title: C-129/22. sz. ügy: A Verwaltungsgericht Darmstadt (Németország) által 2022. február 24-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – EF kontra Stadt Offenbach am Main

text:
               2022.6.20.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 237/27

      A Verwaltungsgericht Darmstadt (Németország) által 2022. február 24-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – EF kontra Stadt Offenbach am Main
      (C-129/22. sz. ügy)
      (2022/C 237/35)
      Az eljárás nyelve: német

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Verwaltungsgericht Darmstadt

         Az alapeljárás felei

         Felperes: EF

         Alperes: Stadt Offenbach am Main

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1)

                  Kérheti-e az olyan harmadik országbeli állampolgár, akinek az első tagállam (a jelen esetben: Olaszország) „huzamos tartózkodási engedéllyel rendelkező” jogállást adott a 2003/109/EK irányelv (1) alapján, a második tagállamtól (a jelen esetben: Németországtól) a 2003/109/EK irányelv 14. és azt követő cikkeit átültető rendelkezések alapján számára kiadott tartózkodási engedély megújítását, anélkül hogy bizonyítania kellene, hogy továbbra is fennáll a „huzamos tartózkodási engedéllyel rendelkező” jogállás?
                  A kérdésre adandó nemleges válasz esetén:

                  2)

                  A második tagállamban a „huzamos tartózkodási engedéllyel rendelkező” jogállást fennállónak kell-e tekinteni önmagában amiatt, hogy a harmadik országbeli állampolgár az első tagállam által határozatlan időre kiadott, huzamos tartózkodási engedéllyel rendelkező személyre vonatkozó EU tartózkodási engedéllyel rendelkezik, jóllehet hat évet meghaladó ideig távol volt azon tagállam területétől, amely számára a jogállást megadta?
                  A kérdésre adandó nemleges válasz esetén:

                  3)

                  Megvizsgálhatja-e a második tagállam a tartózkodási engedély megújítása során a „huzamos tartózkodási engedéllyel rendelkező” jogállásnak a 2003/109/EK irányelv 9. cikke (4) bekezdésének második albekezdése szerinti elvesztését, és adott esetben megtagadhatja-e a megújítást, vagy az első tagállam rendelkezik hatáskörrel e jogállás utólagos elvesztésének megállapítására?
                  A kérdésre adandó igenlő válasz esetén:

                  4)

                  Szükség van-e ebben az esetben a jogállás elvesztésére vonatkozó, a 2003/109/EK irányelv 9. cikke (4) bekezdésének második albekezdése szerinti ok vizsgálatához a nemzeti jogba való olyan átültetésre, amelynek során pontosítják a „huzamos tartózkodási engedéllyel rendelkező” jogállásnak az első tagállamban való elvesztését előidéző körülményeket, vagy elegendő, ha a nemzeti jog az irányelvre való konkrét hivatkozás nélkül előírja, hogy a második tagállam megtagadhatja a tartózkodási engedély kiadását, „ha a külföldi elveszíti »huzamos tartózkodási engedéllyel rendelkező« jogállását az Európai Unió valamely másik tagállamában”?

         (1)  A harmadik országok huzamos tartózkodási engedéllyel rendelkező állampolgárainak jogállásáról szóló, 2003. november 25-i 2003/109/EK tanácsi irányelv (HL 2004. L 16., 44. o.; magyar nyelvű különkiadás 19. fejezet, 6. kötet, 272. o.).


title: C-130/22. sz. ügy: A Törvényszék (negyedik tanács) T-703/19. sz., DD kontra FRA ügyben 2021. december 21-én hozott ítélete ellen DD által 2022. február 24-én benyújtott fellebbezés

text:
               2022.6.20.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 237/27

      A Törvényszék (negyedik tanács) T-703/19. sz., DD kontra FRA ügyben 2021. december 21-én hozott ítélete ellen DD által 2022. február 24-én benyújtott fellebbezés
      (C-130/22. sz. ügy)
      (2022/C 237/36)
      Az eljárás nyelve: angol

         Felek

         Fellebbező: DD (képviselő: N. Lorenz Rechtsanwältin)

         A másik fél az eljárásban: az Európai Unió Alapjogi Ügynöksége

         A fellebbező kérelmei

      A Bíróság helyezze hatályon kívül a megtámadott ítéletet;

                  —

                  helyezze teljes egészében hatályon kívül a megtámadott ítéletet;

                  —

                  következésképpen:

                              —

                              ítéljen meg kártérítést a fellebbezőnek a fellebbezésben részletezett, méltányosan 50 000 euróra becsült nem vagyoni kárért;

                              —

                              semmisítse meg az Európai Unió Alapjogi Ügynöksége igazgatójának a fellebbező által a személyzeti szabályzat 90. cikkének (1) bekezdése alapján benyújtott kérelmet elutasító 2018. december 21-i határozatát;

                              —

                              amennyiben ez szükséges, semmisítse meg az Európai Unió Alapjogi Ügynöksége igazgatójának a fellebbező által a személyzeti szabályzat 90. cikkének (2) bekezdése alapján benyújtott panaszt elutasító 2019. június 24-i határozatát;

                              —

                              az Európai Unió Alapjogi Ügynökségét kötelezze az összes költség viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek

      Fellebbezésének alátámasztása érdekében a fellebbező a megtámadott ítélettel kapcsolatban a következő jogalapokra és főbb érvekre hivatkozik:

                  1.

                  Téves jogalkalmazás, a jogilag releváns tények megállapításának hiánya, a tények hiányos vizsgálata és a tényállás elferdítése.

                  2.

                  Téves jogalkalmazás, a bizonyítékok elferdítése, az indokolás elégtelensége, a jogbiztonság elvének megsértése és az első jogellenességi kifogás nyilvánvaló értékelési hibája.

                  3.

                  Téves jogalkalmazás, a bizonyítékok elferdítése, a releváns tények hiányos jogi vizsgálata, a jogalap hiányos vizsgálata, a második jogellenességi kifogás tekintetében az indokolás elégtelensége.

                  4.

                  Téves jogalkalmazás, a jogalap hiányos vizsgálata és az ötödik jogellenességi kifogás tekintetében az indokolás elégtelensége.

                  5.

                  Téves jogalkalmazás, a bizonyítékok elferdítése, a hatodik jogellenességi kifogás tekintetében a tények hiányos vizsgálata.

                  6.

                  Téves jogalkalmazás, a jogalap hiányos vizsgálata, az indokolás elégtelensége, az arra alapított jogalap, hogy a nyolcadik jogellenességi kifogást illetően nem jogszerűen szerezték be vagy használták fel a bizonyítékokat.

                  7.

                  Téves jogalkalmazás, a bizonyítékok elferdítése, a tények téves jogi minősítése, a kilencedik jogellenességi kifogás tekintetében az indokolás elégtelensége.

                  8.

                  Téves jogalkalmazás, a tények hiányos vizsgálata, az indokolás elégtelensége és az Európai Unió Alapjogi Chartája 47. cikkének megsértése a hivatkozott kár ténylegességére és az okozati összefüggésre vonatkozó fejezet tekintetében.


title: C-162/22. sz. ügy: A Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Litvánia) által 2022. március 3-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – A. G. kontra Lietuvos Respublikos generalinė prokuratūra

text:
               2022.6.20.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 237/28

      A Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Litvánia) által 2022. március 3-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – A. G. kontra Lietuvos Respublikos generalinė prokuratūra
      (C-162/22. sz. ügy)
      (2022/C 237/37)
      Az eljárás nyelve: litván

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas

         Az alapeljárás felei

         Fellebbező: A. G.

         Ellenérdekű fél a fellebbezési eljárásban: Lietuvos Respublikos generalinė prokuratūra

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

      Úgy kell-e értelmezni az elektronikus hírközlési ágazatban a személyes adatok kezeléséről, feldolgozásáról és a magánélet védelméről szóló, 2002. július 12-i 2002/58/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (1) 15. cikkének az Európai Unió Alapjogi Chartájának 7., 8. és 11. cikkével, valamint 52. cikkének (1) bekezdésével összefüggésben értelmezett (1) bekezdését, hogy az illetékes hatóságok a vesztegetéshez kapcsolódó hivatali visszaélésre vonatkozó nyomozás során nem használhatják fel az elektronikus hírközlési szolgáltatók által megőrzött olyan adatokat, amelyek valamely elektronikus hírközlési eszköz felhasználójának adataira és az általa folytatott közlésekre vonatkozó információkat szolgáltathatnak, függetlenül attól, hogy az adott esetben a súlyos bűncselekmények elleni küzdelem és a közbiztonságot érintő súlyos fenyegetettség megelőzése céljából engedélyezték-e az ezen adatokhoz való hozzáférést?

         (1)  HL 2002. L 201., 37. o.; magyar nyelvű különkiadás 13. fejezet, 29. kötet, 514. o.


title: C-178/22. sz. ügy: A Tribunale di Bolzano (Olaszország) által 2022. március 8-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Ismeretlen személyek elleni büntetőeljárás

text:
               2022.6.20.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 237/29

      A Tribunale di Bolzano (Olaszország) által 2022. március 8-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Ismeretlen személyek elleni büntetőeljárás
      (C-178/22. sz. ügy)
      (2022/C 237/38)
      Az eljárás nyelve: olasz

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Tribunale di Bolzano

         Az alap-büntetőeljárás résztvevői

      Ismeretlen személyek

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdés

      Ellentétes-e a 2002. július 12-i 2002/58/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (1) 15. cikkének (1) bekezdésével a 2003. június 30-i 196. sz. felhatalmazáson alapuló törvényerejű rendelet (adatvédelmi törvénykönyv) 132. cikkében foglalthoz hasonló azon nemzeti szabályozás, amely cikk (3) bekezdését a módosításokkal a 2021. november 23-i 178. sz. törvénnyé alakított, 2021. szeptember 30-i 132. sz. rendkívüli törvényerejű rendelet módosított, és amelynek jelenlegi szövege a következő:

                  3.

                  A törvényben előírt megőrzési időn belül, ha olyan bűncselekmény elkövetésére utaló elegendő jel áll rendelkezésre, amellyel kapcsolatban a törvény életfogytig tartó vagy legalább három év – a büntetőeljárásról szóló törvénykönyv 4. cikke szerint meghatározandó – szabadságvesztés büntetést ír elő, valamint a telefonon keresztül történő fenyegetés, zaklatás vagy zavarás bűncselekménye esetén, ha a fenyegetés és a zavarás súlyos, az adatgyűjtést – amennyiben az a tényállás megállapítása szempontjából releváns – előzetesen a bíró engedélyezi indokolt határozatában az ügyész vagy a vádlott, a gyanúsított, a sértett és más magánfelek védőjének kérelmére?

         (1)  Az elektronikus hírközlési ágazatban a személyes adatok kezeléséről, feldolgozásáról és a magánélet védelméről szóló, 2002. július 12-i 2002/58/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (Elektronikus hírközlési adatvédelmi irányelv) (HL 2002. L 201., 37. o.; magyar nyelvű különkiadás 13. fejezet, 29. kötet, 514. o.).


title: C-181/22. P. sz. ügy: A Törvényszék (kibővített kilencedik tanács) T-321/17. sz., Niemelä és társai kontra EKB ügyben 2021. december 20-án hozott végzése ellen a Nemea Bank plc által 2022. március 9-én benyújtott fellebbezés

text:
               2022.6.20.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 237/30

      A Törvényszék (kibővített kilencedik tanács) T-321/17. sz., Niemelä és társai kontra EKB ügyben 2021. december 20-án hozott végzése ellen a Nemea Bank plc által 2022. március 9-én benyújtott fellebbezés
      (C-181/22. P. sz. ügy)
      (2022/C 237/39)
      Az eljárás nyelve: angol

         Felek

         Fellebbező: Nemea Bank plc (képviselő: A. Meriläinen asianajaja)

         A többi fél az eljárásban: Heikki Niemelä, Mika Lehto, Nemea plc, Nevestor SA, Európai Központi Bank, Európai Bizottság

         A fellebbező kérelmei

                  —

                  A Bíróság helyezze hatályon kívül a megtámadott végzést;

                  —

                  utalja vissza az ügyet a Törvényszék elé annak megfelelő elbírálása céljából, de egy teljesen eltérő bírói összetételű tanács elé, tekintettel arra, hogy a hivatkozott végzést kibocsátó tanács elfogult volt, és nem tartotta tiszteletben a fellebbező alapvető jogait, továbbá

                  —

                  az EKB-t kötelezze a költségek viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek

      Első fellebbezési jogalap: a Törvényszék tévesen alkalmazta a jogot, amikor tévesen állapította meg, hogy a T-321/17. sz. ügyben nem szükséges határozni, mivel tévesen nem vette figyelembe azt a tényt, hogy az EKB 2017. június 30-i határozatának állítólagos ex tunc hatálya megsértette az EUMSZ 263. cikket, és tévesen feltételezte, hogy a fellebbezőnek nem fűződik érdeke az engedély visszavonásáról szóló 2017. március 23-i EKB-határozat megsemmisítéséhez.
      Második fellebbezési jogalap: a Törvényszék a lényeges eljárási szabályok számos megsértését illetően tévesen alkalmazta a jogot.
      Harmadik fellebbezési jogalap: a Törvényszék nem vette figyelembe a fellebbezőnek a Charta 47. cikkén alapuló jogainak megsértését az eljárás megindítása előtt, valamint azt, hogy az eljárás során végig hiányzott a fellebbező tényleges képviselete.
      Negyedik fellebbezési jogalap: a Törvényszék nem vette figyelembe a fellebbezőnek a Charta 41. cikkén alapuló jogainak megsértését a kártérítési kérelem elfogadhatatlanságának megállapításakor.
      Ötödik fellebbezési jogalap: a Törvényszék tévesen alkalmazta a jogot, amikor nem vette figyelembe a fellebbezőnek az EUMSZ 340. cikkben biztosított jogait a kártérítési kérelem elfogadhatatlanságának megállapításakor.


title: C-182/22. sz. ügy: Az Amtsgericht München (Németország) által 2022. március 10-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – JU kontra Scalable Capital GmbH

text:
               2022.6.20.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 237/30

      Az Amtsgericht München (Németország) által 2022. március 10-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – JU kontra Scalable Capital GmbH
      (C-182/22. sz. ügy)
      (2022/C 237/40)
      Az eljárás nyelve: német

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Amtsgericht München

         Az alapeljárás felei

         Felperes: JU

         Alperes: Scalable Capital GmbH

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1)

                  Úgy kell-e értelmezni az általános adatvédelmi rendelet (1) 82. cikkét, hogy a kártérítési igénynek még az összeg megállapítása során sincs szankciós jellege, különösen nincs általános vagy egyedi elrettentő funkciója, hanem a kártérítési igénynek csak kompenzációs és esetleg elégtételi funkciója van?

                  2.a)

                  A nem vagyoni kártérítési igény értékelése során abból az értelmezésből kell-e kiindulni, hogy a kártérítéshez való jognak van egy egyéni elégtételi funkciója is – jelen esetben a károsult magánszférájába tartozó azon érdekként értve, hogy a károkozó magatartás szankcionálását láthassa –, vagy a kártérítéshez való jognak csak kompenzációs funkciója van, ami alatt jelen esetben az elszenvedett sérelmek kompenzálásának funkcióját kell érteni?

                  2.b.1)

                  Amennyiben úgy kell tekinteni, hogy a nem vagyoni kártérítéshez való jognak kompenzációs és elégtételi funkciója is van: az értékelés során abból kell-e kiindulni, hogy a kompenzációs funkciónak rendszertani vagy legalábbis főszabály–kivétel viszony szempontjából elsőbbséget kell tulajdonítani az elégtételi funkcióval szemben? Ez azt jelenti-e, hogy az elégtételi funkció csak szándékos vagy súlyosan gondatlan jogsértések esetén jöhet szóba?

                  2.b.2)

                  Ha a nem vagyoni kártérítési igénynek nincs elégtételi funkciója: az értékelés során csak az okozati közrehatásként értékelendő szándékos vagy súlyos gondatlanságból elkövetett adatvédelmi incidenseknek van nagyobb súlyuk?

                  3)

                  A nem vagyoni kártérítési igény értékelése során ki lehet-e indulni abból az értelmezésből, hogy létezik egy olyan rendszerszintű vagy legalábbis olyan főszabály–kivétel viszonyon alapuló hierarchia, amely alapján a személyes adatok védelméhez való jog megsértéséből eredő sérelem megélését kisebb súlyúnak kell értékelni, mint a testi sértéssel együtt járó sérülés és fájdalom érzését?

                  4)

                  Kár megállapítása esetén a súlyosság hiányára tekintettel van-e lehetősége a nemzeti bíróságnak egy összegszerűségében a csekély mértéket meg nem haladó és így az ügy körülményeihez képest a károsult által vagy általánosságban véve is jelképesnek tekintett kártérítést megítélni?

                  5)

                  A nem vagyoni kártérítés következményeinek megítélése során abból az értelmezésből kell-e kiindulni, hogy az általános adatvédelmi rendelet (75) preambulumbekezdése értelmében vett személyazonosság-lopás csak akkor valósul meg, ha az elkövető ténylegesen felvette az érintett személyazonosságát, azaz valamilyen formában az érintettnek adta ki magát, vagy az ilyen személyazonosság-lopás már azáltal is bekövetkezik, hogy az elkövetők immár olyan adatokkal rendelkeznek, amelyekkel az érintett azonosíthatóvá válik?

         (1)  A természetes személyeknek a személyes adatok kezelése tekintetében történő védelméről és az ilyen adatok szabad áramlásáról, valamint a 95/46/EK irányelv hatályon kívül helyezéséről szóló, 2016. április 27-i (EU) 2016/679 európai parlamenti és tanácsi rendelet (általános adatvédelmi rendelet) (HL 2016. L 119., 1. o.; helyesbítések: HL 2016. L 314., 72. o., HL 2018. L 127., 2. o., HL 2021. L 74., 35. o.).


title: C-401/19. sz. ügy: A Bíróság (nagytanács) 2022. április 26-i ítélete – Lengyel Köztársaság kontra Európai Parlament, az Európai Unió Tanácsa (Megsemmisítés iránti kereset – (EU) 2019/790 irányelv – A 17. cikk (4) bekezdésének b) pontja és c) pontjának utolsó fordulata – Az Európai Unió Alapjogi Chartájának 11. cikke és 17. cikkének (2) bekezdése – A véleménynyilvánítás és a tájékozódás szabadsága – A szellemi tulajdon védelme – Az online tartalommegosztó szolgáltatókat terhelő kötelezettségek – A felhasználók által feltöltött tartalmak előzetes automatikus ellenőrzése [szűrés])

text:
               2022.6.20.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 237/2

      A Bíróság (nagytanács) 2022. április 26-i ítélete – Lengyel Köztársaság kontra Európai Parlament, az Európai Unió Tanácsa
      (C-401/19. sz. ügy) (1)

      (Megsemmisítés iránti kereset - (EU) 2019/790 irányelv - A 17. cikk (4) bekezdésének b) pontja és c) pontjának utolsó fordulata - Az Európai Unió Alapjogi Chartájának 11. cikke és 17. cikkének (2) bekezdése - A véleménynyilvánítás és a tájékozódás szabadsága - A szellemi tulajdon védelme - Az online tartalommegosztó szolgáltatókat terhelő kötelezettségek - A felhasználók által feltöltött tartalmak előzetes automatikus ellenőrzése [szűrés])
      (2022/C 237/02)
      Az eljárás nyelve: lengyel

         Felek

         Felperes: Lengyel Köztársaság (képviselők: B. Majczyna, M. Wiącek és J. Sawicka meghatalmazottak, segítőjük: J. Barski, szakértői minőségben)

         Alperesek: Európai Parlament (képviselők: D. Warin, S. Alonso de León és W. D. Kuzmienko meghatalmazottak), az Európai Unió Tanácsa (képviselők: M. Alver, F. Florindo Gijón és D. Kornilaki meghatalmazottak)

         Az alperest támogató beavatkozó felek: Spanyol Királyság (képviselők kezdetben: S. Centeno Huerta és J. Rodríguez de la Rúa Puig, később J. Rodríguez de la Rúa Puig meghatalmazottak), Francia Köztársaság (képviselők: A.-L. Desjonquères és A. Daniel meghatalmazottak), Portugál Köztársaság (képviselők kezdetben: M. A. Capela de Carvalho Galaz Pimenta, P. Barros da Costa, P. Salvação Barreto és L. Inez Fernandes, később Capela de Carvalho Galaz Pimenta, Barros da Costa és P. Salvação Barreto meghatalmazottak), Európai Bizottság (képviselők: F. Erlbacher, S. L. Kalėda, J. Samnadda és B. Sasinowska meghatalmazottak)

         Az ítélet rendelkező része

                  1.

                  A Bíróság a keresetet elutasítja.

                  2.

                  A Bíróság a Lengyel Köztársaságot kötelezi a költségek viselésére.

                  3.

                  A Spanyol Királyság, a Francia Köztársaság, a Portugál Köztársaság és az Európai Bizottság maga viseli saját költségeit.

         (1)  HL C 270., 2019.8.12.


title: C-666/19. P. sz. ügy: A Bíróság (negyedik tanács) 2022. április 28-i ítélete – Changmao Biochemical Engineering Co. Ltd kontra Európai Bizottság, Hyet Sweet SAS (Fellebbezés – Dömping – A Kínai Népköztársaságból származó aszpartám behozatala – Az 1225/2009/EK és az (EU) 2016/1036 rendelet – Időbeli hatály – A 2. cikk (7) bekezdése – Piacgazdasági elbánás – Megtagadás – A 2. cikk (10) bekezdése – Kiigazítások – Bizonyítási teher – 3. cikk – A kár megállapítása – Az Európai Bizottság gondossági kötelezettsége)

text:
               2022.6.20.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 237/3

      A Bíróság (negyedik tanács) 2022. április 28-i ítélete – Changmao Biochemical Engineering Co. Ltd kontra Európai Bizottság, Hyet Sweet SAS
      (C-666/19. P. sz. ügy) (1)

      (Fellebbezés - Dömping - A Kínai Népköztársaságból származó aszpartám behozatala - Az 1225/2009/EK és az (EU) 2016/1036 rendelet - Időbeli hatály - A 2. cikk (7) bekezdése - Piacgazdasági elbánás - Megtagadás - A 2. cikk (10) bekezdése - Kiigazítások - Bizonyítási teher - 3. cikk - A kár megállapítása - Az Európai Bizottság gondossági kötelezettsége)
      (2022/C 237/03)
      Az eljárás nyelve: angol

         Felek

         Fellebbező: Changmao Biochemical Engineering Co. Ltd (képviselők: K. Adamantopoulos dikigoros és P. Billiet avocat)

         A többi fél az eljárásban: Európai Bizottság (képviselők kezdetben: T. Maxian Rusche és N. Kuplewatzky, később T. Maxian Rusche és A. Demeneix és végül T. Maxian Rusche és K. Blanck meghatalmazottak), Hyet Sweet SAS

         Rendelkező rész

                  1)

                  A Bíróság a fellebbezést elutasítja.

                  2)

                  A Bíróság a Changmao Biochemical Engineering Co. Ltd-t kötelezi a saját költségein felül az Európai Bizottság részéről felmerült költségek viselésére.

         (1)  HL C 383., 2019.11.11.


title: C-79/20. P. sz. ügy: A Bíróság (második tanács) 2022. április 28-i ítélete – Yieh United Steel Corp. kontra Európai Bizottság, Eurofer, Association Européenne de l’Acier, ASBL (Fellebbezés – Dömping – (EU) 2015/1429 végrehajtási rendelet – A Kínai Népköztársaságból és Tajvanról származó, rozsdamentes acélból készült, hidegen síkhengerelt termékek behozatala – Végleges dömpingellenes vám – 1225/2009/EK rendelet – 2. cikk – A rendes érték kiszámítása – Az előállítási költség kiszámítása – Hozamveszteség – Az újrahasznosított fémhulladék értéke levonásának megtagadása – A rendes érték meghatározása az exportáló ország hazai piacán felhasználásra szánt hasonló termék értékesítései alapján – Az exportáló ország hazai piacán teljesített értékesítéseknek a rendes érték meghatározására szolgáló számítási alapból történő kizárása abban az esetben, ha ezek az értékesítések olyan termékekre vonatkoznak, amelyeket exportra szántak)

text:
               2022.6.20.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 237/3

      A Bíróság (második tanács) 2022. április 28-i ítélete – Yieh United Steel Corp. kontra Európai Bizottság, Eurofer, Association Européenne de l’Acier, ASBL
      (C-79/20. P. sz. ügy) (1)

      (Fellebbezés - Dömping - (EU) 2015/1429 végrehajtási rendelet - A Kínai Népköztársaságból és Tajvanról származó, rozsdamentes acélból készült, hidegen síkhengerelt termékek behozatala - Végleges dömpingellenes vám - 1225/2009/EK rendelet - 2. cikk - A rendes érték kiszámítása - Az előállítási költség kiszámítása - Hozamveszteség - Az újrahasznosított fémhulladék értéke levonásának megtagadása - A rendes érték meghatározása az exportáló ország hazai piacán felhasználásra szánt hasonló termék értékesítései alapján - Az exportáló ország hazai piacán teljesített értékesítéseknek a rendes érték meghatározására szolgáló számítási alapból történő kizárása abban az esetben, ha ezek az értékesítések olyan termékekre vonatkoznak, amelyeket exportra szántak)
      (2022/C 237/04)
      Az eljárás nyelve: angol

         Felek

         Fellebbező: Yieh United Steel Corp. (képviselő: D. Luff ügyvéd)

         A többi fél az eljárásban: Európai Bizottság (képviselők: kezdetben J.-F. Brakeland, M. França és A. Demeneix, később J.-F. Brakeland és G. Luengo meghatalmazottak), Eurofer, Association Européenne de l’Acier, ASBL (képviselők: J. Killick és G. Forwood ügyvédek, és G. Papaconstantinou, dikigoros)

         Rendelkező rész

                  1)

                  A Bíróság a fellebbezést elutasítja.

                  2)

                  A Yieh United Steel Corp. a saját költségein felül viseli az Európai Bizottság és az Eurofer, Association européenne de l’acier, ASBL részéről felmerült költségeket is.

         (1)  HL C 103., 2020.3.30.


title: C-86/20. sz. ügy: A Bíróság (első tanács) 2022. április 28-i ítélete (a Krajský soud v Brně [Cseh Köztársaság] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Vinařství U Kapličky s.r.o. kontra Státní zemědělská a potravinářská inspekce (Előzetes döntéshozatal – Mezőgazdasági termékpiacok közös szervezése – Bor – 1308/2013/EU rendelet – A forgalmazásra vonatkozó szabályok – 80. cikk – Borászati eljárások – Forgalmazási tilalom – 90. cikk – Borbehozatal – 555/2008/EK rendelet – 43. cikk – V I 1 okmány – Borszállítmányok ajánlott és engedélyezett borászati eljárásoknak megfelelő készítésére vonatkozó tanúsítvány – Bizonyító erő – 1306/2013/EU rendelet – A 89. cikk (4) bekezdése – Szankciók – Harmadik országból származó bor forgalmazása – Nem engedélyezett borászati eljárás alkalmazásával készült bor – A felelősség alóli mentesülés – Bizonyítási teher)

text:
               2022.6.20.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 237/4

      A Bíróság (első tanács) 2022. április 28-i ítélete (a Krajský soud v Brně [Cseh Köztársaság] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Vinařství U Kapličky s.r.o. kontra Státní zemědělská a potravinářská inspekce
      (C-86/20. sz. ügy) (1)

      (Előzetes döntéshozatal - Mezőgazdasági termékpiacok közös szervezése - Bor - 1308/2013/EU rendelet - A forgalmazásra vonatkozó szabályok - 80. cikk - Borászati eljárások - Forgalmazási tilalom - 90. cikk - Borbehozatal - 555/2008/EK rendelet - 43. cikk - V I 1 okmány - Borszállítmányok ajánlott és engedélyezett borászati eljárásoknak megfelelő készítésére vonatkozó tanúsítvány - Bizonyító erő - 1306/2013/EU rendelet - A 89. cikk (4) bekezdése - Szankciók - Harmadik országból származó bor forgalmazása - Nem engedélyezett borászati eljárás alkalmazásával készült bor - A felelősség alóli mentesülés - Bizonyítási teher)
      (2022/C 237/05)
      Az eljárás nyelve: cseh

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Krajský soud v Brně

         Az alapeljárás felei

         Felperes: Vinařství U Kapličky s.r.o.

         Alperes: Státní zemědělská a potravinářská inspekce

         Rendelkező rész

                  1)

                  A mezőgazdasági termékpiacok közös szervezésének létrehozásáról, és a 922/72/EGK, a 234/79/EK, az 1037/2001/EK és az 1234/2007/EK tanácsi rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló, 2013. december 17-i 1308/2013/EU rendelet 80. cikke (2) bekezdésének a) és c) pontját, valamint 90. cikke (3) bekezdésének a) pontját úgy kell értelmezni, hogy az Európai Unióba importált borszállítmányra vonatkozóan a borpiac közös szervezéséről szóló 479/2008/EK tanácsi rendeletnek a támogatási programok, a harmadik országokkal folytatott kereskedelem, a termelési potenciál és borágazat ellenőrzése tekintetében történő végrehajtására vonatkozó részletes szabályok megállapításáról szóló, 2008. június 27-i 555/2008/EK bizottsági rendelet 43. cikke alapján kiállított V I 1 okmányban szereplő olyan tanúsítványt, amely szerint e szállítmány a Nemzetközi Szőlészeti és Borászati Szervezet által ajánlott és közzétett vagy az Unió által engedélyezett borászati eljárásoknak megfelelően készült, jelentőséggel bír annak értékelése céljából, hogy az említett szállítmány megfelel-e az 1308/2013 rendelet 80. cikke (2) bekezdésének a) és c) pontjában említett borászati eljárásoknak, mindazonáltal önmagában nem teszi lehetővé e megfelelés megállapítását.

                  2)

                  A közös agrárpolitika finanszírozásáról, irányításáról és monitoringjáról és a 352/78/EGK, a 165/94/EK, a 2799/98/EK, a 814/2000/EK, az 1290/2005/EK és a 485/2008/EK tanácsi rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló, 2013. december 17-i 1306/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet 89. cikkének az e rendelet 64. cikke (2) bekezdésének d) pontjával és az 1308/2013 rendelet 80. cikkének (2) bekezdésével összefüggésben értelmezett (4) bekezdését úgy kell értelmezni, hogy azzal ellentétes az olyan tagállami szabályozás, amely előírja, hogy amennyiben valamely személy, aki e tagállamban olyan, harmadik országból importált borszállítmányt hoz forgalomba, amely nem felel meg az 1308/2013 rendelet 80. cikke (2) bekezdésének a) vagy c) pontjában említett borászati eljárásoknak, az e szállítmányra vonatkozóan kiállított V I 1 okmányt mutat be, amely tanúsítja, hogy e szállítmány a Nemzetközi Szőlészeti és Borászati Szervezet által ajánlott és közzétett vagy az Unió által engedélyezett borászati eljárásoknak megfelelően készült, az 1308/2013 rendelet 80. cikkének (2) bekezdésében előírt forgalmazási tilalom megsértése tekintetében e kereskedő hibájának fennállására vonatkozó bizonyítási teher az említett tagállam illetékes hatóságaira hárul.

         (1)  HL C 137., 2020.4.27.


title: C-237/20. sz. ügy: A Bíróság (harmadik tanács) 2022. április 28-i ítélete (a Hoge Raad der Nederlanden [Hollandia] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Federatie Nederlandse Vakbeweging kontra Heiploeg Seafood International BV, Heitrans International BV (Előzetes döntéshozatal – 2001/23/EK irányelv – 3–5. cikk – Vállalkozások átruházása – A munkavállalók jogainak védelme – Kivételek – Fizetésképtelenségi eljárás – Pre-pack eljárás – A vállalkozás fennmaradása – A vállalkozás [valamely részének] a fizetésképtelenség olyan megállapítását követő átruházása, amelyet pre-pack eljárás előzött meg)

text:
               2022.6.20.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 237/5

      A Bíróság (harmadik tanács) 2022. április 28-i ítélete (a Hoge Raad der Nederlanden [Hollandia] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Federatie Nederlandse Vakbeweging kontra Heiploeg Seafood International BV, Heitrans International BV
      (C-237/20. sz. ügy) (1)

      (Előzetes döntéshozatal - 2001/23/EK irányelv - 3–5. cikk - Vállalkozások átruházása - A munkavállalók jogainak védelme - Kivételek - Fizetésképtelenségi eljárás - Pre-pack eljárás - A vállalkozás fennmaradása - A vállalkozás [valamely részének] a fizetésképtelenség olyan megállapítását követő átruházása, amelyet pre-pack eljárás előzött meg)
      (2022/C 237/06)
      Az eljárás nyelve: holland

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Hoge Raad der Nederlanden

         Az alapeljárás felei

         Felperes: Federatie Nederlandse Vakbeweging

         Alperesek: Heiploeg Seafood International BV, Heitrans International BV

         Rendelkező rész

                  1)

                  A munkavállalók jogainak a vállalkozások, üzletek vagy ezek részeinek átruházása esetén történő védelmére vonatkozó tagállami jogszabályok közelítéséről szóló, 2001. március 12-i 2001/23/EK tanácsi irányelv 5. cikkének (1) bekezdését akként kell értelmezni, hogy az abban meghatározott azon feltétel, amely szerint ezen irányelv 3. és 4. cikke nem vonatkozik valamely vállalkozás olyan átruházására, amelyben az átadó csődeljárás vagy ezzel egyenértékű más olyan fizetésképtelenségi eljárás alatt áll, „amely az átadó vagyonának felszámolása céljából indult”, teljesül abban az esetben, ha valamely vállalkozás egészének vagy egy részének az átruházását – azon fizetésképtelenségi eljárás megindítását megelőzően, amely az átadó vagyontárgyainak felszámolására irányul, és amelynek során az említett átruházást végrehajtják – előkészítik egy olyan pre-pack eljárás keretében, amelynek az a fő célja, hogy a fizetésképtelenségi eljárás során lehetővé tegye a folyamatosan működő vállalkozás felszámolását, a lehető legteljesebb mértékben kielégítve az összes hitelező követeléseit, és megtartva annyi munkahelyet, amennyit csak lehetséges, annak fenntartásával, hogy az ilyen pre-pack eljárás keretei törvényi vagy rendeleti rendelkezésekben legyenek meghatározva.

                  2)

                  A 2001/23 irányelv 5. cikkének (1) bekezdését akként kell értelmezni, hogy az abban meghatározott azon feltétel, amely szerint ezen irányelv 3. és 4. cikke nem vonatkozik valamely vállalkozásnak, üzletnek vagy ezek egy részének az átruházására, amennyiben az átadóval szemben indított csődeljárás vagy ezzel egyenértékű más fizetésképtelenségi eljárás valamely „illetékes hatóság […] felügyelete alatt zajlik”, teljesül abban az esetben, ha valamely vállalkozás egészének vagy egy részének az átruházását a fizetésképtelenség megállapítását megelőző pre-pack eljárás keretében előkészíti egy olyan „kijelölt csődgondnok”, aki egy „kijelölt csődbíró” felügyelete alatt jár el, továbbá ha az ezen átruházásról szóló megállapodást a fizetésképtelenség azon megállapítását követően kötik meg és hajtják végre, amely az átadó vagyontárgyainak felszámolására irányul, annak fenntartásával, hogy az ilyen pre-pack eljárás keretei törvényi vagy rendeleti rendelkezésekben legyenek meghatározva.

         (1)  HL C 297., 2020.9.7.


title: C-319/20. sz. ügy: A Bíróság (harmadik tanács) 2022. április 28-i ítélete (a Bundesgerichtshof [Németország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Meta Platforms Ireland Limited, korábban Facebook Ireland Limited kontra Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände – Verbraucherzentrale Bundesverband e.V. (Előzetes döntéshozatal – A természetes személyeknek a személyes adatok kezelése tekintetében történő védelme – (EU) 2016/679 rendelet – 80. cikk – Az érintett személyek nonprofit egyesület általi képviselete – Fogyasztói érdekvédelmi egyesület által megbízás nélkül és az érintett személy konkrét jogainak megsértésétől függetlenül indított képviseleti kereset – A tisztességtelen kereskedelmi gyakorlatok tilalmára, valamely fogyasztóvédelmi törvény megsértésére vagy az érvénytelen általános szerződési feltételek alkalmazásának tilalmára alapított kereset)

text:
               2022.6.20.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 237/6

      A Bíróság (harmadik tanács) 2022. április 28-i ítélete (a Bundesgerichtshof [Németország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Meta Platforms Ireland Limited, korábban Facebook Ireland Limited kontra Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände – Verbraucherzentrale Bundesverband e.V.
      (C-319/20. sz. ügy) (1)

      (Előzetes döntéshozatal - A természetes személyeknek a személyes adatok kezelése tekintetében történő védelme - (EU) 2016/679 rendelet - 80. cikk - Az érintett személyek nonprofit egyesület általi képviselete - Fogyasztói érdekvédelmi egyesület által megbízás nélkül és az érintett személy konkrét jogainak megsértésétől függetlenül indított képviseleti kereset - A tisztességtelen kereskedelmi gyakorlatok tilalmára, valamely fogyasztóvédelmi törvény megsértésére vagy az érvénytelen általános szerződési feltételek alkalmazásának tilalmára alapított kereset)
      (2022/C 237/07)
      Az eljárás nyelve: német

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Bundesgerichtshof

         Az alapeljárás felei

         Felperes: Meta Platforms Ireland Limited, korábban Facebook Ireland Limited

         Alperes: Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände – Verbraucherzentrale Bundesverband e.V.

         Rendelkező rész

      A természetes személyeknek a személyes adatok kezelése tekintetében történő védelméről és az ilyen adatok szabad áramlásáról, valamint a 95/46/EK irányelv hatályon kívül helyezéséről szóló, 2016. április 27-i (EU) 2016/679 európai parlamenti és tanácsi rendelet (általános adatvédelmi rendelet) 80. cikkének (2) bekezdését úgy kell értelmezni, hogy azzal nem ellentétes az olyan nemzeti szabályozás, amely lehetővé teszi a fogyasztói érdekvédelmi egyesületek számára, hogy a személyes adatok védelmét állítólagosan megsértő személlyel szemben a tisztességtelen kereskedelmi gyakorlatok tilalmára, valamely fogyasztóvédelmi törvény megsértésére vagy az érvénytelen általános szerződési feltételek alkalmazásának tilalmára hivatkozva bírósághoz forduljanak e célból számukra adott megbízás nélkül és az érintett személyek konkrét jogainak megsértésétől függetlenül, amennyiben az érintett adatkezelés érintheti az azonosított vagy azonosítható természetes személyeket e rendelet alapján megillető jogokat.

         (1)  HL C 359., 2020.10.26.


title: C-368/20. és C-369/20. sz. egyesített ügyek: A Bíróság (nagytanács) 2022. április 26-i ítélete (a Landesverwaltungsgericht Steiermark [Ausztria] előzetes döntéshozatal iránti kérelmei) – NW kontra Landespolizeidirektion Steiermark (C-368/20), Bezirkshauptmannschaft Leibnitz (C-369/20) (Előzetes döntéshozatal – A szabadságon, a biztonságon és a jog érvényesülésén alapuló térség – Személyek szabad mozgása – (EU) 2016/399 rendelet – Schengeni határellenőrzési kódex – A 25. cikk (4) bekezdése – A belső határellenőrzésnek legfeljebb hat hónapot kitevő teljes időtartamra történő ideiglenes visszaállítása – Több egymást követő ellenőrzési időszakot előíró, ezen időtartam túllépéséhez vezető nemzeti szabályozás – E szabályozásnak a Schengeni határellenőrzési kódex 25. cikke (4) bekezdésének való meg nem felelése abban az esetben, ha az egymást követő időszakok ugyanazon veszély(ek)en alapulnak – A belső határellenőrzés során útlevél vagy személyazonosító igazolvány felmutatását szankció terhe mellett előíró nemzeti szabályozás – E kötelezettségnek a Schengeni határellenőrzési kódex 25. cikke (4) bekezdésének való meg nem felelése abban az esetben, ha az ellenőrzés maga e rendelkezéssel ellentétes)

text:
               2022.6.20.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 237/7

      A Bíróság (nagytanács) 2022. április 26-i ítélete (a Landesverwaltungsgericht Steiermark [Ausztria] előzetes döntéshozatal iránti kérelmei) – NW kontra Landespolizeidirektion Steiermark (C-368/20), Bezirkshauptmannschaft Leibnitz (C-369/20)
      (C-368/20. és C-369/20. sz. egyesített ügyek) (1)

      (Előzetes döntéshozatal - A szabadságon, a biztonságon és a jog érvényesülésén alapuló térség - Személyek szabad mozgása - (EU) 2016/399 rendelet - Schengeni határellenőrzési kódex - A 25. cikk (4) bekezdése - A belső határellenőrzésnek legfeljebb hat hónapot kitevő teljes időtartamra történő ideiglenes visszaállítása - Több egymást követő ellenőrzési időszakot előíró, ezen időtartam túllépéséhez vezető nemzeti szabályozás - E szabályozásnak a Schengeni határellenőrzési kódex 25. cikke (4) bekezdésének való meg nem felelése abban az esetben, ha az egymást követő időszakok ugyanazon veszély(ek)en alapulnak - A belső határellenőrzés során útlevél vagy személyazonosító igazolvány felmutatását szankció terhe mellett előíró nemzeti szabályozás - E kötelezettségnek a Schengeni határellenőrzési kódex 25. cikke (4) bekezdésének való meg nem felelése abban az esetben, ha az ellenőrzés maga e rendelkezéssel ellentétes)
      (2022/C 237/08)
      Az eljárás nyelve: német

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Landesverwaltungsgericht Steiermark

         Az alapeljárás felei

         Felperes: NW

         Alperes: Landespolizeidirektion Steiermark (C-368/20), Bezirkshauptmannschaft Leibnitz (C-369/20)

         Rendelkező rész

                  1)

                  A 2016. szeptember 14-i (EU) 2016/1624 európai parlamenti és tanácsi rendelettel módosított, a személyek határátlépésére irányadó szabályok uniós kódexéről (Schengeni határ-ellenőrzési kódex) szóló, 2016. március 9-i (EU) 2016/399 európai parlamenti és tanácsi rendelet 25. cikkének (4) bekezdését úgy kell értelmezni, hogy azzal ellentétes a belső határokon történő határellenőrzés valamely tagállam által e kódex 25. és 27. cikke alapján történő ideiglenes visszaállítása, amennyiben annak időtartama meghaladja az e 25. cikk (4) bekezdésében rögzített legfeljebb hat hónapos teljes időtartamot, és nem áll fenn olyan új veszély, amely az említett 25. cikkben előírt időszakok újbóli alkalmazását indokolná.

                  2)

                  A 2016/1624 rendelettel módosított 2016/399 rendelet 25. cikkének (4) bekezdését úgy kell értelmezni, hogy azzal ellentétes az olyan nemzeti szabályozás, amely értelmében a tagállam szankció terhe mellett arra kötelez valamely személyt, hogy az e tagállam területére belső határon keresztül történő belépésekor útlevelet vagy személyazonosító igazolványt mutasson fel, amennyiben a belső határokon történő határellenőrzés visszaállítása, amelynek keretében e kötelezettséget előírták, e rendelkezéssel ellentétes.

         (1)  HL C 348., 2020.10.19.


title: C-415/20., C-419/20. és C-427/20. sz. egyesített ügyek: A Bíróság (második tanács) 2022. április 28-i ítélete (a Finanzgericht Hamburg [Németország] előzetes döntéshozatal iránti kérelmei) – Gräfendorfer Geflügel- und Tiefkühlfeinkost Produktions GmbH (C-415/20), F. Reyher Nchfg. GmbH & Co. KG vertr. d. d. Komplementärin Verwaltungsgesellschaft F. Reyher Nchfg. mbH (C-419/20), Flexi Montagetechnik GmbH & Co. KG kontra Hauptzollamt Hamburg (C-415/20 és C-419/20), Hauptzollamt Kiel (C-427/20) (Előzetes döntéshozatal – Vámunió – Valamely tagállam által az uniós jog megsértésével beszedett vagy megtagadott pénzösszegek visszafizetéséhez vagy kifizetéséhez való jog – Dömpingellenes vámok, behozatali vámok, export-visszatérítések és pénzügyi szankciók – Az „uniós jog megsértésének” fogalma – E jog téves értelmezése vagy alkalmazása – Az említett jog megsértésének uniós bíróság vagy nemzeti bíróság általi megállapítása – Kamatfizetéshez való jog – E kamatfizetés által lefedett időszak)

text:
               2022.6.20.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 237/8

      A Bíróság (második tanács) 2022. április 28-i ítélete (a Finanzgericht Hamburg [Németország] előzetes döntéshozatal iránti kérelmei) – Gräfendorfer Geflügel- und Tiefkühlfeinkost Produktions GmbH (C-415/20), F. Reyher Nchfg. GmbH & Co. KG vertr. d. d. Komplementärin Verwaltungsgesellschaft F. Reyher Nchfg. mbH (C-419/20), Flexi Montagetechnik GmbH & Co. KG kontra Hauptzollamt Hamburg (C-415/20 és C-419/20), Hauptzollamt Kiel (C-427/20)
      (C-415/20., C-419/20. és C-427/20. sz. egyesített ügyek) (1)

      (Előzetes döntéshozatal - Vámunió - Valamely tagállam által az uniós jog megsértésével beszedett vagy megtagadott pénzösszegek visszafizetéséhez vagy kifizetéséhez való jog - Dömpingellenes vámok, behozatali vámok, export-visszatérítések és pénzügyi szankciók - Az „uniós jog megsértésének” fogalma - E jog téves értelmezése vagy alkalmazása - Az említett jog megsértésének uniós bíróság vagy nemzeti bíróság általi megállapítása - Kamatfizetéshez való jog - E kamatfizetés által lefedett időszak)
      (2022/C 237/09)
      Az eljárás nyelve: német

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Finanzgericht Hamburg

         Az alapeljárás felei

         Felperesek: Gräfendorfer Geflügel- und Tiefkühlfeinkost Produktions GmbH (C-415/20), F. Reyher Nchfg. GmbH & Co. KG vertr. d. d. Komplementärin Verwaltungsgesellschaft F. Reyher Nchfg. mbH (C-419/20), Flexi Montagetechnik GmbH & Co. KG

         Alperesek: Hauptzollamt Hamburg (C-415/20 és C-419/20), Hauptzollamt Kiel (C-427/20)

         Rendelkező rész

      Azon uniós jogelveket, amelyek a jogalanyok azon pénzösszegek visszafizetéséhez való jogára, amelyeknek a megfizetését valamely tagállam az uniós jog megsértésével követelte meg tőlük, valamint az e pénzösszegek utáni kamatfizetéshez való jogára vonatkoznak, úgy kell értelmezni, hogy:

                  —

                  először is azok alkalmazandók abban az esetben, ha a szóban forgó pénzösszegek egyrészt olyan export-visszatérítéseknek felelnek meg, amelyeket késedelmesen nyújtottak valamely jogalanynak azt követően, hogy azokat az uniós jog megsértésével megtagadták tőle, másrészt pedig olyan pénzbírságnak felelnek meg, amelyet e jogsértésből eredően szabtak ki vele szemben;

                  —

                  másodszor, azok alkalmazandók, ha a Bíróság valamely határozatából vagy valamely nemzeti bíróság határozatából az következik, hogy az export-visszatérítések, a pénzbírság, a dömpingellenes vámok vagy a behozatali vámok fizetését valamely nemzeti hatóság vagy az uniós jog téves értelmezése vagy annak téves alkalmazása alapján tagadta meg, illetve követelte meg, és

                  —

                  harmadszor, hogy azokkal ellentétes az olyan nemzeti szabályozás, amely előírja, hogy amennyiben az export-visszatérítések, a pénzbírság, a dömpingellenes vámok vagy a behozatali vámok fizetését az uniós jog megsértésével tagadták meg, illetve követelték meg, a kamatfizetésre csak a szóban forgó pénzösszeg kifizetésére vagy visszafizetésére irányuló bírósági kereset megindításának időpontjától a hatáskörrel rendelkező bíróság által hozott határozat meghozatalának időpontjáig terjedő, a korábbi időszakot kizáró időszak tekintetében kerülhet sor. Ezzel szemben önmagában nem ellentétes e jogelvekkel az, hogy az ilyen szabályozás előírja, hogy az említett kamatfizetésre csak akkor kerülhet sor, ha ilyen keresetet indítottak, amennyiben ez nem nehezíti meg rendkívül a jogalanyok uniós jogból eredő jogainak gyakorlását.

         (1)  HL C 432., 2020.12.7.

         HL C 414., 2020.11.30.


title: C-510/20. sz. ügy: A Bíróság (hetedik tanács) 2022. április 28-i ítélete – Európai Bizottság kontra Bolgár Köztársaság (Tagállami kötelezettségszegés – EUMSZ 258. cikk – Környezet – 2008/56/EK irányelv – Tengeri környezetvédelmi politika – 5. cikk – Tengervédelmi stratégiák – A 17. cikk (2) és (3) bekezdése – A kezdő értékelés, a jó környezeti állapot meghatározása, illetve a környezetvédelmi célok megállapítása határidőn belüli felülvizsgálatának elmaradása – Az Európai Bizottság felülvizsgálatok nyomán történt frissítések részleteiről, határidőn belül történő tájékoztatásának elmaradása)

text:
               2022.6.20.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 237/9

      A Bíróság (hetedik tanács) 2022. április 28-i ítélete – Európai Bizottság kontra Bolgár Köztársaság
      (C-510/20. sz. ügy) (1)

      (Tagállami kötelezettségszegés - EUMSZ 258. cikk - Környezet - 2008/56/EK irányelv - Tengeri környezetvédelmi politika - 5. cikk - Tengervédelmi stratégiák - A 17. cikk (2) és (3) bekezdése - A kezdő értékelés, a jó környezeti állapot meghatározása, illetve a környezetvédelmi célok megállapítása határidőn belüli felülvizsgálatának elmaradása - Az Európai Bizottság felülvizsgálatok nyomán történt frissítések részleteiről, határidőn belül történő tájékoztatásának elmaradása)
      (2022/C 237/10)
      Az eljárás nyelve: bolgár

         Felek

         Felperes: Európai Bizottság (képviselők: O. Beynet és I. Zaloguin meghatalmazottak)

         Alperes: Bolgár Köztársaság (képviselők: T. Mitova, L. Zaharieva és T. Tsingileva meghatalmazottak)

         Rendelkező rész

                  1)

                  A Bolgár Köztársaság, mivel az előírt határidőn belül egyrészt nem végezte el a tengeri környezetvédelmi politika területén a közösségi fellépés kereteinek meghatározásáról szóló, 2008. június 17-i 2008/56/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (tengervédelmi stratégiai keretirányelv) 5. cikkében előírt összehangolt módon a kezdő értékelés felülvizsgálatát és nem határozta meg a jó környezeti állapotot, valamint nem állapította meg a környezetvédelmi célokat, másrészt pedig az e felülvizsgálatok nyomán történt frissítések részleteiről nem tájékoztatta az Európai Bizottságot, nem teljesítette az ezen irányelv 17. cikke (2) bekezdésének a) és b) pontjából, valamint 17. cikkének (3) bekezdéséből eredő kötelezettségeit.

                  2)

                  A Bíróság a Bolgár Köztársaságot kötelezi a költségek viselésére.

         (1)  HL C 433., 2020.12.14


title: C-531/20. sz. ügy: A Bíróság (tizedik tanács) 2022. április 28-i ítélete (a Bundesgerichtshof [Németország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – NovaText GmbH kontra Ruprecht-Karls-Universität Heidelberg (Előzetes döntéshozatal – Szellemitulajdon-jogok – 2004/48/EK irányelv – 3. cikk – A szellemitulajdon-jogok érvényesítésének biztosításához szükséges intézkedésekre, eljárásokra és jogorvoslatokra vonatkozó általános kötelezettség – 14. cikk – Az „ésszerű és arányos perköltség” fogalma – Szabadalmi ügyvivő – A pervesztes felet terhelő költségek észszerű és arányos jellege nemzeti bíróság általi mérlegelésére vonatkozó lehetőség hiánya)

text:
               2022.6.20.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 237/9

      A Bíróság (tizedik tanács) 2022. április 28-i ítélete (a Bundesgerichtshof [Németország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – NovaText GmbH kontra Ruprecht-Karls-Universität Heidelberg
      (C-531/20. sz. ügy) (1)

      (Előzetes döntéshozatal - Szellemitulajdon-jogok - 2004/48/EK irányelv - 3. cikk - A szellemitulajdon-jogok érvényesítésének biztosításához szükséges intézkedésekre, eljárásokra és jogorvoslatokra vonatkozó általános kötelezettség - 14. cikk - Az „ésszerű és arányos perköltség” fogalma - Szabadalmi ügyvivő - A pervesztes felet terhelő költségek észszerű és arányos jellege nemzeti bíróság általi mérlegelésére vonatkozó lehetőség hiánya)
      (2022/C 237/11)
      Az eljárás nyelve: német

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Bundesgerichtshof

         Az alapeljárás felei

         Felperes: NovaText GmbH

         Alperes: Ruprecht-Karls-Universität Heidelberg

         Rendelkező rész

      A szellemi tulajdonjogok érvényesítéséről szóló, 2004. április 29-i 2004/48/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv 3. és 14. cikkét úgy kell értelmezni, hogy azokkal ellentétes az olyan nemzeti szabályozás vagy annak olyan értelmezése, amely nem teszi lehetővé az ezen irányelv hatálya alá tartozó eljárásban eljáró bíróság számára, hogy az elé terjesztett minden egyes ügyben megfelelően figyelembe vegye az adott ügy sajátos jellemzőit annak mérlegelése céljából, hogy a pernyertes fél részéről felmerült eljárási költségek észszerűek és arányosak-e.

         (1)  HL C 28., 2021.1.25.


title: C-559/20. sz. ügy: A Bíróság (tizedik tanács) 2022. április 28-i ítélete (a Landgericht Saarbrücken [Németország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Koch Media GmbH kontra FU (Előzetes döntéshozatal – Szellemitulajdon-jogok – 2004/48/EK irányelv – 14. cikk – „Perköltség” és „egyéb költségek” fogalma – Valamely szellemitulajdon-jog peren kívüli érvényesítésének biztosítása érdekében küldött felszólítás – Ügyvédi költségek – Minősítés – E költségek megtérítendő összegét bizonyos feltételek mellett korlátozó nemzeti szabályozás)

text:
               2022.6.20.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 237/10

      A Bíróság (tizedik tanács) 2022. április 28-i ítélete (a Landgericht Saarbrücken [Németország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Koch Media GmbH kontra FU
      (C-559/20. sz. ügy) (1)

      (Előzetes döntéshozatal - Szellemitulajdon-jogok - 2004/48/EK irányelv - 14. cikk - „Perköltség” és „egyéb költségek” fogalma - Valamely szellemitulajdon-jog peren kívüli érvényesítésének biztosítása érdekében küldött felszólítás - Ügyvédi költségek - Minősítés - E költségek megtérítendő összegét bizonyos feltételek mellett korlátozó nemzeti szabályozás)
      (2022/C 237/12)
      Az eljárás nyelve: német

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Landgericht Saarbrücken

         Az alapeljárás felei

         Felperes: Koch Media GmbH

         Alperes: FU

         Rendelkező rész

                  1)

                  A szellemi tulajdonjogok érvényesítéséről szóló, 2004. április 29-i 2004/48/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv 14. cikkét úgy kell értelmezni, hogy a szellemitulajdon-jogok jogosultja részéről az e jogok peren kívüli érvényesítésének biztosítása érdekében ügyvédi képviselet címén felmerült költségek, mint például a felszólításhoz kapcsolódó költségek, az e rendelkezés értelmében vett „egyéb költségek” fogalma alá tartoznak.

                  2)

                  A 2004/48 irányelv 14. cikkét úgy kell értelmezni, hogy azzal nem ellentétes az olyan nemzeti szabályozás, amely előírja, hogy a szellemitulajdon-jog természetes személy által szakmai vagy kereskedelmi tevékenysége körén kívül elkövetett megsértése esetén az e rendelkezésben említett „egyéb költségek” megtérítését, amelyet e jog jogosultja követelhet, átalányjelleggel – az e szabályozás által korlátozott pertárgyérték alapján – számítják ki, kivéve ha a nemzeti bíróság úgy ítéli meg, hogy az elé terjesztett ügy sajátos jellemzőire tekintettel az ilyen korlátozás alkalmazása méltánytalan.

         (1)  HL C 35., 2021.2.1.


title: C-612/20. sz. ügy: A Bíróság (kilencedik tanács) 2022. április 28-i ítélete (a Tribunalul Cluj [Románia] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Happy Education SRL kontra Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Cluj-Napoca, Administraţia Judeţeană a Finanţelor Publice Cluj (Előzetes döntéshozatal – Hozzáadottérték-adó (héa) – 2006/112/EK irányelv – A 132. cikk (1) bekezdésének i) pontja – Egyes közhasznú tevékenységek adómentessége – A gyermek- és ifjúságneveléshez, az iskolai, illetve egyetemi oktatáshoz kapcsolódó adómentességek – Az iskolai programot kiegészítő oktatási szolgáltatások nyújtása – E szolgáltatásokat üzleti céllal nyújtó magánjogi intézmény)

text:
               2022.6.20.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 237/11

      A Bíróság (kilencedik tanács) 2022. április 28-i ítélete (a Tribunalul Cluj [Románia] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Happy Education SRL kontra Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Cluj-Napoca, Administraţia Judeţeană a Finanţelor Publice Cluj
      (C-612/20. sz. ügy) (1)

      (Előzetes döntéshozatal - Hozzáadottérték-adó (héa) - 2006/112/EK irányelv - A 132. cikk (1) bekezdésének i) pontja - Egyes közhasznú tevékenységek adómentessége - A gyermek- és ifjúságneveléshez, az iskolai, illetve egyetemi oktatáshoz kapcsolódó adómentességek - Az iskolai programot kiegészítő oktatási szolgáltatások nyújtása - E szolgáltatásokat üzleti céllal nyújtó magánjogi intézmény)
      (2022/C 237/13)
      Az eljárás nyelve: román

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Tribunalul Cluj

         Az alapeljárás felei

         Felperes: Happy Education SRL

         Alperesek: Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Cluj-Napoca, Administraţia Judeţeană a Finanţelor Publice Cluj

         Rendelkező rész

      A közös hozzáadottértékadó-rendszerről szóló, 2006. november 28-i 2006/112/EK tanácsi irányelv 132. cikke (1) bekezdésének i) pontját úgy kell értelmezni, hogy az oktatási közintézményekéhez „hasonló céllal létrehozott intézményeknek” az e rendelkezés értelmében vett fogalmába nem tartozik bele az olyan magánjogi jogalany, amely közhasznú oktatási tevékenységeket végez többek között az iskolai programot kiegészítő, olyan tevékenységek szervezésével, mint például a házi feladathoz segítséget nyújtó foglalkozások, oktatási programok és idegennyelv-tanfolyamok, és amely a cégnyilvántartást vezető nemzeti hivataltól engedélyt szerzett a nemzeti gazdasági tevékenységek osztályozása értelmében vett CAEN 8559 – „Máshova nem sorolt egyéb oktatás” kód alá való sorolás formájában, ha e vállalkozás mindazonáltal nem felel meg a nemzeti jog által az ilyen elismerésben való részesülésre vonatkozóan előírt feltételeknek.

         (1)  HL C 53., 2021.2.15.


title: C-637/20. sz. ügy: A Bíróság (első tanács) 2022. április 28-i ítélete (a Högsta förvaltningsdomstolen [Svédország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Skatteverket kontra DSAB Destination Stockholm AB (Előzetes döntéshozatal – 2006/112/EK irányelv – Közös hozzáadottértékadó-rendszer – A 30a. cikk 1. pontja – Az „utalvány” fogalma – A 30a. cikk 3. pontja – A „többcélú utalvány” fogalma – Olyan kártya értékesítése, amely a birtokosa számára több idegenforgalmi szolgáltatás korlátozott ideig történő igénybevételét teszi lehetővé)

text:
               2022.6.20.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 237/11

      A Bíróság (első tanács) 2022. április 28-i ítélete (a Högsta förvaltningsdomstolen [Svédország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Skatteverket kontra DSAB Destination Stockholm AB
      (C-637/20. sz. ügy) (1)

      (Előzetes döntéshozatal - 2006/112/EK irányelv - Közös hozzáadottértékadó-rendszer - A 30a. cikk 1. pontja - Az „utalvány” fogalma - A 30a. cikk 3. pontja - A „többcélú utalvány” fogalma - Olyan kártya értékesítése, amely a birtokosa számára több idegenforgalmi szolgáltatás korlátozott ideig történő igénybevételét teszi lehetővé)
      (2022/C 237/14)
      Az eljárás nyelve: svéd

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Högsta förvaltningsdomstolen

         Az alapeljárás felei

         Felperes: Skatteverket

         Alperes: DSAB Destination Stockholm AB

         Rendelkező rész

      A 2016. június 27-i (EU) 2016/1065 tanácsi irányelvvel módosított, a közös hozzáadottértékadó-rendszerről szóló, 2006. november 28-i 2006/112/EK tanácsi irányelv 30a. cikkét úgy kell értelmezni, hogy az olyan eszköz, amely a birtokosa számára jogot biztosít arra, hogy meghatározott helyen, korlátozott időtartamban és meghatározott értékhatárig különféle szolgáltatásokat vegyen igénybe, ezen irányelv 30a. cikkének 1. pontja értelmében vett „utalványnak” minősülhet, még akkor is, ha az említett eszköz korlátozott érvényességi ideje miatt az átlagos fogyasztó nem veheti igénybe az összes kínált szolgáltatást. Az említett eszköz a fenti irányelv 30a. cikkének 3. pontja értelmében vett „többcélú utalványnak” minősül, mivel annak kibocsátásakor az említett szolgáltatások után fizetendő hozzáadottérték-adó nem ismert.

         (1)  HL C 53., 2021.2.15.


title: C-642/20. sz. ügy: A Bíróság (negyedik tanács) 2022. április 28-i ítélete (a Consiglio di Giustizia amministrativa per la Regione siciliana [Olaszország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Caruter s.r.l. kontra S.R.R. Messina Provincia S.c.P.A. és társai (Előzetes döntéshozatal – 2014/24/EU irányelv – Közbeszerzési szerződések odaítélése – 63. cikk – Más szervezetek kapacitásainak gazdasági szereplők csoportja általi igénybevétele – Az ajánlatkérő azon lehetősége, hogy megkövetelje, hogy bizonyos kritikus fontosságú feladatokat e csoport egyik tagja végezzen el – Nemzeti szabályozás, amely előírja, hogy a megbízott vállalkozásnak meg kell felelnie a kritériumoknak, és a szolgáltatásokat nagyrészt neki kell teljesítenie)

text:
               2022.6.20.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 237/12

      A Bíróság (negyedik tanács) 2022. április 28-i ítélete (a Consiglio di Giustizia amministrativa per la Regione siciliana [Olaszország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Caruter s.r.l. kontra S.R.R. Messina Provincia S.c.P.A. és társai
      (C-642/20. sz. ügy) (1)

      (Előzetes döntéshozatal - 2014/24/EU irányelv - Közbeszerzési szerződések odaítélése - 63. cikk - Más szervezetek kapacitásainak gazdasági szereplők csoportja általi igénybevétele - Az ajánlatkérő azon lehetősége, hogy megkövetelje, hogy bizonyos kritikus fontosságú feladatokat e csoport egyik tagja végezzen el - Nemzeti szabályozás, amely előírja, hogy a megbízott vállalkozásnak meg kell felelnie a kritériumoknak, és a szolgáltatásokat nagyrészt neki kell teljesítenie)
      (2022/C 237/15)
      Az eljárás nyelve: olasz

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Consiglio di Giustizia amministrativa per la Regione siciliana

         Az alapeljárás felei

         Felperes: Caruter s.r.l.

         Alperesek: S.R.R. Messina Provincia SCpA, Comune di Basicò, Comune di Falcone, Comune di Fondachelli Fantina, Comune di Gioiosa Marea, Comune di Librizzi, Comune di Mazzarrà Sant’Andrea, Comune di Montagnareale, Comune di Oliveri, Comune di Piraino, Comune di San Piero Patti, Comune di Sant’Angelo di Brolo, Regione Siciliana – Urega – Ufficio regionale espletamento gare d’appalti lavori pubblici Messina, Regione Siciliana – Assessorato regionale delle infrastrutture e della mobilità,

         Az eljárásban részt vesz: Ditta individuale Pippo Pizzo, Onofaro Antonino Srl, Gial Plast Srl, Colombo Biagio Srl

         Rendelkező rész

      A közbeszerzésről és a 2004/18/EK irányelv hatályon kívül helyezéséről szóló, 2014. február 26-i 2014/24/EU európai parlamenti és tanácsi irányelv 63. cikkét úgy kell értelmezni, hogy azzal ellentétes az olyan nemzeti szabályozás, amely szerint gazdasági szereplők – közbeszerzési szerződés odaítélésére irányuló eljárásban részt vevő – csoportjának megbízott vállalkozása köteles megfelelni a hirdetményben előírt kritériumoknak, és az e szerződés keretébe tartozó szolgáltatásokat nagyrészt neki kell teljesítenie.

         (1)  HL C 79., 2021.3.8.


title: C-674/20. sz. ügy: A Bíróság (második tanács) 2022. április 27-i ítélete (a Cour constitutionnelle [Belgium] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Airbnb Ireland UC kontra Région de Bruxelles-Capitale (Előzetes döntéshozatal – Belső piac – Az EUMSZ 114. cikk (2) bekezdése – Az adójogi rendelkezések kizárása – 2000/31/EK irányelv – Az információs társadalommal összefüggő szolgáltatások – Elektronikus kereskedelem – Telematikus ingatlanközvetítő portál – Az 1. cikk (5) bekezdésének a) pontja – Az adózás területének kizárása – Meghatározás – Idegenforgalmi szálláshelyekre kivetett adóra vonatkozó regionális szabályozás – Olyan rendelkezés, amely arra kötelezi a közvetítőket, hogy bizonyos, ezen szálláshelyek üzemeltetésével kapcsolatos adatokat írásban közöljenek az adóhatósággal annak érdekében, hogy azonosítsák az ezen adó fizetésére kötelezett személyeket – EUMSZ 56. cikk – A hátrányos megkülönböztetés hiánya – Korlátozás hiánya)

text:
               2022.6.20.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 237/13

      A Bíróság (második tanács) 2022. április 27-i ítélete (a Cour constitutionnelle [Belgium] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Airbnb Ireland UC kontra Région de Bruxelles-Capitale
      (C-674/20. sz. ügy) (1)

      (Előzetes döntéshozatal - Belső piac - Az EUMSZ 114. cikk (2) bekezdése - Az adójogi rendelkezések kizárása - 2000/31/EK irányelv - Az információs társadalommal összefüggő szolgáltatások - Elektronikus kereskedelem - Telematikus ingatlanközvetítő portál - Az 1. cikk (5) bekezdésének a) pontja - Az adózás területének kizárása - Meghatározás - Idegenforgalmi szálláshelyekre kivetett adóra vonatkozó regionális szabályozás - Olyan rendelkezés, amely arra kötelezi a közvetítőket, hogy bizonyos, ezen szálláshelyek üzemeltetésével kapcsolatos adatokat írásban közöljenek az adóhatósággal annak érdekében, hogy azonosítsák az ezen adó fizetésére kötelezett személyeket - EUMSZ 56. cikk - A hátrányos megkülönböztetés hiánya - Korlátozás hiánya)
      (2022/C 237/16)
      Az eljárás nyelve: francia

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Cour constitutionnelle

         Az alapeljárás felei

         Felperes: Airbnb Ireland UC

         Alperes: Région de Bruxelles-Capitale

         Rendelkező rész

                  1)

                  Valamely tagállam adójogszabályának olyan rendelkezése, amely a közvetítőket az e tagállam valamely régiójában található olyan idegenforgalmi szálláshelyek tekintetében, amelyek vonatkozásában közvetítőként járnak el vagy promóciós politikát folytatnak, arra kötelezi, hogy a regionális adóhatósággal az utóbbi írásbeli kérelmére közöljék az üzemeltető adatait és az idegenforgalmi szálláshelyek adatait, valamint az előző évben eltöltött vendégéjszakák és üzemeltetett szállásegységek számát, úgy kell tekinteni, hogy jellegét tekintve nem választható el attól a jogszabálytól, amelynek részét képezi, következésképpen pedig az „adózás területére” tartozik, amelyet kifejezetten kizártak a belső piacon az információs társadalommal összefüggő szolgáltatások, különösen az elektronikus kereskedelem, egyes jogi vonatkozásairól szóló, 2000. június 8-i 2000/31/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (Elektronikus kereskedelemről szóló irányelv) hatálya alól.

                  2)

                  Az alapügyben szóban forgóhoz hasonló szabályozás, amely az ingatlanközvetítési szolgáltatásokat nyújtókat – attól függetlenül, hogy hol telepednek le, és hogy az érintett tagállam valamely régiójában található idegenforgalmi szálláshelyek tekintetében milyen módon lépnek fel közvetítőként vagy folytatnak promóciós politikát – arra kötelezi, hogy a regionális adóhatóság írásbeli felszólítására közöljék az üzemeltető adatait és az idegenforgalmi szálláshelyek adatait, valamint az előző évben eltöltött vendégéjszakák és üzemeltetett szállásegységek számát, nem ellentétes az EUMSZ 56. cikkben rögzített tilalommal.

         (1)  HL C 128., 2021.4.12.


title: C-44/21. sz. ügy: A Bíróság (hatodik tanács) 2022. április 28-i ítélete (a Landgericht München I [Németország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Phoenix Contact GmbH & Co. KG kontra HARTING Deutschland GmbH & Co. KG, Harting Electric GmbH & Co. KG (Előzetes döntéshozatal – Szellemi tulajdon – 2004/48/EK irányelv – A 9. cikk (1) bekezdése – Európai szabadalom – Ideiglenes intézkedések – A nemzeti bíróságok arra vonatkozó hatásköre, hogy ideiglenes intézkedést rendeljenek el a szellemi tulajdonjogot fenyegető sérelem megakadályozására – Nemzeti ítélkezési gyakorlat, amely szerint az ideiglenes intézkedés iránti kérelmeket el kell utasítani, ha a szóban forgó szabadalom érvényességét nem hagyta helyben legalább egy, felszólalási vagy megsemmisítési eljárásban meghozott elsőfokú határozat – Az összhangban álló értelmezés kötelezettsége)

text:
               2022.6.20.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 237/14

      A Bíróság (hatodik tanács) 2022. április 28-i ítélete (a Landgericht München I [Németország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Phoenix Contact GmbH & Co. KG kontra HARTING Deutschland GmbH & Co. KG, Harting Electric GmbH & Co. KG
      (C-44/21. sz. ügy) (1)

      (Előzetes döntéshozatal - Szellemi tulajdon - 2004/48/EK irányelv - A 9. cikk (1) bekezdése - Európai szabadalom - Ideiglenes intézkedések - A nemzeti bíróságok arra vonatkozó hatásköre, hogy ideiglenes intézkedést rendeljenek el a szellemi tulajdonjogot fenyegető sérelem megakadályozására - Nemzeti ítélkezési gyakorlat, amely szerint az ideiglenes intézkedés iránti kérelmeket el kell utasítani, ha a szóban forgó szabadalom érvényességét nem hagyta helyben legalább egy, felszólalási vagy megsemmisítési eljárásban meghozott elsőfokú határozat - Az összhangban álló értelmezés kötelezettsége)
      (2022/C 237/17)
      Az eljárás nyelve: német

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Landgericht München I

         Az alapeljárás felei

         Felperes: Phoenix Contact GmbH & Co. KG

         Alperesek: HARTING Deutschland GmbH & Co. KG, Harting Electric GmbH & Co. KG

         Rendelkező rész

      A szellemi tulajdonjogok érvényesítéséről szóló, 2004. április 29-i 2004/48/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv 9. cikkének (1) bekezdését úgy kell értelmezni, hogy azzal ellentétes az olyan nemzeti ítélkezési gyakorlat, amelynek értelmében a szabadalombitorlás miatti ideiglenes intézkedés iránti kérelmeket főszabály szerint el kell utasítani, ha a szóban forgó szabadalom érvényességét nem hagyta helyben legalább egy, felszólalási vagy megsemmisítési eljárásban meghozott elsőfokú határozat.

         (1)  HL C 182., 2021.5.10.


title: C-72/21. sz. ügy: A Bíróság (nyolcadik tanács) 2022. április 28-i ítélete (az Augstākā tiesa (Senāts) [Lettország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – SIA „PRODEX” kontra Valsts ieņēmumu dienests (Előzetes döntéshozatal – Vámunió – Közös Vámtarifa – Kombinált Nómenklatúra – Vámtarifaszámok – 4418 20 vámtarifaalszám – Terjedelem – Ajtó és kerete, és küszöb – MDF-panelek és legömbölyített lécek – A Kombinált Nómenklatúra értelmezésére vonatkozó 2. a) általános szabály első része – Nem teljesen kész vagy befejezetlen áru – Fogalom)

text:
               2022.6.20.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 237/14

      A Bíróság (nyolcadik tanács) 2022. április 28-i ítélete (az Augstākā tiesa (Senāts) [Lettország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – SIA „PRODEX” kontra Valsts ieņēmumu dienests
      (C-72/21. sz. ügy) (1)

      (Előzetes döntéshozatal - Vámunió - Közös Vámtarifa - Kombinált Nómenklatúra - Vámtarifaszámok - 4418 20 vámtarifaalszám - Terjedelem - Ajtó és kerete, és küszöb - MDF-panelek és legömbölyített lécek - A Kombinált Nómenklatúra értelmezésére vonatkozó 2. a) általános szabály első része - Nem teljesen kész vagy befejezetlen áru - Fogalom)
      (2022/C 237/18)
      Az eljárás nyelve: lett

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Augstākā tiesa (Senāts)

         Az alapeljárás felei

         Felperes: SIA „PRODEX”

         Alperes: Valsts ieņēmumu dienests

         Rendelkező rész

      A Kombinált Nómenklatúra 4418 20 vámtarifaalszámát a vám- és statisztikai nómenklatúráról, valamint a Közös Vámtarifáról szóló, 1987. július 23-i 2658/87/EGK tanácsi rendelet 2013. október 4-i 1001/2013/EU bizottsági végrehajtási rendeletből eredő változatának I. mellékletében szereplő, az e nómenklatúra értelmezésére vonatkozó 2. a) általános szabály első részével összefüggésben úgy kell értelmezni, hogy az magában foglalja különálló árukként az olyan, fából készült panelként és legömbölyített lécként leírt árukat, amelyek profilja és dekoratív bevonata objektíve bizonyítja, hogy azokat előreláthatóan ajtókeretek és küszöbök gyártására használják, akkor is, ha azok nem teljesen készek vagy befejezetlenek, feltéve hogy ezen áruk olyan megmunkáláson estek át, amely kizárólag ekként teszi őket felhasználhatóvá, és így rendelkeznek a készáruk lényeges jellemzőivel.

         (1)  HL C 138., 2021.4.19.


title: C-86/21. sz. ügy: A Bíróság (hatodik tanács) 2022. április 28-i ítélete (a Tribunal Superior de Justicia de Castilla y León [Spanyolország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Gerencia Regional de Salud de Castilla y León kontra Delia (Előzetes döntéshozatal – Munkavállalók szabad mozgása – EUMSZ 45. cikk – 492/2011/EU rendelet – A 7. cikk (2) bekezdése – Egyenlő bánásmód – Az egészségügyi szakemberek szakmai fejlődése elismerésének nemzeti rendszere – A valamely másik tagállam egészségügyi szolgálatainál megszerzett szakmai tapasztalat figyelembevételének hiánya – Akadály)

text:
               2022.6.20.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 237/15

      A Bíróság (hatodik tanács) 2022. április 28-i ítélete (a Tribunal Superior de Justicia de Castilla y León [Spanyolország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Gerencia Regional de Salud de Castilla y León kontra Delia
      (C-86/21. sz. ügy) (1)

      (Előzetes döntéshozatal - Munkavállalók szabad mozgása - EUMSZ 45. cikk - 492/2011/EU rendelet - A 7. cikk (2) bekezdése - Egyenlő bánásmód - Az egészségügyi szakemberek szakmai fejlődése elismerésének nemzeti rendszere - A valamely másik tagállam egészségügyi szolgálatainál megszerzett szakmai tapasztalat figyelembevételének hiánya - Akadály)
      (2022/C 237/19)
      Az eljárás nyelve: spanyol

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Tribunal Superior de Justicia de Castilla y León

         Az alapeljárás felei

         Felperes: Gerencia Regional de Salud de Castilla y León

         Alperes: Delia

         Rendelkező rész

      Az EUMSZ 45. cikket és a munkavállalók Unión belüli szabad mozgásáról szóló, 2011. április 5-i 492/2011/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet 7. cikkét akként kell értelmezni, hogy azokkal ellentétes a valamely tagállam egészségügyi szolgálatán belül a szakmai fejlődés elismerésére vonatkozó azon nemzeti szabályozás, amely megakadályozza, hogy a valamely másik tagállam közegészségügyi szolgálatánál szerzett szakmai tapasztalatot a munkavállaló szolgálati idejének részeként figyelembe vegyék, kivéve ha a munkavállalók szabad mozgásának az e szabályozásban foglalt korlátozása közérdekű célnak felel meg, lehetővé teszi e célkitűzés megvalósításának biztosítását, és nem lépi túl az ezen utóbbi eléréséhez szükséges mértéket.

         (1)  HL C 189., 2021.5.17.


title: C-89/21. sz. ügy: A Bíróság (nyolcadik tanács) 2022. április 28-i ítélete (a Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas [Litvánia] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – UAB „Romega” kontra Valstybinė maisto ir veterinarijos tarnyba (Előzetes döntéshozatal – Élelmiszerjog – 2073/2005/EK rendelet – Az élelmiszerek mikrobiológiai kritériumai – 1. cikk – I. melléklet – Friss baromfihús – E melléklet 1. fejezetének 1.28 pontjában említett szalmonellák jelenlétének az illetékes nemzeti hatóságok általi ellenőrzése – Egyéb kórokozó mikroorganizmusok jelenlétének ellenőrzése – 178/2002/EK rendelet – A 14. cikk (8) bekezdése – A nemzeti hatóságok mérlegelési jogköre – Terjedelem)

text:
               2022.6.20.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 237/16

      A Bíróság (nyolcadik tanács) 2022. április 28-i ítélete (a Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas [Litvánia] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – UAB „Romega” kontra Valstybinė maisto ir veterinarijos tarnyba
      (C-89/21. sz. ügy) (1)

      (Előzetes döntéshozatal - Élelmiszerjog - 2073/2005/EK rendelet - Az élelmiszerek mikrobiológiai kritériumai - 1. cikk - I. melléklet - Friss baromfihús - E melléklet 1. fejezetének 1.28 pontjában említett szalmonellák jelenlétének az illetékes nemzeti hatóságok általi ellenőrzése - Egyéb kórokozó mikroorganizmusok jelenlétének ellenőrzése - 178/2002/EK rendelet - A 14. cikk (8) bekezdése - A nemzeti hatóságok mérlegelési jogköre - Terjedelem)
      (2022/C 237/20)
      Az eljárás nyelve: litván

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas

         Az alapeljárás felei

         Felperes: UAB „Romega”

         Alperes: Valstybinė maisto ir veterinarijos tarnyba

         Rendelkező rész

      A 2011. október 27-i 1086/2011/EU bizottsági rendelettel módosított, az élelmiszerek mikrobiológiai kritériumairól szóló, 2005. november 15-i 2073/2005/EK bizottsági rendelet 1. cikkét az élelmiszerjog általános elveiről és követelményeiről, az Európai Élelmiszerbiztonsági Hatóság létrehozásáról és az élelmiszerbiztonságra vonatkozó eljárások megállapításáról szóló, 2002. január 28-i 178/2002/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet 14. cikkének (8) bekezdésével összefüggésben úgy kell értelmezni, hogy valamely tagállam illetékes hatósága a 178/2002 rendelet 14. cikkének (1) és (2) bekezdése értelmében vett nem biztonságosként kezelheti az olyan friss baromfihúsokból álló élelmiszer-kategóriát, amelyekben az 1086/2011 rendelettel módosított 2073/2005 rendelet I. melléklete 1. fejezetének 1.28 pontja szerinti szalmonella-szerotípusoktól eltérő kórokozó mikroorganizmusokat mutattak ki.

         (1)  HL C 163., 2021.5.3.


title: C-184/22. sz. ügy: A Bundesarbeitsgericht (Németország) által 2022. március 10-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – IK kontra KfH Kuratorium für Dialyse und Nierentransplantation e.V.

text:
               2022.6.20.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 237/31

      A Bundesarbeitsgericht (Németország) által 2022. március 10-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – IK kontra KfH Kuratorium für Dialyse und Nierentransplantation e.V.
      (C-184/22. sz. ügy)
      (2022/C 237/41)
      Az eljárás nyelve: német

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Bundesarbeitsgericht

         Az alapeljárás felei

         Felperes: IK

         Alperes: KfH Kuratorium für Dialyse und Nierentransplantation e.V.

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1.

                  Úgy kell-e értelmezni az EUMSZ 157. cikket, valamint a 2006/54/EK irányelv (1) 2. cikke (1) bekezdésének b) pontját és 4. cikkének első mondatát, hogy az olyan nemzeti kollektív szerződési rendelkezés, amely szerint csak a teljes munkaidőben foglalkoztatott munkavállaló rendes munkaidejét meghaladóan ledolgozott munkaórák után fizetendő túlórapótlék, a teljes és a részmunkaidőben foglalkoztatott munkavállalók közötti eltérő bánásmódot tartalmaz?

                  2.

                  A Bíróság által az 1. kérdésre adandó igenlő válasz esetén:

                              a)

                              Úgy kell-e értelmezni az EUMSZ 157. cikket, valamint a 2006/54/EK irányelv 2. cikke (1) bekezdésének b) pontját és 4. cikkének első mondatát, hogy ilyen esetben annak megállapításához, hogy az eltérő bánásmód jóval több nőt érint, mint férfit, nem elegendő, hogy a részmunkaidőben foglalkoztatott munkavállalók között jóval több nő van, mint férfi, hanem ezenfelül a teljes munkaidőben foglalkoztatott munkavállalók között jóval több férfinak kell lennie, illetve a férfiak arányának jelentősen nagyobbnak kell lennie?

                              b)

                              Vagy az EUMSZ 157. cikk és a 2006/54/EK irányelv tekintetében is valami más következik a Bíróságnak a Szpital Kliniczny im. dra J. Babińskiego Samodzielny Publiczny Zakład Opieki Zdrowotnej w Krakowie ítélet (2) 25–36. pontjában tett megállapításaiból, amelyek szerint egy, fogyatékossággal élő személyek csoportján belül megvalósuló eltérő bánásmód is a 2000/78/EK irányelv (3) 2. cikkében említett „hátrányos megkülönböztetés fogalma” alá tartozhat?

                  3.

                  Abban az esetben, ha a Bíróság az első kérdésre igenlő választ, a 2) a) és 2) b) kérdésre pedig azt a választ adja, hogy olyan helyzetben, mint amilyen az alapeljárásban szerepel, megállapítható, hogy a díjazás vonatkozásában megvalósuló eltérő bánásmód jóval több nőt érint, mint férfit:
                  Úgy kell-e értelmezni az EUMSZ 157. cikket, valamint a 2006/54/EK irányelv 2. cikke (1) bekezdésének b) pontját és 4. cikkének első mondatát, hogy jogszerű cél lehet, ha a kollektív szerződés felei egy olyan rendelkezéssel, mint amilyen az első kérdésben szerepel, egyrészt azt kívánják ugyan elérni, hogy a munkáltató ne rendeljen el túlórát, és túlórapótlékkal díjazza a munkavállalók megállapodás szerinti mértéket meghaladó munkavégzését, másrészt azonban azt a célkitűzést is követik, hogy a teljes munkaidőben foglalkoztatott munkavállalók ne részesüljenek hátrányosabb bánásmódban, mint a részmunkaidőben foglalkoztatott munkavállalók, és ezért előírják, hogy pótlék csak a teljes munkaidőben foglalkoztatott munkavállaló naptári havi munkaidejét meghaladóan ledolgozott túlórák után fizetendő?

                  4.

                  Úgy kell-e értelmezni a 97/81/EK irányelv (4) mellékletében szereplő, a részmunkaidős foglalkoztatásról szóló keretmegállapodás 4. szakaszának 1. pontját, hogy az olyan nemzeti kollektív szerződési rendelkezés, amely szerint csak a teljes munkaidőben foglalkoztatott munkavállaló rendes munkaidejét meghaladóan ledolgozott munkaórák után fizetendő túlórapótlék, a teljes és a részmunkaidőben foglalkoztatott munkavállalók közötti eltérő bánásmódot tartalmaz?

                  5.

                  A Bíróság által a 4. kérdésre adandó igenlő válasz esetén:
                  Úgy kell-e értelmezni a 97/81/EK irányelv mellékletében szereplő, a részmunkaidős foglalkoztatásról szóló keretmegállapodás 4. szakaszának 1. pontját, hogy objektív ok lehet, ha a kollektív szerződés felei egy olyan rendelkezéssel, mint amilyen a negyedik kérdésben szerepel, egyrészt azt kívánják ugyan elérni, hogy a munkáltató ne rendeljen el túlórát, és túlórapótlékkal díjazza a munkavállalók megállapodás szerinti mértéket meghaladó munkavégzését, másrészt azonban azt a célkitűzést is követik, hogy a teljes munkaidőben foglalkoztatott munkavállalókat ne részesüljenek hátrányosabb bánásmódban, mint a részmunkaidőben foglalkoztatott munkavállalók, és ezért előírják, hogy pótlék csak a teljes munkaidőben foglalkoztatott munkavállaló naptári havi munkaidejét meghaladóan ledolgozott túlórák után fizetendő?

         (1)  A férfiak és nők közötti esélyegyenlőség és egyenlő bánásmód elvének a foglalkoztatás és munkavégzés területén történő megvalósításáról szóló, 2006. július 5-i 2006/54/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (átdolgozott szöveg) (HL 2006. L 204. 23. o.).

         (2)  2021. január 26-i ítélet (C-16/19, EU:C:2021:64).

         (3)  A foglalkoztatás és a munkavégzés során alkalmazott egyenlő bánásmód általános kereteinek létrehozásáról szóló 2000. november 27-i 2000/78/EK tanácsi irányelv (HL 2000. L 303., 16. o.; magyar nyelvű különkiadás: 5. fejezet, 4. kötet 79. o.).

         (4)  Az UNICE, a CEEP és az ESZSZ által a részmunkaidős foglalkoztatásról kötött keretmegállapodásról szóló, 1997. december 15-i 97/81/EK tanácsi irányelv (HL 1998. L 14., 9. o.; magyar nyelvű különkiadás 5. fejezet, 3. kötet, 267. o.).


title: C-185/22. sz. ügy: A Bundesarbeitsgericht (Németország) által 2022. március 10-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – CM kontra KfH Kuratorium für Dialyse und Nierentransplantation e.V.

text:
               2022.6.20.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 237/33

      A Bundesarbeitsgericht (Németország) által 2022. március 10-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – CM kontra KfH Kuratorium für Dialyse und Nierentransplantation e.V.
      (C-185/22. sz. ügy)
      (2022/C 237/42)
      Az eljárás nyelve: német

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Bundesarbeitsgericht

         Az alapeljárás felei

         Felperes: CM

         Alperes: KfH Kuratorium für Dialyse und Nierentransplantation e.V.

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1.

                  Úgy kell-e értelmezni az EUMSZ 157. cikket, valamint a 2006/54/EK (1) irányelv 2. cikke (1) bekezdésének b) pontját és 4. cikkének első mondatát, hogy az olyan nemzeti kollektív szerződési rendelkezés, amely szerint csak a teljes munkaidőben foglalkoztatott munkavállaló rendes munkaidejét meghaladóan ledolgozott munkaórák után fizetendő túlórapótlék, a teljes és a részmunkaidőben foglalkoztatott munkavállalók közötti eltérő bánásmódot tartalmaz?

                  2.

                  A Bíróság által az 1. kérdésre adandó igenlő válasz esetén:

                              a)

                              Úgy kell-e értelmezni az EUMSZ 157. cikket, valamint a 2006/54/EK irányelv 2. cikke (1) bekezdésének b) pontját és 4. cikkének első mondatát, hogy ilyen esetben annak megállapításához, hogy az eltérő bánásmód jóval több nőt érint, mint férfit, nem elegendő, hogy a részmunkaidőben foglalkoztatott munkavállalók között jóval több nő van, mint férfi, hanem ezenfelül a teljes munkaidőben foglalkoztatott munkavállalók között jóval több férfinak kell lennie, illetve a férfiak arányának jelentősen nagyobbnak kell lennie?

                              b)

                              Vagy az EUMSZ 157. cikk és a 2006/54/EK irányelv tekintetében is valami más következik a Bíróságnak a 2021. január 26-i Szpital Kliniczny im. dra J. Babińskiego Samodzielny Publiczny Zakład Opieki Zdrowotnej w Krakowie ítélet (2) 25–36. pontjában tett megállapításaiból, amelyek szerint egy, fogyatékossággal élő személyek csoportján belül megvalósuló eltérő bánásmód is a 2000/78/EK irányelv (3) 2. cikkében említett „hátrányos megkülönböztetés fogalma” alá tartozhat?

                  3.

                  Abban az esetben, ha a Bíróság az első kérdésre igenlő választ, a 2) a) és 2) b) kérdésre pedig azt a választ adja, hogy olyan helyzetben, mint amilyen az alapeljárásban szerepel, megállapítható, hogy a díjazás vonatkozásában megvalósuló eltérő bánásmód jóval több nőt érint, mint férfit:
                  Úgy kell-e értelmezni az EUMSZ 157. cikket, valamint a 2006/54/EK irányelv 2. cikke (1) bekezdésének b) pontját és 4. cikkének első mondatát, hogy jogszerű cél lehet, ha a kollektív szerződés felei egy olyan rendelkezéssel, mint amilyen az első kérdésben szerepel, egyrészt azt kívánják ugyan elérni, hogy a munkáltató ne rendeljen el túlórát, és túlórapótlékkal díjazza a munkavállalók megállapodás szerinti mértéket meghaladó munkavégzését, másrészt azonban azt a célkitűzést is követik, hogy a teljes munkaidőben foglalkoztatott munkavállalók ne részesüljenek hátrányosabb bánásmódban, mint a részmunkaidőben foglalkoztatott munkavállalók, és ezért előírják, hogy pótlék csak a teljes munkaidőben foglalkoztatott munkavállaló naptári havi munkaidejét meghaladóan ledolgozott túlórák után fizetendő?

                  4.

                  Úgy kell-e értelmezni a 97/81/EK irányelv (4) mellékletében szereplő, a részmunkaidős foglalkoztatásról szóló keretmegállapodás 4. szakaszának 1. pontját, hogy az olyan nemzeti kollektív szerződési rendelkezés, amely szerint csak a teljes munkaidőben foglalkoztatott munkavállaló rendes munkaidejét meghaladóan ledolgozott munkaórák után fizetendő túlórapótlék, a teljes és a részmunkaidőben foglalkoztatott munkavállalók közötti eltérő bánásmódot tartalmaz?

                  5.

                  A Bíróság által a 4. kérdésre adandó igenlő válasz esetén:
                  Úgy kell-e értelmezni a 97/81/EK irányelv mellékletében szereplő, a részmunkaidős foglalkoztatásról szóló keretmegállapodás 4. szakaszának 1. pontját, hogy objektív ok lehet, ha a kollektív szerződés felei egy olyan rendelkezéssel, mint amilyen a negyedik kérdésben szerepel, egyrészt azt kívánják ugyan elérni, hogy a munkáltató ne rendeljen el túlórát, és túlórapótlékkal díjazza a munkavállalók megállapodás szerinti mértéket meghaladó munkavégzését, másrészt azonban azt a célkitűzést is követik, hogy a teljes munkaidőben foglalkoztatott munkavállalókat ne részesüljenek hátrányosabb bánásmódban, mint a részmunkaidőben foglalkoztatott munkavállalók, és ezért előírják, hogy pótlék csak a teljes munkaidőben foglalkoztatott munkavállaló naptári havi munkaidejét meghaladóan ledolgozott túlórák után fizetendő?

         (1)  A férfiak és nők közötti esélyegyenlőség és egyenlő bánásmód elvének a foglalkoztatás és munkavégzés területén történő megvalósításáról szóló, 2006. július 5-i 2006/54/EK európai parlamenti és tanácsi irányelve (átdolgozott szöveg) (HL 2006. L 204., 23. o.).

         (2)  2021. január 26-i ítélet (C-16/19, EU:C:2021:64).

         (3)  A foglalkoztatás és a munkavégzés során alkalmazott egyenlő bánásmód általános kereteinek létrehozásáról szóló 2000. november 27-i 2000/78/EK tanácsi irányelv (HL 2000. L 303., 16. o.; magyar nyelvű különkiadás 5. fejezet, 4. kötet, 79. o.).

         (4)  Az UNICE, a CEEP és az ESZSZ által a részmunkaidős foglalkoztatásról kötött keretmegállapodásról szóló, 1997. december 15-i 97/81/EK tanács irányelve (HL 1998. L 14., 9. o.; magyar nyelvű különkiadás 5. fejezet, 3. kötet 267. o.).


title: C-189/22. sz. ügy: Az Amtsgericht München (Németország) által 2022. március 11-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – SO kontra Scalable Capital GmbH

text:
               2022.6.20.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 237/34

      Az Amtsgericht München (Németország) által 2022. március 11-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – SO kontra Scalable Capital GmbH
      (C-189/22. sz. ügy)
      (2022/C 237/43)
      Az eljárás nyelve: német

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Amtsgericht München

         Az alapeljárás felei

         Felperes: SO

         Alperes: Scalable Capital GmbH

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1)

                  Úgy kell-e értelmezni az általános adatvédelmi rendelet (1) 82. cikkét, hogy a kártérítési igénynek még az összeg megállapítása során sincs szankciós jellege, különösen nincs általános vagy egyedi elrettentő funkciója, hanem a kártérítési igénynek csak kompenzációs és esetleg elégtételi funkciója van?

                  2.a)

                  A nem vagyoni kártérítési igény értékelése során abból az értelmezésből kell-e kiindulni, hogy a kártérítéshez való jognak van egy egyéni elégtételi funkciója is – jelen esetben a károsult magánszférájába tartozó azon érdekként értve, hogy a károkozó magatartás szankcionálását láthassa –, vagy a kártérítéshez való jognak csak kompenzációs funkciója van, ami alatt jelen esetben az elszenvedett sérelmek kompenzálásának funkcióját kell érteni?

                  2.b.1)

                  Amennyiben úgy kell tekinteni, hogy a nem vagyoni kártérítéshez való jognak kompenzációs és elégtételi funkciója is van: az értékelés során abból kell-e kiindulni, hogy a kompenzációs funkciónak rendszertani vagy legalábbis főszabály–kivétel viszony szempontjából elsőbbséget kell tulajdonítani az elégtételi funkcióval szemben? Ez azt jelenti-e, hogy az elégtételi funkció csak szándékos vagy súlyosan gondatlan jogsértések esetén jöhet szóba?

                  2.b.2)

                  Ha a nem vagyoni kártérítési igénynek nincs elégtételi funkciója: az értékelés során csak az okozati közrehatásként értékelendő szándékos vagy súlyos gondatlanságból elkövetett adatvédelmi incidenseknek van nagyobb súlyuk?

                  3)

                  A nem vagyoni kártérítési igény értékelése során ki lehet-e indulni abból az értelmezésből, hogy létezik egy olyan rendszerszintű vagy legalábbis olyan főszabály–kivétel viszonyon alapuló hierarchia, amely alapján a személyes adatok védelméhez való jog megsértéséből eredő sérelem megélését kisebb súlyúnak kell értékelni, mint a testi sértéssel együtt járó sérülés és fájdalom érzését?

                  4)

                  Kár megállapítása esetén a súlyosság hiányára tekintettel van-e lehetősége a nemzeti bíróságnak egy összegszerűségében a csekély mértéket meg nem haladó és így az ügy körülményeihez képest a károsult által vagy általánosságban véve is jelképesnek tekintett kártérítést megítélni?

                  5)

                  A nem vagyoni kártérítés következményeinek megítélése során abból az értelmezésből kell-e kiindulni, hogy az általános adatvédelmi rendelet (75) preambulumbekezdése értelmében vett személyazonosság-lopás csak akkor valósul meg, ha az elkövető ténylegesen felvette az érintett személyazonosságát, azaz valamilyen formában az érintettnek adta ki magát, vagy az ilyen személyazonosság-lopás már azáltal is bekövetkezik, hogy az elkövetők immár olyan adatokkal rendelkeznek, amelyekkel az érintett azonosíthatóvá válik?

         (1)  A természetes személyeknek a személyes adatok kezelése tekintetében történő védelméről és az ilyen adatok szabad áramlásáról, valamint a 95/46/EK irányelv hatályon kívül helyezéséről szóló, 2016. április 27-i (EU) 2016/679 európai parlamenti és tanácsi rendelet (általános adatvédelmi rendelet) (HL 2016. L 119., 1. o.; helyesbítések: HL 2016. L 314., 72. o., HL 2018. L 127., 2. o., HL 2021. L 74., 35. o.).


title: C-193/22. sz. ügy: Az Oberster Gerichtshof (Ausztria) által 2022. március 11-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – TR, UQ kontra FTI Touristik GmbH

text:
               2022.6.20.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 237/35

      Az Oberster Gerichtshof (Ausztria) által 2022. március 11-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – TR, UQ kontra FTI Touristik GmbH
      (C-193/22. sz. ügy)
      (2022/C 237/44)
      Az eljárás nyelve: német

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Oberster Gerichtshof

         Az alapeljárás felei

         Felperesek: TR, UQ

         Alperes: FTI Touristik GmbH

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1)

                  Úgy kell-e értelmezni az utazási csomagokról és az utazási szolgáltatásegyüttesekről szóló, 2015. november 25-i (EU) 2015/2302 európai parlamenti és tanácsi irányelv (1) 12. cikkének (2) bekezdését, hogy

                              [a]

                              a lemondási jog megítélése szempontjából csak azok az elháríthatatlan és rendkívüli körülmények bírnak jelentőséggel, amelyek a lemondás időpontjában már bekövetkeztek,

                              [b]

                              vagy pedig úgy, hogy olyan rendkívüli körülményeket is figyelembe kell venni, amelyek a lemondás után, de az utazás tervezett megkezdése (mint a lemondás legkésőbb lehetséges időpontja) előtt ténylegesen bekövetkeznek?

                        Ha az [a] kérdésre igenlő választ kell adni:

                              [aa]

                              Úgy kell-e értelmezni az irányelv 12. cikkének (2) bekezdését, hogy a lemondási jog tárgyában folytatott jogvitában az utazó olyan elháríthatatlan és rendkívüli körülményekre is hivatkozhat, amelyek már a lemondás időpontjában is bekövetkeztek, de azokról csak később szerzett tudomást?

                  2)

                  Úgy kell-e értelmezni az irányelv 12. cikkének (2) bekezdését, hogy az utazót nem illeti meg a díjmentes lemondáshoz való jog, ha azok a körülmények, amelyekre hivatkozik, már a foglalás időpontjában is fennálltak, és az utazó előtt ismertek voltak?

         (1)  Az utazási csomagokról és az utazási szolgáltatásegyüttesekről, valamint a 2006/2004/EK rendelet és a 2011/83/EU európai parlamenti és tanácsi irányelv módosításáról, továbbá a 90/314/EGK tanácsi irányelv hatályon kívül helyezéséről szóló, 2015. november 25- (EU) 2015/2302 európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL 2015. L 326., 1. o.).


title: C-206/22. sz. ügy: Az Arbeitsgericht Ludwigshafen am Rhein (Németország) által 2022. március 17-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – TF kontra Sparkasse Südpfalz

text:
               2022.6.20.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 237/36

      Az Arbeitsgericht Ludwigshafen am Rhein (Németország) által 2022. március 17-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – TF kontra Sparkasse Südpfalz
      (C-206/22. sz. ügy)
      (2022/C 237/45)
      Az eljárás nyelve: német

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Arbeitsgericht Ludwigshafen am Rhein

         Az alapeljárás felei

         Felperes: TF

         Alperes: Sparkasse Südpfalz

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdés

      Úgy kell-e értelmezni a 2003. november 4-i 2003/88/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (1) 7. cikkének (1) bekezdését, valamint az Európai Unió Alapjogi Chartája 31. cikkének (2) bekezdésében rögzített éves fizetett szabadsághoz való jogot, hogy azokkal ellentétesek a rendes szabadság munkavállalóknak történő kiadására vonatkozó olyan nemzeti jogszabályok vagy gyakorlat, amelyek szerint a szabadsághoz való jog akkor is igénybe vettnek minősül, ha a munkavállalót olyan előre nem látható esemény – a jelen esetben államilag elrendelt karantén – érinti az engedélyezett szabadság időtartama alatt, amely akadályozza az említett jog teljes körű gyakorlásában?

         (1)  A munkaidő-szervezés egyes szempontjairól szóló, 2003. november 4-i 2003/88/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL 2003. L 299., 9. o.; magyar nyelvű különkiadás 5. fejezet, 4. kötet, 381. o.; helyesbítés: HL 2020. L 92., 22. o.).


title: C-218/22. sz. ügy: A Tribunale di Lecce (Olaszország) által 2022. március 24-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – BU kontra Comune di Copertino

text:
               2022.6.20.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 237/36

      A Tribunale di Lecce (Olaszország) által 2022. március 24-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – BU kontra Comune di Copertino
      (C-218/22. sz. ügy)
      (2022/C 237/46)
      Az eljárás nyelve: olasz

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Tribunale di Lecce

         Az alapeljárás felei

         Felperes: BU

         Alperes: Comune di Copertino

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1)

                  Úgy kell-e értelmezni a munkaidő szervezés egyes szempontjairól szóló, 2003. november 4-i 2003/88/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (1) 7. cikkét és az Európai Unió Alapjogi Chartája 31. cikkének (2) bekezdését, hogy azzal ellentétes az alapügy tárgyát képezőhöz hasonló azon nemzeti szabályozás (azaz a 2012. augusztus 7-i 135. sz. törvény 1. cikkének 1. bekezdésével módosításokkal törvénnyé alakított decreto legge 6 luglio 2012, n. 95 – Disposizioni urgenti per la revisione della spesa pubblica con invarianza dei servizi ai cittadini nonché misure di rafforzamento patrimoniale delle imprese del settore bancario [a közkiadásoknak az állampolgárok részére nyújtott szolgáltatások változatlan fenntartása mellett történő felülvizsgálatára, valamint a bankszektorban működő vállalkozások vagyoni helyzetének megerősítésére irányuló sürgős intézkedésekről szóló, 2012. július 6-i 95. sz. rendkívüli törvényerejű rendelet] 5. cikkének 8. bekezdése), amely a közkiadások mérséklésének érdekében, valamint az állami munkáltató szervezetével összefüggő célból a szabadság pénzbeli megváltásának tilalmát írja elő abban az esetben, ha a köztisztviselő lemond?
                  Továbbá,

                  2)

                  igenlő válasz esetén úgy kell-e értelmezni a munkaidő szervezés egyes szempontjairól szóló, 2003. november 4-i 2003/88/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv 7. cikkét és az Európai Unió Alapjogi Chartája 31. cikkének (2) bekezdését, hogy a köztisztviselőnek kell bizonyítania, hogy a munkaviszonya alatt nem tudta kivenni a szabadságot?

         (1)  HL 2003, L 299, 9. o.