title: C-374/13. P. sz. ügy: A Törvényszék (nyolcadik tanács) T-284/11. sz., Metropolis Inmobiliarias y Restauraciones, SL kontra Belső Piaci Harmonizációs Hivatal (védjegyek és formatervezési minták) (OHIM) ügyben 2013. április 25-én hozott ítélete ellen a Metropolis Inmobiliarias y Restauraciones SL által 2013. július 1-jén benyújtott fellebbezés

text:
               31.8.2013

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 252/23

         A Törvényszék (nyolcadik tanács) T-284/11. sz., Metropolis Inmobiliarias y Restauraciones, SL kontra Belső Piaci Harmonizációs Hivatal (védjegyek és formatervezési minták) (OHIM) ügyben 2013. április 25-én hozott ítélete ellen a Metropolis Inmobiliarias y Restauraciones SL által 2013. július 1-jén benyújtott fellebbezés
   (C-374/13. P. sz. ügy)
   2013/C 252/38
   Az eljárás nyelve: angol

      Felek

      Fellebbező: Metropolis Inmobiliarias y Restauraciones SL (képviselő: J. Carbonell Callicó abogado)

      A többi fél az eljárásban: Belső Piaci Harmonizációs Hivatal (védjegyek és formatervezési minták) (OHIM), MIP Metro Group Intellectual Property GmbH & Co. KG

      A fellebbező kérelmei

   A fellebbező azt kéri a Bíróságtól, hogy

               —

               helyezze hatályon kívül Törvényszék T-284/11. sz. ügyben 2013. április 25-én hozott ítéletét, és következésképpen adjon helyt a 36. osztályba tartozó szolgáltatások tekintetében a 7 112 113. sz., „METROINVEST” közösségi védjegy lajstromozása iránti kérelemnek;

               —

               kötelezze a többi felet az eljárással kapcsolatos költségek viselésére.

      Jogalapok és fontosabb érvek

   A fellebbező egyetlen jogalapra hivatkozik:

               —

                     a 207/2009 rendelet

                   (1)

                     8.1 b) cikkének megsértése.

         Azonban ez a jogalap négy részből áll, amelyek a következők:

               —

               a Törvényszék és az OHIM tévedése a megjelölések összehasonlításának értékelése során;

               —

               a Törvényszék nem vette figyelembe az összetéveszthetőség átfogó értékelésére vonatkozóan alkalmazandó ítélkezési gyakorlatot;

               —

               a koherencia hiánya az OHIM más, hasonló elemekre és kapcsolódó védjegyekre vonatkozó határozataival;

               —

               más, a METRO szót tartalmazó védjegyek békés, párhuzamos fennállása különböző osztályokban, ideértve a 36. osztályt is.

      (1)  A közösségi védjegyről szóló, 2009. február 26-i 207/2009/EK tanácsi rendelet (HL L 78., 1. o.)


title: C-536/13. sz. ügy: A Bíróság (nagytanács) 2015. május 13-i ítélete (a Lietuvos Aukščiausiasis Teismas [Litvánia] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – „Gazprom” OAO (Előzetes döntéshozatal iránti kérelem — A szabadságon, a biztonságon és a jog érvényesülésén alapuló térség — Polgári ügyekben folytatott igazságügyi együttműködés — 44/2001/EK rendelet — Hatály — Választottbíráskodás — Kizártság — Külföldi választottbírósági határozatok elismerése és végrehajtása — Valamely tagállamban székhellyel rendelkező választottbíróság által elrendelt kötelezés — Valamely másik tagállam bírósága előtti eljárás megakadályozására irányuló kötelezés — Valamely tagállam bíróságának a választottbírósági határozat elismerésének megtagadására vonatkozó hatásköre — New York-i Egyezmény)

text:
               20.7.2015

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 236/8

         A Bíróság (nagytanács) 2015. május 13-i ítélete (a Lietuvos Aukščiausiasis Teismas [Litvánia] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – „Gazprom” OAO
   (C-536/13. sz. ügy) (1)

   ((Előzetes döntéshozatal iránti kérelem - A szabadságon, a biztonságon és a jog érvényesülésén alapuló térség - Polgári ügyekben folytatott igazságügyi együttműködés - 44/2001/EK rendelet - Hatály - Választottbíráskodás - Kizártság - Külföldi választottbírósági határozatok elismerése és végrehajtása - Valamely tagállamban székhellyel rendelkező választottbíróság által elrendelt kötelezés - Valamely másik tagállam bírósága előtti eljárás megakadályozására irányuló kötelezés - Valamely tagállam bíróságának a választottbírósági határozat elismerésének megtagadására vonatkozó hatásköre - New York-i Egyezmény))
   (2015/C 236/10)
   Az eljárás nyelve: litván

      A kérdést előterjesztő bíróság

   Lietuvos Aukščiausiasis Teismas

      Az alapeljárás felei

      Felperes:„Gazprom” OAO

      Az eljárásban részt vesz: Lietuvos Respublika

      Rendelkező rész

   A polgári és kereskedelmi ügyekben a joghatóságról, valamint a határozatok elismeréséről és végrehajtásáról szóló, 2000. december 22-i 44/2001/EK tanácsi rendeletet úgy kell értelmezni, hogy azzal nem ellentétes az, hogy valamely tagállami bíróság elismerje és végrehajtsa az olyan választottbírósági határozatot, de az sem, hogy megtagadja az olyan választottbírósági határozat elismerését és végrehajtását, amely megtiltja valamely félnek azt, hogy bizonyos kérelmeket e tagállam bírósága elé terjesszen, mivel e rendelet nem szabályozza az egyik tagállamban választottbíróság által hozott határozatnak valamely más tagállamban történő elismerését és végrehajtását.

      (1)  HL C 377., 2013.12.21.


title: T-392/11. sz. ügy: 2011. július 22-én benyújtott kereset — Iran Transfo kontra Tanács

text:
               1.10.2011

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 290/9

         2011. július 22-én benyújtott kereset — Iran Transfo kontra Tanács
   (T-392/11. sz. ügy)
   2011/C 290/13
   Az eljárás nyelve: német

      Felek

      Felperes: Iran Transfo (Teherán, Irán) (képviselő: K. Kleinschmidt ügyvéd)

      Alperes: az Európai Unió Tanácsa

      Kérelmek

   A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:

               —

               semmisítse meg az Iránnal szembeni korlátozó intézkedésekről szóló 2010/413/KKBP határozat módosításáról szóló, 2011. május 23-i 2011/299/KKBP tanácsi határozatot a felperesre vonatkozó részében;

               —

               hozzon pervezető intézkedést a Törvényszék eljárási szabályzata 64. cikkének értelmében, amelynek keretében felhívja a felperest arra, hogy nyújtson be a vitatott határozattal kapcsolatos minden dokumentumot, amennyiben azok a felperesre vonatkoznak;

               —

               az alperest kötelezze az eljárás költségeinek viselésére.

      Jogalapok és fontosabb érvek

   Keresete alátámasztása érdekében a felperes a következő jogalapokra hivatkozik.

               1.

               Az első, az Európai Unió Alapjogi Chartája által biztosított jogok megsértésére alapított jogalap
               A felperesnek az Európai Unió Alapjogi Chartája (a továbbiakban: Charta) által biztosított jogait megsértették. A Charta 16. cikke biztosítja a vállalkozás szabadságát az Európai Unióban, a 17. cikk pedig biztosítja a jogszerűen szerzett tulajdon használatát, és különösen az azzal való rendelkezést az Európai Unióban. A Charta 20. és 21. cikke biztosítja a felperes egyenlő bánásmódhoz való jogát és a vele szembeni hátrányos megkülönböztetés tilalmát.
               A vitatott határozat kizárja a felperest a kereskedelemben való részvételből az Európai Unióban. A felperes gazdasági megélhetése ezért veszélyben van. A felperes az Európai Unió gazdasági területéről történő szállításoktól függ.
               Nem fűződik közérdek a felperes vállalkozási szabadságának, tulajdonjogának, egyenlő bánásmódhoz való jogának és a vele szembeni hátrányos megkülönböztetés tilalmának korlátozásához. Konkrétabban nincs az alperes határozatát, és a felperes alapvető jogaiba az alapján való beavatkozást igazoló bizonyíték. A felperes különösen nem vesz részt atomfegyverek elterjedésének veszélyével járó tevékenységekben és/vagy az atomfegyverek célba juttatására szolgáló rendszerek kifejlesztésében.

               2.

               A második, a vitatott határozat alapjául szolgáló tények nyilvánvalóan téves értékelésére alapított jogalap
               A felperes nem vesz részt atomfegyverek elterjedésének veszélyével járó tevékenységekben vagy az atomfegyverek célba juttatására szolgáló rendszerek kifejlesztésében.

               3.

               A harmadik, az arányosság elvének megsértésére alapított jogalap
               Az alperes nem tartotta tiszteletben az arányosság elvét a határozatában. A felperes azonban nem zárhatja ki azon lehetőséget, hogy azon energiaellátó, amelynek szállít, a szerződést megszegve és az ő tudta nélkül eladta a transzformátorokat az iráni Atomenergia Ügynökségnek. Az iráni Atomenergia Ügynökség könnyen szerezhetett volna megfelelő transzformátorokat a világpiacon vagy az Európai Unió piacán. A szóban forgó közepes feszültségű transzformátort minden jelentős gyártó gyártja és értékesíti az egész világon, így Iránban is. Ezenkívül kiterjedt világkereskedelem folyik a használt transzformátorokkal, amelyek jellemzői megfelelnek a felperes által gyártott transzformátorok jellemzőinek.

               4.

               A negyedik, a védelemhez való jog állítólagos megsértésére alapított jogalap
               A vitatott határozat I. mellékletének 16. pontjában megállapított indokolás érthetetlen a felperes számára, és az alperes nem közölt igazolható indokokat a felperessel, aminek eredményeként a felperes védelemhez való joga és tényleges jogvédelemhez való joga sérült.


title: C-218/06. sz. ügy:  2006. május 12-én  benyújtott kereset – Az Európai Közösségek Bizottsága kontra Luxemburgi Nagyhercegség

text:
               15.7.2006

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 165/19

         2006. május 12-én benyújtott kereset – Az Európai Közösségek Bizottsága kontra Luxemburgi Nagyhercegség
   (C-218/06. sz. ügy)
   (2006/C 165/34)
   Az eljárás nyelve: francia
   Felek

      Felperes: az Európai Közösségek Bizottsága (képviselő: D. Maidani meghatalmazott)

      Alperes: Luxemburgi Nagyhercegség
   Kereseti kérelmek

               —

               A Bíróság állapítsa meg, hogy mivel nem fogadta el azokat a törvényi, rendeleti vagy közigazgatási rendelkezéseket, amelyek szükségesek ahhoz, hogy eleget tegyen a pénzügyi konglomerátumhoz tartozó hitelintézetek, biztosítóintézetek és befektetési vállalkozások kiegészítő felügyeletéről, valamint a 73/239/EGK, 79/267/EGK, 92/49/EGK, 92/96/EGK, 93/6/EGK és 93/22/EGK tanácsi irányelvek, illetve a 98/78/EK és 2000/12/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvek módosításáról szóló, 2002. december 16-i 2002/87/EK parlamenti és tanácsi irányelvnek (1), illetve nem tájékoztatta ezekről a Bizottságot, a Luxemburgi Nagyhercegség nem teljesítette a fenti irányelv alapján fennálló kötelezettségeit;

               —

               kötelezze a Luxemburgi Nagyhercegséget a költségek viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek
   Az irányelv átültetésére előírt határidő 2004. augusztus 11-én lejárt.

      (1)  HL 2003. L 35., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 6. fejezet, 4. kötet, 340. o.


title: T-329/07. sz. ügy: 2007. szeptember 3-án benyújtott kereset – UPS Europe és UPS Deutschland kontra Bizottság

text:
               20.10.2007

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 247/39

         2007. szeptember 3-án benyújtott kereset – UPS Europe és UPS Deutschland kontra Bizottság
   (T-329/07. sz. ügy)
   (2007/C 247/65)
   Az eljárás nyelve: angol
   Felek

      Felperesek: UPS Europe NV/SA (Brüsszel, Belgium) és UPS Deutschland Inc. & Co. OHG (Neuss, Németország) (képviselők: T. Ottervanger és E. Henny, ügyvédek)

      Alperes: az Európai Közösségek Bizottsága
   Kereseti kérelmek
   A felperesek azt kérik, hogy az Elsőfokú Bíróság

               —

               állapítsa meg, hogy az EK 232. cikk értelmében a Bizottság mulasztást követett el, amikor nem foglalt állást a felperes a Bizottsághoz 2004. május 11-én benyújtott panaszával kapcsolatosan;

               —

               kötelezze a Bizottságot a felperesnek az eljárás során felmerült költségei viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek
   A felperesek azt állítják, hogy a Bizottság mulasztást követett el, amikor az EK 232. cikk alapján az erre irányuló felhívást követően nem foglalt állást a felperesek a Bizottsághoz 2004. május 11-én benyújtott, Németország által többek között állami garanciavállalások, a Deutsche Post nyugdíjalapjának biztosított hozzájárulások és különböző jogszabályi kötelezettségek alóli mentesítés formájában a Deutsche Post számára feltételezetten nyújtott jogellenes állami támogatásra vonatkozó panaszával kapcsolatosan.
   Keresetük alátámasztásaként a felperesek előadják, hogy a Bizottság köteles gondosan és pártatlanul megvizsgálni a hozzá benyújtott panaszokat, különös tekintettel a Bizottság az állami intézkedéseknek a közös piaccal való összeférhetőségének értékelésére vonatkozó kizárólagos hatáskörére.
   A felperesek előadják továbbá, hogy az EK 232. cikket úgy kell értelmezni, mint amely feljogosítja a magánszemélyeket vagy vállalkozásokat az intézményi mulasztás megállapítása iránti kereset benyújtására olyan intézkedések meghozatalának elmulasztásáért, amelyek közvetlenül és személyükben érinthetnék őket, noha nem lehetséges címzettjei ezen intézkedéseknek.
   Végül a felperesek azt állítják, hogy az intézkedések, amelyeket a Bizottság elmulasztott meghozni, őket, mint a Deutsche Post versenytársait, közvetlenül és személyükben érintőnek tekinthetőek.


title: C-82/15. P. sz. ügy: A Bíróság (nyolcadik tanács) 2015. december 3-i ítélete – PP Nature-Balance Lizenz GmbH kontra Európai Bizottság (Fellebbezés — Emberi felhasználásra szánt gyógyszerek — 2001/83/EK irányelv — 31. és 116. cikk — A Bizottság azon határozata, amelyben elrendelte a tagállamoknak a „tolperizon” hatóanyagot tartalmazó, emberi felhasználásra szánt gyógyszerekre vonatkozó nemzeti forgalombahozatali engedélyek visszavonását vagy módosítását)

text:
               1.2.2016

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 38/11

         A Bíróság (nyolcadik tanács) 2015. december 3-i ítélete – PP Nature-Balance Lizenz GmbH kontra Európai Bizottság
   (C-82/15. P. sz. ügy) (1)

   ((Fellebbezés - Emberi felhasználásra szánt gyógyszerek - 2001/83/EK irányelv - 31. és 116. cikk - A Bizottság azon határozata, amelyben elrendelte a tagállamoknak a „tolperizon” hatóanyagot tartalmazó, emberi felhasználásra szánt gyógyszerekre vonatkozó nemzeti forgalombahozatali engedélyek visszavonását vagy módosítását))
   (2016/C 038/14)
   Az eljárás nyelve: német

      Felek

      Fellebbező: PP Nature-Balance Lizenz GmbH (képviselő: M. Ambrosius Rechtsanwalt)

      A másik fél az eljárásban: Európai Bizottság (képviselők: B.-R. Killmann, Sipos A. és M. Šimerdová meghatalmazottak)

      Rendelkező rész

               1)

               A Bíróság a fellebbezést elutasítja.

               2)

               A Bíróság a PP Nature-Balance Lizenz GmbH-t kötelezi a költségek viselésére.

      (1)  HL C 127., 2015.4.20.


title: T-303/05. sz. ügy: Az Elsőfokú Bíróság 2009. szeptember 8-i ítélete — AceaElectrabel kontra Bizottság ( Állami támogatások — Energiaágazat — Városi fűtéshálózat építésére irányuló beruházáshoz nyújtott támogatás — A támogatást a közös piaccal összeegyeztethetetlennek nyilvánító határozat — A kedvezményezett vállalatnak a korábban jogellenesnek és összeegyeztethetetlennek nyilvánított támogatások előzetes visszatérítésére irányuló kötelezettsége — A gazdasági egység fogalma )

text:
               24.10.2009

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 256/21

         Az Elsőfokú Bíróság 2009. szeptember 8-i ítélete — AceaElectrabel kontra Bizottság
   (T-303/05. sz. ügy) (1)

   („Állami támogatások - Energiaágazat - Városi fűtéshálózat építésére irányuló beruházáshoz nyújtott támogatás - A támogatást a közös piaccal összeegyeztethetetlennek nyilvánító határozat - A kedvezményezett vállalatnak a korábban jogellenesnek és összeegyeztethetetlennek nyilvánított támogatások előzetes visszatérítésére irányuló kötelezettsége - A gazdasági egység fogalma”)
   2009/C 256/37
   Az eljárás nyelve: olasz

      Felek

      Felperes: AceaElectrabel Produzione SpA (képviselők: L. Radicati di Brozolo, M. Merola, C. Bazoli és F. D'Alessandri ügyvédek)

      Alperes: az Európai Közösségek Bizottsága (képviselők: V. Di Bucci és E. Righini meghatalmazottak)

      A felperest támogató beavatkozó: Electrabel (képviselők: L. Radicati di Brozolo, M. Merola, C. Bazoli)

      Az ügy tárgya

   Az Olaszország — Lazio Tartomány — által az üvegházhatást okozó gázok csökkentésére nyújtandó állami támogatásról szóló, 2005. március 16-i 2006/598/EK bizottsági határozat (HL 2006. L 244., 8. o.) megsemmisítésére irányuló kereset

      Az ítélet rendelkező része

               1.

               Az Elsőfokú Bíróság a keresetet elutasítja.

               2.

               Az Elsőfokú Bíróság az AceaElectrabel Produzione SpA-t kötelezi a költségek viselésére, az alábbi 3) pontban szereplő költségek kivételével.

               3.

               Az Electrabel maga viseli saját költségeit, valamint a Bizottság részéről a beavatkozás miatt felmerült költségeket.

      (1)  HL C 257., 2005.10.15.


title: C-380/17. sz. ügy: A Raad van State (Hollandia) által 2017. június 26-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Staatssecretaris van Veiligheid en Justice, K, B; a másik fél: H. Y., Staatssecretaris van Veiligheid en Justice

text:
               11.9.2017

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 300/18

         A Raad van State (Hollandia) által 2017. június 26-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Staatssecretaris van Veiligheid en Justice, K, B; a másik fél: H. Y., Staatssecretaris van Veiligheid en Justice
   (C-380/17. sz. ügy)
   (2017/C 300/22)
   Az eljárás nyelve: holland

      A kérdést előterjesztő bíróság

   Raad van State

      Az alapeljárás felei

      Fellebbezők: Staatssecretaris van Veiligheid en Justice, K, B

      A másik fél: H. Y., Staatssecretaris van Veiligheid en Justice

      Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

               1)

               A családegyesítési jogról szóló, 2003. szeptember 22-i 2003/86/EK tanácsi irányelv (HL 2003. L 152., 12. o.; magyar nyelvű különkiadás 19. fejezet, 6. kötet, 224. o.) 3. cikke (2) bekezdésének c) pontjára és a Nolan ítéletre (ECLI:EU:C:2012:638) tekintettel a Bíróság rendelkezik-e hatáskörrel arra, hogy az ezen irányelv rendelkezéseinek értelmezése iránt a holland bíróság által előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdéseket megválaszolja olyan jogvitában, amely kiegészítő védelemben részesülő személy családtagjának tartózkodási jogára vonatkozik, ha ezt az irányelvet a kiegészítő védelemben részesülőkre közvetlenül és feltétlenül alkalmazandónak nyilvánították a holland jogban?

               2)

               Ellentétes-e a […] 2003/86/EK […] irányelv […] rendszerével az alapeljárás tárgyát képezőhöz hasonló, olyan nemzeti rendelkezés, amely szerint az V. fejezet kedvezőbb rendelkezései szerinti családegyesítés figyelembevétele iránti kérelem elutasítható kizárólag azért, mert nem a 12. cikk (1) bekezdésének harmadik albekezdésében említett határidőn belül nyújtották be?
               Van-e jelentősége e kérdés megválaszolása szempontjából annak, hogy az említett határidő túllépése esetén – függetlenül attól, hogy elutasítást követően kerül-e erre sor vagy sem – családegyesítés iránti kérelmet lehet benyújtani, amelynél vizsgálják, hogy teljesülnek-e a 2003/86/EK irányelv 7. cikkében rögzített feltételek, és figyelembe veszik az 5. cikk (5) bekezdésében és a 17. cikkben említett érdekeket és körülményeket?


title: T-140/14. sz. ügy: 2014. február 28-án benyújtott kereset – Bora Creations kontra OHIM (gel nails at home)

text:
               5.5.2014

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 135/56

         2014. február 28-án benyújtott kereset – Bora Creations kontra OHIM (gel nails at home)
   (T-140/14. sz. ügy)
   2014/C 135/73
   Az eljárás nyelve: német

      Felek

      Felperes: Bora Creations, SL (Ceuta, Spanyolország) (képviselők: R. Lange, G. Hild és E. Schalast ügyvédek)

      Alperes: Belső Piaci Harmonizációs Hivatal (védjegyek és formatervezési minták) (OHIM)

      Kereseti kérelmek

   A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:

               —

               helyezze hatályon kívül az OHIM első fellebbezési tanácsának 2013. december 5-i határozatát (R 450/2013-1. sz. ügy);

               —

               az alperest kötelezze az eljárás költségeinek viselésére.

      Jogalapok és fontosabb érvek

      Az érintett közösségi védjegy: a „gel nails at home” szóvédjegy a 3., 8., 11. és 21. osztályba tartozó áruk tekintetében – 11 331 634. sz. közösségi védjegybejelentés.

      Az elbíráló határozata: az elbíráló a védjegybejelentést elutasította.

      A fellebbezési tanács határozata: a fellebbezési tanács a fellebbezést elutasította.

      Jogalapok:

               —

               a 207/2009 rendelet 7. cikke (1) bekezdése c) pontjának megsértése;

               —

               a 207/2009 rendelet 7. cikke (1) bekezdése b) pontjának megsértése.


title: T-513/14. sz. ügy: 2014. július 7-én benyújtott kereset – GreenPack kontra OHIM (greenpack)

text:
               8.9.2014

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 303/48

         2014. július 7-én benyújtott kereset – GreenPack kontra OHIM (greenpack)
   (T-513/14. sz. ügy)
   2014/C 303/56
   Az eljárás nyelve: német

      Felek

      Felperes: GreenPack GmbH (Hennigsdorf, Németország) (képviselő: P. Ruess és A. Doepner-Thiele ügyvédek)

      Alperes: Belső Piaci Harmonizációs Hivatal (védjegyek és formatervezési minták) (OHIM)

      Kereseti kérelmek

   A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:

               —

               helyezze hatályon kívül a Belső Piaci Harmonizációs Hivatal (védjegyek és formatervezési minták) első fellebbezési tanácsának 2014. április 29-én az R 2324/2013-1. sz. ügyben hozott határozatát;

               —

               az OHIM-ot kötelezze a költségek viselésére.

      Jogalapok és fontosabb érvek

      Az érintett közösségi védjegy: a „greenpack” szóvédjegy a 9. osztályba tartozó áruk vonatkozásában – 1 1 9 26  706. sz. közösségi védjegybejelentés.

      Az elbíráló határozata: az elbíráló a védjegybejelentést elutasította.

      A fellebbezési tanács határozata: a fellebbezési tanács a fellebbezést elutasította.

      Jogalapok:

               —

               a 207/2009 rendelet 7. cikke (1) bekezdése b) pontjának a megsértése;

               —

               a 207/2009 rendelet 7. cikke (1) bekezdése c) pontjának a megsértése.


title: C-340/14. sz. ügy: A Raad van State (Hollandia) által 2014. július 14-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Az Amstelboats cégnév alatt tevékenykedő R. L. Trijber kontra College van Burgemeester en Wethouders van Amsterdam

text:
               29.9.2014

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 339/8

         A Raad van State (Hollandia) által 2014. július 14-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Az Amstelboats cégnév alatt tevékenykedő R. L. Trijber kontra College van Burgemeester en Wethouders van Amsterdam
   (C-340/14. sz. ügy)
   2014/C 339/09
   Az eljárás nyelve: holland

      A kérdést előterjesztő bíróság

   Raad van State

      Az alapeljárás felei

      Fellebbező: R.L. Trijber, vállalkozó az Amstelboats cégnév alatt

      A fellebbezési eljárásban ellenérdekű fél: College van Burgemeester en Wethouders van Amsterdam

      Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

               1)

               A jelen ügy tárgyát képezőhöz hasonló, nyitott dereglyével való amszterdami belvízi személyszállítás, amelynek keretében különösen díjazás ellenében körutazást, és partik céljára történő bérbeadást kínálnak, olyan szolgáltatásnak minősül-e, amelyre a belső piaci szolgáltatásokról szóló, 2006. december 12-i 2006/123/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL L 376., 36. o.) 2. cikke (2) bekezdésének d) pontjában a közlekedés területén nyújtott szolgáltatások tekintetében rögzített kivételre figyelemmel alkalmazandók ezen irányelv rendelkezései?

               2)

               Az első kérdésre adandó igenlő válasz esetén: Alkalmazható-e a 2006/123/ irányelv III. fejezete tisztán belső helyzetekre, vagy azon kérdés értékelésekor, hogy alkalmazható-e az említett fejezet, a Bíróságnak a szolgáltatásnyújtás és a letelepedés szabadságára vonatkozóan a Szerződésben előírt rendelkezések tisztán belső helyzetekben való alkalmazásával kapcsolatos ítélkezési gyakorlata alkalmazandó?

               3)

               Amennyiben a második kérdésre azt a választ kell adni, hogy a Bíróságnak a szolgáltatásnyújtás és a letelepedés szabadságára vonatkozóan a Szerződésben előírt rendelkezések tisztán belső helyzetekben való alkalmazásával kapcsolatos ítélkezési gyakorlata alkalmazandó azon kérdés értékelésekor, hogy alkalmazandó-e a 2006/123 irányelv III. fejezete:

                           a)

                           Alkalmazniuk kell-e a nemzeti bíróságoknak a 2006/123 irányelv III. fejezetének rendelkezéseit a jelen ügyhöz hasonló olyan esetben, amelyben a szolgáltató nem határokon átnyúlóan telepedett le, és nem határokon átnyúlóan kínál szolgáltatásokat, és ennek ellenére az említett rendelkezésekre hivatkozik?

                           b)

                           Jelentőséggel bír-e az e kérdésre adandó válasz szempontjából, hogy a szolgáltatásokat előreláthatólag mindenekelőtt hollandiai lakosok számára nyújtják majd?

                           c)

                           Meg kell-e állapítani e kérdés megválaszolásához, hogy a más tagállamokban letelepedett vállalkozások ténylegesen érdeklődést mutattak-e vagy fognak-e mutatni azonos vagy hasonló szolgáltatások nyújtása iránt?

               4)

               Az következik-e a 2006/123 irányelv 11. cikke (1) bekezdésének b) pontjából, hogy abban az esetben, ha az engedélyek száma a közérdeken alapuló kényszerítő indok miatt korlátozott, az engedélyek időtartamát is korlátozni kell az említett irányelv azon céljára is figyelemmel, hogy szabad hozzáférést biztosítson a szolgáltatási piachoz, vagy erről a tagállam illetékes hatósága mérlegelési jogkörében dönthet?


title: C-316/08. sz. ügy: A Bíróság első tanácsa elnökének 2010. február 23-i végzése (a Corte suprema di cassazione (Olaszország) előzetes döntéshozatal iránti kérelme) — Latex srl kontra Agenzia delle Entrate, Amministrazione dell'economia e delle Finanze

text:
               22.5.2010

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 134/28

         A Bíróság első tanácsa elnökének 2010. február 23-i végzése (a Corte suprema di cassazione (Olaszország) előzetes döntéshozatal iránti kérelme) — Latex srl kontra Agenzia delle Entrate, Amministrazione dell'economia e delle Finanze
   (C-316/08. sz. ügy) (1)

   2010/C 134/44

      Az eljárás nyelve: olasz

   Az első tanács elnöke elrendelte az ügy törlését.

      (1)  HL C 260., 2008.10.11.


title: T-158/11. sz. ügy: 2011. március 10-én benyújtott kereset — Magnesitas de Rubián és társai kontra Parlament és Tanács

text:
               7.5.2011

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 139/25

         2011. március 10-én benyújtott kereset — Magnesitas de Rubián és társai kontra Parlament és Tanács
   (T-158/11. sz. ügy)
   2011/C 139/48
   Az eljárás nyelve: spanyol

      Felek

      Felperesek: Magnesitas de Rubián, SA (Incio, Spanyolország), Magnesitas Navarras, SA (Zubiri, Spanyolország), Ellinikoi Lefkolithoi Anonimos Metalleftiki Viomichaniki Naftiliaki kai Emporiki Etaireia (Athén, Görögország) (képviselők: H. Brokelmann, P. Martínez-Lage Sobredo ügyvédek)

      Alperesek: Parlament, Tanács

      Kérelmek

   A jelen eljárás tárgya az ipari kibocsátásokról szóló, 2010. november 24-i 2010/75/EU európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL L 334., 17. o.) 13. cikkének (7) bekezdésében foglalt egyedi határozat azon részének megsemmisítése, amely a tagállamok részére azt a kötelezettséget írja elő, hogy tartsák tiszteletben az „A cement-, a mész- és a magnézium-oxid-gyártó iparágak elérhető legjobb technikáira vonatkozó referenciadokumentum” (HL C 166., 5. o.) 3.5. pontjában szereplő, a rendelkezésre álló legmodernebb eljárásokra következtetéseket, az említett irányelv értelmében engedélyköteles, magnézium-oxidot előállító létesítmények részére az illetékes hatóságok által kiadott engedélyek feltételeit illetően.
   A felperesek azt kérik, hogy a Törvényszék:

               —

               elsődlegesen, semmisítse meg a megtámadott határozatot,

               —

               másodlagosan, amennyiben nem semmisíti meg a határozatot a referenciadokumentum teljes 3.5. pontjára vonatkozó részében, akkor azt semmisítse meg az ugyanezen referenciadokumentum 3.5.5.4. pontjára vonatkozó részében, beleértve a 3.11. pontban szereplő táblázatban meghatározott kibocsátási értékeket is, és

               —

               mindenképpen az Európai Parlamentet és a Tanácsot kötelezze a költségek viselésére.

      Jogalapok és fontosabb érvek

   Keresetük alátámasztása érdekében a felperesek négy jogalapra hivatkoznak.

               1.

               Az első, az Európai Bizottság hatáskörének hiányára alapított jogalap
               A felperesek e tekintetben arra hivatkoznak, hogy az Európai Unió nem rendelkezett hatáskörrel arra, hogy a magnézium-oxid-gyártást a referenciadokumentum hatálya alá vonja.

               2.

               A második, a lényeges eljárási szabályok megsértésére alapított jogalap, egész pontosan az alábbiak miatt:

                           —

                           A felpereseket nem értesítették arról, hogy megindították a referenciadokumentum előkészítési eljárását, és így abban ők csak megkésve tudtak részt venni.

                           —

                           A referenciadokumentum nem tartalmazza a felperesek eltérő véleményét („split views”).

                           —

                           A referenciadokumentum végleges szövegének megvizsgálására megállapított határidőt nem tartották be.

               3.

               A harmadik, a környezetszennyezés integrált megelőzéséről és csökkentéséről szóló 2008/1/EK irányelv 1. cikkének megsértésére alapított jogalap
               A felperesek e tekintetben azt állítják, hogy a referenciadokumentum sérti a hivatkozott irányelv 1. cikkében említett célt, amely a környezet egészének védelmére irányul, és így azt sértik az említett dokumentum 3.5. pontjában foglalt következtetések is, amelyeket a megtámadott határozat kötelezővé tesz.

               4.

               A negyedik, az egyenlő bánásmód alapelvének megsértésére alapított jogalap, amelyet azzal sértettek meg, hogy a megtámadott határozat azonos módon kezel olyan vállalatokat, amelyek eltérő helyzetben vannak.


title: T-318/01. sz. ügy: Az Elsőfokú Bíróság 2009. június 11-i ítélete — Othman kontra Tanács és Bizottság ( Közös kül- és biztonságpolitika — Az Oszáma bin Ládennel, az al-Kaida-hálózattal és a Tálibánnal összeköttetésben álló személyekkel és szervezetekkel szemben meghatározott korlátozó intézkedések — Pénzeszközök befagyasztása — Megsemmisítés iránti kereset — A kereseti kérelmek módosítása — Alapvető jogok — A tulajdon tiszteletben tartásához való jog, a meghallgatáshoz való jog és a hatékony bírósági felülvizsgálathoz való jog )

text:
               1.8.2009

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 180/37

         Az Elsőfokú Bíróság 2009. június 11-i ítélete — Othman kontra Tanács és Bizottság
   (T-318/01. sz. ügy) (1)

   („Közös kül- és biztonságpolitika - Az Oszáma bin Ládennel, az al-Kaida-hálózattal és a Tálibánnal összeköttetésben álló személyekkel és szervezetekkel szemben meghatározott korlátozó intézkedések - Pénzeszközök befagyasztása - Megsemmisítés iránti kereset - A kereseti kérelmek módosítása - Alapvető jogok - A tulajdon tiszteletben tartásához való jog, a meghallgatáshoz való jog és a hatékony bírósági felülvizsgálathoz való jog”)
   2009/C 180/66
   Az eljárás nyelve: angol

      Felek

      Felperes: Omar Mohammed Othman (London, Egyesült Királyság), (képviselők kezdetben: J. Walsh barrister, F. Lindsley és S. Woodhouse solicitors, később: S. Cox barrister és H. Miller solicitor)

      Alperesek: az Európai Unió Tanácsa (képviselők kezdetben: M. Vitsentzatos és M. Bishop, később: M. Bishop és E. Finnegan, meghatalmazottak), az Európai Közösségek Bizottsága (képviselik kezdetben: A. van Solinge és C. Brown, később: E. Paasivirta és P. Aalto meghatalmazottak)

      Az alperest támogató beavatkozók: Nagy-Britannia és Észak-Írország Egyesült Királysága (képviseli kezdetben: J. Collins, később: C. Gibbs, majd: E. O’Neill és végül: I. Rao meghatalmazotti minőségben, segítőjük kezdetben: S. Moore, később: M. Hoskins barristers)

      Az ügy tárgya

   Kezdetben egyrészt az egyes termékek és szolgáltatások Afganisztánba történő kivitelének tilalmáról, a repülési tilalom megerősítéséről és az afganisztáni Tálibánt illető pénzkészletek és egyéb pénzügyi források befagyasztásáról, valamint a 337/2000/EK rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló, 2001. március 6-i 467/2001/EK tanácsi rendelet, másrészt pedig a 467/2001 rendelet harmadszori módosításáról szóló, 2001. október 19-i 2062/2001/EK bizottsági rendelet, ezt követően pedig az Oszáma bin Ládennel, az Al-Qaida [helyesen: al-Kaida]-hálózattal és a Tálibánnal összeköttetésben álló egyes személyekkel és szervezetekkel szemben meghatározott szigorító intézkedések bevezetéséről, valamint a 467/2001 rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló, 2002. május 27-i 881/2002/EK tanácsi rendelet felperesre vonatkozó részének megsemmisítése iránti kérelem

      Az ítélet rendelkező része

               1)

               Az egyes termékek és szolgáltatások Afganisztánba történő kivitelének tilalmáról, a repülési tilalom megerősítéséről és az afganisztáni Tálibánt illető pénzkészletek és egyéb pénzügyi források befagyasztásáról, valamint a 337/2000/EK rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló, 2001. március 6-i 467/2001/EK tanácsi rendelet és a 467/2001 rendelet harmadszori módosításáról szóló, 2001. október 19-i 2062/2001/EK bizottsági rendelet megsemmisítése iránti kérelmekről már nem szükséges határozni.

               2)

               Az Elsőfokú Bíróság az Oszáma bin Ládennel, az al-Kaida-hálózattal és a Tálibánnal összeköttetésben álló egyes személyekkel és szervezetekkel szemben meghatározott szigorító intézkedések bevezetéséről, valamint a 467/2001 rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló, 2002. május 27-i 881/2002/EK tanácsi rendelet Omar Mohammed Othmant érintő részét megsemmisíti.

               3)

               Az Elsőfokú Bíróság az Európai Unió Tanácsát kötelezi a saját költségein kívül Omar Mohammed Othman költségeinek viselésére, valamint a költségmentesség címén az Elsőfokú Bíróság pénztára által megelőlegezett összegek megfizetésére.

               4)

               Az Európai Közösségek Bizottsága, valamint Nagy-Britannia és Észak-Írország Egyesült Királysága maguk viselik saját költségeiket.

      (1)  HL C 68., 2002.3.16.


title: C-10/08. sz. ügy: A Bíróság (első tanács) 2009. március 19-i ítélete — az Európai Közösségek Bizottsága kontra Finn Köztársaság (A más tagállamokból behozott használt gépjárművek adóztatása Finnországban — A tagállami szabályozás EK 90. cikk első bekezdésének, hatodik HÉA-irányelvnek és 2006/112/EK irányelvnek való megfelelése)

text:
               16.5.2009

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 113/9

         A Bíróság (első tanács) 2009. március 19-i ítélete — az Európai Közösségek Bizottsága kontra Finn Köztársaság
   (C-10/08. sz. ügy) (1)

   (A más tagállamokból behozott használt gépjárművek adóztatása Finnországban - A tagállami szabályozás EK 90. cikk első bekezdésének, hatodik HÉA-irányelvnek és 2006/112/EK irányelvnek való megfelelése)
   2009/C 113/17
   Az eljárás nyelve: finn

      Felek

      Felperesek: az Európai Közösségek Bizottsága (képviselők: I. Koskinen és D. Triantafyllou meghatalmazottak)

      Alperes: Finn Köztársaság (képviselő: J. Heliskoski meghatalmazott)

      Tárgy

   Tagállami kötelezettségszegés — Az EK 90. cikk és a tagállamok forgalmi adóra vonatkozó jogszabályainak összehangolásáról — közös hozzáadottértékadó-rendszer: egységes adóalap-megállapításról szóló, 1977. május 17-i hatodik tanácsi irányelv (HL L 145., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 9. fejezet, 1. kötet, 23. o.) 17. cikke (1) és (2) bekezdésének, jelenleg a közös hozzáadottértékadó-rendszerről szóló, 2006. november 28-i 2006/112/EK tanácsi irányelv (HL L 347, 1. o.) 167. és 168. cikkének megsértése — A gépjárműadóra hozzáadottérték-adót felszámító nemzeti szabályozás és a megfelelő összegnek az előzetesen felszámított hozzáadottérték-adóból levonhatósága — Azonos adóérték alkalmazása a három hónapnál nem idősebb és az új járművek tekintetében — Hat hónapnál nem idősebb járművekre alkalmazott 0,8%-os havi értékcsökkenés, ha hasonló jármű nem található a nemzeti piacon

      Rendelkező rész

               1)

               A Finn Köztársaság — mivel a hozzáadottérték-adóról szóló, 1993. december 30-i 1501/1993. sz. törvény (arvonlisäverolaki [1501/1993]) 102. §-a (1) bekezdése 4. pontjának megfelelően megengedte a gépjárműadóról szóló, 1994. december 29-i 1482/1994. sz. törvény (autoverolaki [1482/1994]) 5. §-ában foglalt adó hozzáadottérték-adóból történő levonását — nem teljesítette az EK 90. cikk első bekezdéséből, valamint a közös hozzáadottértékadó-rendszerről szóló, 2006. november 28-i 2006/112/EK tanácsi irányelv 167. és 168. cikke által átvett, a tagállamok forgalmi adóra vonatkozó jogszabályainak összehangolásáról — közös hozzáadottértékadó-rendszer: egységes adóalap-megállapításról szóló, 1977. május 17-i 77/388/EGK hatodik tanácsi irányelv 17. cikkének (1) és (2) bekezdéséből eredő kötelezettségeit.

               2)

               A Finn Köztársaság — mivel a gépjárművek adóztatásakor a három hónapnál fiatalabb gépjárművek esetén az új gépjárművek adóértékével számol — nem teljesítette az EK 90. cikk első bekezdéséből eredő kötelezettségeit.

               3)

               A Bíróság a keresetet ezt meghaladó részében elutasítja.

               4)

               A Finn Köztársaság a saját költségein kívül az Európai Közösségek Bizottsága költségeinek háromnegyed részét is viseli.

               5)

               Az Európai Közösségek Bizottsága az ezt meghaladó részben maga viseli saját költségeit.

      (1)  HL C 79., 2008.3.29.


title: C-132/09. sz. ügy: 2009. április 6-án benyújtott kereset — az Európai Közösségek Bizottsága kontra Belga Királyság

text:
               4.7.2009

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 153/21

         2009. április 6-án benyújtott kereset — az Európai Közösségek Bizottsága kontra Belga Királyság
   (C-132/09. sz. ügy)
   2009/C 153/39
   Az eljárás nyelve: francia

      Felek

      Felperes: az Európai Közösségek Bizottsága (képviselők: B. Eggers és J.-P. Keppenne meghatalmazottak)

      Alperes: Belga Királyság

      Kereseti kérelmek

               —

               A Bíróság állapítsa meg, hogy a Belga Királyság — azzal, hogy megtagadta az Európai Iskolák berendezési és oktatási eszközeire fordított kiadások fedezését — nem teljesítette az EK 10. cikkel együttesen értelmezett 1962. évi székhely-megállapodásból eredő kötelezettségeit;

               —

               a Belga Királyságot kötelezze a költségek viselésére.

      Jogalapok és fontosabb érvek

   A Bizottság az Európai Iskolák Igazgatótanácsa és a Belga Királyság között 1962 októberében létrejött megállapodás megsértésére hivatkozik, mivel az utóbbi megtagadta a területén található Európai Iskolák berendezési és oktatási eszközeire fordított kiadások fedezését.
   Keresete alátámasztására a felperes elsősorban arra hivatkozik, hogy az Európai Iskolák alapszabályát megállapító, 1994. június 21-i egyezmény (1) 6. cikkének második bekezdéséből az következik, hogy minden egyes tagállam köteles az Európai Iskolákat úgy tekinteni, mintha saját nemzeti közjoga által szabályozott oktatási intézmények lennének. Következésképpen az Európai Iskolákat a belga hatóságoknak kell finanszírozniuk, és a nemzeti állami iskolákéval egyenértékű elbánásban kell részesíteniük úgy a valamely Európai Iskola megnyitásához vagy bővítéséhez kapcsolódó induló felszerelés, mint az ezen iskolák éves fenntartási és működési költségei vonatkozásában. A belgiumi oktatás közösségiesítése e tekintetben nem igazolhatja az Európai Iskolák éves működési költségei finanszírozásának a belga hatóságok által történő megtagadását, mivel az állandó ítélkezési gyakorlatból következik, hogy a tagállam nem mentesülhet azon kötelezettségei alól, amelyeket úgy vállalt, hogy e hatáskörének gyakorlását az államon belüli közhatalmi szervekre ruházta át.
   A belga hatóságok által előterjesztett kifogásokra adott válaszában a Bizottság másodsorban rámutatott, hogy az Igazgatótanács 1967 májusában Karlsruhéban tartott ülésének következtetései egyáltalán nem kérdőjelezik meg az ezen államot, úgy mint területén székhellyel rendelkező államot terhelő finanszírozási kötelezettségeket.
   Először is, az Igazgatótanács Karlsruhéban csupán a mintamegállapodás irányvonalait dolgozta ki az Európai Iskoláknak székhelyet biztosító tagállamokkal közösen, és — a jogszabályi hierarchiát figyelembe véve — semmiképpen nem volt hatásköre arra, hogy módosítsa az 1962-es székhely-megállapodást.
   Következésképpen az említett karlsruhei „határozat” a székhely-megállapodás értelmezése vonatkozásában semmiképpen nem tekinthető a szerződések jogáról szóló Bécsi egyezmény 31. cikke (3) bekezdésének a) és b) pontja értelmében vett, a részes felek között létrejött utólagos megállapodásnak vagy gyakorlatnak, amennyiben nem állnak rendelkezésre olyan állandó jogi aktusok és jognyilatkozatok, amelyek megkérdőjeleznék a székhely-megállapodásban előírt finanszírozási kötelezettséget. Egyébiránt számos dokumentum és a Belgium által 1967-et követően teljesített számos finanszírozás tanúsítja az Európai Iskolák berendezési és oktatási eszközeire fordított kiadások fedezésére vonatkozó, fent említett kötelezettséget.

      (1)  HL L 212., 3. o.; magyar nyelvű különkiadás 16. fejezet, 1. kötet, 16. o.


title: A Bíróság ítélete (2016. július 29.) az E-25/15. számú, EFTA Felügyeleti Hatóság kontra Izland ügyben (EFTA-állam kötelezettségeinek nem teljesítése – Állami támogatás – A felügyeleti és bírósági megállapodás 3. jegyzőkönyve II. része 14. cikkének (3) bekezdése – Jogellesen nyújtott támogatás visszafizettetésének elmulasztása)

text:
               6.4.2017

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 108/12

         A BÍRÓSÁG ÍTÉLETE
   (2016. július 29.)
   az E-25/15. számú,
   EFTA Felügyeleti Hatóság kontra Izland ügyben
   (EFTA-állam kötelezettségeinek nem teljesítése – Állami támogatás – A felügyeleti és bírósági megállapodás 3. jegyzőkönyve II. része 14. cikkének (3) bekezdése – Jogellesen nyújtott támogatás visszafizettetésének elmulasztása)
   (2017/C 108/10)
   Az E-25/15. számú, EFTA Felügyeleti Hatóság kontra Izland ügyben – KÉRELEM annak kimondására, hogy Izland azáltal, hogy elmulasztotta megtenni az előírt határidőn belül mindazon lépéseket, amelyek az Európai Gazdasági Térségről szóló megállapodásban foglaltakkal az EFTA Felügyeleti Hatóságnak az izlandi beruházásösztönző programról szóló, 2014. október 8-i 404/14/COL sz. határozatának 2., 3., 4. és 5. cikkével összeegyeztethetetlennek minősített állami támogatásnak a kedvezményezettjeivel való visszafizettetéséhez szükségesek; nem szüntette meg a további kifizetéseket az e határozat 7. cikkének harmadik mondatában meghatározott határidőn belül; valamint az előírt határidőn belül nem tájékoztatta az EFTA Felügyeleti Hatóságot az e határozat 8. cikkében körvonalazott információkról, nem teljesítette az EFTA-államok közötti, Felügyeleti Hatóság és Bíróság létrehozásáról szóló megállapodás 3. jegyzőkönyve II. része 14. cikkének (3) bekezdése alapján, valamint az EFTA Felügyeleti Hatóság 404/14/COL sz. határozatának 6., 7., és 8. cikke alapján fennálló kötelezettségeit – a Carl Baudenbacher elnökből, Per Christiansen előadó bíróból és Páll Hreinsson bíróból álló Bíróság 2016. július 29-én ítéletet hozott, melynek rendelkező része a következőképpen szól:
   A Bíróság:

               1.

               Kimondja, hogy Izland azáltal, hogy elmulasztotta megtenni az előírt határidőn belül mindazon lépéseket, amelyek ahhoz szükségesek, hogy az Európai Gazdasági Térségről szóló megállapodásban foglaltakkal az EFTA Felügyeleti Hatóságnak az izlandi beruházásösztönző programról szóló, 2014. október 8-i 404/14/COL sz. határozatának 3., 4. és 5. cikkével összeegyeztethetetlennek minősített állami támogatást visszafizettesse annak kedvezményezettjeivel; megszüntesse a további kifizetéseket az e határozat 7. cikkének harmadik mondatában meghatározott határidőn belül; valamint tájékoztassa az EFTA Felügyeleti Hatóságot az e határozat 8. cikkében körvonalazott információkról, nem teljesítette az EFTA-államok közötti, Felügyeleti Hatóság és Bíróság létrehozásáról szóló megállapodás 3. jegyzőkönyve II. része 14. cikkének (3) bekezdése alapján, valamint az EFTA Felügyeleti Hatóság 404/14/COL sz. határozatának 6., 7., és 8. cikke alapján fennálló kötelezettségeit.

               2.

               Kötelezi Izlandot az eljárás költségeinek viselésére.


title: T-288/11. sz. ügy: 2011. június 1-jén benyújtott kereset — Kieffer Omnitec kontra Bizottság

text:
               27.8.2011

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 252/34

         2011. június 1-jén benyújtott kereset — Kieffer Omnitec kontra Bizottság
   (T-288/11. sz. ügy)
   2011/C 252/79
   Az eljárás nyelve: francia

      Felek

      Felperes: A+P Kieffer Omnitec Sàrl (Luxembourg, Luxemburg) (képviselők: A. Delvaux és V. Bertrand ügyvédek)

      Alperes: Európai Bizottság

      Kérelmek

   A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:

               —

               a megsemmisítés iránti keresetet nyilvánítsa elfogadhatónak;

               —

               semmisítse meg az Európai Bizottság azon határozatát, amelyben elutasította ajánlatát és a szerződést egy másik ajánlattevőnek ítélte oda, amely határozatot a 2011. április 1-jén kelt, és 2011. április 5-én kézbesített levélben közöltek a felperessel;

               —

               az Európai Bizottságot kötelezze a költségek viselésére.

      Jogalapok és fontosabb érvek

   A jelen kereset a Bizottság 2011. április 1-jei határozatának megsemmisítésére irányul, amelyben elutasította a felperes által a luxembourgi Joseph Bech épületben a fűtő-, szellőző- és légkondicionáló (HVAC) berendezések, az önműködő tűzoltó készülék, a vízszolgáltató- és szaniterberendezések karbantartására irányuló közbeszerzési eljárásban (HL 2010/S 241-367523) benyújtott ajánlatot, és a szerződést egy másik ajánlattevőnek ítélte oda.
   Keresete alátámasztása érdekében a felperes két jogalapra hivatkozik.

               1.

               Az első, a költségvetési rendelet 89. cikke (1) és (2) bekezdésének, valamint 92. cikkének, a végrehajtási rendelet 135. cikke (1) és (5) bekezdésének, és az építési beruházásra, az árubeszerzésre és a szolgáltatásnyújtásra irányuló közbeszerzési szerződések odaítélési eljárásainak összehangolásáról szóló, 2004. március 31-i 2004/18/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (1) 49. cikkének, továbbá az átláthatóság, az egyenlőség és az arányosság elvének megsértésére alapított jogalap, amennyiben az Európai Bizottság megköveteli az ajánlattevőtől, hogy „tanúsító szerv által kiállított, a teljes karbantartási tevékenységére érvényes ISO-tanúsítvánnyal rendelkezzen”. A felperes azt kifogásolja először is, hogy az Európai Bizottság nem egyértelműen és pontosan fogalmazta meg a kiválasztási szempontot, mivel az ajánlattételhez szükséges dokumentációban nem jelölte meg, hogy milyen számú ISO-tanúsítványt követel meg, másodszor azt, hogy az ajánlattevőktől „teljes karbantartási tevékenységükre” vonatkozóan kért ISO-tanúsítványt, és nem csak az érintett közbeszerzés vonatkozásában, harmadszor pedig azt, hogy nem tette lehetővé az ajánlattevők számára annak igazolását, hogy az ISO-tanúsításhoz hasonló színvonalú minőséget biztosítanak.

               2.

               A második, az EUMSZ 296. cikk szerinti indokolási kötelezettség, a költségvetési rendelet 100. cikke (2) bekezdésének, valamint az ajánlattételhez szükséges dokumentáció megsértésére és nyilvánvaló értékelési hibára alapított jogalap, amennyiben az Európai Bizottság azon okból utasította el az A+P KIEFFER OMNITEC társaság ajánlatát, hogy a felperes nem felelt meg a 16. sz. követelménynek, mivel nem nyújtotta be az azt bizonyító iratokat, hogy a jelöltek rendelkeznek a megkövetelt képesítésekkel. A felperes emellett egyfelől arra hivatkozik, hogy a 16. sz. követelmény „az esetleges társulás egyes tagjainál az elmúlt három évben alkalmazott, a megkövetelt profilnak megfelelő munkavállalók átlagos éves létszámát feltüntető nyilatkozatra” vonatkozott, és hogy az ajánlattételhez szükséges dokumentáció II. mellékletének 27/37. oldala csak a jelöltek nyelvi ismereteire utalt, másfelől pedig arra, hogy a felperes csatolta az arra vonatkozó bizonyítékot, hogy az egyik jelölt rendelkezett az ajánlattételhez szükséges dokumentáció II. mellékletének 28/38. oldala szerint megkövetelt képesítésekkel, amelyre vonatkozóan bizonyító erővel rendelkező iratokat is csatolt. A másik jelöltet illetően a közbeszerzési eljárás iratai nem követelték meg a munkavezető számára előírt képesítések meglétét.

      (1)  HL L 134., 114. o.; magyar nyelvű különkiadás 6. fejezet, 7. kötet, 132. o.


title: T-59/09. sz. ügy: 2009. február 11-én benyújtott kereset — Németország kontra Bizottság

text:
               16.5.2009

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 113/35

         2009. február 11-én benyújtott kereset — Németország kontra Bizottság
   (T-59/09. sz. ügy)
   2009/C 113/73
   Az eljárás nyelve: német

      Felek

      Felperes: Németországi Szövetségi Köztársaság (képviselők: M. Lumma és B. Klein meghatalmazottak)

      Alperes: az Európai Közösségek Bizottsága

      Kereseti kérelmek

               —

               Az Elsőfokú Bíróság semmisítse meg a Bizottság 2008. december 5-i SG.E.3/RG/mbp D(2008) 10067. sz. határozatát, amely egyes magánszemély kérelmezőknek hozzáférést biztosított a német hatóságok által a 2005/4569. sz. kötelezettségszegési eljárás keretében benyújtott dokumentumokhoz, annak ellenére, hogy a szövetségi kormány a 1049/2001/EK rendelet 2. cikkének (5) bekezdése alapján tiltakozott ez ellen;

               —

               az Elsőfokú Bíróság a Bizottságot kötelezze az eljárás költségeinek viselésére.

      Jogalapok és fontosabb érvek

   A felperes a Bizottság 2008. december 5-i határozatát vitatja, amely egyes kívülálló magánszemélyeknek hozzáférést biztosított a német hatóságok által egy kötelezettségszegési eljárás keretében benyújtott dokumentumokhoz, annak ellenére, hogy a szövetségi kormány tiltakozott ez ellen.
   Keresetének alátámasztása érdekében a felperes előadja, hogy a megtámadott határozat sérti a 1049/2001 rendelet (1) 4. cikkének az EK 10. cikk szerinti, a Közösség és a tagállamok közötti jóhiszemű együttműködés elvével együtt értelmezett (5) bekezdését.
   A 1049/2001 rendelet 4. cikkének (5) bekezdése lehetőséget biztosít a tagállamok számára, hogy a beleegyezésüktől tegyék függővé a saját hatóságaiktól származó és a közösségi intézmények birtokában lévő dokumentumok hozzáférhetővé tételét. A Bizottságnak nincs joga ahhoz, hogy a dokumentumokhoz való hozzáférés megtagadásának a 1049/2001 rendelet 4. cikke (1)–(3) bekezdésében szabályozott okait saját maga átfogóan vizsgálja. A Bíróság a C-64/05. P. sz., Svédország kontra Bizottság és társai ügyben hozott ítélete (2) kimerítően felsorolt kritériumokat állapított meg arra nézve, hogy az érintett közösségi intézmény a tagállam tiltakozását mikor hagyhatja figyelmen kívül, és mikor ítélheti meg saját maga, hogy a 1049/2001 rendelet 4. cikkének (1)–(3) bekezdésében foglalt megtagadási okok fennállnak-e: a tiltakozásnak vagy „teljesen megalapozatlan[nak]”, vagy pedig olyan jellegűnek kell lennie, amely „nem kapcsolódik” a megtagadási okokhoz.
   Az EK 10. cikk szerinti, a Közösség és a tagállamok közötti jóhiszemű együttműködés elvét figyelembe véve a fentiekből az következik, hogy a 1049/2001 rendelet 4. cikkének (1)–(3) bekezdése szerinti megtagadási okok fennállásának megítélése főszabály szerint a tagállam feladata. A Bizottság a beleegyezés megtagadását csak kivételesen hagyhatja figyelmen kívül, amennyiben a megtagadásnak a tagállam általi indokolása nem felel meg a fenti kritériumoknak. Ezt követeli meg a 1049/2001 rendelet 4. cikkének (4) bekezdésével történő egybevetés is. Az ítélkezési gyakorlatban megfogalmazott mindkét szempont esetében olyan lényeges formai követelményekről van szó, amelyeknek tartalmilag az EK 253. cikk szerinti indokolási kötelezettséghez kell igazodniuk. A jogszerűség olyan szempontból történő vizsgálata, hogy a dokumentumokhoz való hozzáférés megtagadása megfelel-e a 1049/2001 rendelet 4. cikke (1)–(3) bekezdésének, a közösségi bíróság, nem pedig a Bizottság feladata.
   A felperes másodlagosan arra hivatkozik, hogy még ha a Bíróság a C-64/05. P. sz. ügyben kialakított ítélkezési gyakorlatot akként is értelmezné, hogy a 1049/2001 rendelet 4. cikkének (5) bekezdése szerinti tagállami tiltakozás a közösségi intézményre nézve csak akkor kötelező, ha az megfelel e rendelet 4. cikke (1)–(3) bekezdésének, a Bizottság akkor is csak azt vizsgálhatta volna, hogy a tagállam által előadott indokolás nyilvánvalóan téves-e. A Németország által a megtagadás okaként előadott indokolás azonban semmiképp sem tekinthető nyilvánvalóan tévesnek.

      (1)  Az Európai Parlament, a Tanács és a Bizottság dokumentumaihoz való nyilvános hozzáférésről szóló, 2001. május 30-I 1049/2001/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet (HL L 145., 43. o.; magyar nyelvű különkiadás 1. fejezet, 3. kötet, 331. o.)

      (2)  A Bíróság C-64/05. P. sz., Svédország kontra Bizottság és társai ügyben 2007. december 18-án hozott ítélete (EBHT 2007., I-11389. o.)


title: C-26/09. sz. ügy: A Court of Appeal (Egyesült Királyság) által 2009. január 19-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – The Motor Insurers' Bureau kontra Helphire (UK) Limited, Angel Assistance Limited

text:
               18.4.2009

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 90/8

         A Court of Appeal (Egyesült Királyság) által 2009. január 19-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – The Motor Insurers' Bureau kontra Helphire (UK) Limited, Angel Assistance Limited
   (C-26/09. sz. ügy)
   2009/C 90/13
   Az eljárás nyelve: angol

      A kérdést előterjesztő bíróság

   Court of appeal

      Az alapeljárás felei

      Felperes: The Motor Insurers' Bureau

      Alperes: Helphire (UK) Limited, Angel Assistance Limited

      Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

               1)

               kérdés

                           a)

                           Amennyiben a tagállam nemzeti joga úgy rendelkezik, hogy a gépjármű-baleset áldozata által viselt költségek kiterjednek a cseregépjármű bérleti díjára, és ezt a felelős személynek meg kell térítenie, lehetővé teszi-e az irányelv (1) 1. cikkének (4) bekezdése a MIB számára, hogy bármilyen mértékben kizárja az ilyen költségek megfizetésének kötelezettségét, ha a kártérítést végül annak a biztosítónak fizetik, amely a balesetet követően bocsátott ki olyan kötvényt, amely fedezi a bérleti díjat abban az esetben, ha a felelős személy azt nem téríti meg?

                           b)

                           Amennyiben az 1. a) kérdésre nemleges a válasz, akkor korlátozható-e a MIB által fizetendő kártérítés a bérleti díjat kiegyenlítő biztosítónak fizetendő díjra, amennyiben van ilyen?

               2)

               kérdés
               Amennyiben az 1. a) kérdésre adott válasz nemleges:
               Úgy kell-e értelmeznie a nemzeti bíróságnak a biztosítással nem rendelkező vezetőkkel kapcsolatos megállapodást, hogy az a Bíróság C-106/89. sz., Marleasing kontra La Comercial Internacional de Alimentacion ügyben 1990. november 13-án hozott ítéletében (EBHT 1990., I-4135. o.) kialakított alapelveknek megfelelő hatályt biztosítson az irányelvnek? Másként megfogalmazva, a nemzeti jogrend valamennyi szabálya – amelyre a C-397/01–C-403/01. sz., Pfeiffer kontra Deutsches Rotes Kreuz egyesített ügyekben 2004. október 5-én hozott ítélet (EBHT 2004., I-8835. o.) 120. pontjának harmadik franciabekezdése utal – kiterjed-e az olyan megállapodásokra, mint a biztosítással nem rendelkező vezetőkkel kapcsolatos megállapodás?

               3)

               kérdés
               Amennyiben az 1. a) kérdésre adott válasz nemleges:
               Közvetlen hatállyal rendelkezik-e az irányelv 1. cikkének (4) bekezdése?

               4)

               kérdés
               Amennyiben a 3. kérdésre adott válasz igenlő:

                           a)

                           Annak megállapítása érdekében, hogy lehetséges-e az olyan szervek, mint a MIB ellen valamely irányelv potenciálisan közvetlen hatállyal bíró rendelkezéseire hivatkozni:

                                       i)

                                       A C-188/89. sz., Foster kontra British Gas ügyben 1990. július 12-én hozott ítéletben (EBHT 1990., I-3312. o.) azonosított kritériumok-e azok, amelyek alapján az ilyen megállapítás megtehető?

                                       ii)

                                       Amennyiben a megállapítást néhány (de nem valamennyi) ilyen kritérium, és/vagy kiegészítő kritériumok alapján kell megtenni, mely kritériumok alapján tehető ez meg?

                           b)

                           Kizárólag a nemzeti bíróság hatáskörébe tartozik annak megállapítása, hogy a szerv megfelel-e ezen kritériumoknak?

                           c)

                           Megfelel a MIB jellemzőivel rendelkező szerv azoknak a kritériumoknak, amelyek alapján a közvetlen hatállyal rendelkező irányelv rendelkezéseire hivatkozni lehet vele szemben?

      (1)  A tagállamok gépjármű-felelősségbiztosításra vonatkozó jogszabályainak közelítéséről szóló, 1983. december 30-i 84/5/EGK második tanácsi irányelv (HL 1984., L 8., 17. o., magyar nyelvű különkiadás 6 fejezet, 7. kötet, 3. o.)


title: C-159/15. sz. ügy: A Bíróság (első tanács) 2016. június 16-i ítélete (a Verwaltungsgerichtshof [Ausztria] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Franz Lesar kontra Beim Vorstand der Telekom Austria AG eingerichtetes Personalamt (Előzetes döntéshozatal — Szociálpolitika — 2000/78/EK irányelv — A foglalkoztatás és a munkavégzés során alkalmazott egyenlő bánásmód — A 2. cikk (1) bekezdése és a 2. cikk (2) bekezdésének a) pontja — A 6. cikk (2) bekezdése — Az életkoron alapuló hátrányos megkülönböztetés — Az egykori köztisztviselők nyugdíjjogosultságának meghatározása — Tanulmányi idők és szolgálati idők — A 18. életév betöltését megelőzően teljesített ezen idők figyelmen kívül hagyása)

text:
               22.8.2016

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 305/8

         A Bíróság (első tanács) 2016. június 16-i ítélete (a Verwaltungsgerichtshof [Ausztria] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – Franz Lesar kontra Beim Vorstand der Telekom Austria AG eingerichtetes Personalamt
   (C-159/15. sz. ügy) (1)

   ((Előzetes döntéshozatal - Szociálpolitika - 2000/78/EK irányelv - A foglalkoztatás és a munkavégzés során alkalmazott egyenlő bánásmód - A 2. cikk (1) bekezdése és a 2. cikk (2) bekezdésének a) pontja - A 6. cikk (2) bekezdése - Az életkoron alapuló hátrányos megkülönböztetés - Az egykori köztisztviselők nyugdíjjogosultságának meghatározása - Tanulmányi idők és szolgálati idők - A 18. életév betöltését megelőzően teljesített ezen idők figyelmen kívül hagyása))
   (2016/C 305/12)
   Az eljárás nyelve: német

      A kérdést előterjesztő bíróság

   Verwaltungsgerichtshof

      Az alapeljárás felei

      Felperes: Franz Lesar

      Alperes: Beim Vorstand der Telekom Austria AG eingerichtetes Personalamt

      Rendelkező rész

   A foglalkoztatás és a munkavégzés során alkalmazott egyenlő bánásmód általános kereteinek létrehozásáról szóló, 2000. november 27-i 2000/78/EK tanácsi irányelv 2. cikkének (1) bekezdését, 2. cikke (2) bekezdésének a) pontját és 6. cikkének (2) bekezdését akként kell értelmezni, hogy azokkal nem ellentétes egy olyan nemzeti szabályozás, mint amely az alapügy tárgyát képezi, amely a nyugdíjjogosultság megszerzése és az öregségi nyugdíj összegének kiszámítása szempontjából kizárja a köztisztviselő 18. életévének betöltését megelőzően teljesített tanulmányi és szolgálati idők figyelembevételét, amennyiben e szabályozás célja az, hogy a köztisztviselői nyugdíjrendszeren belül az e rendszerbe történő belépés és az e rendszer keretében nyújtott nyugellátásokra való jogosultság korhatárának az egységes meghatározását biztosítsa.

      (1)  HL C 254., 2015.8.3.


title: T-313/15. sz. ügy: 2015. június 12-én benyújtott kereset – Olaszország kontra Bizottság

text:
               10.8.2015

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 262/35

         2015. június 12-én benyújtott kereset – Olaszország kontra Bizottság
   (T-313/15. sz. ügy)
   (2015/C 262/47)
   Az eljárás nyelve: olasz

      Felek

      Felperes: Olasz Köztársaság (képviselők: P. Gentili avvocato dello Stato és G. Palmieri meghatalmazott)

      Alperes: Európai Bizottság

      Kérelmek

   A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:

               —

               semmisítse meg az EPSO/AD/301/15 – Tanácsosok (AD 5) nyíltversenyvizsga-kiírást

               —

               kötelezze a Bizottságot az eljárási költségek viselésére

      Jogalapok és fontosabb érvek

   Keresete alátámasztása érdekében a felperes a T-17/15. sz., Olasz Köztársaság kontra Bizottság ügyben (HL C 81, 2015. március 9., 27. o.) előadott jogalapokra és fontosabb érvekre hivatkozik.


title: C-285/11. sz. ügy: A Bíróság (harmadik. tanács) 2012. december 6-i ítélete (az Administrativen sad — Varna (Bulgária) előzetes döntéshozatal iránti kérelme) — BONIK EOOD kontra Direktor na Direktsia „Obzhalvane i upravlenie na izpalnenieto” — Varna pri Tsentralno upravlenie na Natsionalnata agentsia za prihodite (Héa — 2006/112/EK irányelv — Levonási jog — Megtagadás)

text:
               26.1.2013

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 26/10

         A Bíróság (harmadik. tanács) 2012. december 6-i ítélete (az Administrativen sad — Varna (Bulgária) előzetes döntéshozatal iránti kérelme) — BONIK EOOD kontra Direktor na Direktsia „Obzhalvane i upravlenie na izpalnenieto” — Varna pri Tsentralno upravlenie na Natsionalnata agentsia za prihodite
   (C-285/11. sz. ügy) (1)

   (Héa - 2006/112/EK irányelv - Levonási jog - Megtagadás)
   2013/C 26/17
   Az eljárás nyelve: bolgár

      A kérdést előterjesztő bíróság

   Administrativen sad — Varna

      Az alapeljárás felei

      Felperes: BONIK EOOD

      Alperes: Direktor na Direktsia „Obzhalvane i upravlenie na izpalnenieto” — Varna pri Tsentralno upravlenie na Natsionalnata agentsia za prihodite

      Tárgy

   Előzetes döntéshozatal iránti kérelem — Administrativen sad — Varna — A közös hozzáadottértékadó-rendszerről szóló, 2006. november 28-i 2006/112/EK tanácsi irányelv (HL L 347, 1. o.) 14., 62., 63., 167., 168. cikkének, valamint 178. cikke, a) és b) pontjának értelmezése — A tagállamok által a HÉA levonása tekintetében megállapított alaki szabályok — Az adócsalás és –elkerülés egyes típusainak elkerülése érdekében tett intézkedések — A HÉA-levonáshoz való jog megtagadása azon adóalanytól, aki közösségen belüli termékbeszerzés kedvezményezettje, azzal az indokkal, hogy hiányoznak az előszállítók közötti termékértékesítések tényleges megtörténtének bizonyítékai, annak ellenére, hogy bizonyított az adóalany és közvetlen beszállítója közötti termékértékesítés teljesítése

      Rendelkező rész

   A közös hozzáadottértékadó-rendszerről szóló, 2006. november 28-i 2006/112/EK tanács irányelv 2., 9., 14., 62., 63., 167., 168. és 178. cikkét úgy kell értelmezni, hogy azokkal — olyan körülmények között, mint amilyenek az alapügyben szerepelnek — ellentétes, ha azzal az indokkal elutasítják az adóalany valamely termékértékesítéshez kapcsolódó hozzáadottérték-adólevonási jogát, hogy figyelembe véve az ezen értékesítést megelőzően vagy utóbb elkövetett hozzáadottértékadó-csalást vagy szabálytalanságokat, az utóbbi értékesítést ténylegesen nem teljesítettnek tekintett, anélkül hogy az objektív körülményekre figyelemmel megállapításra kerülne, hogy ezen adóalany tudta, vagy tudnia kellett volna, hogy a levonási jog megalapozására felhozott ügylettel az értékesítési láncban korábban vagy később elkövetett héacsalásban vesz részt, aminek ellenőrzése a kérdést előterjesztő bíróság feladata.

      (1)  HL C 238., 2011.8.13.


title: C-88/12. sz. ügy: A Bíróság elnökének 2012. szeptember 14-i végzése (a Rechtbank Roermond (Hollandia) előzetes döntéshozatal iránti kérelme) — Jibril Jaoo elleni büntetőeljárás

text:
               8.12.2012

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 379/20

         A Bíróság elnökének 2012. szeptember 14-i végzése (a Rechtbank Roermond (Hollandia) előzetes döntéshozatal iránti kérelme) — Jibril Jaoo elleni büntetőeljárás
   (C-88/12. sz. ügy) (1)

   2012/C 379/34
   Az eljárás nyelve: holland
   A Bíróság elnöke elrendelte az ügy törlését.

      (1)  HL C 126., 2012.4.28.


title: C-185/10. sz. ügy: 2010. április 13-án benyújtott kereset — Európai Bizottság kontra Lengyel Köztársaság

text:
               31.7.2010

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 209/11

         2010. április 13-án benyújtott kereset — Európai Bizottság kontra Lengyel Köztársaság
   (C-185/10. sz. ügy)
   ()
   2010/C 209/16
   Az eljárás nyelve: lengyel

      Felek

      Felperes: Európai Bizottság (képviselők: M. Simerdova és K. Herrmann)

      Alperes: Lengyel Köztársaság

      Kereseti kérelmek

               —

               A Bíróság állapítsa meg, hogy a Lengyel Köztársaság — mivel elfogadta és hatályban tartotta a 2007. március 30-i törvénnyel (Dz.U., 75. sz., 492. poz.) módosított, 2001. szeptember 6-i Ustawa „Prawo farmaceutyczne” (gyógyszertörvény) 4. cikkét, amennyiben e cikk lehetővé teszi, hogy a Lengyel Köztársaságban ott kiadott engedély nélkül olyan, külföldről behozott gyógyszereket hozzanak forgalomba, amelyeket ugyanolyan hatóanyagok, ugyanolyan adagolás és ugyanolyan forma jellemez, mint azokat a gyógyszereket, amelyek Lengyelországban forgalombahozatali engedélyt kaptak, ha az előbbiek ára az utóbbiak árához képest versenyképes — nem teljesítette az emberi felhasználásra szánt gyógyszerek közösségi kódexéről szóló, 2001. november 6-i 2001/83/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (1) 6. cikkéből eredő kötelezettségeit;

               —

               a Bíróság a Lengyel Köztársaságot kötelezze a költségek viselésére.

      Jogalapok és fontosabb érvek

   Az Ustawa „Prawo farmaceutyczne” 4. cikke (1) és (3a) bekezdésének a Lengyel Köztársaság általi elfogadása és alkalmazása lehetővé teszi, hogy Lengyelországban gyógyszereket hozzanak forgalomba anélkül, hogy az ebben az országban történő fogalomba hozatalukat az illetékes nemzeti hatóság engedélyezte volna, ami sérti a 2001/83 irányelv 6. cikkének (1) bekezdését.
   A lengyel rendelkezésre nem vonatkozik a 2001/83 irányelv 5. cikkének (1) bekezdése és 126a. cikke, amelyek a gyógyszerekre vonatkozó nemzeti engedélyezés általános követelményét illetően kivételt biztosítanak az irányelv 6. cikkének (1) bekezdése alól.
   Először is az Ustawa „Prawo farmaceutyczne” 4. cikkének (3a) bekezdése, amely szerint a külföldről behozott gyógyszerek engedélyezésének feltétele, hogy a belföldi piacon már engedélyezett gyógyszerek árához képest versenyképes árral rendelkezzenek, kizárólag gazdasági kritériumon nyugszik. Az ilyen kritérium azonban nem igazolhatja a 2001/83 irányelv 6. cikkének (1) bekezdése alóli kivételt. Ezenkívül a lengyel szabályozás azokra a gyógyszerekre vonatkozik, amelyeket ugyanolyan hatóanyagok, ugyanolyan forma és ugyanolyan adagolás jellemez, mint a belföldi piacon már engedélyezett gyógyszereket, így azok nem tekinthetők a belföldi piacon rendelkezésre nem állónak, amely esetben indokolt lehetne az irányelv 5. cikkének (1) bekezdése szerinti célzott behozatal szükségessége.

      (1)  HL L 311., 67. o.; magyar nyelvű különkiadás 13. fejezet, 27. kötet, 69. o.


title: C-498/14. PPU. sz. ügy: A Bíróság (negyedik tanács) 2015. január 9-i ítélete (a Cour d’appel de Bruxelles [Belgium] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – (Törölt vagy áthelyezett információ a személyes és/vagy bizalmas jellegű adatok védelme érdekében.) kontra (Törölt vagy áthelyezett információ a személyes és/vagy bizalmas jellegű adatok védelme érdekében.) (Előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Sürgősségi előzetes döntéshozatali eljárás – Polgári ügyekben folytatott igazságügyi együttműködés – A házassági ügyekben és a szülői felelősségre vonatkozó eljárásokban a joghatóság, valamint a határozatok elismerése és végrehajtása – Gyermek jogellenes elvitele – 2201/2003/EK rendelet – A 11. cikk (7) és (8) bekezdése)

text:
                  2.3.2015

                  HU

                  Az Európai Unió Hivatalos Lapja

                  C 73/8

         A Bíróság (negyedik tanács) 2015. január 9-i ítélete (a Cour d’appel de Bruxelles [Belgium] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – RG (*1) kontra SF (*1)

         (C-498/14. PPU. sz. ügy) (1)

         (Előzetes döntéshozatal iránti kérelem - Sürgősségi előzetes döntéshozatali eljárás - Polgári ügyekben folytatott igazságügyi együttműködés - A házassági ügyekben és a szülői felelősségre vonatkozó eljárásokban a joghatóság, valamint a határozatok elismerése és végrehajtása - Gyermek jogellenes elvitele - 2201/2003/EK rendelet - A 11. cikk (7) és (8) bekezdése)
         (2015/C 073/11)
         Az eljárás nyelve: francia

            A kérdést előterjesztő bíróság

         Cour d’appel de Bruxelles

            Az alapeljárás felei

            Felperes: RG (*1)

            Alperes: SF (*1)

            Rendelkező rész

         A házassági ügyekben és a szülői felelősségre vonatkozó eljárásokban a joghatóságról, valamint a határozatok elismeréséről és végrehajtásáról, illetve az 1347/2000/EK rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló, 2003. november 27-i 2201/2003/EK tanácsi rendelet 11. cikkének (7) és (8) bekezdését úgy kell értelmezni, hogy azzal főszabály szerint nem ellentétes az, ha valamely tagállam a gyermek visszavitelét vagy felügyeletét érintő kérdéseknek az e rendelkezésekben előírt eljárás keretében történő vizsgálatára vonatkozó hatáskört egy szakosított bíróságnak biztosítja még abban az esetben is, ha egyébként valamely bíróság előtt már érdemi eljárás indult a gyermekre vonatkozó szülői felelősséget érintően.

            (*1)  Törölt vagy áthelyezett információ a személyes és/vagy bizalmas jellegű adatok védelme érdekében.

            (1)  HL C 16., 2015.1.19.


title: C-370/04. sz. ügy: Az Európai Közösségek Bizottsága által a Német Szövetségi Köztársaság ellen 2004. augusztus 26-án benyújtott kereset

text:
               23.10.2004

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 262/22

         Az Európai Közösségek Bizottsága által a Német Szövetségi Köztársaság ellen 2004. augusztus 26-án benyújtott kereset
   (C-370/04. sz. ügy)
   (2004/C 262/38)
   Az Európai Közösségek Bizottsága, képviseli: Gerald Braun és Wouter Wils, a Bizottság Jogi Szolgálatának tagjai, kézbesítési cím: Luxemburg, 2004. augusztus 26-án keresetet nyújtott be az Európai Közösségek Bíróságához a Német Szövetségi Köztársaság ellen.
   Az Európai Közösségek Bizottsága keresetében azt kéri, hogy a Bíróság:

               1)

               állapítsa meg, hogy mivel az előírt határidőn belül nem fogadta el azokat a törvényi, rendeleti vagy közigazgatási rendelkezéseket, amelyek szükségesek ahhoz, hogy a hagyományos transzeurópai vasúti rendszer kölcsönös átjárhatóságáról szóló, 2001. március 19-i 2001/16/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (1) a tagállami jogba átültetésre kerüljön, a Német Szövetségi Köztársaság elmulasztotta a fenti irányelv alapján fennálló kötelezettségei teljesítését;

               2)

               kötelezze az alperest a költségek viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek:
   A 2001/16/EK irányelv átültetésére előírt határidő 2003. április 20-án lejárt.

      (1)  HL L 110., 1. o.


title: C-263/09. P. sz. ügy: Az Elsőfokú Bíróság (ötödik tanács) T-165/06. sz., Elio Fiorucci kontra Belső Piaci Harmonizációs Hivatal (védjegyek és formatervezési minták) (OHIM) ügyben 2009. május 14-én hozott ítélete ellen az Edwin Co. Ltd által 2009. július 14-én benyújtott fellebbezés

text:
               12.9.2009

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 220/25

         Az Elsőfokú Bíróság (ötödik tanács) T-165/06. sz., Elio Fiorucci kontra Belső Piaci Harmonizációs Hivatal (védjegyek és formatervezési minták) (OHIM) ügyben 2009. május 14-én hozott ítélete ellen az Edwin Co. Ltd által 2009. július 14-én benyújtott fellebbezés
   (C-263/09. P. sz. ügy)
   2009/C 220/51
   Az eljárás nyelve: olasz

      Felek

      Fellebbező: Edwin Co. Ltd (képviselők: D. Rigatti, M. Bertani, S. Verea, K. P. Muraro, M. Balestriero ügyvédek)

      A többi fél az eljárásban: Belső Piaci Harmonizációs Hivatal (védjegyek és formatervezési minták) (OHIM) és Elio Fiorucci

      A fellebbező kérelmei:

               —

               A Bíróság helyezze hatályon kívül a megtámadott határozatot;

               —

               A Bíróság kötelezze E. Fioruccit arra, hogy számára az eljárás mindkét fokán felmerült költségeket térítse meg, vagy, amennyiben a fellebbezés elutasításra kerülne, kártérítést ítéljen meg a számára.

      Jogalapok és fontosabb érvek

               1.

               A megtámadott ítélet mindenekelőtt sérti vagy tévesen alkalmazza a 40/94 rendelet (1) 52. cikke (2) bekezdésének a) pontját. Azt a viszonylagos kizáró okot, amely ezen rendelkezés értelmében a bejelentő nevétől eltérő névből álló védjegy törlését eredményezi, az a tény alkotja, hogy az ezen törlés kimondása iránt eljáró fél a nemzeti jogrend értelmében e név kizárólagos használatára vonatkozó jog jogosultja. A CPI (2) ellenérdekű fél által hivatkozott 8. cikke (3) bekezdésének értelmében ugyanakkor E. Fiorucci nem jogosultja egyetlen ilyen tartalmú jognak sem. A CPI 8. cikkének (3) bekezdése csupán az „Elio Fiorucci” megjelölés lajstromozásának jogát tartja fenn a számára, amellyel ugyanakkor nem élhetne, mivel az ekként lajstromozott védjegy ütközne az Edwinnek a „Fiorucci” szóra vonatkozó védjegyeivel. Ezen háttér alapján az Elsőfokú Bíróság az Edwin „Elio Fiorucci” védjegyét olyan ok alapján törölte, amely nem áll és soha nem is állhat fenn. Ez a 40/94 rendelet 52. cikke (2) bekezdése a) pontjának megsértését vagy téves alkalmazását valósítja meg, amely pont helytállóan értelmezve kizárólag akkor alkalmazható, ha a törlés kérelmezője már jogosultja a saját neve mint védjegy kizárólagos használatára vonatkozó jognak (vagy legalábbis megvan a lehetősége e jog megszerzésére).

               2.

               A megtámadott ítélet továbbá sérti vagy tévesen alkalmazza a CPI 8. cikke (3) bekezdését. Az Elsőfokú Bíróság álláspontjával ellentétben ugyanis e rendelkezést csak olyan személynevek tekintetében kell alkalmazni, amelyek a piacon kívüli környezetben közismertté váltak: nem alkalmazható tehát az „Elio Fiorucci” családneves összetételre, amely jelen eljárás keretén belül nem vitatott ténymegállapítás szerint eredetileg a piaci környezetben szerzett közismertséget.
               A CPI 8. cikke (3) bekezdésének ezen olvasatát mindenekelőtt a fent hivatkozott rendelkezés szövegének megfogalmazása sugallja, amely kifejezetten kimondja, hogy az általa biztosított oltalmat kizárólag az olyan személynevekre tartja fenn, amelyek „a művészet, irodalom, tudomány, politika vagy sport területén közismertté váltak”. E következtetést a továbbiakban megerősíti az olasz védjegyjog rendszertani elemzése, amelyből kitűnik, hogy míg a piaci környezetben közismertséget szerzett név a CPI 12. cikke (1) bekezdésének b) és f) pontja alapján oltalomban részesül, a CPI 8. cikkének (3) bekezdése kizárólag az eredetileg a piaci környezeten kívül született közismertségre vonatkozik. E két rendelkezés ugyanazon megjelölés tekintetében történő párhuzamos alkalmazása sem lehetséges, mivel abból két kizárólagos, egymással nem összeegyeztethető védjegyhez fűződő jog eredne. Saját családnevének védjegyként történő lajstromozásával (majd az Edwinnek történő átruházásával) E. Fiorucci kimerítette minden eszközét saját közismertségének kereskedelmi célú felhasználására. Nem hivatkozhat tehát a CPI 8. cikkének (3) bekezdésére az Edwin „Elio Fiorucci” védjegyének törlése céljából.
               Másrészt a CPI 8. cikke (3) bekezdésének Edwin által javasolt értelmezése és ebből következő, a jelen jogvita tekintetében történő téves alkalmazása megfelel a rendelkezés céljának, amely annak megakadályozása, hogy valamely, más személy érdeme jóvoltából közismertséget szerzett megjelölést lajstromozó személy e védjegyet élősködő módon használhassa fel. Az Edwinnek nem róható fel tehát semmiféle élősködő magatartás, mivel a „Fiorucci” védjegy tekintélyes összeg fejében történő megvásárlásával a jelen ügy felperese nagy árat fizetett azért, hogy az ismert milánói divattervező nevéhez fűződő közismertséget élvezze.
               Másrészt az Elsőfokú Bíróság azon érvelése, mely szerint a CPI 8. cikkének (3) bekezdése által biztosított védelem szélesebb, és nincs alárendelve a megkülönböztető képességgel rendelkező megjelölések által a piaci környezetben megszerzett megkülönböztető képesség számára biztosított oltalomnak, nem meggyőző. A legtekintélyesebb olasz jogirodalom szerint ugyanis a piacon kívüli közismertséggel rendelkező megjelölések számára fenntartott lajstromozás nem feltétlen. De mindenekelőtt nem kiterjedtebb a CPI 12. cikke (1) bekezdésének b) és f) pontja által a piaci közismertséget és vagy jó hírnevet szerzett megjelölések tekintetében biztosított oltalomnál. Az e rendelkezések alkalmazási területe közötti egyezés újra csak megerősíti vagylagos alkalmazásuk szükségességét.
               Az Elsőfokú Bíróság felületes megállapításával szemben a CPI 8. cikkének (3) bekezdését kommentáló olasz jogirodalom figyelmes és alapos elemzése rámutat, hogy az uralkodó nézet szerint e rendelkezés kizárólag olyan megjelölésekre alkalmazható, amelyek a piacon kívüli környezetben közismertségre tettek szert. E körülményt megerősíti a CPI 8. cikke (3) bekezdésének tárgyában az olasz bíróságok által mindezidáig hozott csekély számú ítélet is.
               Másrészt nem meggyőző az Elsőfokú Bíróság azon érvelése, amely szerint E. Fiorucci azzal, hogy a piacon kívül (pontosabban a művészet, kultúra, gazdaság és gyermekvédelem területén) is közismertséget szerzett, mindenképpen hivatkozhat a CPI 8. cikkének (3) bekezdése által biztosított oltalomra. A legtekintélyesebb olasz szakirodalom alapján ezzel szemben amennyiben harmadik fél által már lajstromozott és jó hírnevet szerzett családnév a piacon kívül közismertségre tesz szert, jogosultja (jelen esetben Elio Fiorucci) nem hivatkozhat a CPI 8. cikkének (3) bekezdésére, mivel a korábban lajstromozott, jó hírnévnek örvendő védjegy (jelen esetben a „Fiorucci” megjelölés) jogosultjának (jelen esetben: az Edwin) védelmének igénye elsőbbséget élvez.

               3.

               A megtámadott ítélet továbbá jogszerűtlen az indokolás hiánya folytán, mivel az Elsőfokú Bíróság elmulasztotta azon érvek és bizonyítékok vizsgálatát, amelynek alapján az Edwin azt állította, hogy Elio Fiorucci részéről megszerezte a hozzájárulást családnevének védjegyként történő lajstromozásához. Másodlagosan Edwin előadja, hogy amennyiben az imént említett érvelés vizsgálatára vonatkozóan a Bíróság saját és az Elsőfokú Bíróság illetékességének hiányát állapítaná meg, ennek vizsgálatára kifejezetten az OHIM fellebbezési tanácsát (vagy más egységét vagy részlegét) kell felhívnia, (amit az Elsőfokú Bíróság nem tett meg), amint arról a 40/94 rendelet 63. cikkének (6) bekezdése és a 216/96/EK rendelet (3) 1d. cikke rendelkezik.

               4.

               A megtámadott határozat másrészt jogellenes a 40/94 rendelet 63. cikkének megsértése vagy téves alkalmazása, valamint az igazságszolgáltatás megtagadása folytán, amennyiben az Elsőfokú Bíróság helytelenül tagadta meg az Edwin azon körülményen alapuló érvelésének vizsgálatát, miszerint jelen ügy felperese az „Elio Fiorucci” családneves összetételre vonatkozóan a Fiorucci s.p.a-tólde facto védjegyet vásárolt (vagy bármilyen más jogot arra, hogy annak közismertségére hivatkozhasson). Másodlagosan az Edwin előadja, hogy amennyiben az imént említett érvelés vizsgálatára vonatkozóan a Bíróság saját és az Elsőfokú Bíróság illetékességének hiányát állapítaná meg ennek vizsgálatára kifejezetten az OHIM fellebbezési tanácsát (vagy más egységét vagy részlegét) kell felhívnia (amit az Elsőfokú Bíróság elmulasztott), amint arról a 40/94 rendelet 63. cikkének (6) bekezdése és a 216/96/EK rendelet 1d. cikke rendelkezik.

      (1)  A közösségi védjegyről szóló, 1993. december 20-i 40/94/EK tanácsi rendelet (HL 1994. L 11, 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 17. fejezet, 1. kötet, 146. o.).

      (2)  Codice della Proprietà industriale italiano (olasz ipari tulajdonjogi törvény)

      (3)  A Belső Piaci Harmonizációs Hivatal (védjegyek és formatervezési minták) fellebbezési tanácsainak eljárási szabályzatáról szóló, 1996. február 5-i 216/96/EK bizottsági rendelet (HL L 28., 11. o.; magyar nyelvű különkiadás 17. fejezet, 1. kötet, 221. o.)


title: C-155/15. sz. ügy: A Kammarrätten i Stockholm – Migrationsöverdomstolen (Svédország) által 2015. április 1-jén benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – George Karim kontra Migrationsverket

text:
               15.6.2015

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 198/23

         A Kammarrätten i Stockholm – Migrationsöverdomstolen (Svédország) által 2015. április 1-jén benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – George Karim kontra Migrationsverket
   (C-155/15. sz. ügy)
   (2015/C 198/31)
   Az eljárás nyelve: svéd

      A kérdést előterjesztő bíróság

   Kammarrätten i Stockholm – Migrationsöverdomstolen

      Az alapeljárás felei

      Felperes: George Karim

      Alperes: Migrationsverket

      Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

               1)

               A 604/2013 rendelet (1) hatékony jogorvoslatra vonatkozó rendelkezései ((19) preambulumbekezdése, valamint 27. cikkének (1) és (5) bekezdése) azt jelentik-e, hogy valamely menedékkérő vitathatja a rendelet III. fejezetében szereplő azon feltételeket is, amelyek alapján olyan másik tagállamnak akarják őt átadni, amely kész fogadni őt, vagy a hatékony jogorvoslat (a Bíróság C-394/12. sz. ítéletének megfelelően) csak annak vizsgálatára való jogra korlátozódik, hogy abban a tagállamban, amelynek a kérelmezőt át kívánják adni, a menekültügyi eljárást és a menedékkérők befogadásának feltételeit illetően rendszerbeli hibák tapasztalhatók?

               2)

               Amennyiben a Bíróság azon az állásponton van, hogy a rendelet III. fejezetében szereplő feltételek vitathatók, a következő kérdés megválaszolását is kérik. A 604/2013 rendelet 19. cikkének (2) bekezdése azt jelenti-e, hogy a rendelet nem alkalmazható, ha a menedékjogot kérelmező bizonyítja, hogy legalább három hónapig a tagállam területén kívül tartózkodott?

      (1)  Egy harmadik országbeli állampolgár vagy egy hontalan személy által a tagállamok egyikében benyújtott nemzetközi védelem iránti kérelem megvizsgálásáért felelős tagállam meghatározására vonatkozó feltételek és eljárási szabályok megállapításáról szóló, 2013. június 26-i 604/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (HL L 180., 31. o.)


title: C-182/06. sz. ügy: A Bíróság (első tanács) 2007. július 18-i ítélete (Cour administrative – Luxembourg előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – A Luxemburgi Nagyhercegség Állama kontra Hans Ulrich Lakebrink, Karin Peters-Lakebrink (EK 39. cikk – Külföldi illetőségűekre vonatkozó jövedelemadó – Adómérték-megállapítás – Másik tagállamban található ingatlanvagyon – Ingatlan bérbeadásából származó negatív jövedelem figyelembevételének hiánya)

text:
               8.9.2007

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 211/7

         A Bíróság (első tanács) 2007. július 18-i ítélete (Cour administrative – Luxembourg előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – A Luxemburgi Nagyhercegség Állama kontra Hans Ulrich Lakebrink, Karin Peters-Lakebrink
   (C-182/06. sz. ügy) (1)

   (EK 39. cikk - Külföldi illetőségűekre vonatkozó jövedelemadó - Adómérték-megállapítás - Másik tagállamban található ingatlanvagyon - Ingatlan bérbeadásából származó negatív jövedelem figyelembevételének hiánya)
   (2007/C 211/12)
   Az eljárás nyelve: francia
   A kérdést előterjesztő bíróság
   Cour administrative – Luxembourg
   Az alapeljárás felei

      Felperes: État du Grand-Duché de Luxembourg

      Alperes: Hans Ulrich Lakebrink, Karin Peters-Lakebrink
   Tárgy
   Előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Cour administrative (Luxembourg) – Az EK-Szerződés 39. cikkének értelmezése – Külföldi illetőségű közösségi polgár jövedelmére vonatkozó nemzeti adószabályozás – Másik tagállam területén található ingatlanok bérbeadásából származó negatív jövedelem beszámításának elutasítása az adómérték megállapítása során
   Rendelkező rész
   Az EK 39. cikket úgy kell értelmezni, hogy azzal ellentétes az olyan nemzeti szabályozás, amely nem teszi lehetővé, hogy az a közösségi polgár, aki nem azon tagállam illetőségével rendelkezik, ahonnan az adóköteles jövedelme jelentős részét kitevő jövedelmét szerzi, a szóban forgó jövedelmekre alkalmazandó adómérték megállapítása során kérje az általa nem lakott, és másik tagállamban található ingatlanok bérbeadásából származó negatív jövedelme figyelembevételét, holott az első állam illetőségével rendelkező személy kérheti az ingatlanok bérbeadásából származó szóban forgó negatív jövedelem figyelembevételét.

      (1)  HL C 143., 2006.6.17.


title: C-643/13 P. sz. ügy: A Bíróság (hatodik tanács) 2014. július 17-i végzése – Melkveebedrijf Overenk BV és társai kontra Európai Bizottság (Fellebbezés — Szerződésen kívüli felelősség — 1468/2006/EK rendelet — Illeték a tej- és tejtermékágazatban — Nyilvánvaló elfogadhatatlanság)

text:
               15.9.2014

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 315/30

         A Bíróság (hatodik tanács) 2014. július 17-i végzése – Melkveebedrijf Overenk BV és társai kontra Európai Bizottság
   (C-643/13 P. sz. ügy) (1)

   ((Fellebbezés - Szerződésen kívüli felelősség - 1468/2006/EK rendelet - Illeték a tej- és tejtermékágazatban - Nyilvánvaló elfogadhatatlanság))
   2014/C 315/48
   Az eljárás nyelve: holland

      Felek

      Fellebbezők: Melkveebedrijf Overenk BV, Maatschap Veehouderij Kwakernaak, Mulders Agro vof, Melkveebedrijf Engelen vof, Melkveebedrijf De Peel, Mathijs H. H. M. Moonen (képviselők: P. E. Mazel és A van Beelen advocaten)

      A másik fél az eljárásban: Európai Bizottság (képviselők: H. Kranenborg és Z. Malůšková meghatalmazottak)

      Rendelkező rész

               1)

               A Bíróság a fellebbezést elutasítja.

               2)

               A Bíróság a Melkveebedrijf Overenk BV-t, a Maatschap Veehouderij Kwakernaakot, a Mulders Agro vofot, a Melkveebedrijf Engelen vofot, a Melkveebedrijf De Peelt és Mathijs Moonent kötelezi a költségek viselésére.

      (1)  HL C 52., 2014.2.22.


title: T-168/12. sz. ügy: A Törvényszék 2014. szeptember 18-i ítélete – Georgias és társai kontra Tanács és Bizottság ( „Közös kül- és biztonságpolitika — A zimbabwei helyzet tekintetében egyes személyekkel és szervezetekkel szemben hozott korlátozó intézkedések — A pénzeszközök befagyasztása — Szerződésen kívüli felelősség — Okozati összefüggés — Magánszemélyek számára jogokat keletkeztető jogszabály kellően súlyos megsértése — Nyilvánvaló értékelési hiba — Indokolási kötelezettség” )

text:
               3.11.2014

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 388/10

         A Törvényszék 2014. szeptember 18-i ítélete – Georgias és társai kontra Tanács és Bizottság
   (T-168/12. sz. ügy) (1)

   ((„Közös kül- és biztonságpolitika - A zimbabwei helyzet tekintetében egyes személyekkel és szervezetekkel szemben hozott korlátozó intézkedések - A pénzeszközök befagyasztása - Szerződésen kívüli felelősség - Okozati összefüggés - Magánszemélyek számára jogokat keletkeztető jogszabály kellően súlyos megsértése - Nyilvánvaló értékelési hiba - Indokolási kötelezettség”))
   2014/C 388/10
   Az eljárás nyelve: angol

      Felek

      Felperesek: Aguy Clement Georgias (Harare, Zimbabwe); Trinity Engineering (Private) Ltd (Harare) és Georgiadis Trucking (Private) Ltd (Harare) (képviselők kezdetben: M. Robson, E. Goulder solicitorok és H. Mercer QC, később: M. Robson, H. Mercer és I. Quirk barrister)

      Alperesek: az Európai Unió Tanácsa (képviselők: B. Driessen és G. Étienne meghatalmazottak) és az Európai Bizottság (képviselők: M. Konstantinidis és S. Bartelt meghatalmazottak)

      Az ügy tárgya

   A felperesek által az egyes, Zimbabwéval szembeni korlátozó intézkedésekről szóló 314/2004/EK tanácsi rendelet módosításáról szóló, 2007. április 16-i 412/2007/EK bizottsági rendelet (HL L 101., 6. o.) elfogadását követően állítólagosan elszenvedett kár megtérítése iránti kérelem.

      Az ítélet rendelkező része

               1)

               A Törvényszék a keresetet elutasítja.

               2)

               Aguy Clement Georgias, a Trinity Engineering (Private) Ltd és a Georgiadis Trucking (Private) Ltd maga viseli saját költségeit, valamint az Európai Unió Tanácsa és az Európai Bizottság részéről felmerült költségeket.

      (1)  HL C 165., 2012.6.9.


title: T-328/14. sz. ügy: A Törvényszék 2016. február 18-i ítélete – Jannatian kontra Tanács („Közös kül- és biztonságpolitika — Iránnal szemben az atomfegyverek elterjedésének megakadályozása érdekében hozott korlátozó intézkedések — A pénzeszközök befagyasztása — Belépési korlátozás — Megsemmisítés iránti kereset — Okafogyottság — Szerződésen kívüli felelősség — Magánszemélyek számára jogokat keletkeztető jogszabály kellően súlyos megsértése — Nem vagyoni kár”)

text:
               29.3.2016

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 111/21

         A Törvényszék 2016. február 18-i ítélete – Jannatian kontra Tanács
   (T-328/14. sz. ügy) (1)

   ((„Közös kül- és biztonságpolitika - Iránnal szemben az atomfegyverek elterjedésének megakadályozása érdekében hozott korlátozó intézkedések - A pénzeszközök befagyasztása - Belépési korlátozás - Megsemmisítés iránti kereset - Okafogyottság - Szerződésen kívüli felelősség - Magánszemélyek számára jogokat keletkeztető jogszabály kellően súlyos megsértése - Nem vagyoni kár”))
   (2016/C 111/25)
   Az eljárás nyelve: angol

      Felek

      Felperes: Mahmoud Jannatian (Teherán, Irán) (képviselők: I. Smith Monnerville és S. Monnerville ügyvédek)

      Alperes: az Európai Unió Tanácsa (képviselők: F. Naert és M. Bishop meghatalmazottak)

      Az ügy tárgya

   Egyrészt az Iránnal szembeni korlátozó intézkedésekről és a 2007/140/KKBP közös álláspont hatályon kívül helyezéséről szóló, 2010. július 26-i 2010/413/KKBP tanácsi határozat (HL L 195., 39. o.; helyesbítés: HL 2010. L 197., 19. o.), a 2010/413 határozat módosításáról szóló, 2010. október 25-i 2010/644/KKBP tanácsi határozat (HL L 281., 81. o.), az Iránnal szembeni korlátozó intézkedésekről és a 423/2007/EK rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló, 2010. október 25-i 961/2010/EU tanácsi rendelet (HL L 281., 1. o.) és az Iránnal szembeni korlátozó intézkedésekről és a 961/2010 rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló, 2012. március 23-i 267/2012/EU tanácsi rendelet (HL L 88., 1. o.; helyesbítések: HL 2012. L 332., 31. o.; HL 2014. L 93., 85. o.), valamint a 2012. április 23-i 350/2012/EU tanácsi végrehajtási rendelet (HL L 110., 17. o.), a 2012. augusztus 2-i 709/2012/EU tanácsi végrehajtási rendelet (HL L 208., 2. o.; helyesbítés: HL 2013. L 41., 14. o.), a 2012. október 15-i 945/2012/EU tanácsi végrehajtási rendelet (HL L 282., 16. o.), a 2012. december 21-i 1264/2012/EU tanácsi végrehajtási rendelet (HL L 356., 55. o.; helyesbítés: HL 2013. L 268., 18. o.), a 2013. június 6-i 522/2013/EU tanácsi végrehajtási rendelet (HL L 156., 3. o.), a 2013. november 26-i 1203/2013/EU tanácsi végrehajtási rendelet (HL L 316., 1. o.) és a 267/2012 rendelet végrehajtásáról szóló, 2014. április 16-i 397/2014/EU tanácsi végrehajtási rendelet (HL L 119., 1. o.) megsemmisítése iránti kérelem, amennyiben e jogi aktusok a felperesre vonatkoznak, másrészt pedig az állítólagosan ért kár megtérítése érdekében kártérítési kérelem.

      Az ítélet rendelkező része

               1)

               A keresetről már nem szükséges határozni, amennyiben az az Iránnal szembeni korlátozó intézkedésekről és a 2007/140/KKBP közös álláspont hatályon kívül helyezéséről szóló, 2010. július 26-i 2010/413/KKBP tanácsi határozat, a 2010/413 határozat módosításáról szóló, 2010. október 25-i 2010/644/KKBP tanácsi határozat, az Iránnal szembeni korlátozó intézkedésekről és a 423/2007/EK rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló, 2010. október 25-i 961/2010/EU tanácsi rendelet és az Iránnal szembeni korlátozó intézkedésekről és a 961/2010 rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló, 2012. március 23-i 267/2012/EU tanácsi rendelet, valamint a 2012. április 23-i 350/2012/EU tanácsi végrehajtási rendelet, a 2012. augusztus 2-i 709/2012/EU tanácsi végrehajtási rendelet, a 2012. október 15-i 945/2012/EU tanácsi végrehajtási rendelet, a 2012. december 21-i 1264/2012/EU tanácsi végrehajtási rendelet, a 2013. június 6-i 522/2013/EU tanácsi végrehajtási rendelet, a 2013. november 26-i 1203/2013/EU tanácsi végrehajtási rendelet és a 267/2012 rendelet végrehajtásáról szóló, 2014. április 16-i 397/2014/EU tanácsi végrehajtási rendelet megsemmisítésére vonatkozik.

               2)

               A Törvényszék a keresetet az ezt meghaladó részében elutasítja.

               3)

               Mahmoud Jannatian és az Európai Unió Tanácsa maguk viselik saját költségeiket.

      (1)  HL C 212., 2014.7.7.


title: T-708/15. sz. ügy: 2015. december 3-án benyújtott kereset – Cham és Bena Properties kontra Tanács

text:
               15.2.2016

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 59/31

         2015. december 3-án benyújtott kereset – Cham és Bena Properties kontra Tanács
   (T-708/15. sz. ügy)
   (2016/C 059/34)
   Az eljárás nyelve: francia

      Felek

      Felperesek: Cham Holding Co. SA (Damaszkusz, Szíria); Bena Properties Co. SA (Damaszkusz) (képviselő: E. Ruchat ügyvéd)

      Alperes: az Európai Unió Tanácsa

      Kérelmek

   A felperesek azt kérik, hogy a Törvényszék:

               —

               nyilvánítsa a felperesek keresetét elfogadhatónak és megalapozottnak;

               —

               következésképpen kötelezze az Európai Uniót a felpereseket ért kár megtérítésére olyan összegben, amelyet a Törvényszék méltányosan határoz meg;

               —

               rendelje el szakértő kirendelését a felpereseket ért kár teljességének meghatározása érdekében;

               —

               kötelezze az Európai Unió Tanácsát az eljárás költségeinek viselésére.

      Jogalapok és fontosabb érvek

   Keresetük alátámasztása érdekében a felperesek három fő jogalapra és egy másodlagos jogalapra hivatkoznak, amely jogalapok az őket ért azon káron alapulnak, amelynek tekintetében a felelősséget az Európai Unió Tanácsa viseli.

               1.

               Az első jogalap a Tanács által elfogadott jogi aktusok jogellenességén alapul, amennyiben ez utóbbi elmulasztotta gondossági kötelezettségét azzal, hogy a felperesek jegyzékbe vételével kapcsolatos határozatait homályos és pontatlan indokokra alapította azon ítélkezési gyakorlat ellenére, amely határozatai pontos indokolására hívja fel, valamint azzal, hogy figyelmen kívül hagyta a felpereseknek a szankciós listákon történő fenntartását megelőző meghallgatással kapcsolatos kötelezettségét. Egyébiránt a felperesekkel szemben elfogadott korlátozó intézkedések indokolatlan jellegűek és aránytalanok, valamint sértik a jóhírnévhez való jogukat és a tulajdonhoz való jogukat.

               2.

               A második jogalap a felpereseket ért nem vagyoni káron alapul, amennyiben a szankciós listákra való felvételük sértette a jóhírnevüket.

               3.

               A harmadik jogalap a felpereseket a korlátozó intézkedésekkel érintett személyek és szervezetek jegyzékeibe való felvételük miatt ért vagyoni károkon alapul, amennyiben a felperesek emiatt számos szerződést és számos jövedelemforrást vesztettek el.

               4.

               A másodlagosan felhozott negyedik jogalap az Európai Unió objektív felelősségén alapul a felpereseknek a Szíriával szembeni szankciókkal érintett személyek és szervezetek jegyzékeibe való felvételüket követően okozott károkat illetően.