak a jogalkotói és végrehajtó hatalommal, ami miatt a fegyelmi tanács az eljárásban részt vevő felek viszonylatában nem tekinthető harmadik személynek;

                              f)

                              a Lengyel Köztársaságot a 2020. április 8-i Bizottság kontra Lengyelország végzés (C-791/19 R, EU:C:2020:277) értelmében arra kötelezték, hogy függessze fel a legfelsőbb bíróságról szóló, 2017. december 8-i törvénynek a fegyelmi tanácsra vonatkozó egyes rendelkezéseinek alkalmazását, és tartózkodjon e tanács előtt folyamatban lévő ügyek olyan ítélkező testület elé utalásától, amely nem felel meg a függetlenségi követelményeknek?

                  4)

                  A nemzeti bíróság bírája büntetőjogi felelősségre vonásának engedélyezése, valamint e bíró tisztségének gyakorlásában való felfüggesztése és egyúttal illetményének a felfüggesztés időtartamára való csökkentése esetében úgy kell-e értelmezni az uniós jogot – különösen a 2. kérdésben hivatkozott rendelkezéseket és az elsőbbség, az EUSZ 4. cikk (3) bekezdésében foglalt lojális együttműködés és jogbiztonság elvét –, hogy azzal ellentétes az ilyen engedély kötelező erejének elismerése, különösen a bíró tisztségének gyakorlásában való felfüggesztése tekintetében, ha ezt a fegyelmi tanácshoz hasonló szerv adta ki, ezáltal:

                              a)

                              valamennyi állami hatóság (így a kérdést előterjesztő bíróság, amelynek keretében az ezen engedéllyel érintett bíró ítélkezik, valamint a nemzeti bíróság összetételének meghatározására és módosítására hatáskörrel rendelkező szervek) köteles figyelmen kívül hagyni ezt az engedélyt, és köteles lehetővé tenni a nemzeti bíróság azon bírója számára, akivel szemben ezen engedélyt kiadták, hogy e bíróság ítélkező testületének tagja legyen,

                              b)

                              az a bíróság, amelynek keretében az ezen engedéllyel érintett bíró ítélkezik, a törvény alapján korábban létrehozott, illetve független és pártatlan bíróságnak minősül-e, és ezáltal „bíróságként” eljárhat-e az uniós jog alkalmazásával vagy értelmezésével kapcsolatos kérdésekben?


title: C-634/20. sz. ügy: A Korkein hallinto-oikeus (Finnország) által 2020. november 25-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – A kontra Sosiaali- ja terveysalan lupa- ja valvontavirasto

text:
               2021.2.8.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 44/29

      A Korkein hallinto-oikeus (Finnország) által 2020. november 25-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – A kontra Sosiaali- ja terveysalan lupa- ja valvontavirasto
      (C-634/20. sz. ügy)
      (2021/C 44/34)
      Az eljárás nyelve: finn

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Korkein hallinto-oikeus

         Az alapeljárás felei

         Felperes: A

         Alperes: Sosiaali- ja terveysalan lupa- ja valvontavirasto

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

      Úgy kell-e értelmezni az EUMSZ 45. vagy EUMSZ 49. cikket az arányosság elvére tekintettel, hogy azokkal ellentétes, hogy valamely fogadó tagállam hatáskörrel és illetékességgel rendelkező hatósága a nemzeti jogszabályok alapján hároméves határozott időre és azzal a korlátozással adta meg valamely személynek az orvosi szakma gyakorlásához való jogot, hogy az érintett személy kizárólag engedéllyel rendelkező orvos irányítása és felügyelete mellett végezheti tevékenységét, és ugyanebben az időszakban hároméves háziorvosi szakképzést kell elvégeznie ahhoz, hogy a fogadó tagállamban engedélyt kapjon az orvosi szakma önálló gyakorlására, figyelembe véve a következőket:

                  a)

                  az érintett személy a saját tagállamában első orvostudományi diplomát szerzett, a szakmai képesítés fogadó tagállamban való elismerésének kérelmezésekor azonban nem tudta benyújtani a szakmai képesítéshez a saját tagállamában további feltételként megkövetelt, egyéves szakmai gyakorlatról szóló igazolást;

                  b)

                  az érintett személy számára a fogadó tagállamban a szakmai képesítésekről szóló irányelv (1) 55a. cikkére tekintettel elsődleges, általa visszautasított alternatívaként felkínálták azt a lehetőséget, hogy végezzen el a fogadó tagállamban egy, a saját tagállam iránymutatásaival összhangban álló hároméves szakmai gyakorlatot, és a saját tagállam hatáskörrel és illetékességgel rendelkező hatóságánál kérje e gyakorlat elismerését, hogy ezt követően a fogadó tagállamban újból kérelmezni tudja az orvosi szakma gyakorlásához való jogot a feltétel nélküli elismerésnek az irányelvben említett rendszere révén;

                  c)

                  a fogadó tagállam nemzeti szabályozásának célja a betegbiztonságnak, valamint az egészségügyi ellátások minőségének növelése annak biztosítása révén, hogy az egészségügyi személyzet rendelkezzen a szakmai tevékenységéhez szükséges képzéssel, az egyéb megfelelő szakmai képesítésekkel, valamint a szakmai tevékenységhez szükséges egyéb készségekkel?

         (1)  A szakmai képesítések elismeréséről szóló, 2005. szeptember 7-i 2005/36/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL 2005. L 255., 22. o.; helyesbítések: HL 2007. L 271., 18. o.; HL 2008. L 93., 28. o.; HL 2014. L 305., 115. o.).


title: C-641/20. sz. ügy: A tribunal de travail de Liège (Belgium) által 2020. november 26-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – VT kontra Centre public d'action sociale de Líège (CPAS)

text:
               2021.2.8.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 44/30

      A tribunal de travail de Liège (Belgium) által 2020. november 26-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – VT kontra Centre public d'action sociale de Líège (CPAS)
      (C-641/20. sz. ügy)
      (2021/C 44/35)
      Az eljárás nyelve: francia

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Tribunal de travail de Liège

         Az alapeljárás felei

         Felperes: VT

         Alperes: Centre public d'action sociale de Líège (CPAS)

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

      Amennyiben valamely tagállam úgy határoz, hogy a 2011/95 irányelv (1) 11. cikke alapján visszavonja egy menekülttől a menekült jogállást, és ezt követően visszavonja a tartózkodási jogát és kiutasítja az ország területéről, a harmadik országok illegálisan [helyesen: jogellenesen] tartózkodó állampolgárainak visszatérésével kapcsolatban a tagállamokban használt közös normákról és eljárásokról szóló, 2008. december 16-i 2008/115 irányelv (2) 7. és 13. cikkét az Európai Unió Alapjogi Chartájának 47. cikkével összefüggésben úgy kell-e értelmezni, hogy a tartózkodási jogot megszüntető és kiutasítást elrendelő határozattal szemben benyújtott bírósági jogorvoslat vizsgálatának időtartama alatt az érintett megtartja az ideiglenes tartózkodási jogát, valamint a szociális jogait?

         (1)  A harmadik országbeli állampolgárok és hontalan személyek nemzetközi védelemre jogosultként való elismerésére, az egységes menekült- vagy kiegészítő védelmet biztosító jogállásra, valamint a nyújtott védelem tartalmára vonatkozó szabályokról szóló, 2011. december 13-i 2011/95/EU európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL 2011. L 337., 9. o.)

         (2)  HL 2008. L 328., 98. o.


title: C-646/20. sz. ügy: A Bundesgerichtshof (Németország) által 2020. december 1-jén benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Senatsverwaltung für Inneres und Sport, Standesamtsaufsicht kontra TB

text:
               2021.2.8.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 44/30

      A Bundesgerichtshof (Németország) által 2020. december 1-jén benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Senatsverwaltung für Inneres und Sport, Standesamtsaufsicht kontra TB
      (C-646/20. sz. ügy)
      (2021/C 44/36)
      Az eljárás nyelve: német

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Bundesgerichtshof

         Az alapeljárás felei

         Felülvizsgálati kérelmet előterjesztő fél: Senatsverwaltung für Inneres und Sport, Standesamtsaufsicht

         Ellenérdekű fél a felülvizsgálati eljárásban: TB

         További felek: Standesamt Mitte von Berlin, RD

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

      Az eljáró bíróság a házassági ügyekben és a szülői felelősségre vonatkozó eljárásokban a joghatóságról, valamint a határozatok elismeréséről és végrehajtásáról szóló, 2003. november 27-i 2201/2003/EK tanácsi rendelet (1) (a továbbiakban: „Brüsszel IIa” rendelet) 1. cikke (1) bekezdése a) pontjának, 2. cikke 4. pontjának, 21. cikke (1) bekezdésének és 46. cikkének értelmezése végett a következő kérdéseket terjeszti elő:

                  1)

                  Házasság felbontásáról szóló, a „Brüsszel IIa” rendelet értelmében vett határozatnak minősül-e a házasságnak a 2014. szeptember 12-i 132. sz. olasz törvényerejű rendelet (Decreto Legge) (132/2014. sz. törvényerejű rendelet) 12. cikke alapján történő megszüntetése?

                  2)

                  Az első kérdésre adott nemleges válasz esetén: A „Brüsszel IIa” rendelet közokiratokra és egyezségekre vonatkozó 46. cikkében foglalt szabályozásnak megfelelően kell-e kezelni a házasságnak a 2014. szeptember 12-i 132. sz. olasz törvényerejű rendelet (Decreto Legge) (132/2014. sz. törvényerejű rendelet) 12. cikke alapján történő megszüntetését?

         (1)  A házassági ügyekben és a szülői felelősségre vonatkozó eljárásokban a joghatóságról, valamint a határozatok elismeréséről és végrehajtásáról, illetve az 1347/2000/EK rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló, 2003. november 27-i 2201/2003/EK tanácsi rendelet (HL 2003. L 338., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 19. fejezet, 6. kötet, 243. o.; helyesbítések: HL 2013. L 82., 63. o.; HL 2018. L 33., 5. o.).


title: C-656/20. P. sz. ügy: A Törvényszék (ötödik tanács) T-597/18. sz., Hermann Albers kontra Európai Bizottság ügyben 2020. október 5-én hozott ítélete ellen a Hermann Albers eK által 2020. december 4-én benyújtott fellebbezés

text:
               2021.2.8.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 44/31

      A Törvényszék (ötödik tanács) T-597/18. sz., Hermann Albers kontra Európai Bizottság ügyben 2020. október 5-én hozott ítélete ellen a Hermann Albers eK által 2020. december 4-én benyújtott fellebbezés
      (C-656/20. P. sz. ügy)
      (2021/C 44/37)
      Az eljárás nyelve: német

         Felek

         Fellebbező: Hermann Albers eK (képviselő: S. Roling Rechtsanwalt)

         A többi fél az eljárásban: Európai Bizottság, Németországi Szövetségi Köztársaság, Land Niedersachsen (Alsó-Szászország tartomány)

         A fellebbező kérelmei

      A fellebbező azt kéri, hogy a Bíróság:

                  1.

                  részben helyezze hatályon kívül a Törvényszék 2020. október 5-i Hermann Albers kontra Bizottság ítéletét (T-597/18, EU:T:2020:467), annak rendelkező része 1. és 2. pontját;

                  2.

                  adjon teljes egészében helyt az első fokon előterjesztett, a 2018. július 12-i C(2018) 4385 final európai bizottsági határozat (1) megsemmisítésére és a Bizottságnak az eljárás költségeinek viselésére való kötelezésére irányuló kérelmeknek.

         Jogalapok és fontosabb érvek

      A fellebbező azt állítja, hogy a Törvényszék a Niedersächsisches Nahverkehrsgesetz (a helyi közlekedésről szóló alsó-szászországi törvény, NNVG) 7a. § -a tekintetében tévesen értelmezte az EUMSZ 107. és EUMSZ 108. cikket. A Törvényszék álláspontjával ellentétben az NNVG 7a. § -a bejelentési kötelezettség alá eső új támogatásnak minősül.
      Ami az EUMSZ 107. cikket illeti, nem csupán pénzügyi források államon belüli átruházásáról van szó, mivel a feladatellátók a tömegközlekedési vállalkozások tulajdonosaiként kettős szerepükben eljárva közvetlenül részesülnek a pénzeszközök elosztásából, és azokat szelektív módon, közvetlen odaítélés útján, a magánszektor kárára használják fel. A feladatellátók ugyanis „saját szervezeti egységeikként” irányítják a tömegközlekedési vállalkozásokat. A pénzeszközöknek a feladatellátók részére történő elosztása elválaszthatatlanul előnnyel jár együtt, mivel a pénzeszközöknek az önkormányzati vállalkozások gazdasági tevékenységéhez való felhasználása ebben az időpontban már bevett gyakorlattá vált. Ez torzítja a versenyt, és érinti a tagállamok közötti kereskedelmet.
      Ezenkívül az NNVG 7a. § -ának támogatási jellege miatt, de attól függetlenül is fennáll az EUMSZ 108. cikk (3) bekezdésének megsértése, mivel a Németországi Szövetségi Köztársaság nem értesítette az Európai Bizottságot az NNVG 7a. § -áról.

         (1)  Az Alsó-Szászország tartomány által a helyi közlekedésről szóló alsó-szászországi törvény 7a. § -a alapján hozott intézkedéssel (SA.46538 [2017/NN] ügy) szemben kifogást nem emelő európai bizottsági határozat (HL 2018. C 292., 1. o.).


title: C-661/20. sz. ügy: 2020. december 5-én benyújtott kereset – Európai Bizottság kontra Szlovák Köztársaság

text:
               2021.2.8.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 44/32

      2020. december 5-én benyújtott kereset – Európai Bizottság kontra Szlovák Köztársaság
      (C-661/20. sz. ügy)
      (2021/C 44/38)
      Az eljárás nyelve: szlovák

         Felek

         Felperes: Európai Bizottság (képviselők: C. Hermes, R. Lindenthal, meghatalmazottak)

         Alperes: Szlovák Köztársaság

         A felperes kérelmei

      A felperes annak megállapítását kéri a Törvényszéktől, hogy:

                  —

                  A Szlovák Köztársaság – mivel az erdőgazdálkodási programokat és azok módosításait, a járulékos fakitermelést, az erdőket fenyegető kockázatok megelőzését, valamint a természeti katasztrófák által okozott károk kiküszöbölésére irányuló intézkedéseket mentesítette azon követelmény alól, hogy amennyiben jelentős hatással lehetnek a Natura 2000 területekre, az említett területek megőrzésével kapcsolatos célkitűzésekre tekintettel azokat megfelelő vizsgálatnak kell alávetni – nem teljesítette a természetes élőhelyek, valamint a vadon élő állatok és növények védelméről szóló, 1992. május 21-i 92/43/EGK irányelv (1) 6. cikkének (3) bekezdéséből és 7. cikkéből eredő kötelezettségeit;

                  —

                  a Szlovák Köztársaság – mivel nem tett megfelelő intézkedéseket az élőhelyek romlásának elkerülése és a siketfajd védelmére kijelölt különleges madárvédelmi területeken (OCHÚ Nízke Tatry SKCHVU018, OCHÚ Tatry SKCHVU030, OCHÚ Veľká Fatra SKCHVU033, OCHÚ Muránska planina-Stolica SKCHVU017, OCHÚ Chočské vrchy SKCHVU050, OCHÚ Horná Orava SKCHVU008, OCHÚ Volovské vrchy SKCHVU036, OCHÚ Malá Fatra SKCHVU013, OCHÚ Poľana SKCHVU022, OCHÚ Slovenský Raj SKCHVU053, OCHÚ Levočské vrchy SKCHVU051 i OCHÚ Strážovské vrchy SKCHVU028) történő jelentős zavarás elkerülése érdekében – nem teljesítette a természetes élőhelyek, valamint a vadon élő állatok és növények védelméről szóló, 1992. május 21-i 92/43/EGK irányelv 6. cikkének (2) bekezdéséből és 7. cikkéből eredő kötelezettségeit;

                  —

                  a Szlovák Köztársaság – mivel a siketfajdok élőhelye vonatkozásában nem hozta meg az előírt különleges védelmi intézkedéseket a következő különleges madárvédelmi területek tekintetében: OCHÚ Nízke Tatry SKCHVU018, OCHÚ Tatry SKCHVU030, OCHÚ Veľká Fatra SKCHVU033, OCHÚ Muránska planina-Stolica SKCHVU017, OCHÚ Volovské vrchy SKCHVU036, OCHÚ SKCHVU013 Malá Fatra és OCHÚ Levočské vrchy SKCHVU051, amelyeket e faj védelmére jelöltek ki annak érdekében, hogy az elterjedési területén biztosítsák a túlélését és szaporodását – nem teljesítette a vadon élő madarak védelméről szóló, 2009. november 30-i 2009/147/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (2) 4. cikkének (1) bekezdéséből eredő kötelezettségeit;

                  —

                  a Bíróság a Szlovák Köztársaságot kötelezi a költségek viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek

      Az élőhelyirányelv 6. cikkének (3) bekezdése értelmében figyelembe véve az adott természeti terület védelmével kapcsolatos célkitűzéseket, megfelelő vizsgálatot kell folytatni minden olyan terv vagy program hatásait illetően, amely nem kapcsolódik közvetlenül, illetve nem nélkülözhetetlen a természeti terület kezeléséhez, de akár önmagában, akár pedig más terv vagy program részeként valószínűleg jelentős hatással lesz arra. Az illetékes nemzeti hatóságok az érintett természeti területre gyakorolt hatások vizsgálatának eredményét figyelembe véve csak akkor hagyhatják jóvá a tervet vagy programot, ha megbizonyosodtak arról, hogy az nem fogja hátrányosan befolyásolni az érintett természeti terület épségét. A Szlovák Köztársaságban a természetvédelmi törvény és az erdőről szóló törvény nem biztosította, hogy az erdőgazdálkodási programokat és azok módosításait, a járulékos fakitermelést, valamint az erdőket fenyegető veszélyek megelőzésére és a természeti katasztrófák által okozott károk hatásainak kiküszöbölésére irányuló intézkedéseket a Natura 2000 területek esetében megfelelő hatásvizsgálat elvégzésére vonatkozó kötelezettségnek vessék alá. Az élőhelyirányelv 6. cikkének (3) bekezdését és 7. cikkét az indokolással ellátott véleményben meghatározott határidő lejártáig nem ültették át megfelelően, ami a mai napig folyamatosan problémákat okoz.
      Az élőhelyirányelv 6. cikkének (2) bekezdése értelmében a tagállamok megteszik a szükséges intézkedéseket a különleges természetvédelmi területeken található olyan természetes élőhelytípusok és olyan fajok élőhelyei károsodásának és megzavarásának megakadályozására, amelyek céljára az egyes területeket kijelölték, amennyiben a zavarás mértéke ezen irányelv céljaira tekintettel jelentős hatással lehet. Az élőhelyvédelmi irányelv 7. cikke értelmében e rendelkezés mind a közösségi jelentőségű természeti területekre, mind pedig a madárvédelmi irányelv szerinti különleges madárvédelmi területekre alkalmazandó. Szlovákia a madárvédelmi irányelv 4. cikkének (1) bekezdésével összhangban a siketfajd védelmére 12 különleges madárvédelmi területet jelölt ki, amely a madárvédelmi irányelv I. mellékletében említett faj. Szlovákia azonban nem hozott megfelelő intézkedéseket annak érdekében, hogy megelőzze a siketfajdok élőhelyeinek károsodását és e faj jelentős zavarását e 12 különleges madárvédelmi területen.
      A Szlovák Köztársaságot a madárvédelmi irányelv 4. cikkének (1) bekezdése arra kötelezte, hogy a siketfajd védelmére kijelölt 12 különleges madárvédelmi területen különleges intézkedéseket fogadjon el, beleértve a konkrét védelmi célok meghatározásának kötelezettségét is. A Szlovák Köztársaságban sem az indokolással ellátott véleményben meghatározott határidő lejártakor, sem e kereset benyújtásának időpontjában nem fogadták még el a természetvédelmi törvény alapján a siketfajd élőhelyei esetében 7 különleges madárvédelmi területen a védett területek kezelésére irányuló programokat.

         (1)  HL 1992. L 206., 7. o.; magyar nyelvű különkiadás 15. fejezet, 2. kötet, 102. o.

         (2)  HL 2010. L 20., 7. o.


title: C-663/20. P. sz. ügy: A Törvényszék (kibővített nyolcadik tanács) T-414/17. sz., Hypo Vorarlberg Bank AG kontra Egységes Szanálási Testület ügyben 2020. szeptember 23-án hozott ítélete ellen az Egységes Szanálási Testület által 2020. december 4-én benyújtott fellebbezés

text:
               2021.2.8.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 44/33

      A Törvényszék (kibővített nyolcadik tanács) T-414/17. sz., Hypo Vorarlberg Bank AG kontra Egységes Szanálási Testület ügyben 2020. szeptember 23-án hozott ítélete ellen az Egységes Szanálási Testület által 2020. december 4-én benyújtott fellebbezés
      (C-663/20. P. sz. ügy)
      (2021/C 44/39)
      Az eljárás nyelve: német

         Felek

         Fellebbező: Egységes Szanálási Testület (ESZT) (képviselők: H. Ehlers, P. A. Messina és J. Kerlin meghatalmazottak, valamint H.–G. Kamann, F. Louis és P. Gey Rechtsanwälte)

         A másik fél az eljárásban: Hypo Vorarlberg Bank AG

         A fellebbező kérelmei

      A fellebbező azt kéri, hogy a Bíróság:

                  1.

                  helyezze hatályon kívül a Törvényszék 2020. szeptember 23-i Hypo Vorarlberg Bank kontra Egységes Szanálási Testület ítéletét (T-414/17, EU:T:2020:437);

                  2.

                  utasítsa el a megsemmisítés iránti keresetet;

                  3.

                  az ellenérdekű felet kötelezze az eljárási költségek viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek

      Első jogalap: A Törvényszék eljárási szabályzata 85. cikke (3) bekezdésének megsértése, a bizonyítékok elferdítése és az ESZT tisztességes eljáráshoz való jogának megsértése
      Először is az ESZT azt állítja, hogy a Törvényszék tévesen értelmezte és alkalmazta az eljárási szabályzata 85. cikkének (3) bekezdését, amikor úgy ítélte meg, hogy az ESZT nem megfelelően hitelesítette az Egységes Szanálási Alapba fizetendő 2017. évi előzetes hozzájárulások kiszámításáról szóló 2017. április 11-i határozatát (SRB/ES/SRF/2017/05) (vitatott határozat), mivel az ESZT által a tárgyaláson előterjesztett és e határozat szabályos hitelesítésére vonatkozó bizonyítékok elfogadhatatlanok. E tekintetben először is az ESZT azt állítja, hogy indokolt volt a tárgyaláson az ESZT-határozat szabályszerű hitelesítésére vonatkozó bizonyítékok előterjesztése, mivel a hitelesítés hiányának kérdése korábban nem képezte tárgyát sem az írásbeli eljárásnak, sem pedig pervezető intézkedéseknek, illetve bizonyításfelvétel elrendelésének a Törvényszék részéről. Az ESZT másodszor azt állítja, hogy a Törvényszék azáltal, hogy figyelmen kívül hagyta e bizonyítékokat, valamint annak megállapításával, hogy e bizonyítékok, még ha elfogadhatók is, nem megalapozottak, elferdítette a rendelkezésére álló bizonyítékokat. Ezenkívül a Törvényszék annak megállapításával, hogy mindenesetre a bizonyítékok nem mutatnak elválaszthatatlan kapcsolatot az ESZT elnöke által aláírt továbbítási jegyzék és a megtámadott határozat melléklete között, a Törvényszék nem vette figyelembe a továbbítási jegyzéken szereplő referenciaszámot, amelynek révén a továbbítási jegyzék elválaszthatatlanul kapcsolódik az elektronikus aktához, amely a maga részéről tartalmazza a megtámadott határozatot és annak mellékletét. Harmadszor, az ESZT azt állítja, hogy a Törvényszék megsértette a tisztességes eljáráshoz való jogát azzal, hogy a hitelesítés hiányának kérdését a tárgyalást megelőzően nem hozta fel, mivel nem fogadta el az ESZT arra vonatkozó felajánlását, hogy egyéb bizonyítékokat terjesszen elő, és soha nem jelezte az ESZT-nek, hogy a bizonyítékokat elégtelennek tartja.
      Második jogalap: Az EUMSZ 296. cikk megsértése
      Másodszor, az ESZT azt állítja továbbá, hogy a Törvényszék túlértékelte az EUMSZ 296. cikkből és az Alapjogi Charta 47. cikkéből eredő követelményeket, amikor megállapította, hogy a vitatott határozat indokolása nem megfelelő, mivel a Hypo Vorarlberg Bank nem tudta az abban foglalt számítást teljeskörűen leellenőrizni. A fellebbező szerint a Törvényszéknek nem sikerült összhangba hoznia e követelményeket – a megtámadott ítéletben nem említett – EUMSZ 339. cikkből és más uniós jogi elvekből eredő titoktartási kötelezettséggel. Az (EU) 2015/63 rendelet, (1) amely a hozzájárulások kiszámításának alapját képezi, és amelynek érvényességét a Hypo Vorarlberg Bank nem támadta, arányos egyensúlyt teremt az átláthatóság elve, a szakmai titoktartási kötelezettség és az e rendelet által követett egyéb célok között, mégpedig különösen az Egységes Szanálási Alap finanszírozásához való hozzájárulás bizonyos célszintjének elérése, valamint a hozzájárulások valamennyi érintett intézménytől történő méltányos és arányos módon való beszedése között. Az ESZT a megtámadott határozat indokolása során megfelelően tiszteletben tartotta ezt a szabályozási keretet, és ezáltal teljesítette a vitatott határozat megfelelő indokolására vonatkozó kötelezettségét.

         (1)  A 2014/59/EU európai parlamenti és tanácsi irányelvnek a szanálásfinanszírozási rendszerhez való előzetes hozzájárulás tekintetében történő kiegészítéséről szóló, 2014. október 21-i (EU) 2015/63 felhatalmazáson alapuló bizottsági rendelet (HL 2015. L 11., 44. o.).


title: C-664/20. P. sz. ügy: A Törvényszék (kibővített nyolcadik tanács) T-420/17. sz., Portigon AG kontra Egységes Szanálási Testület ügyben 2020. szeptember 23-án hozott ítélete ellen az Egységes Szanálási Testület által 2020. december 4-én benyújtott fellebbezés

text:
               2021.2.8.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 44/34

      A Törvényszék (kibővített nyolcadik tanács) T-420/17. sz., Portigon AG kontra Egységes Szanálási Testület ügyben 2020. szeptember 23-án hozott ítélete ellen az Egységes Szanálási Testület által 2020. december 4-én benyújtott fellebbezés
      (C-664/20. P. sz. ügy)
      (2021/C 44/40)
      Az eljárás nyelve: német

         Felek

         Fellebbező: Egységes Szanálási Testület (ESZT) (képviselők: P. A. Messina és J. Kerlin meghatalmazottak, valamint H.–G. Kamann, F. Louis és P. Gey Rechtsanwälte)

         A többi fél az eljárásban: Portigon AG, Európai Bizottság

         A fellebbező kérelmei

      A fellebbező azt kéri, hogy a Bíróság:

                  1.

                  helyezze hatályon kívül a Törvényszék 2020. szeptember 23-i Portigon kontra Egységes Szanálási Testület ítéletét (T-420/17, EU:T:2020:438);

                  2.

                  utasítsa el a megsemmisítés iránti keresetet;

                  3.

                  az ellenérdekű felet kötelezze az eljárási költségek viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek

      Első jogalap: A Törvényszék eljárási szabályzata 85. cikke (3) bekezdésének megsértése, a bizonyítékok elferdítése és az ESZT tisztességes eljáráshoz való jogának megsértése
      Először is az ESZT azt állítja, hogy a Törvényszék tévesen értelmezte és alkalmazta az eljárási szabályzata 85. cikkének (3) bekezdését, amikor úgy ítélte meg, hogy az ESZT nem megfelelően hitelesítette az Egységes Szanálási Alapba fizetendő 2017. évi előzetes hozzájárulások kiszámításáról szóló 2017. április 11-i határozatát (SRB/ES/SRF/2017/05) (vitatott határozat), mivel az ESZT által a tárgyaláson e tekintetben előterjesztett bizonyítékok elfogadhatatlanok. E tekintetben először is az ESZT azt állítja, hogy indokolt volt a tárgyaláson a vitatott határozat szabályszerű hitelesítésére vonatkozó bizonyítékok előterjesztése, mivel a hitelesítés hiányának kérdése korábban nem képezte tárgyát sem az írásbeli eljárásnak, sem pedig pervezető intézkedéseknek, illetve bizonyításfelvétel elrendelésének a Törvényszék részéről. Az ESZT másodszor azt állítja, hogy a Törvényszék azáltal, hogy figyelmen kívül hagyta e bizonyítékokat, valamint annak megállapításával, hogy e bizonyítékok, még ha elfogadhatók is, nem megalapozottak, elferdítette a rendelkezésére álló bizonyítékokat. Ezenkívül a Törvényszék annak megállapításával, hogy mindenesetre a bizonyítékok nem mutatnak elválaszthatatlan kapcsolatot az ESZT elnöke által aláírt továbbítási jegyzék és a megtámadott határozat melléklete között, a Törvényszék nem vette figyelembe a továbbítási jegyzéken szereplő referenciaszámot, amelynek révén a továbbítási jegyzék elválaszthatatlanul kapcsolódik az elektronikus aktához, amely a maga részéről tartalmazza a megtámadott határozatot és annak mellékletét. Harmadszor, az ESZT azt állítja, hogy a Törvényszék megsértette a tisztességes eljáráshoz való jogát azzal, hogy a hitelesítés hiányának problematikáját a tárgyalást megelőzően nem vetette fel, mivel nem adott lehetőséget az ESZT számára, hogy a Portigon megalapozatlan állításaira a tárgyalást megelőzően írásban adjon választ, és mivel nem fogadta el az ESZT arra vonatkozó felajánlását, hogy egyéb bizonyítékokat terjesszen elő, és soha nem jelezte az ESZT-nek, hogy a bizonyítékokat elégtelennek tartja.
      Második jogalap: Az EUMSZ 296. cikk megsértése
      Másodszor, az ESZT azt állítja továbbá, hogy a Törvényszék túlértékelte az EUMSZ 296. cikkből és az Alapjogi Charta 47. cikkéből eredő követelményeket, amikor megállapította, hogy a vitatott határozat indokolása nem megfelelő, mivel a Portigon nem tudta az abban foglalt számítást teljeskörűen leellenőrizni. A fellebbező szerint a Törvényszéknek nem sikerült összhangba hoznia e követelményeket – a megtámadott ítéletben nem említett – EUMSZ 339. cikkből és más uniós jogi elvekből eredő titoktartási kötelezettséggel. Az (EU) 2015/63 rendelet, (1) amely a hozzájárulások kiszámításának alapját képezi, és amelynek érvényességét a Portigon nem támadta, arányos egyensúlyt teremt az átláthatóság elve, a szakmai titoktartási kötelezettség és az e rendelet által követett egyéb célok között, mégpedig különösen az Egységes Szanálási Alap finanszírozásához való hozzájárulás bizonyos célszintjének elérése, valamint a hozzájárulások valamennyi érintett intézménytől történő méltányos és arányos módon való beszedése között. Az ESZT a megtámadott határozat indokolása során tiszteletben tartotta ezt a szabályozási keretet, és ezáltal teljesítette a vitatott határozat megfelelő indokolására vonatkozó kötelezettségét.

         (1)  A 2014/59/EU európai parlamenti és tanácsi irányelvnek a szanálásfinanszírozási rendszerhez való előzetes hozzájárulás tekintetében történő kiegészítéséről szóló, 2014. október 21-i (EU) 2015/63 felhatalmazáson alapuló bizottsági rendelet (HL 2015. L 11., 44. o.).


title: C-666/20. P. sz. ügy: A Törvényszék (ötödik tanács) T-583/18. sz., GVN kontra Európai Bizottság ügyben 2020. október 5-én hozott ítélete ellen a Gesamtverband Verkehrsgewerbe Niedersachsen eV (GVN) által 2020. december 7-én benyújtott fellebbezés

text:
               2021.2.8.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 44/36

      A Törvényszék (ötödik tanács) T-583/18. sz., GVN kontra Európai Bizottság ügyben 2020. október 5-én hozott ítélete ellen a Gesamtverband Verkehrsgewerbe Niedersachsen eV (GVN) által 2020. december 7-én benyújtott fellebbezés
      (C-666/20. P. sz. ügy)
      (2021/C 44/41)
      Az eljárás nyelve: német

         Felek

         Fellebbező: Gesamtverband Verkehrsgewerbe Niedersachsen eV (GVN) (képviselő: C. Antweiler Rechtsanwalt)

         A többi fél az eljárásban: Európai Bizottság, Németországi Szövetségi Köztársaság, Land Niedersachsen (Alsó-Szászország tartomány)

         A fellebbező kérelmei

      A fellebbező azt kéri, hogy a Bíróság:

                  1.

                  helyezze hatályon kívül a Törvényszék 2020. október 5-i GVN kontra Bizottság ítélete (T-583/18, EU:T:2020:466) rendelkező részének 1. és 2. pontját;

                  2.

                  amennyiben a fellebbezést megalapozottnak ítéli, adjon helyt az első fokon előterjesztett, a 2018. július 12-i C(2018) 4385 final európai bizottsági határozat (1) megsemmisítésére irányuló kérelemnek.

         Jogalapok és fontosabb érvek

      Elsősorban a fellebbező azt állítja, hogy a Törvényszék megsértette az Alapjogi Charta 47. cikkének (2) bekezdését, és eljárási hibát követett el, amikor teljes mértékben figyelmen kívül hagyta a fellebbezőnek a döntéshozatal szempontjából releváns, azon feltételekre vonatkozó érvét, amelyek mellett a német tartományok a német Personenbeförderungsgesetz (személyszállítási törvény, a továbbiakban: PBefG) 64a. § -a alapján jogosultak e törvény 45a. § -ának a tartományi joggal való felváltására.
      Másodsorban a fellebbező az uniós jog több tekintetben való megsértésére hivatkozik.
      Először is a Törvényszék megsértette az uniós jogot, mivel a megtámadott ítélet 36. pontjában megállapította, hogy a felek között nem vitatott, hogy a PBefG 45a. § -a és a PBefG 8. § -a (4) bekezdésének harmadik mondata értelmében a német jogalkotó az 1370/2007/EK rendelet (2) hatálya alól kizárta a képzési célú utazásra jogosító bérlettel rendelkező személyek szállítására irányuló közszolgáltatás után járó ellentételezést. Ezzel a Törvényszék figyelmen kívül hagyta azt a tényt, hogy a Németországi Szövetségi Köztársaság az 1370/2007 rendelet 3. cikke (3) bekezdésének második mondata alapján nem értesítette az Európai Bizottságot sem a PBefG 45a. § -áról, sem a PBefG 8. § -a (4) bekezdésének harmadik mondatáról.
      Ezenkívül az uniós jog megsértése abban áll, hogy a Törvényszék a megtámadott ítélet 40. és azt követő pontjában tévesen állapította meg, hogy az 1370/2007 rendelet 3. cikkének (3) bekezdése értelmében a jogalkotó nemcsak kizárhatja e rendelet hatálya alól a tanulók és gyakornokok szállításával kapcsolatos közszolgáltatási kötelezettségek pénzügyi ellentételezésére vonatkozó rendelkezéseket, hanem e kivétel hatályát minden további nélkül korlátozhatja is azáltal, hogy e döntést felülvizsgálja annak érdekében, hogy az ilyen ellentételezések ismét az 1370/2007 rendelet hatálya alá kerüljenek. A Törvényszék által elfogadhatónak tekintett felülvizsgálat ugyanis az 1370/2007 rendelet 3. cikke (3) bekezdésének második mondata szerinti döntés actus contrariusa, ezért ugyanazon alaki érvényességi feltételek vonatkoznak rá, amelyek azonban a jelen ügyben nem teljesülnek, mivel a felülvizsgálatról nem értesítették a Bizottságot.
      Végül az uniós jog, különösen az EUMSZ 107. cikk és az EUMSZ 108. cikk (3) bekezdésének megsértése abban áll, hogy a Törvényszék a második jogalapot illetően megállapította, hogy Alsó-Szászország tartomány a Niedersächsisches Nahverkehrsgesetz (a helyi közlekedésről szóló alsó-szászországi törvény, NNVG) 7a. § -a alapján nem nyújt állami támogatást vállalkozásoknak, noha valamennyi önkormányzati vállalkozás teljes mértékben megkapja az Alsó-Szászország tartomány által az önkormányzati feladatellátók rendelkezésére bocsátott pénzügyi forrásokat ez utóbbiaktól. A Törvényszék álláspontjával ellentétben nem választható el egymástól egyrészt a feladatellátók közhatalmi tevékenysége, másrészt pedig a feladatellátóknak az általuk irányított fuvarozási vállalkozások társasági tagjaiként végzett gazdasági tevékenysége.

         (1)  Az Alsó-Szászország tartomány által a helyi közlekedésről szóló alsó-szászországi törvény 7a. § -a alapján hozott intézkedéssel (SA.46538 [2017/NN] ügy) szemben kifogást nem emelő európai bizottsági határozat (HL 2018. C 292., 1. o.).

         (2)  A vasúti és közúti személyszállítási közszolgáltatásról, valamint az 1191/69/EGK és az 1107/70/EGK tanácsi rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló, 2007. október 23-i európai parlamenti és tanácsi rendelet (HL 2007. L 315., 1. o.).


title: C-682/20. P. sz. ügy: A Törvényszék (kibővített kilencedik tanács) T-255/17. sz., Les Mousquetaires és ITM Entreprises kontra Bizottság ügyben 2020. október 5-én hozott ítélete ellen a Les Mousquetaires és ITM Entreprises SAS által 2020. december 15-én benyújtott fellebbezés

text:
               2021.2.8.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 44/37

      A Törvényszék (kibővített kilencedik tanács) T-255/17. sz., Les Mousquetaires és ITM Entreprises kontra Bizottság ügyben 2020. október 5-én hozott ítélete ellen a Les Mousquetaires és ITM Entreprises SAS által 2020. december 15-én benyújtott fellebbezés
      (C-682/20. P. sz. ügy)
      (2021/C 44/42)
      Az eljárás nyelve: francia

         Felek

         Fellebbezők: Les Mousquetaires S. A. S., ITM Entreprises S. A. S. (képviselők: N. Jalabert-Doury és K. Mebarek ügyvédek)

         A többi fél az eljárásban: Európai Bizottság, az Európai Unió Tanácsa

         A fellebbezők kérelmei

                  —

                  A Bíróság helyezze hatályon kívül a Törvényszék által a T-255/17. sz. ügyben hozott ítélet rendelkező részének 2) pontját;

                  —

                  adjon helyt a fellebbezők által az elsőfokú eljárásban előterjesztett kereseti kérelmeknek, és semmisítse meg az Európai Bizottság 2017. február 9-én kelt C(2017) 1057 határozatát, valamint 2017. február 21-én kelt C(2017) 1361 határozatát, amelyek arra kötelezték az Intermarchét és a Les Mousquetaires-t, valamint a közvetlen vagy közvetett irányításuk alatt álló valamennyi társaságot, hogy az 1/2003 tanácsi rendelet 20. cikkének (1) és (4) bekezdése alapján vessék alá magukat helyszíni vizsgálatnak;

                  —

                  az Európai Bizottságot kötelezze az egész eljárás során felmerült összes költség viselésére, ideértve a Törvényszék előtti eljárás során felmerült költségeket is.

         Jogalapok és fontosabb érvek

      Az első jogalap a helyszíni vizsgálatok lefolytatásával kapcsolatos jogorvoslati lehetőségek hatékonyságára vonatkozó elemzés keretében elkövetett téves jogalkalmazáson és ugyanezzel kapcsolatban az indokolás hiányán alapul.
      A második jogalap az EJEE 6. és 8. cikkének, az EUMSZ 296. cikknek, valamint az 1/2003 rendelet 20. cikke (4) bekezdésének azáltal történő megsértésén alapul, hogy a Törvényszék figyelmen kívül hagyta azt a kötelezettséget, hogy a helyszíni vizsgálatot elrendelő határozatokat meg kell indokolni, valamint meg kell jelölni azok korlátait.
      A harmadik jogalap azzal kapcsolatos téves jogalkalmazáson, valamint az 1/2003 rendelet azáltal történő megsértésén alapul, hogy a Törvényszék „az olyan intézkedések elfogadását megelőző” eljárási szakaszt, „amelyek magukban foglalják, hogy a Bizottság megítélése szerint jogsértés történt”, olyannak minősítette, mint amely nem tartozik e rendelet hatálya alá.
      A negyedik jogalap az EJEE 6. és 8. cikkének, valamint az 1/2003 rendelet 19. cikkének azáltal történő megsértésén alapul, hogy a Törvényszék kellően komoly valószínűsítő körülményeknek minősített olyan elemeket, amelyek esetében formai és anyagi jogi szabálytalanságok álltak fenn.
      Az ötödik jogalap az indokolás azon hiányán alapul, amely abból ered, hogy a Törvényszék elmulasztotta ellenőrizni az említett valószínűsítő körülmények bizonyító erejét, továbbá a valószínűsítő körülménynek minősítéssel kapcsolatos hibán alapul.


title: C-352/18. sz. ügy: A Bíróság elnökének 2020. október 29-i végzése (a Juzgado de Primera Instancia n° 6 de Reus [Spanyolország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Jaime Cardus Suarez kontra Catalunya Caixa SA (Catalunya Banc S.A.)

text:
               2021.2.8.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 44/38

      A Bíróság elnökének 2020. október 29-i végzése (a Juzgado de Primera Instancia no 6 de Reus [Spanyolország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Jaime Cardus Suarez kontra Catalunya Caixa SA (Catalunya Banc S.A.)
      (C-352/18. sz. ügy) (1)

      (2021/C 44/43)
      Az eljárás nyelve: spanyol
      A Bíróság elnöke elrendelte az ügy törlését.

         (1)  HL C 285., 2018.8.13.


title: C-703/18. sz. ügy: A Bíróság elnökének 2020. október 14-i végzése (a First-tier Tribunal [Tax Chamber] [Egyesült Királyság] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Healthspan Limited kontra Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

text:
               2021.2.8.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 44/38

      A Bíróság elnökének 2020. október 14-i végzése (a First-tier Tribunal [Tax Chamber] [Egyesült Királyság] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Healthspan Limited kontra Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs
      (C-703/18. sz. ügy) (1)

      (2021/C 44/44)
      Az eljárás nyelve: angol
      A Bíróság elnöke elrendelte az ügy törlését.

         (1)  HL C 25., 2019.1.21.


title: C-763/18. P. sz. ügy: A Bíróság kilencedik tanácsa elnökének 2020. november 13-i végzése – Wallapop, SL kontra az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala, Unipreus, SL

text:
               2021.2.8.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 44/38

      A Bíróság kilencedik tanácsa elnökének 2020. november 13-i végzése – Wallapop, SL kontra az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala, Unipreus, SL
      (C-763/18. P. sz. ügy) (1)

      (2021/C 44/45)
      Az eljárás nyelve: spanyol
      A kilencedik tanács elnöke elrendelte az ügy törlését.

         (1)  HL C 131., 2019.4.8.


title: C-250/19. sz. ügy: A Bíróság elnökének 2020. október 14-i végzése (a Conseil d’État [Belgium] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – B. O. L. kontra État belge

text:
               2021.2.8.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 44/38

      A Bíróság elnökének 2020. október 14-i végzése (a Conseil d’État [Belgium] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – B. O. L. kontra État belge
      (C-250/19. sz. ügy) (1)

      (2021/C 44/46)
      Az eljárás nyelve: francia
      A Bíróság elnöke elrendelte az ügy törlését.

         (1)  HL C 182., 2019.5.27.


title: C-286/19. sz. ügy: A Bíróság elnökének 2020. október 29-i végzése (a Tribunal d’instance d’Aulnay-Sous-Bois [Franciaország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – JE, KF kontra XL Airways SA

text:
               2021.2.8.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 44/39

      A Bíróság elnökének 2020. október 29-i végzése (a Tribunal d’instance d’Aulnay-Sous-Bois [Franciaország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – JE, KF kontra XL Airways SA
      (C-286/19. sz. ügy) (1)

      (2021/C 44/47)
      Az eljárás nyelve: francia
      A Bíróság elnöke elrendelte az ügy törlését.

         (1)  HL C 206., 2019.6.17.


title: C-452/19. sz. ügy: A Bíróság elnökének 2020. október 29-i végzése (a Juzgado de Primera Instancia n° 6 de Ceuta [Spanyolország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – YV kontra Banco Bilbao Vizcaya Argentaria SA

text:
               2021.2.8.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 44/39

      A Bíróság elnökének 2020. október 29-i végzése (a Juzgado de Primera Instancia no 6 de Ceuta [Spanyolország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – YV kontra Banco Bilbao Vizcaya Argentaria SA
      (C-452/19. sz. ügy) (1)

      (2021/C 44/48)
      Az eljárás nyelve: spanyol
      A Bíróság elnöke elrendelte az ügy törlését.

         (1)  HL C 328., 2019.9.30.


title: C-455/19. sz. ügy: A Bíróság elnökének 2020. október 29-i végzése (a Juzgado de Primera Instancia e Instrucción n° 6 de Ceuta [Spanyolország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – BX kontra Banco Bilbao Vizcaya Argentaria SA

text:
               2021.2.8.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 44/39

      A Bíróság elnökének 2020. október 29-i végzése (a Juzgado de Primera Instancia e Instrucción no 6 de Ceuta [Spanyolország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – BX kontra Banco Bilbao Vizcaya Argentaria SA
      (C-455/19. sz. ügy) (1)

      (2021/C 44/49)
      Az eljárás nyelve: spanyol
      A Bíróság elnöke elrendelte az ügy törlését.

         (1)  HL C 328., 2019.9.30.


title: C-482/19. sz. ügy: A Bíróság elnökének 2020. október 29-i végzése (a Juzgado de Primera Instancia e Instrucción n° 6 de Ceuta [Spanyolország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – JF, KG kontra Bankia SA

text:
               2021.2.8.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 44/39

      A Bíróság elnökének 2020. október 29-i végzése (a Juzgado de Primera Instancia e Instrucción no 6 de Ceuta [Spanyolország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – JF, KG kontra Bankia SA
      (C-482/19. sz. ügy) (1)

      (2021/C 44/50)
      Az eljárás nyelve: spanyol
      A Bíróság elnöke elrendelte az ügy törlését.

         (1)  HL C 328., 2019.9.30.


title: C-523/19. sz. ügy: A Bíróság elnökének 2020. október 29-i végzése (a Juzgado de Primera Instancia e Instrucción n° 6 de Ceuta [Spanyolország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – ED kontra Banco Bilbao Vizcaya Argentaria, SA

text:
               2021.2.8.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 44/40

      A Bíróság elnökének 2020. október 29-i végzése (a Juzgado de Primera Instancia e Instrucción no 6 de Ceuta [Spanyolország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – ED kontra Banco Bilbao Vizcaya Argentaria, SA
      (C-523/19. sz. ügy) (1)

      (2021/C 44/51)
      Az eljárás nyelve: spanyol
      A Bíróság elnöke elrendelte az ügy törlését.

         (1)  HL C 413., 2019.12.9.