title: C-77/12. P. sz. ügy: A Törvényszék (nyolcadik tanács) T-421/07. sz., Deutsche Post AG kontra Európai Bizottság ügyben 2011. december 8-án hozott ítélete ellen a Deutsche Post AG által 2012. február 14-én benyújtott fellebbezés

text:
               21.4.2012

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 118/18

         A Törvényszék (nyolcadik tanács) T-421/07. sz., Deutsche Post AG kontra Európai Bizottság ügyben 2011. december 8-án hozott ítélete ellen a Deutsche Post AG által 2012. február 14-én benyújtott fellebbezés
   (C-77/12. P. sz. ügy)
   2012/C 118/29
   Az eljárás nyelve: német

      Felek

      Fellebbező: Deutsche Post AG (képviselők: J. Sedemund és T. Lübbig Rechtsanwälte)

      A többi fél az eljárásban: Európai Bizottság, UPS Europe NV/SA, UPS Deutschland Inc. & Co. OHG

      A fellebbező kérelmei

   A fellebbező azt kéri, hogy a Bíróság:

               —

               teljes egészében helyezze hatályon kívül a Törvényszék (nyolcadik tanács) T-421/07. sz. ügyben 2011. december 8-án hozott ítéletét;

               —

               az Európai Bizottságot kötelezze a költségek viselésére.

      Jogalapok és fontosabb érvek

   A jelen fellebbezés lényegében azon kérdésre vonatkozik, vajon az EUMSZ 108. cikk (2) bekezdése és a 659/1999/EK rendelet 4. cikkének (4) bekezdése szerinti hivatalos vizsgálati eljárás megindításáról szóló bizottsági határozat az EUMSZ 263. cikk negyedik bekezdése értelmében vett megtámadható határozatnak minősül-e, és ha igen, milyen feltételek mellett. Különösen azon kérdés merül fel, hogy az ilyen eljárást megindító határozat egy már korábban hozott, állítólag ugyanazon támogatási intézkedésekre vonatkozó eljárást megindító határozaton túlmenően is önálló kötelező joghatásokkal jár-e.
   A Törvényszék lényegében arra hivatkozva tagadta az ilyen kereset elfogadhatóságát, hogy a jelen ügyben megtámadott, 2007-ben hozott C 36/07 (korábbi NN 25/07) eljárást megindító határozat ugyanazon intézkedésekre vonatkozik, mint amelyek a megtámadott eljárást megindító határozatot megelőzően, 1999-ben hozott C 61/99 (korábbi NN 153/96) eljárást megindító határozatnak már a tárgyát képezték. Azon körülmény, hogy a jelen fő hivatalos vizsgálati eljárást megelőző vizsgálati eljárásban öt évvel korábban már született egy, a 659/1999/EK rendelet 7. cikkének (5) bekezdése értelmében vett elutasító határozat, nem befolyásolja e megítélést, mivel ezen elutasító határozat a korábbi vizsgálati eljárást csak részben zárta le.
   Fellebbezésének alátámasztására a fellebbező négy jogalapra hivatkozik:

               1.

               A Törvényszék a megtámadott ítéletben figyelmen kívül hagyta, hogy a vita tárgyát képező, 2007-ben hozott eljárást megindító határozat önálló joghatásokkal jár. Ezen eljárást megindító határozat ugyanis azon támogatási intézkedésekre vonatkozott, amelyek messze meghaladták azokat, amelyeket a Bizottság az 1999-ben hozott eljárást megindító határozatban kifogásolt. Ráadásul az 1999-ben megindított fő vizsgálati eljárást a 2002-ben hozott elutasító határozat (2002/753/EK) teljes egészében lezárta, ezért az 1999-ben hozott eljárást megindító határozat már semmilyen joghatást nem válthat ki. Mivel a Törvényszék tagadta a jelen kereset elfogadhatóságát, megsértette az EUMSZ 263. cikk negyedik bekezdését, mivel minden olyan határozatnak, amely önálló joghatásokkal jár, e rendelkezés szerint felülvizsgálhatónak kell lennie.

               2.

               Másodszor a Törvényszék tévesen alkalmazta a jogot, amikor figyelmen kívül hagyta a bizalomvédelem, a jogbiztonság és a szabályszerű közigazgatási eljárás elve Bizottság általi megsértésének terjedelmét és annak a jelen vizsgálati eljárásra való hatásait. A Törvényszék ugyanis nem kifogásolta, hogy a Bizottság tévesen alkalmazva a jogot utólag — anélkül hogy ezt kellően egyértelművé tette volna a szövetségi kormány és a fellebbező számára — úgy vélte, hogy az 1999-ben megindított hivatalos vizsgálati eljárást nem zárták le kimerítően, és azt a hivatalos lezárását követően öt évvel újból megindította.

               3.

               Harmadszor azon körülmény, hogy a Törvényszék a jelen ügyben megtagadott a fellebbezőtől minden közvetlen kereseti lehetőséget a 2007-ben hozott eljárást megindító határozattal szemben, bírói jogvédelemtől való megfosztást jelent, amely homlokegyenest ellentétben áll az EUSZ 6. cikk (1) bekezdésének az Alapjogi Charta 47. cikkének (1) bekezdésével összefüggésben értelmezett rendelkezései és az EUSZ 6. cikk (3) bekezdésének az EJEE 6. cikke (1) bekezdésének első mondatával összefüggésben értelmezett rendelkezései alapján a fellebbezőt megillető hatékony bírói jogvédelemhez való alapvető joggal.

               4.

               Negyedszer a Törvényszék az ítélet indokolásában a fent említett utolsó két ponttal kapcsolatban — amelyeket a megtámadott ítélet egyáltalán nem említ — elmulasztott legalább néhány magyarázatot adni. A Törvényszék e mulasztása sérti a Törvényszéknek a jogállamiság elvéből következő, az ítéletek indokolására vonatkozó kötelezettségét.


title: T-912/16. sz. ügy: 2016. december 22-én benyújtott kereset – RRTec kontra EUIPO – Mobotec (RROFA)

text:
               27.2.2017

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 63/34

         2016. december 22-én benyújtott kereset – RRTec kontra EUIPO – Mobotec (RROFA)
   (T-912/16. sz. ügy)
   (2017/C 063/46)
   A keresetlevél nyelve: lengyel

      Felek

      Felperes: RRTec sp. z o.o. (Gliwice, Lengyelország) (képviselő: T. Gawrylczyk jogtanácsos)

      Alperes: az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala (EUIPO)

      A másik fél a fellebbezési tanács előtti eljárásban: Mobotec AB (Göteborg, Svédország)

      Az EUIPO előtti eljárás adatai

      A vitatott védjegy bejelentője: a felperes.

      A vitatott védjegy: a „RROFA” szóelemet magában foglaló európai uniós ábrás védjegy – 12 699 534. sz. védjegybejelentés.

      Az EUIPO előtti eljárás: felszólalási eljárás.

      A megtámadott határozat: az EUIPO első fellebbezési tanácsának 2016. október 5-én hozott határozata (R 2392/2015-1. sz. ügy).

      Kereseti kérelmek

   A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:

               —

               helyezze hatályon kívül a megtámadott határozatot;

               —

               az EUIPO-t kötelezze a költségek viselésére.

      Jogalap

               —

               a 207/2009 rendelet 8. cikke (1) bekezdése a) és b) pontjának megsértése.


title: T-47/17. sz. ügy: A Törvényszék 2017. március 8-i végzése – Yotrio Group kontra EUIPO (Tartólábon elhelyezett zöld gyűrű)

text:
               26.6.2017

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 202/28

         A Törvényszék 2017. március 8-i végzése – Yotrio Group kontra EUIPO (Tartólábon elhelyezett zöld gyűrű)
   (T-47/17. sz. ügy) (1)

   (2017/C 202/47)
   Az eljárás nyelve: német
   Az ötödik tanács elnöke elrendelte az ügy törlését.

      (1)  HL C 95., 2017.3.27.


title: C-254/08. sz. ügy: A Bíróság (második tanács) 2009. július 16-i ítélete (a Tribunale Amministrativo Regionale della Campania [Olaszország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) — Futura Immobiliare srl Hotel Futura, Meeting Hotel, Hotel Blanc, Hotel Clyton, Business srl kontra Commune di Casoria (Előzetes döntéshozatal iránti kérelem — 2006/12/EK irányelv — 15. cikk a) pont — A hulladékártalmatlanítás költségeinek nem a hulladék tényleges termelése alapján történő felosztása — A szennyező fizet elvvel való összeegyeztethetőség)

text:
               12.9.2009

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 220/13

         A Bíróság (második tanács) 2009. július 16-i ítélete (a Tribunale Amministrativo Regionale della Campania [Olaszország] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) — Futura Immobiliare srl Hotel Futura, Meeting Hotel, Hotel Blanc, Hotel Clyton, Business srl kontra Commune di Casoria
   (C-254/08. sz. ügy) (1)

   (Előzetes döntéshozatal iránti kérelem - 2006/12/EK irányelv - 15. cikk a) pont - A hulladékártalmatlanítás költségeinek nem a hulladék tényleges termelése alapján történő felosztása - A szennyező fizet elvvel való összeegyeztethetőség)
   2009/C 220/21
   Az eljárás nyelve: olasz

      A kérdést előterjesztő bíróság

   Tribunale Amministrativo Regionale della Campania — Olaszország

      Az alapeljárás felei

      Felperesek: Futura Immobiliare srl Hotel Futura, Meeting Hotel, Hotel Blanc, Hotel Clyton, Business srl

      Alperes: Commune di Casoria

      A másik érdekelt fél: az Azienda Speciale Igiene Ambientale (ASIA) SpA

      Tárgy

   Előzetes döntéshozatal iránti kérelem — Tribunale Amministrativo Regionale della Campania — A hulladékokról szóló, 1975. július 15-i 75/442/EGK európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL L 114., 9. o.; magyar nyelvű különkiadás 15. fejezet, 1. kötet, 23. o.) 15. cikkének az értelmezése — Olyan nemzeti rendszer, amely a hulladékártalmatlanítás költségeit nem a hulladéktermelés vagy a hulladék valamely hulladékgyűjtőnek vagy hulladékártalmatlanítást végző vállalkozásnak történő átadása céljából történő birtoklása függvényében osztja meg — A „szennyező fizet” elvvel való összeegyeztethetőség.

      Rendelkező rész

   A hulladékokról szóló, 2006. április 5-i 2006/12/EK európai parlamenti és tanácsi 2006/12 irányelv 15. cikkének a) pontját úgy kell értelmezni, hogy azzal a közösségi jog jelenlegi állása szerint nem ellentétes egy olyan nemzeti szabályozás, amely a települési hulladékgazdálkodás és -ártalmatlanítás finanszírozása céljából olyan adót ír elő, amelyet az e szolgáltatás igénybevevői által termelt hulladék mennyiségének becslése alapján, és nem az általuk ténylegesen termelt és gyűjtésre leadott hulladék mennyisége alapján számítanak ki.
   Azonban a kérdést előterjesztő bíróság feladata a hozzá előterjesztett ténybeli és jogi elemek alapján annak vizsgálata, hogy a szóban forgó hulladékadó nem vezet-e ahhoz, hogy a költségek egyes „birtokosokra”, a jelen esetben a szállodaipari létesítményekre való terhelése nyilvánvalóan aránytalan azon hulladék mennyiségével és jellegével, amelyet azok termelhettek.

      (1)  HL C 209., 2008.8.15.


title: F-4/07. sz. ügy: A Közszolgálati Törvényszék (első tanács) 2008. február 21-i ítélete – Skoulidi kontra Bizottság (Közszolgálat – Tisztviselők – A Bizottság és a tagállamok közötti tisztviselőcsere – Közösségi tisztviselőnek a görög közigazgatás rendelkezésére bocsátása – Megtagadás – Kártérítés iránti kereset – Nem vagyoni kár – Pert megelőző eljárás – Elfogadhatóság – A Közösség szerződésen kívüli felelőssége megállapításának alapfeltételei)

text:
               12.4.2008

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 92/47

         A Közszolgálati Törvényszék (első tanács) 2008. február 21-i ítélete – Skoulidi kontra Bizottság
   (F-4/07. sz. ügy) (1)

   (Közszolgálat - Tisztviselők - A Bizottság és a tagállamok közötti tisztviselőcsere - Közösségi tisztviselőnek a görög közigazgatás rendelkezésére bocsátása - Megtagadás - Kártérítés iránti kereset - Nem vagyoni kár - Pert megelőző eljárás - Elfogadhatóság - A Közösség szerződésen kívüli felelőssége megállapításának alapfeltételei)
   (2008/C 92/94)
   Az eljárás nyelve: francia
   Felek

      Felperes: Eleni-Eleftheria Skoulidi (Brüsszel, Belgium) (képviselő: G. Vandersanden ügyvéd)

      Alperes: az Európai Közösségek Bizottsága (képviselők: D. Martin és M. Velardo meghatalmazottak)
   Az ügy tárgya
   A felperesnek a kinevezésre jogosult hatóság 2006. március 28-i azon határozatával okozott nem vagyoni kár megtérítése iránti kérelem, amely határozatban a kinevezésre jogosult hatóság nem engedélyezte a felperesnek a Bizottság és a görög kormány között létrejött csere-megállapodás keretében a görög közoktatási és vallásügyi minisztériumba történő kirendelését.
   Az ítélet rendelkező része

               1)

               A Közszolgálati Törvényszék a keresetet elutasítja.

               2)

               A felek maguk viselik saját költségeiket.

      (1)  HL C 56., 2007.3.10., 44. o.


title: A Bíróság ítélete (első tanács) 2004. július 15-én a C-315/02. sz. (a Verwaltungsgerichtshof előzetes döntéshozatal iránti kérelme) Anneliese Lenz kontra Finanzlandesdirektion für Tirol ügyben (Tőke szabad mozgása – Tőkejövedelmek adója – Osztrák eredetű tőkejövedelmek: mentesítő hatású 25 százalékos adókulcs vagy a jövedelmek egészére alkalmazandó átlagos adókulcs felének megfelelő adókulcs – Más tagállamból származó tőkejövedelmek: rendes adókulcs)

text:
               11.9.2004

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 228/5

      A BÍRÓSÁG ÍTÉLETE

   (első tanács)
   2004. július 15-én
   a C-315/02. sz. (a Verwaltungsgerichtshof előzetes döntéshozatal iránti kérelme) Anneliese Lenz kontra Finanzlandesdirektion für Tirol ügyben (1)

   (Tőke szabad mozgása - Tőkejövedelmek adója - Osztrák eredetű tőkejövedelmek: mentesítő hatású 25 százalékos adókulcs vagy a jövedelmek egészére alkalmazandó átlagos adókulcs felének megfelelő adókulcs - Más tagállamból származó tőkejövedelmek: rendes adókulcs)
   (2004/C 228/10)
   Az eljárás nyelve: német
   A C-315/02. sz. ügyben a Bírósághoz az EK 234. cikke alapján a Verwaltungsgerichtshof (Ausztria) által az EK 234. cikke alapján előterjesztett, az e bíróság előtt Anneliese Lenz és Finanzlandesdirektion für Tirol között folyamatban lévő eljárásban az EK-Szerződés 73b. és 73d. cikkének (jelenleg az EK 56. cikke és az EK 58. cikke) értelmezésére vonatkozó előzetes döntéshozatal iránti kérelem tárgyában, a Bíróság (első tanács), tagjai: P. Jann a tanács elnöke, A. Rosas, S. von Bahr, R. Silva de Lapuerta és K. Lenaerts (előadó), bírák, főtanácsnok: A. Tizzano, vezető tisztviselő: M.-F. Contet, 2004. július 15-én meghozta ítéletét, amelynek rendelkező része a következő:

               1.

               Az EK-Szerződés 73b. cikke és 73d. cikkének (1) és (3) bekezdése (jelenleg az EK 56. cikke és az EK 58. cikkének (1) és (3) bekezdése) ellentétesek egy olyan szabályozással, amely kizárólag az osztrák eredetű tőkejövedelmek jogosultjai számára teszi lehetővé, hogy válasszanak a 25 százalékos adókulcsú mentesítő jellegű adó és a rendes jövedelemadó felére csökkentett adókulcsa között, míg egy más tagállamból származó tőkejövedelmeket kötelezően a rendes jövedelemadóval – az adókulcs csökkentése nélkül – adóztat meg.

               2.

               Annak megtagadása, hogy a más tagállamból származó tőkejövedelmek jogosultjainak ugyanazokat az adókedvezményeket biztosítsák, mint amelyekben az osztrák eredetű tőkejövedelmek jogosultjai részesülnek, nem indokolható azzal a körülménnyel, hogy a más tagállamban letelepedett társaságok jövedelmeit ott alacsonyabb mértékű adó terheli.

      (1)  HL C 261., 2002.10.26.


title: C-465/05. sz. ügy: A Bíróság (második tanács) 2007. december 13-i ítélete – Az Európai Közösségek Bizottsága kontra Olasz Köztársaság (Tagállami kötelezettségszegés – Szolgáltatásnyújtás szabadsága – Letelepedési jog – Személy- és vagyonőri szakma – Személy- és vagyonvédelmi szolgáltatások – Az Olasz Köztársaságra tett hűségeskü – Prefektusi engedély – Telephely – Minimális alkalmazotti létszám – Biztosíték letétbe helyezése – A nyújtott szolgáltatások árának hatósági felülvizsgálata)

text:
               23.2.2008

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 51/11

         A Bíróság (második tanács) 2007. december 13-i ítélete – Az Európai Közösségek Bizottsága kontra Olasz Köztársaság
   (C-465/05. sz. ügy) (1)

   (Tagállami kötelezettségszegés - Szolgáltatásnyújtás szabadsága - Letelepedési jog - Személy- és vagyonőri szakma - Személy- és vagyonvédelmi szolgáltatások - Az Olasz Köztársaságra tett hűségeskü - Prefektusi engedély - Telephely - Minimális alkalmazotti létszám - Biztosíték letétbe helyezése - A nyújtott szolgáltatások árának hatósági felülvizsgálata)
   (2008/C 51/18)
   Az eljárás nyelve: olasz
   Felek

      Felperes: az Európai Közösségek Bizottsága (képviselők: E. Traversa és E. Montaguti meghatalmazottak)

      Alperes: Olasz Köztársaság (képviselők: I. M. Braguglia meghatalmazott és D. Del Gaizo ügyvéd)
   Tárgy
   Tagállami kötelezettségszegés – Az EK 43. és 49. cikk megsértése – A személy- és vagyonőri foglalkozás gyakorlásának feltételei – Az Olasz Köztársaság iránti hűségeskü megtételének kötelezettsége – Prefektus által kiállított engedély megszerzésének kötelezettsége
   Rendelkező rész

               1)

               Az Olasz Köztársaság, mivel az 1931. június 18-i 773. királyi rendelettel (GURI 146. szám, 1931. június 26.) jóváhagyott, módosított Testo unico delle leggi di pubblica sicurezza (a közbiztonságról szóló törvények egységes szövege) keretében előírja, hogy:

                           —

                           a személy- és vagyonőri tevékenység csak az Olasz Köztársaságnak előzetesen tett hűségeskü esetén gyakorolható, nem teljesítette az EK 43. és az EK 49. cikkből eredő kötelezettségeit;

                           —

                           a személy- és vagyonvédelmi tevékenység a más tagállamban letelepedett szolgáltatásnyújtók által csak a prefetto által kibocsátott, korlátozott területi hatályú engedéllyel gyakorolható, anélkül hogy figyelembe kellene venni azokat a kötelezettségeket, amelyek e szolgáltatásnyújtókra a származási tagállamban már vonatkoznak, nem teljesítette az EK 49. cikkből eredő kötelezettségeit;

                           —

                           az említett engedélynek korlátozott területi hatálya van, és kiadása az adott területen már működő személy- és vagyonvédelmi vállalkozások számának és jelentőségének figyelembevételével történik, nem teljesítette az EK 43. és az EK 49. cikkből eredő kötelezettségeit;

                           —

                           a személy- és vagyonvédelmi vállalkozásoknak minden olyan provinciában rendelkezniük kell telephellyel, ahol tevékenységüket gyakorolják, nem teljesítette az EK 49. cikkből eredő kötelezettségeit;

                           —

                           a vállalkozások alkalmazottainak egyénileg is engedéllyel kell rendelkezniük a személy- és vagyonvédelmi tevékenység gyakorlására, anélkül hogy figyelembe kellene venni a származási tagállamban már végrehajtott ellenőrzéseket és vizsgálatokat, nem teljesítette az EK 49. cikkből eredő kötelezettségeit;

                           —

                           a személy- és vagyonvédelmi vállalkozásoknak az engedélyhez minimális és/vagy maximális alkalmazotti létszámmal kell rendelkezniük, nem teljesítette az EK 43. és az EK 49. cikkből eredő kötelezettségeit;

                           —

                           e vállalkozásoknak biztosítékot kell letétbe helyezniük a letéti és hitelpénztárnál, nem teljesítette az EK 43. és az EK 49. cikkből eredő kötelezettségeit, és

                           —

                           a személy- és vagyonvédelmi szolgáltatások árai a prefetto által kiadott engedélyben kerülnek megállapításra egy előre meghatározott ingadozási sávon belül, nem teljesítette az EK 49. cikkből eredő kötelezettségeit.

               2)

               A Bíróság az Olasz Köztársaságot kötelezi a költségek viselésére.

      (1)  HL C 60., 2006.3.11.


title: C-524/08. sz. ügy: 2008. december 1-jén benyújtott kereset – Az Európai Közösségek Bizottsága kontra Portugál Köztársaság

text:
               24.1.2009

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 19/20

         2008. december 1-jén benyújtott kereset – Az Európai Közösségek Bizottsága kontra Portugál Köztársaság
   (C-524/08. sz. ügy)
   (2009/C 19/36)
   Az eljárás nyelve: portugál
   Felek

      Felperes: az Európai Közösségek Bizottsága (képviselők: N. Yerrell és P. Guerra e Andrade meghatalmazottak)

      Alperes: Portugál Köztársaság
   Kereseti kérelmek

               —

               a Bíróság állapítsa meg, hogy a Portugál Köztársaság – mivel nem fogadta el azokat a törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezéseket, amelyek szükségesek ahhoz, hogy megfeleljen a viszontbiztosításról és a 73/239/EGK, a 92/49/EGK tanácsi irányelv, valamint a 98/78/EK és a 2002/83/EK irányelv módosításáról szóló, 2005. november 16-i 2005/68/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvnek (1), vagy mindenesetre ezeket a rendelkezéseket nem közölte a Bizottsággal – nem teljesítette az ezen irányelvből eredő kötelezettségeit;

               —

               a Portugál Köztársaságot kötelezze a költségek viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek
   Az irányelv átültetésére megszabott határidő 2007. december 10-én lejárt.

      (1)  HL L 323., 1. o.


title: T-150/16. sz. ügy: 2016. április 6-án benyújtott kereset – Ecolab USA kontra EUIPO (ECOLAB)

text:
               13.6.2016

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 211/57

      2016. április 6-án benyújtott kereset – Ecolab USA kontra EUIPO (ECOLAB)
      (T-150/16. sz. ügy)
      (2016/C 211/71)
      Az eljárás nyelve: angol

         Felek

         Felperes: Ecolab USA, Inc. (Wilmington, Delaware, Egyesült Államok) (képviselők: V. Töbelmann és C. Menebröcker ügyvédek)

         Alperes: az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala (EUIPO)

         Az EUIPO előtti eljárás adatai

         A vitatott védjegy: az ECOLAB védjegy tekintetében az Európai Uniót megjelölő nemzetközi védjegy – 1 180 255. sz. védjegybejelentés

         A megtámadott határozat: az EUIPO negyedik fellebbezési tanácsának 2016. január 26-án hozott határozata (R 644/2015-4. sz. ügy)

         Kereseti kérelmek

      A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:

                  —

                  helyezze hatályon kívül a megtámadott határozatot;

                  —

                  az EUIPO-t kötelezze a saját költségei, valamint a felperes költségeinek viselésére.

         Jogalapok

                  —

                  a 207/2009 rendelet 7. cikke (1) bekezdése b) pontjának és 7. cikke (2) bekezdésének megsértése;

                  —

                  az egyenlő bánásmód és a jogbiztonság elvének megértése;

                  —

                  a 207/2009 rendelet 75. cikke első mondatának megsértése.


title: C-462/10. P. sz. ügy: A Bíróság 2012. január 13-i végzése — Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE kontra Európai Környezetvédelmi Ügynökség (EEA) (Fellebbezés — Szolgáltatásnyújtásra irányuló közbeszerzési szerződések — Ajánlati felhívás — Informatikai tanácsadási szolgáltatások nyújtása — Az ajánlat elutasítása — A szerződés másik ajánlattevőnek való odaítéléséről szóló határozat — Kiválasztási és odaítélési szempontok — A szempontok összekeverése — A szempontok súlyozása — A bírálóbizottsági jelentés teljes másolata — Az indokolás elégtelensége)

text:
               14.4.2012

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 109/2

         A Bíróság 2012. január 13-i végzése — Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE kontra Európai Környezetvédelmi Ügynökség (EEA)
   (C-462/10. P. sz. ügy) (1)

   (Fellebbezés - Szolgáltatásnyújtásra irányuló közbeszerzési szerződések - Ajánlati felhívás - Informatikai tanácsadási szolgáltatások nyújtása - Az ajánlat elutasítása - A szerződés másik ajánlattevőnek való odaítéléséről szóló határozat - Kiválasztási és odaítélési szempontok - A szempontok összekeverése - A szempontok súlyozása - A bírálóbizottsági jelentés teljes másolata - Az indokolás elégtelensége)
   2012/C 109/02
   Az eljárás nyelve: angol

      Felek

      Fellebbező: Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Athén, Görögország) (képviselők: N. Korogiannakis dikigoros)

      A másik fél az eljárásban: Európai Környezetvédelmi Ügynökség (EEA) (képviselők: J. Stuyck és A.-M. Vandromme advocaten)

      Tárgy

   A Törvényszék (ötödik tanács) T-331/06. sz., Evropaïki Dynamiki kontra EEA ügyben 2010. július 8-án hozott ítélete ellen benyújtott fellebbezés, amely ítéletben a Törvényszék elutasította az Európai Környezetvédelmi Ügynökségnek a számítástechnikai tanácsadási szolgáltatások nyújtására kiírt EEA/IDS/06/002 közbeszerzési eljárás (HL 2006/118-125101) keretében benyújtott felperesi ajánlatot elutasító, és a szerződést más ajánlattevőnek odaítélő 2006. szeptember 14-i határozatának megsemmisítésére irányuló keresetet — Odaítélési szempontok — Értékelési hiba

      Rendelkező rész

               1.

               A Bíróság a fellebbezést elutasítja.

               2.

               A Bíróság az Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE-t kötelezi a költségek viselésére.

      (1)  HL C 317., 2010.11.20.


title: C-318/09. P. sz. ügy: Az Elsőfokú Bíróság (kibővített nyolcadik tanács) által a T-189/03. sz., ASM Brescia SpA kontra az Európai Közösségek Bizottsága ügyben 2009. június 11-én hozott ítélet ellen az A2A SpA, korábban ASM Brescia SpA által 2009. augusztus 11-én benyújtott fellebbezés

text:
               7.11.2009

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 267/37

         Az Elsőfokú Bíróság (kibővített nyolcadik tanács) által a T-189/03. sz., ASM Brescia SpA kontra az Európai Közösségek Bizottsága ügyben 2009. június 11-én hozott ítélet ellen az A2A SpA, korábban ASM Brescia SpA által 2009. augusztus 11-én benyújtott fellebbezés
   (C-318/09. P. sz. ügy)
   2009/C 267/68
   Az eljárás nyelve: olasz

      Felek

      Fellebbező: A2A SpA, korábban ASM Brescia SpA (képviselők: A. Santa Maria, A. Giardina, C. Croff, G. Pizzonia, avvocati)

      A másik fél az eljárásban: az Európai Közösségek Bizottsága

      A fellebbező kérelmei

               —

               A Bíróság a közösségi jog és különösen az EK-Szerződés 87. cikkének megsértése, valamint az indokolási kötelezettség megsértése miatt, helyezze hatályon kívül a T-189/03. sz. ügyben hozott ítéletet, amennyiben az Elsőfokú Bíróság a társasági adó alóli hároméves mentességet állami támogatásnak minősíti;

               —

               a Bíróság a közösségi jog téves és ellentmondásos alkalmazása miatt helyezze hatályon kívül az ítéletet, amennyiben az Elsőfokú Bíróság a társasági adó alóli hároméves mentességet nem már létező állami támogatásnak minősíti;

               —

               a Bíróság a közösségi jog megsértése miatt helyezze hatályon kívül az ítéletet, amennyiben az Elsőfokú Bíróság a visszatéríttetés határozat szerinti elrendelésének jogszerűségét megerősíti; következésképpen pedig

               —

               a Bíróság állapítsa meg a határozat (1) semmisségét, amennyiben az megállapítja, hogy állami támogatásnak és a közös piaccal összeegyeztethetetlennek minősül a többségi köztulajdonban lévő, helyi közszolgáltatásokat nyújtó vállalkozásokkal kapcsolatos adófolytonossági átmeneti rendszer (a határozat 2. cikke) és/vagy állapítsa meg annak semmisségét, amennyiben Olaszországot a támogatásnak a kedvezményezettektől történő visszatéríttetésére kötelezi (a határozat 3. cikke);

               —

               a Bíróság kötelezze a Bizottságot a költségek viselésére.

      Jogalapok és fontosabb érvek

               1.

               Az első jogalappal az A2A S.p.A. az EK 87. cikk (1) bekezdésének az Elsőfokú Bíróság általi megsértésére, valamint az indokolási kötelezettség megsértésére hivatkozik, amennyiben az ítélet a társasági adó alóli hároméves mentességet állami támogatásnak minősíti. A Bizottság a határozatban — a fellebbező szerint — különösen nem bizonyította két, az EK 87. cikk (1) bekezdésében előírt követelmény, azaz a verseny torzításának és a tagállamok közötti kereskedelem érintettségének jelen esetben való meglétét. Az Elsőfokú Bíróság pedig nem igazolta helytállóan azokat az előfeltevéseket, amelyekre a Bizottság a „támogatás” minősítését alapozta, ahogyan ezt a közösségi ítélkezési gyakorlatban megkövetelt „teljes” felülvizsgálat értelmében tennie kellett volna.

               2.

               A második jogalappal a fellebbező másodsorban az EK 88. cikk és az indokolási kötelezettség Elsőfokú Bíróság általi megsértését kifogásolja, valamint ezzel egyidejűleg kéri az ítélet hatályon kívül helyezését, amennyiben „új támogatásnak” minősíti a társasági adó alóli hároméves mentességet. Az Elsőfokú Bíróság — a Bizottság állításainak szolgai megismétlésével — különösen azt tagadta, hogy a részvénytársasággá átalakult önkormányzati vállalkozások javára engedélyezett hároméves halasztására vonatkozó intézkedések „létező támogatásnak” tekinthetők. A fellebbező azonban egy ezzel ellentétes megoldásra jut és úgy véli, hogy az EK-Szerződés hatálybalépését megelőzően már létező, szóban forgó adómentességi rendszer az önkormányzati vállalkozásokra is vonatkozott, amelyek — amint azt a Bizottság is elismerte — a 142/90. sz. törvény szerinti, ugyanazon gazdasági jogalanyt testesítik meg.

               3.

               A harmadik jogalappal az A2A végső soron a közösségi jog és az abban foglalt elvek megsértése miatt az ítélet hatályon kívül helyezését kéri, amennyiben az megerősíti a visszatéríttetés határozat szerinti elrendelésének jogszerűségét. A fellebbező szerint az ítéletet azért kell hatályon kívül helyezni, mert — a közösségi ítélkezési gyakorlattal ellentétesen — helyben hagyja a határozatban szereplő általános elrendelés jogszerűségét, lényegében pedig a nemzeti hatóságokat megillető mérlegelési jogkör teljes hiányát állapítja meg.

      (1)  Az Olaszország által többségi köztulajdonban lévő, közszolgáltatásokat nyújtó vállalkozások számára adómentességek és kedvezményes kölcsönök formájában nyújtott állami támogatásról szóló, 2002. június 5-i 2003/193/EK bizottsági határozat (HL L 77., 2003., 21. o.)


title: T-360/12. sz. ügy: 2012. augusztus 8-án benyújtott kereset — Vuitton Malletier kontra OHIM — Nanu-Nana (pepita minta)

text:
               20.10.2012

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 319/11

         2012. augusztus 8-án benyújtott kereset — Vuitton Malletier kontra OHIM — Nanu-Nana (pepita minta)
   (T-360/12. sz. ügy)
   2012/C 319/20
   A keresetlevél nyelve: angol

      Felek

      Felperes: Louis Vuitton Malletier (Párizs, Franciaország) (képviselők: P. Roncaglia, G. Lazzaretti és N. Parrotta ügyvédek)

      Alperes: Belső Piaci Harmonizációs Hivatal (védjegyek és formatervezési minták) (OHIM)

      A másik fél a fellebbezési tanács előtti eljárásban: Nanu-Nana Handelsgesellschaaft mbH für Geschenkartikel & Co. KG (Berlin, Németország)

      Kereseti kérelmek

   A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:

               —

               helyezze hatályon kívül a Belső Piaci Harmonizációs Hivatal (védjegyek és formatervezési minták) (OHIM) első fellebbezési tanácsának az R 1854/2011-1. sz. ügyben 2012. május 16-án hozott határozatát;

               —

               az OHIM-ot kötelezze a felperes jelen eljárásban felmerült költségeinek viselésére;

               —

               a Nanu-Nana Handelsgesellschaaft mbH für Geschenkartikel & Co. KG-t kötelezze a felperesnek az OHIM törlési osztálya és fellebbezési tanácsa előtti eljárásokkal kapcsolatban felmerült költségeinek viselésére.

      Jogalapok és fontosabb érvek

      A törlés iránti kérelemmel érintett közösségi védjegy: a 18. osztályba tartozó árukra vonatkozó, pepita mintát ábrázoló ábrás védjegy — 6587851. sz. közösségi védjegybejelentés

      A közösségi védjegy jogosultja: a felperes

      A közösségi védjegy törlését kérelmező fél: a fellebbezési tanács előtti eljárásban részt vevő másik fél.

      A törlés iránti kérelem indokolása: a fellebbezési tanács előtti eljárásban részt vevő másik fél a közösségi védjeggyel szembeni törlési kérelmét a feltétlen kizáró okokra alapította, nevezetesen a 207/2009 tanácsi rendelet a 7. cikke (1) bekezdésének b), c), d) pontjával, e) pontja iii. alpontjával és f) pontjával együttesen értelmezett 52. cikke (1) bekezdése a) pontjára, valamint a 207/2009 tanácsi rendelet 52. cikke (1) bekezdése b) pontja szerinti feltétlen kizáró okokra.

      A törlési osztály határozata: a törlési osztály a törlési kérelemnek teljes egészében helyt adott.

      A fellebbezési tanács határozata: a fellebbezési tanács a fellebbezést elutasította.

      Jogalapok:

               —

               a 207/2009 tanácsi rendelet 7. cikke (1) bekezdése b) pontjának megsértése, és

               —

               a 207/2009 tanácsi rendelet 7. cikke (a) bekezdésének és 52. cikke (2) bekezdésének megsértése


title: C-308/06. sz. ügy: A Bíróság (nagytanács) 2008. június 3-i ítélete (a High Court of Justice [England & Wales], Queen's Bench Division (Administrative Court) [Egyesült Királyság] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – The Queen, The International Association of Independent Tanker Owners (Intertanko), The International Association of Dry Cargo Shipowners (Intercargo), The Greek Shipping Co-operation Committee, Lloyd's Register, The International Salvage Union kontra Secretary of State for Transport (Tengeri fuvarozás – Hajók által okozott szennyezés – 2005/35/EK irányelv – Érvényesség – Montego Bay-i egyezmény – Marpol 73/78 egyezmény – Joghatások – Felhívhatóság – Súlyos hanyagság – A jogbiztonság elve)

text:
               19.7.2008

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 183/2

         A Bíróság (nagytanács) 2008. június 3-i ítélete (a High Court of Justice [England & Wales], Queen's Bench Division (Administrative Court) [Egyesült Királyság] előzetes döntéshozatal iránti kérelme) – The Queen, The International Association of Independent Tanker Owners (Intertanko), The International Association of Dry Cargo Shipowners (Intercargo), The Greek Shipping Co-operation Committee, Lloyd's Register, The International Salvage Union kontra Secretary of State for Transport
   (C-308/06. sz. ügy) (1)

   (Tengeri fuvarozás - Hajók által okozott szennyezés - 2005/35/EK irányelv - Érvényesség - Montego Bay-i egyezmény - Marpol 73/78 egyezmény - Joghatások - Felhívhatóság - Súlyos hanyagság - A jogbiztonság elve)
   (2008/C 183/03)
   Az eljárás nyelve: angol
   A kérdést előterjesztő bíróság
   High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court)
   Az alapeljárás felei

      Felperesek: The Queen, The International Association of Independent Tanker Owners (Intertanko), The International Association of Dry Cargo Shipowners (Intercargo), The Greek Shipping Co-operation Committee, Lloyd's Register, The International Salvage Union

      Alperes: Secretary of State for Transport
   Tárgy
   Előzetes döntéshozatal iránti kérelem – High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) – A hajók által okozott szennyezésről és a jogsértésekre alkalmazandó szankciók bevezetéséről szóló, 2005. szeptember 7-i 2005/35/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL L 255., 11. o.) 4. cikkének és 5. cikke (1) és (2) bekezdésének érvényessége – Nemzetközi egyezményben (a hajókról történő szennyezés megelőzéséről szóló nemzetközi egyezmény, az ún. MARPOL-egyezmény) előírt egyes kivételeket korlátozó közösségi rendelkezések – Büntetőjogi jogkövetkezményeket olyan helyzetekben előíró rendelkezések, amelyeket nemzetközi egyezmény (az Egyesült Nemzetek Tengerjogi Egyezménye [UNCLOS]) nem ír elő
   Rendelkező rész

               1)

               A hajók által okozott szennyezésről és a jogsértésekre alkalmazandó szankciók bevezetéséről szóló, 2005. szeptember 7-i 2005/35/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv érvényessége nem vizsgálható

                           —

                           sem a hajókról történő szennyezés megelőzéséről szóló, Londonban 1973. november 2-án aláírt és az 1978. február 17-i jegyzőkönyvvel kiegészített nemzetközi egyezmény,

                           —

                           sem az Egyesült Nemzetek 1982. december 10-én Montego Bay-ben aláírt tengerjogi egyezménye alapján.

               2)

               A negyedik kérdés vizsgálata nem tárt fel egyetlen olyan elemet sem, amely a jogbiztonság általános elve alapján érintené a 2005/35 irányelv 4. cikkének érvényességét.

      (1)  HL C 261., 2006.10.28.


title: F-103/11. sz. ügy: A Közszolgálati Törvényszék (második tanács) 2014. július 10-i ítélete – CG kontra EBB (Közszolgálat — Az EBB személyi állománya — Lelki zaklatás — Vizsgálati eljárás — Az elnök azon határozata, amelyben nem ad helyt a panasznak — A vizsgálóbizottság véleménye — A lelki zaklatás téves meghatározása — A magatartás szándékos jellege — A lelki zaklatásra utaló magatartás és jelek fennállásának megállapítása — Az okozati összefüggés feltárása — Hiány — A vizsgálóbizottság véleményének következetlensége — Nyilvánvaló értékelési hiba — Közszolgálati kötelességszegés — Titoktartási kötelezettség — A személyes adatok védelme — Kártérítési kereset)

text:
               24.11.2014

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 421/46

         A Közszolgálati Törvényszék (második tanács) 2014. július 10-i ítélete – CG kontra EBB
   (F-103/11. sz. ügy) (1)

   ((Közszolgálat - Az EBB személyi állománya - Lelki zaklatás - Vizsgálati eljárás - Az elnök azon határozata, amelyben nem ad helyt a panasznak - A vizsgálóbizottság véleménye - A lelki zaklatás téves meghatározása - A magatartás szándékos jellege - A lelki zaklatásra utaló magatartás és jelek fennállásának megállapítása - Az okozati összefüggés feltárása - Hiány - A vizsgálóbizottság véleményének következetlensége - Nyilvánvaló értékelési hiba - Közszolgálati kötelességszegés - Titoktartási kötelezettség - A személyes adatok védelme - Kártérítési kereset))
   2014/C 421/64
   Az eljárás nyelve: francia

      Felek

      Felperes: CG (képviselő kezdetben N. Thieltgen, később J.-N. Louis és D. de Abreu Caldas ügyvédek)

      Alperes: EBB (képviselők: G. Nuvoli és T. Gilliams meghatalmazottak, A. Dal Ferro ügyvéd)

      A felperest támogató beavatkozó: európai adatvédelmi biztos (képviselő kezdetben: I. Chatelier és H. Kranenborg, később: I. Chatelier és A. Buchta meghatalmazottak)

      Az ügy tárgya

   Az EBB elnöke azon határozatának megsemmisítése iránti kérelem, amely az állítólagos lelki zaklatást érintő vizsgálati eljárást követően nem rendelt el további intézkedéseket, továbbá a vizsgálóbizottság végkövetkeztetésének megsemmisítése iránti kérelem, valamint kártérítési kérelem.

      Az ítélet rendelkező része

               1)

               A Közszolgálati Törvényszék az Európai Beruházási Bank elnökének 2011. július 27-i határozatát megsemmisíti.

               2)

               A Közszolgálati Törvényszék az Európai Beruházási Bankot arra kötelezi, hogy CG-nek fizessen meg 35  000 eurót.

               3)

               A Közszolgálati Törvényszék a keresetet ezt meghaladó részében elutasítja.

               4)

               Az Európai Beruházási Bank maga viseli saját költségeit, valamint köteles viselni a CG-nél felmerült költségeket.

               5)

               Az európai adatvédelmi biztos beavatkozóként maga viseli saját költségeit.

      (1)  HL C 6., 2012.1.7., 25. o.


title: F-33/10. sz. ügy: A Közszolgálati Törvényszék (első tanács) 2011. június 22-i végzése — Lebedef kontra Bizottság (Közszolgálat — Tisztviselők — A 2005. évi értékelési eljárás — Szakmai előmeneteli jelentés — A személyzeti szabályzat 43. cikkének általános végrehajtási rendelkezései — Az F-36/07. sz. ügyben hozott ítéletet követően elkészített jelentés — Nyilvánvaló elfogadhatatlanság)

text:
               6.8.2011

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 232/42

         A Közszolgálati Törvényszék (első tanács) 2011. június 22-i végzése — Lebedef kontra Bizottság
   (F-33/10. sz. ügy) (1)

   (Közszolgálat - Tisztviselők - A 2005. évi értékelési eljárás - Szakmai előmeneteli jelentés - A személyzeti szabályzat 43. cikkének általános végrehajtási rendelkezései - Az F-36/07. sz. ügyben hozott ítéletet követően elkészített jelentés - Nyilvánvaló elfogadhatatlanság)
   2011/C 232/75
   Az eljárás nyelve: francia

      Felek

      Felperes: Giorgio Lebedef (Senningerberg, Luxemburg) (képviselő: F. Frabetti ügyvéd)

      Alperes: Európai Bizottság (képviselők: J. Currall és G. Berscheid meghatalmazottak)

      Az ügy tárgya

   A felperes 2005. január 1-je és 2005. december 31-e közötti időszakra szóló szakmai előmeneteli jelentésének megsemmisítése iránti kérelem, ahogyan e jelentést a Közszolgálati Törvényszék F-36/07. sz. ügyben hozott ítéletében történő megsemmisítését követően elkészítették

      A végzés rendelkező része

               1.

               A Közszolgálati Törvényszék a keresetet mint nyilvánvalóan megalapozatlant elutasítja.

               2.

               A Közszolgálati Törvényszék G. Lebedefet kötelezi valamennyi költség viselésére.

      (1)  HL C 209., 2010.7.31., 53. o.


title: C-352/08. sz. ügy: A Hoge Raad der Nederlanden (Hollandia) által 2008. július 31-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Modehuis A. Zwijneburg BV kontra Staatssecretaris van Financien

text:
               8.11.2008

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 285/18

         A Hoge Raad der Nederlanden (Hollandia) által 2008. július 31-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Modehuis A. Zwijneburg BV kontra Staatssecretaris van Financien
   (C-352/08. sz. ügy)
   (2008/C 285/30)
   Az eljárás nyelve: holland
   A kérdést előterjesztő bíróság
   Hoge Raad der Nederlanden
   Az alapeljárás felei

      Felperes: Modehuis A. Zwijneburg BV

      Alperes: Staatssecretaris van Financien
   Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések
   Úgy kell-e értelmezni az 1990. július 23-i 90/434/EK tanácsi irányelv (1) 11. cikke (1) bekezdésének a) pontját, hogy az ezen irányelv által biztosított adókedvezmények megtagadhatók az adóalanytól, ha jogügyleteinek valamely együttese arra irányul, hogy elkerülje az irányelvben szereplő kedvezményekben részesített adófajtákon túlmenően egy másik adó kivetését is?

      (1)  A különböző tagállamok társaságainak egyesülésére, szétválására, eszközátruházására és részesedéscseréjére alkalmazandó adóztatás közös rendszeréről (HL L 225., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 9. fejezet, 1. kötet, 142. o.).


title: T-446/10. sz. ügy: A Törvényszék 2015. szeptember 10-i ítélete – Dow AgroSciences és Dintec Agroquímica – Produtos Químicos kontra Európai Bizottság („Növényvédő szerek — Trifluralin hatóanyag — A 91/414/EGK tanácsi irányelv I. mellékletébe történő felvétel megtagadása — 33/2008/EK rendelet — Gyorsított értékelési eljárás — Nyilvánvaló mérlegelési hiba — A hátrányos megkülönböztetés tilalmának elve — Arányosság”)

text:
               19.10.2015

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 346/13

         A Törvényszék 2015. szeptember 10-i ítélete – Dow AgroSciences és Dintec Agroquímica – Produtos Químicos kontra Európai Bizottság
   (T-446/10. sz. ügy) (1)

   ((„Növényvédő szerek - Trifluralin hatóanyag - A 91/414/EGK tanácsi irányelv I. mellékletébe történő felvétel megtagadása - 33/2008/EK rendelet - Gyorsított értékelési eljárás - Nyilvánvaló mérlegelési hiba - A hátrányos megkülönböztetés tilalmának elve - Arányosság”))
   (2015/C 346/14)
   Az eljárás nyelve: angol

      Felek

      Felperesek: Dow AgroSciences Ltd (Hitchin, Egyesült Királyság); és Dintec Agroquímica – Produtos Químicos, Lda (Funchal, Portugália) (képviselők: K. Van Maldegem és C. Mereu)

      Alperes: Európai Bizottság (képviselők: kezdetben: P. Ondrůšek és F. Wilman, később: P. Ondrůšek és G. von Rintelen, meghatalmazottak, segítőjük: de J. Stuyck ügyvéd)

      Az ügy tárgya

   A trifluralinnak a 91/414/EGK tanácsi irányelv I. mellékletébe történő felvétele megtagadásáról szóló, 2010. június 25-i 2010/355/EU bizottsági határozat (HL L 160., 30. o.) megsemmisítése iránti kérelem.

      Az ítélet rendelkező része

               1)

               A Törvényszék a keresetet elutasítja.

               2)

               A Dow AgroSciences Ltd et Dintec Agroquímica – Produtos Químicos, Lda saját költségein kívül viseli az Európai Bizottság részéről felmerült költségeket.

      (1)  HL C 346., 2010.12.18.


title: T-247/07. sz. ügy: 2007. július 11-én benyújtott kereset – Szlovák Köztársaság kontra Bizottság

text:
               8.9.2007

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 211/47

         2007. július 11-én benyújtott kereset – Szlovák Köztársaság kontra Bizottság
   (T-247/07. sz. ügy)
   (2007/C 211/88)
   Az eljárás nyelve: szlovák
   Felek

      Felperes: Szlovák Köztársaság (képviselő: J. Čorba, meghatalmazotti minőségben)

      Alperes: az Európai Közösségek Bizottsága
   Kereseti kérelmek

               —

               Az Elsőfokú Bíróság semmisítse meg a megtámadott határozatot a felperest érintő részében vagy – amennyiben azt az Elsőfokú Bíróság szükségesnek vagy helyénvalónak ítéli – egészében semmisítse meg a határozatot;

               —

               Az Elsőfokú Bíróság a Bizottságot kötelezze a költségek viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek
   A felperes a 2007. május 25-én javított, a Cseh Köztársaság, Észtország, Ciprus, Lettország, Litvánia, Magyarország, Málta, Lengyelország, Szlovénia és Szlovákia Európai Unióhoz történő csatlakozásával összefüggésben a cukortól eltérő mezőgazdasági termékek többletkészleteinek meghatározásáról és e készletek felszámolásának pénzügyi következményeiről szóló, 2007. május 4-i B(2007) 1979 bizottsági határozatot (1) támadja. A megtámadott határozatban a Bizottság megállapította, hogy a Szlovák Köztársaság területén szabad forgalomban levő bizonyos gyümölcsfélék és rizs mennyisége a csatlakozás időpontjában mennyivel haladja meg a 2004. május 1-jén rendes átvihető készletnek tekinthető mennyiséget. Ezzel egyidejűleg e mennyiségek felszámolásának költségei miatt 3,634 millió eurót terhelt a felperesre.
   Keresetének alátámasztására a felperes azzal érvel, hogy az alperesnek nem volt hatásköre a megtámadott határozat elfogadására.
   Ráadásul a felperes állítása szerint, még ha az alperesnek jogában is állt megállapítani a Szlovák Köztársaság területén található többletkészletek mennyiségét, és ez utóbbira terhelni a többletkészletek felszámolását, az alperes akkor is megsértette a csatlakozási szerződést (2), mivel nem a megfelelő jogalap – vagyis a csatlakozás feltételeiről szóló okmány (3) 41. cikke – alapján intézkedett.
   A felperes továbbá arra hivatkozik, hogy az alperes határozatával megsértette a csatlakozási szerződést, valamint az arányosság és a jogbiztonság általános elveit, mivel nem bizonyította, hogy a többletkészletek felperes általi felszámolásának hiányában a Közösségek viselték ennek költségeit, vagy másféle kár érte a Közösségeket, valamint azt sem, hogy az alperes nem alkotta meg kellő időben a felperes piacán a többletkészletek felszámolására, azok mennyisége megállapításának módozataira és a felperest terhelő költségek kiszámítására vonatkozó megfelelő jogi szabályozást.
   Végezetül a felperes az indokolás elégtelensége miatt lényeges eljárási szabályok megsértését hozza fel.

      (1)  HL L 138., 14. o.

      (2)  A Cseh Köztársaságnak, az Észt Köztársaságnak, a Ciprusi Köztársaságnak, a Lett Köztársaságnak, a Litván Köztársaságnak, a Magyar Köztársaságnak, a Máltai Köztársaságnak, a Lengyel Köztársaságnak, a Szlovén Köztársaságnak és a Szlovák Köztársaságnak az Európai Unióhoz történő csatlakozásáról szóló szerződés (HL L 236., 17. o.).

      (3)  A Cseh Köztársaság, az Észt Köztársaság, a Ciprusi Köztársaság, a Lett Köztársaság, a Litván Köztársaság, a Magyar Köztársaság, a Máltai Köztársaság, a Lengyel Köztársaság, a Szlovén Köztársaság és a Szlovák Köztársaság csatlakozásának feltételeiről, valamint az Európai Unió alapját képező szerződések kiigazításáról szóló okmány (HL L 236., 33. o.).


title: T-152/06. sz. ügy: Az Elsőfokú Bíróság 2009. június 9-i ítélete — NDSHT kontra Bizottság ( Megsemmisítés iránti kereset — Állami támogatások — 659/1999/EK rendelet — Versenytárs panasza — A Bizottság panaszosnak címzett levele — Létező támogatás — Keresettel meg nem támadható aktus — Elfogadhatatlanság )

text:
               18.7.2009

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 167/9

         Az Elsőfokú Bíróság 2009. június 9-i ítélete — NDSHT kontra Bizottság
   (T-152/06. sz. ügy) (1)

   („Megsemmisítés iránti kereset - Állami támogatások - 659/1999/EK rendelet - Versenytárs panasza - A Bizottság panaszosnak címzett levele - Létező támogatás - Keresettel meg nem támadható aktus - Elfogadhatatlanság”)
   2009/C 167/18
   Az eljárás nyelve: angol

      Felek

      Felperes: NDSHT Nya Destination Stockholm Hotell & Teaterpaket AB (Stockholm, Svédország) (képviselők: M. Merola és L. Armati ügyvédek)

      Alperes: az Európai Közösségek Bizottsága (képviselő: T. Scharf meghatalmazott)

      Az ügy tárgya

   A Stockholm Visitors Board AB számára Stockholm városa által biztosított különböző típusú támogatások formájában a svéd hatóságok által állítólagosan nyújtott állami támogatásra vonatkozó, a felperes által benyújtott panasz tárgyában az EK-Szerződés 88. cikkének (2) bekezdésében foglalt eljárás megindításának megtagadásáról szóló, a 2006. március 24-i és április 28-i levelekben foglalt bizottsági határozat megsemmisítése (CP 178/04. sz. ügy — a Stockholm városa által a SVB AB számára nyújtott támogatás)

      Az ítélet rendelkező része

               1)

               Az Elsőfokú Bíróság a keresetet mint elfogadhatatlant elutasítja.

               2)

               Az Elsőfokú Bíróság az NDSHT Nya Destination Stockholm Hotell & Teaterpaket AB-t kötelezi a költségek viselésére.

      (1)  HL C 178., 2006.7.29.


title: C-186/14. P. és C-193/14. P. sz. egyesített ügyek: A Bíróság (második tanács) 2016. április 7-i ítélete – ArcelorMittal Tubular Products Ostrava a.s. és társai kontra Hubei Xinyegang Steel Co. Ltd, az Európai Unió Tanácsa, Európai Bizottság és az Európai Unió Tanácsa kontra Olasz Köztársaság és társai (Fellebbezés – Dömping – 384/96/EK rendelet – A 3. cikk (5), (7) és (9) bekezdése – A 6. cikk (1) bekezdése – 926/2009/EK rendelet – A Kínából származó egyes varrat nélküli vas- vagy acélcsövek behozatalai – Végleges dömpingellenes vám – A kárral való fenyegetés fennállásának megállapítása – A vizsgálati időszak utáni adatok figyelembevétele)

text:
               13.6.2016

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 211/6

      A Bíróság (második tanács) 2016. április 7-i ítélete – ArcelorMittal Tubular Products Ostrava a.s. és társai kontra Hubei Xinyegang Steel Co. Ltd, az Európai Unió Tanácsa, Európai Bizottság és az Európai Unió Tanácsa kontra Olasz Köztársaság és társai
      (C-186/14. P. és C-193/14. P. sz. egyesített ügyek) (1)

      ((Fellebbezés - Dömping - 384/96/EK rendelet - A 3. cikk (5), (7) és (9) bekezdése - A 6. cikk (1) bekezdése - 926/2009/EK rendelet - A Kínából származó egyes varrat nélküli vas- vagy acélcsövek behozatalai - Végleges dömpingellenes vám - A kárral való fenyegetés fennállásának megállapítása - A vizsgálati időszak utáni adatok figyelembevétele))
      (2016/C 211/06)
      Az eljárás nyelve: angol

         Felek

      (C-186/14. P. sz. ügy)

         Fellebbezők: ArcelorMittal Tubular Products Ostrava a.s., ArcelorMittal Tubular Products Roman SA, Benteler Deutschland GmbH, korábban Benteler Stahl/Rohr GmbH, Ovako Tube & Ring AB, Rohrwerk Maxhütte GmbH, Dalmine SpA, Silcotub SA, TMK-Artrom SA, Tubos Reunidos SA, Vallourec Oil and Gas France, korábban Vallourec Mannesmann Oil & Gas France, Vallourec Tubes France, korábban V & M France, Vallourec Deutschland GmbH, korábban V & M Deutschland GmbH, Voestalpine Tubulars GmbH, Železiarne Podbrezová a.s. (képviselők: G. Berrisch Rechtsanwalt és B. Byrne solicitor)

         A többi fél az eljárásban: Hubei Xinyegang Steel Co. Ltd (képviselők: N. Niejahr Rechtsanwältin, Q. Azau és H. Wiame ügyvédek, valamint F. Carlin barrister), az Európai Unió Tanácsa (képviselő: J.-P. Hix meghatalmazott, segítői: B. O’Connor solicitor és S. Gubel ügyvéd), Európai Bizottság (képviselők: J.-F. Brakeland és M. França meghatalmazottak)
      (C-193/14. P. sz. ügy)

         Fellebbezők: az Európai Unió Tanácsa (képviselő: J.-P. Hix meghatalmazott, segítői: B. O’Connor solicitor és S. Gubel ügyvéd), Olasz Köztársaság (képviselő: G. Palmieri meghatalmazott, segítője: A. Collabolletta, avvocato dello Stato)

         A többi fél az eljárásban: Hubei Xinyegang Steel Co. Ltd (képviselők: F. Carlin barrister, M. Healy solicitor, N. Niejahr Rechtsanwältin, valamint Q. Azau és H. Wiame ügyvédek), Európai Bizottság (képviselik: J.-F. Brakeland és M. França meghatalmazott), ArcelorMittal Tubular Products Ostrava a.s., ArcelorMittal Tubular Products Roman SA, Benteler Deutschland GmbH, korábban Benteler Stahl/Rohr GmbH, Ovako Tube & Ring AB, Rohrwerk Maxhütte GmbH, Dalmine SpA, Silcotub SA, TMK-Artrom SA, Tubos Reunidos SA, Vallourec Oil and Gas France SAS, korábban Vallourec Mannesmann Oil & Gas France SAS, Vallourec Tubes France SAS, korábban V & M France SAS, Vallourec Deutschland GmbH, korábban V & M Deutschland GmbH, Voestalpine Tubulars GmbH & Co. KG, Železiarne Podbrezová a.s. (képviselők: G. Berrisch Rechtsanwalt és B. Byrne solicitor)

         Rendelkező rész

                  1)

                  A Bíróság a C-186/14. P. és a C-193/14. P. sz. egyesített ügyekben benyújtott fellebbezéseket elutasítja.

                  2)

                  A Bíróság az ArcelorMittal Tubular Products Ostrava a.s.-t, az ArcelorMittal Tubular Products Roman SA-t, a Benteler Deutschland GmbH-t, az Ovako Tube & Ring AB-t, a Rohrwerk Maxhütte GmbH-t, a Dalmine SpA-t, a Silcotub SA-t, a TMK-Artrom SA-t, a Tubos Reunidos SA-t, a Vallourec Oil and Gas France SAS-t, a Vallourec Tubes France SAS-t, a Vallourec Deutschland GmbH-t, a Voestalpine Tubulars GmbH & Co. KG-t, a Železiarne Podbrezová a.s.-t és az Európai Unió Tanácsát kötelezi a költségek viselésére.

                  3)

                  Az Európai Bizottság és az Olasz Köztársaság maguk viselik saját költségeiket.

         (1)  HL C 212., 2014.7.7.


title: C-243/11. sz. ügy: A Bíróság (első tanács) 2013. február 21-i ítélete (a rechtbank van eerste aanleg te Brussel (Belgium) előzetes döntéshozatal iránti kérelme) — RVS Levensverzekeringen NV kontra Belgische Staat (Közvetlen életbiztosítás — A biztosítási ügyleteket terhelő éves adó — 2002/83/EK irányelv — 1. cikk, (1) bekezdés, g) pont és 50. cikk — A „kötelezettségvállalás szerinti tagállam” fogalma — Hollandiában letelepedett biztosítóintézet — Hollandiában biztosítási szerződést kötő, és a szokásos tartózkodási helyét a szerződéskötést követően Belgiumba áthelyező biztosított — Szolgáltatásnyújtás szabadsága)

text:
               20.4.2013

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 114/10

         A Bíróság (első tanács) 2013. február 21-i ítélete (a rechtbank van eerste aanleg te Brussel (Belgium) előzetes döntéshozatal iránti kérelme) — RVS Levensverzekeringen NV kontra Belgische Staat
   (C-243/11. sz. ügy) (1)

   (Közvetlen életbiztosítás - A biztosítási ügyleteket terhelő éves adó - 2002/83/EK irányelv - 1. cikk, (1) bekezdés, g) pont és 50. cikk - A „kötelezettségvállalás szerinti tagállam” fogalma - Hollandiában letelepedett biztosítóintézet - Hollandiában biztosítási szerződést kötő, és a szokásos tartózkodási helyét a szerződéskötést követően Belgiumba áthelyező biztosított - Szolgáltatásnyújtás szabadsága)
   2013/C 114/12
   Az eljárás nyelve: holland

      A kérdést előterjesztő bíróság

   Rechtbank van eerste aanleg te Brussel

      Az alapeljárás felei

      Felperes: RVS Levensverzekeringen NV

      Alperes: Belgische Staat

      Tárgy

   Előzetes döntéshozatal iránti kérelem — Rechtbank van eerste aanleg te Brussel — Az életbiztosításról szóló, 2002. november 5-i 2002/83/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL L 345., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 6. fejezet, 6. kötet, 3. o.) 50. cikkének értelmezése — A biztosítási ügyletekre éves adót előíró nemzeti szabályozás, ha a kockázat helye a biztosított természetes személy szokásos tartózkodási helye vagy a biztosított jogi személy telephelye miatt Belgiumban található — Hollandiában letelepedett, Belgiumban — a szerződéskötést követően Belgiumba kitelepült egy biztosítottja kivételével — jelen nem lévő biztosítóintézet — Az adóztatás helye — EUMSZ 49. és 56. cikk — Korlátozások

      Rendelkező rész

   Az életbiztosításról szóló, 2002. november 5-i 2002/83/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv 50. cikkét úgy kell értelmezni, hogy azzal ellentétes, ha valamely tagállam közvetett adót vet ki azon természetes személy biztosítottak által fizetett életbiztosítási díjak után, akiknek a szokásos tartózkodási helye e tagállamban van, ha a szóban forgó biztosítási szerződést olyan másik tagállamban kötötték, amelyben az említett biztosítottaknak a szerződéskötéskor a szokásos tartózkodási helye volt.

      (1)  HL C 252., 2011.8.27.


title: T-7/14. P. sz. ügy: A Közszolgálati Törvényszék F-39/12. sz., BQ kontra Számvevőszék ügyben 2013. október 23-án hozott ítélete ellen a BQ által 2014. január 2-án benyújtott fellebbezés

text:
               14.4.2014

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 112/40

         A Közszolgálati Törvényszék F-39/12. sz., BQ kontra Számvevőszék ügyben 2013. október 23-án hozott ítélete ellen a BQ által 2014. január 2-án benyújtott fellebbezés
   (T-7/14. P. sz. ügy)
   2014/C 112/53
   Az eljárás nyelve: francia

      Felek

      Fellebbező: BQ (Bereldange, Luxemburg) (képviselők: D. de Abreu Caldas és J.-N. Louis ügyvédek)

      A másik fél az eljárásban: az Európai Unió Számvevőszéke

      Kérelmek

   A fellebbező azt kéri, hogy a Törvényszék:

               —

               helyezze hatályon kívül a Közszolgálati Törvényszék (harmadik tanács) F-39/12., BQ kontra Számvevőszék ügyben 2013. október 23-án hozott ítéletét;

               —

               a Számvevőszéket kötelezze a költségek viselésére.

      Jogalapok és fontosabb érvek

   Fellebbezése alátámasztása érdekében a fellebbező négy jogalapra hivatkozik.

               1.

               Az első jogalap az Európai Unió tisztviselői személyzeti szabályzata 24. cikke alkalmazása során elkövetett téves jogalkalmazáson alapul az Európai Unió felelősségének megállapításához előírt feltételeket illetően, amennyiben a Közszolgálati Törvényszék szerint a szolgálat rendjével és nyugalmával összeegyeztethetetlen eseménynek ki kell hatnia a szolgálat működésére és a résztvevők egészségére, jóllehet ez utóbbi feltételt sem a személyzeti szabályzat sem az ítélkezési gyakorlat nem írja elő. A fellebbező ezenkívül úgy érvel, hogy a Közszolgálati Törvényszék elferdítette a tényeket annak megállapításával egyrészt, hogy a Számvevőszék megtett minden ahhoz szükséges intézkedést, hogy a szolgálat megfelelő működése helyreálljon, másrészt hogy a szolgálat működési zavara nem hatott ki a résztvevők egészségére, jóllehet a Számvevőszék nem járt el megfelelő gyorsasággal és energiával azon konfliktushelyzet megszüntetése érdekében, amely a fellebbező teljes állandó rokkantságát okozta (a megtámadott ítélet 67. és 68. pontja).

               2.

               A második jogalap a Közszolgálati Törvényszék által elvégzett jogszerűségi felülvizsgálat során elkövetett téves jogalkalmazáson alapul, amennyiben a Közszolgálati Törvényszék azt mondta ki, hogy a fellebbező által a munkája keretében elszenvedett lelki zaklatásból eredő pszichés zavarok fennállását kimutató orvosi értékelések alapján nem állapítható meg, hogy a fellebbező valóban zaklatás áldozata lett volna. A fellebbező úgy érvel, hogy a Közszolgálati Törvényszéknek nincs hatásköre arra, hogy megkérdőjelezze az orvosi értékeléseket, és azokból ellentétes következtetéseket vonjon le (a megtámadott ítélet 69. és 70. pontja).

               3.

               A harmadik jogalap az arányosság elvének megsértésén alapul, amennyiben a Közszolgálati Törvényszék a vizsgálati jelentés fellebbezőnek történő átadásának több, mint kétéves késedelméből eredő kárt 2 000 euróra értékelte, anélkül hogy azt ellátta volna olyan indokolással, amely a fellebbező számára lehetővé tenné azon értékelés megértését, amely ezt az összeget eredményezte. A fellebbező úgy érvel, hogy a Közszolgálati Törvényszék nem vette figyelembe azt az összefüggést, amelybe ez a károkozás illeszkedik.

               4.

               A negyedik jogalap a költségek megtérítése során elkövetett téves jogalkalmazáson alapul.


title: C-564/16. P. sz. ügy: A Törvényszék (hetedik tanács) T-159/15. sz., Puma SE kontra Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala ügyben 2016. szeptember 9-én hozott ítélete ellen az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala által 2016. november 7-én benyújtott fellebbezés

text:
               20.3.2017

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 86/5

         A Törvényszék (hetedik tanács) T-159/15. sz., Puma SE kontra Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala ügyben 2016. szeptember 9-én hozott ítélete ellen az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala által 2016. november 7-én benyújtott fellebbezés
   (C-564/16. P. sz. ügy)
   (2017/C 086/07)
   Az eljárás nyelve: angol

      Felek

      Fellebbező: az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala (EUIPO) (képviseli: D. Hanf, D. Botis, meghatalmazottak)

      A másik fél az eljárásban: Puma SE

      A fellebbező kérelmei

   A fellebbező azt kéri, hogy a Bíróság:

               —

               teljes egészében helyezze hatályon kívül a fellebbezést;

               —

               a Puma SE-t kötelezze az EUIPO részéről felmerült költségek viselésére.

      Jogalapok és fontosabb érvek

      Először is, a Törvényszék figyelmen kívül hagyta az EUIPO-nak az előtte folyamatban lévő kontradiktórius eljárásokban viselt eljárási helyzetét és kötelezettségeit, és megsértette a 207/2009 rendelet (1) 76. cikkének (1) bekezdését és a megfelelő ügyintézés elvét annak megállapításával, hogy a Puma „szabályosan hivatkozott” az EUIPO három korábbi határozatára a Puma védjegyek jóhírnevének bizonyítására irányuló kötelezettségei teljesítése érdekében (a 2868/95 rendelet (2) 19. cikke (2) bekezdésének c) pontja). A Törvényszék ezzel elfogadta, hogy ennek a kötelezettségnek úgy is eleget lehet tenni, ha általánosságban és nem meghatározott módon olyan dokumentumokra hivatkoznak, amelyeket más felek – és nem az adott eljárásban részes felek – részvételével zajló, korábbi felszólalási eljárásokban terjesztettek elő.
   Minthogy az EUIPO nem hagyhatja figyelmen kívül a másik fél meghallgatáshoz való jogát (a 207/2009 rendelet 75. cikke), sőt azt tiszteletben kell tartania, a Törvényszék megállapítása szükségszerűen arra kötelezi az EUIPO-t, hogy aktív szerepet vállaljon a kontradiktórius eljárásban. Ez ellentétben áll ezen eljárások kontradiktórius jellegével, az EUIPO vonatkozó semlegességi kötelezettségével, valamint a megfelelő ügyintézés elvével.

      Másodszor, a Törvényszék azáltal, hogy a Puma által hivatkozott korábbi EUIPO-döntéseket az EUIPO „határozathozatali” gyakorlatának minősítette, a kontradiktórius eljárás jellegét és a „jóhírnév” 207/2009 rendelet 8. cikke (5) bekezdése értelmében vett fogalmát is megsértette. Ez a kétszeres félreértelmezés ezért a megfelelő ügyintézés elvének kétszeres megsértését eredményezte.
   Egyrészt a jelen – kontradiktórius – eljárásban nem teljesülnek a Technopol ítélkezési gyakorlat alkalmazásának előfeltételei, mert az EUIPO-nak az eldöntendő ügy releváns tényeinek hivatalból történő vizsgálatára irányuló kötelezettségére vonatkozó ezen ítélkezési gyakorlat csak a másik fél meghallgatásának mellőzésével zajló eljárásokra vonatkozik. Mindenesetre mivel az EUIPO-nak szükségszerűen nincsen a Puma-védjegyek jóhírnevére vonatkozóan külön „határozathozatali gyakorlata”, nem állhat fenn annak megindokolására irányuló kötelezettség, hogy a korábbi határozatokban a Puma-védjegyek jóhírnevével kapcsolatban tett megállapításokat miért nem alkalmazta a jelen tényállásra.
   Másrészt a Törvényszék – anélkül, hogy meg ne sértené a kontradiktórius eljárásnak a felek meghallgatásával zajló eljárásokban érvényesülő, 207/2009 rendelet 76. cikke (1) bekezdésében foglalt elvét – nem vezetheti le a megfelelő ügyintézés elvéből a fellebbezési tanács arra irányuló további kötelezettségét, hogy a Pumát hivatalból felszólítsa arra, hogy kiegészítő bizonyítékokat mutasson be a Puma-védjegyek általa hivatkozott jóhírnevének alátámasztására.

      Harmadszor, a Törvényszék azon megállapítása, hogy az EUIPO köteles volt a Pumát hivatalból további bizonyítékok bemutatására felszólítani, a 207/2009 rendelet 76. cikkének (2) bekezdését (amely a 2868/95 rendelet 50. szabályának (1) bekezdése alapján alkalmazható) is sérti, amely rendelkezést kizárólag a felek által saját kezdeményezésükre előadott beadványokra kell alkalmazni.

      (1)  A közösségi védjegyről szóló, 2009. február 26-i 207/2009/EK tanácsi rendelet (HL L 78., 1. o.).

      (2)  A 40/94 rendelet végrehajtásáról szóló, 1995. december 13-i 2868/95/EK bizottsági rendelet (HL 1995. L 303., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 17. fejezet, 1. kötet, 189. o.).


title: T-250/15. sz. ügy: A Törvényszék 2016. november 24-i ítélete – Speciality Drinks kontra EUIPO – William Grant (CLAN) („Európai uniós védjegy — Felszólalási eljárás — A CLAN európai uniós szóvédjegy bejelentése — A CLAN MACGREGOR korábbi európai uniós szóvédjegy — Viszonylagos kizáró ok — A 207/2009/EK rendelet 8. cikke (1) bekezdésének b) pontja — Összetéveszthetőség — Az ütköző megjelölésekkel érintett áruk hasonlósága — Érintett vásárlóközönség — A szempontok kölcsönös függősége — Megváltoztatási hatáskör — A 207/2009 rendelet 65. cikkének (3) bekezdése”)

text:
               27.2.2017

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 63/24

         A Törvényszék 2016. november 24-i ítélete – Speciality Drinks kontra EUIPO – William Grant (CLAN)
   (T-250/15. sz. ügy) (1)

   ((„Európai uniós védjegy - Felszólalási eljárás - A CLAN európai uniós szóvédjegy bejelentése - A CLAN MACGREGOR korábbi európai uniós szóvédjegy - Viszonylagos kizáró ok - A 207/2009/EK rendelet 8. cikke (1) bekezdésének b) pontja - Összetéveszthetőség - Az ütköző megjelölésekkel érintett áruk hasonlósága - Érintett vásárlóközönség - A szempontok kölcsönös függősége - Megváltoztatási hatáskör - A 207/2009 rendelet 65. cikkének (3) bekezdése”))
   (2017/C 063/33)
   Az eljárás nyelve: angol

      Felek

      Felperes: Speciality Drinks Ltd (London, Egyesült Királyság) (képviselő: G. Pritchard barrister)

      Alperes: az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala (EUIPO) (képviselők: M. Vuijst, A. Folliard-Monguiral és M. Rajh meghatalmazottak)

      A másik fél a fellebbezési tanács előtti eljárásban, beavatkozó fél a Törvényszék előtti eljárásban: William Grant & Sons Ltd (Dufftown, Egyesült Királyság) (képviselők: J. Cormack és G. Anderson solicitors)

      Az ügy tárgya

   Az EUIPO első fellebbezési tanácsának a William Grant & Sons Ltd és a Speciality Drinks Ltd közötti felszólalási eljárással kapcsolatos, 2015. március 5-i határozata (R 220/2014-1. sz. ügy) ellen benyújtott kereset.

      Az ítélet rendelkező része

               1)

               A Törvényszék a keresetet elutasítja.

               2)

               A Törvényszék a Speciality Drinks Ltd-t kötelezi a költségek viselésére.

      (1)  HL C 245., 2015.7.27.


title: T-39/12. P. sz. ügy: A Törvényszék 2013. március 7-i ítélete — Di Tullio kontra Bizottság ( „Fellebbezés — Közszolgálat — Ideiglenes alkalmazottak — Nemzeti szolgálati szabadság — Az egyéb alkalmazottakra vonatkozó alkalmazási feltételek 18. cikkének első bekezdése — Az ítélet időbeli hatálya” )

text:
               20.4.2013

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 114/34

         A Törvényszék 2013. március 7-i ítélete — Di Tullio kontra Bizottság
   (T-39/12. P. sz. ügy) (1)

   (Fellebbezés - Közszolgálat - Ideiglenes alkalmazottak - Nemzeti szolgálati szabadság - Az egyéb alkalmazottakra vonatkozó alkalmazási feltételek 18. cikkének első bekezdése - Az ítélet időbeli hatálya)
   2013/C 114/55
   Az eljárás nyelve: francia

      Felek

      Fellebbező: Roberto Di Tullio (Rovigo, Olaszország) (képviselők kezdetben: S. Woog és T. Bontinck, később: T. Bontinck ügyvédek)

      A másik fél az eljárásban: Európai Bizottság (képviselők: J. Currall és V. Joris meghatalmazottak)

      Az ügy tárgya

   Az Európai Unió Közszolgálati Törvényszéke (harmadik tanács) F-119/10. sz., Di Tullio kontra Bizottság ügyben 2011. november 29-én hozott ítélete (az EBHT-ban még nem tették közzé) ellen, annak hatályon kívül helyezése iránt benyújtott fellebbezés.

      Az ítélet rendelkező része

               1.

               A Törvényszék a fellebbezést elutasítja.

               2.

               Roberto Di Tullio maga viseli saját költségeit, valamint köteles viselni az Európai Bizottság részéről a jelen eljárásban felmerült költségeket.

      (1)  HL C 109., 2012.4.14.


title: T-218/07. sz. ügy: 2007. július 26-án benyújtott kereset – Agroquivir kontra Tanács és Bizottság

text:
               8.9.2007

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 211/35

         2007. július 26-án benyújtott kereset – Agroquivir kontra Tanács és Bizottság
   (T-218/07. sz. ügy)
   (2007/C 211/68)
   Az eljárás nyelve: spanyol
   Felek

      Felperes: Agroquivir, S. Coop. And. de Segundo Grado (Sevilla, Spanyolország) (képviselő: Luis Ortiz Blanco ügyvéd)

      Alperes: az Európai Unió Tanácsa és az Európai Közösségek Bizottsága
   Kereseti kérelmek

               —

               A Bíróság adjon helyt a jelen, kártérítési keresetnek – összhangban az EK 288. cikkel – és állapítsa meg, hogy a felperes jogosult a Tanács és a Bizottság által egyetemelegesen fizetendő, összesen kettőszáznyolcvannyolcezer kettőszázharmincnyolc euró (288 238 EUR) összegű anyagi kártérítésre.

               —

               kötelezze az alperes intézményeket a költségek viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek
   A jogalapok és fontosabb érvek megegyeznek a T-217/07. sz. Las Palmeras kontra Tanács és Bizottság ügyben hivatkozottakkal.


title: C-511/06. sz. ügy: Az Elsőfokú Bíróságnak (harmadik tanács) a T-59/02. sz., Archer Daniels Midland Company kontra Bizottság ügyben 2006. szeptember 27-én hozott ítélet ellen az Archer Daniels Midland Co. által 2006. december 15-én benyújtott fellebbezés

text:
               10.3.2007

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 56/16

         Az Elsőfokú Bíróságnak (harmadik tanács) a T-59/02. sz., Archer Daniels Midland Company kontra Bizottság ügyben 2006. szeptember 27-én hozott ítélet ellen az Archer Daniels Midland Co. által 2006. december 15-én benyújtott fellebbezés
   (C-511/06. sz. ügy)
   (2007/C 56/29)
   Az eljárás nyelve: angol
   Felek

      Fellebbező: az Archer Daniels Midland Co. (képviselők: C. Lenz, Prof. Dr., L. Martin Alegi, E. Batchelor és M. Garcia, Solicitors)

      A másik fél az eljárásban: az Európai Közösségek Bizottsága
   A fellebbező kérelmei
   A fellebbező azt kéri, hogy a Bíróság:

               —

               (i) helyezze hatályon kívül az ítéletet, amennyiben az elutasítja az ADM által a határozat ellen benyújtott keresetet;

               —

               (ii) semmisítse meg a határozat 3. cikkét az ADM vonatkozásában,

               —

               (iii) a (ii) pont elutasítása esetén másodlagosan, a Bíróság módosítsa a határozat 3. cikkét úgy, hogy semmisítse meg vagy jelentősen csökkentse az ADM-re kirótt bírságot,

               —

               (iv) a (ii) és a (iii) pont elutasítása esetén harmadlagosan a Bíróság utalja vissza az ügyet az Elsőfokú Bírósághoz és utasítsa azt a Bíróság ítéletének érdemben megfelelő ítélet meghozatalára;

               —

               (v) minden esetben kötelezze a Bizottságot a saját, illetve az ADM-nek az Elsőfokú Bíróság és a Bíróság előtt felmerült költségeinek megfizetésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek
   A felperes előadja, hogy:

               1.

               Az Elsőfokú Bíróság helytelenül alkalmazta a védelemhez való jogot amikor megállapította, hogy az Archer Daniels Midland Company (ADM) megfelelő tájékoztatást kapott azokról a tényekről, amelyek alapján a Bizottság őt vezetőnek találta;

               2.

               Az Elsőfokú Bíróság megsértette az alapvető eljárási garanciákat, amikor megengedte, hogy a Bizottság a vezetői szerepe bizonyítékaként az FBI-nak az ADM egyik alkalmazottjával folytatott beszélgetésről készített összefoglalójára támaszkodjon;

               3.

               Az Elsőfokú Bíróság elferdítette a bizonyítékokat, amikor azt állította, hogy a Cerestarnak az ADM vezető szerepével kapcsolatos állítása alátámasztott;

               4.

               Az Elsőfokú Bíróság nem indokolta az ADM azon jogalapjának elutasítását, amely szerint az a tény, hogy a Cerestar nem tudta biztosan azonosítani a Sherpa találkozókat, illetve nem tudott azokról részleteket szolgáltatni, végzetes a Cerestar azon állítását illetően, hogy az ADM vezette e találkozókat;

               5.

               Az Elsőfokú Bíróság helytelenül jutott arra a következtetésre, hogy az ADM-nek a Cerestar állítása pontosságának vitatását illető joga kizárt, mivel a közigazgatási eljárás során nem élt e jogával;

               6.

               Az Elsőfokú Bíróság megsértette azon elvet, amely szerint a Bizottság köteles betartani azon szabályokat, amelyeket maga állított fel magával szemben, amikor:

                           (a)

                           megengedte a Bizottságnak, hogy figyelmen kívül hagyja a jogsértés megszüntetését mint enyhítő körülményt;

                           (b)

                           úgy találta, hogy a Bizottság bizonyította a piacra gyakorolt hatást az érintett piac meghatározása nélkül;

               7.

               Az Elsőfokú Bíróság megsértette az engedékenységi közlemény alkalmazásával kapcsolatban bizalomvédelem elvét, amikor arra a következtetésre jutott, hogy az ADM volt a kartell vezetője, és nem jogosult a B. szakasz szerinti bírságcsökkentésre;

               8.

               Az Elsőfokú Bíróság helytelenül alkalmazta a bizalomvédelemre vonatkozó jogot, amikor úgy találta, hogy a Bizottság előadása a közigazgatási eljárás során nem szolgáltatott alapot azon jogos elvárásnak, amely szerint az ADM az engedékenységi közlemény B. szakasza értelmében a kiszabott bírság csökkentésére jogosult.


title: C-73/16. sz. ügy: A Najvyšší súd Slovenskej republiky (Szlovákia) által 2016. február 10-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Peter Puškár kontra az eljárás többi fele

text:
               10.5.2016

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 165/6

         A Najvyšší súd Slovenskej republiky (Szlovákia) által 2016. február 10-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Peter Puškár kontra az eljárás többi fele
   (C-73/16. sz. ügy)
   (2016/C 165/07)
   Az eljárás nyelve: szlovén

      A kérdést előterjesztő bíróság

   Najvyšší súd Slovenskej republiky

      Az alapeljárás felei

      Felperes: Peter Puškár

      Az eljárás többi fele: Finančné riaditeľstvo Slovenskej republiky, Kriminálny úrad finančnej správy

      Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

               1)

               Ellentétes-e az Európai Unió Alapjogi Chartája 47. cikkének első bekezdésével, amelynek alapján mindenkinek, akinek jogait – tehát a személyes adatok feldolgozását illetően többek között a személyes adatok feldolgozása vonatkozásában az egyének védelméről és az ilyen adatok szabad áramlásáról szóló, 1995. október 24-i 95/46/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (1) 1. cikkének (1) bekezdésében és az azt követő rendelkezésekben előírt, a magánélet tiszteletben tartásához való jogait – megsértették, az e cikkben megállapított feltételek mellett joga van a bíróság előtti hatékony jogorvoslathoz, az a nemzeti rendelkezés, amely a bíróság előtti hatékony jogorvoslathoz való jog, így a közigazgatási bíróság előtt megindítandó kereset igénybevételének lehetőségét attól teszi függővé, hogy a felperes jogainak és szabadságainak védelme érdekében a keresetindítást megelőzően kimerítette-e a közigazgatási kifogásokról szóló szlovák törvény mint lex specialis rendelkezéseiben foglalt jogorvoslatokat?

               2)

               Értelmezhető-e úgy az Európai Unió Alapjogi Chartája 7. cikkében meghatározott, a magán- és a családi élet, az otthon, valamint a kapcsolattartás tiszteletben tartásához való jog, valamint az Európai Unió Alapjogi Chartája 8. cikkében meghatározott, a személyes adatok védelméhez való jog a személyes adatok védelméhez való jog feltételezett megsértése esetén, amely jogot az Európai Unió szintjén elsődlegesen a hivatkozott 95/46/EK irányelv szabályoz többek között:

                           —

                           a tagállamok arra irányuló kötelezettségével, hogy a személyes adatok feldolgozása tekintetében biztosítsák a magánélet tiszteletben tartásához való jogot (1. cikk (1) bekezdése), valamint

                           —

                           a tagállamok arra irányuló jogkörével, hogy rendelkezzenek arról, hogy a személyes adatok feldolgozhatók, ha az adatfeldolgozás közérdekből elvégzendő feladat végrehajtásához szükséges (7. cikk e) pontja) vagy az adatkezelő, vagy az adatokat megkapó harmadik fél vagy felek jogszerű érdekének érvényesítéséhez szükséges,

                           —

                           és figyelemmel emellett a tagállamok arra irányuló kivételes jogkörére, hogy [korlátozzák a jogok és kötelezettségek körét] (13. cikk (1) bekezdésének e) és f) pontja), amennyiben a korlátozás valamely tagállam vagy az Európai Unió fontos gazdasági vagy pénzügyi érdekének biztosításához szükséges, beleértve a monetáris, a költségvetési és az adózási kérdéseket;

                     hogy a tagállam az érintett hozzájárulása nélkül adóigazgatási célból nem állíthat fel személyes adatokat tartalmazó nyilvántartást, azaz, hogy a személyes adatoknak a hatóságok általi hozzáférés érdekében az adócsalás elleni küzdelem céljából történő megszerzése önmagában veszélyes?

               3)

               A tagállami pénzügyi hatóság azon nyilvántartása, amely tartalmazza a [felperes] személyes adatait, és amelynek titkosságát a fent hivatkozott 95/46/EK irányelv 17. cikkének (1) bekezdése értelmében a személyes adatok jogosulatlan nyilvánosságra hozatala vagy hozzáférése elleni védelme érdekében tett megfelelő technikai és szervezési intézkedések biztosítják, és amelyről a [felperes] e tagállami pénzügyi hatóság hozzájárulása nélkül értesült, olyan jogellenesen megszerzett bizonyítási eszköznek tekinthető-e, amelynek bemutatását a nemzeti bíróság az Európai Unió Alapjogi Chartája 47. cikkének második bekezdésében előírt, tisztességes eljáráshoz való uniós jogi elvvel összhangban köteles elutasítani?

               4)

               Összeegyeztethető-e a fent hivatkozott hatékony jogorvoslathoz, valamint a tisztességes eljáráshoz való joggal (különösen az Európai Unió Alapjogi Chartájának fent hivatkozott 47. cikkével) a nemzeti bíróság azon eljárási gyakorlata, hogy ha az adott ügyben az Emberi Jogok Európai Bíróságának az Európai Unió Bírósága által adott választól eltérő ítélkezési gyakorlata áll fenn, az Európai Unióról szóló szerződés 4. cikkének (3) bekezdésében foglalt lojális együttműködés elve és az Európai Unió működéséről szóló szerződés 267. cikke alapján az Európai Unió Bírósága által adott jogi iránymutatásnak ad elsőbbséget?

      (1)  HL L 281., 31. o.; magyar nyelvű különkiadás 13. fejezet, 15. kötet, 355. o..


title: C-312/09. sz. ügy: Az Anotato Dikastirio Kyprou (Ciprus) által 2009. augusztus 5-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — Giorgos Michalias kontra Christina A. Ioannou-Michalia

text:
               10.10.2009

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 244/3

         Az Anotato Dikastirio Kyprou (Ciprus) által 2009. augusztus 5-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — Giorgos Michalias kontra Christina A. Ioannou-Michalia
   (C-312/09. sz. ügy)
   2009/C 244/04
   Az eljárás nyelve: görög

      A kérdést előterjesztő bíróság

   Anotato Dikastirio Kyprou

      Az alapeljárás felei

      Felperes: Giorgos Michalias

      Alperes: Christina A. Ioannou-Michalia

      Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdés

   „Az 1347/2000/EK rendelet 2. cikkének (1) bekezdését, valamint 42. és 46. cikkét úgy kell-e megfelelően értelmezni és alkalmazni, hogy az Európai Unió valamely tagállamának (a jelen esetben Ciprusnak) a bíróságai joghatósággal rendelkeznek a következő esetekben történő döntés tekintetében:

               a)

               a házasságnak az egyik házastárs által X állam (a jelen esetben Ciprus) bírósága előtt 2003. áprilisában kezdeményezett felbontása esetén, tehát a rendelet 2001. március 1-jei hatálybalépését követően, de azt megelőzően, hogy X állam (a jelen esetben Ciprus) 2004. május 1-jén az Európai Unió tagállama lett volna, valamint

               b)

               a házasságnak az egyik házastárs által 2004. május 1-jét követően egy másik tagállam (a jelen esetben az Egyesült Királyság) bírósága előtt kezdeményezett felbontása esetén, amely tagállam a releváns időszakban tagállam volt,
               amennyiben mindkét házastárs a releváns időszakban Y államban (a jelen esetben az Egyesült Királyságban) rendelkezett állandó lakóhellyel,
               és mindkét házastárs a releváns időszakban X állam (a jelen esetben Ciprus) állampolgára volt.”


title: C-160/10. sz. ügy: A Verwaltungsgericht Frankfurt am Main (Németország) által 2010. április 2-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — Peter Köhler kontra Land Hessen

text:
               19.6.2010

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 161/26

      A Verwaltungsgericht Frankfurt am Main (Németország) által 2010. április 2-án benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem — Peter Köhler kontra Land Hessen
      (C-160/10. sz. ügy)
      (2010/C 161/35)
      Az eljárás nyelve: német

         A kérdést előterjesztő bíróság

      Verwaltungsgericht Frankfurt am Main

         Az alapeljárás felei

         Felperes: Peter Köhler

         Alperes: Land Hessen

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

                  1.

                  Uniós jogi mércék szerint közérdekű cél szolgál-e a Hessisches Beamtengesetz (a tisztviselőkről szóló hesseni tartományi törvény) azon rendelkezéseinek alapjául, amelyek a tisztviselőkre főszabály szerint kötelező nyugdíjkorhatárra vonatkoznak?
                  E tekintetben mindenekelőtt a következő részkérdések merülnek fel:

                              Uniós jogi szempontból részletesen mely követelmények támasztandók az ilyen közérdekű céllal szemben? Mely egyéb, a tényállás megállapításához kapcsolódó kérdéseknek kellene még a kérdést előterjesztő bíróságnak utánajárnia?

                              A 2000/78/EK irányelv 6. cikkének (1) bekezdése értelmében vett törvényes célnak minősül-e a költségvetési eszközök és a személyzeti költségek — jelen esetben új felvételek mellőzésének és a személyzeti kiadások ezzel járó csökkentésének formájában megnyilvánuló — megtakarításához fűződő érdek?

                              Abban az esetben is törvényes közérdekű célnak ismerhető-e el a munkáltatónak a tisztviselők végleges nyugdíjba vonulásának biztonságos tervezésére való törekvése, ha a Hessisches Beamtengesetz vagy a Beamtenstatusgesetz (a tisztviselők jogállásáról szóló törvény) hatálya alá tartozó valamennyi munkáltató maga alakíthatja ki és juttathatja érvényre munkaerő-tervezési elképzeléseit?

                              Közérdekű célként ismerhető-e el a „kedvező kormegoszláshoz”, a „kedvező korszerkezethez” fűződő érdek annak ellenére, hogy e tekintetben nincs a helyes kormegoszlást, a helyes korszerkezetet meghatározó általános szabvány vagy törvényi szabályozás?

                              A 2000/78/EK irányelv 6. cikkének (1) bekezdése értelmében vett törvényes közérdekű célnak tekinthető-e a szolgálatban álló, már alkalmazott tisztviselők előléptetési lehetőségének megteremtéséhez fűződő érdek?

                              Törvényes közérdekű célt szolgál-e az a korhatár-szabályozás, amely az idősebb foglalkoztatottakkal a szolgálati alkalmasság fennállása tárgyában folytatott jogviták elkerülését célozza?

                              A 2000/78/EK irányelv 6. cikkének (1) bekezdése értelmében vett közérdekű vonatkozás a munkavállalók foglalkoztatása terén az egyes munkáltatókon túlmutató munkaerőpiac-politikai koncepciót feltételez-e, és ha igen, az egységesség és kötelező erő milyen fokával?

                              Követhetnek-e egyáltalán egyes munkáltatók a foglalkoztatotti csoportok — jelen esetben a Hessisches Beamtengesetz hatálya alá tartozó tisztviselők — javát szolgáló közérdekű célokat az ilyen mértékben korlátozott hatályú korhatár-szabályozásokkal?

                              Mely feltételek mellett tekinthető a 2000/78/EK irányelv 6. cikkének (1) bekezdése értelmében vett közérdekű célnak az egyes munkáltatók által követendő, de nem kötelező erővel meghatározott azon cél, hogy a nyugdíjba vonulás révén betölthetővé vált állásokat új felvételek útján, adott esetben a már szolgálatban álló foglalkoztatottak előzetes előléptetését követően töltsék be? A közérdekű vonatkozáshoz azon általános kijelentéseken túl, miszerint a szabályozás ezt a célt szolgálja, statisztikai adatoknak vagy olyan egyéb ismereteknek is rendelkezésre kell-e állniuk, amelyek e célkitűzés kellő komolyságára és tényleges megvalósítására engednek következtetni?

                  2.

                  Pontosan milyen követelményeket kell támasztani a Hessisches Beamtengesetzben foglalt rendelkezések értelmében vett korhatár-szabályozás megfelelő és alkalmas jellegével szemben?
                  Igényel-e közelebbi vizsgálódást a korhatár elérését követően önként továbbra is szolgálatban maradó tisztviselők — előrelátható — számának azok számához viszonyított meghatározása, akik az életkor elérésével mindenképpen teljes ellátásban részesülnek, és ezért mindenképpen nyugdíjba kívánnak vonulni? Nem lenne-e célszerű e tekintetben a kényszernyugdíjazás előtt az önkéntességnek elsőbbséget biztosítani, amíg a nyugdíj rendes korhatár elérése előtti igénybevétel esetén történő csökkentésére vonatkozó rendelkezések révén gondoskodnak arról, hogy az ellátásokra vonatkozó költségvetés és az azzal összefüggő személyzeti költségek nem megfelelő felhasználását elkerüljék (a kényszerűséget megelőző önkéntesség mint megfelelőbb és végeredményben alig kevésbé alkalmas szabályozás)?
                  Megfelelőnek és szükségesnek tekinthető-e, ha a tisztviselők tekintetében egy bizonyos magasabb életkor — jelen esetben a 65. életév — elérése esetén általánosan és megdönthetetlenül vélelmezik a szolgálati alkalmatlanságot, és ezért a szolgálati jogviszonyt hagyják automatikusan megszűnni?
                  Megfelelő-e, ha a tisztviselői jogviszonyban a 68. életév betöltéséig történő továbbfoglalkoztatást kizárólag a munkáltató különös érdekéhez kötik, ilyen érdekek hiányában azonban a tisztviselői jogviszony megszűnését a tisztviselői jogviszony újabb létesítésére vonatkozó bármiféle jogi lehetőség nélkül kikényszerítik?
                  Az idősebb emberek érdekeinek a fiatalabb emberek főszabály szerint nem fontosabb érdekeihez viszonyított nem megfelelő leértékeléséhez vezet-e a nem a teljes ellátásra való jogosultságnak a 2000/78/EK irányelv 6. cikkének (2) bekezdése szerint megengedett feltételekhez kötésére korlátozódó, hanem a kényszernyugdíjazást eredményező korhatár-szabályozás?
                  Ha az új felvételek és/vagy előléptetések megkönnyítésének célját törvényesnek kell elismerni, felmerül a kérdés, hogy ténylegesen milyen részletes követelményeket kell támasztani annak igazolására, hogy a megfelelő lehetőségekkel ténylegesen milyen mértékben élnek, a korhatár-szabályozást igénybe vevő minden egyes munkáltató tekintetében vagy a törvényi szabályozás hatálya alá tartozó valamennyi munkáltató tekintetében, az általános munkaerőpiacra való tekintettel vagy arra való tekintet nélkül?
                  A ma már felismerhető demográfiafüggő munkaerő-piaci résekre, a hamarosan mindenféle — vagyis többek között szövetségi és tartományi közszolgálati — szakemberrel szemben felmerülő igényre tekintettel megfelelő és szükséges-e a hivatásukat továbbra is gyakorolni kívánó, a szolgálatra alkalmas tisztviselőket jelenleg annak ellenére kényszernyugdíjazni, hogy hamarosan jelentős és a munkaerőpiac által aligha lefedhető munkaerőigény merül majd fel? Szükség van-e e tekintetben adott esetben később még begyűjtendő ágazati munkaerő-piaci adatokra?

                  3.

                  Milyen követelményeket kell támasztani a hesseni és adott esetben a szövetségi jogszabályoknak a korhatár-szabályozással kapcsolatos koherenciájával szemben?
                  Ellentmondástól mentesnek tekinthető-e a Hessisches Beamtengesetz 50. §-a (1) bekezdésének és 50. §-a (3) bekezdésének viszonya, ha a főszabály szerint lehetséges korhatáron túli továbbfoglalkoztatás egyedül a munkáltató érdekeitől függ?
                  Az irányelvnek megfelelően adott esetben úgy kell-e értelmezni a Hessisches Beamtengesetz 50. §-ának (3) bekezdését, hogy az életkoron alapuló — nem megfelelő — hátrányos megkülönböztetés elkerülése érdekében minden esetben a továbbfoglalkoztatás mellett kell dönteni akkor, ha az szolgálati okokkal nem ellenkezik? Milyen követelményeket kellene adott esetben az ilyen okok fennállásával szemben támasztani? E tekintetben fel kell-e tenni, hogy a szolgálati érdekek már akkor megkövetelik a továbbfoglalkoztatást, ha máskülönben az életkoron alapuló — nem igazolható — hátrányos megkülönböztetés valósulna meg?
                  Miként lehetne a Hessisches Beamtengesetz 50. §-a (3) bekezdésének ilyenformán kívánatos értelmezését a tisztviselői jogviszony időközben bekövetkezett megszűnése ellenére a felperes tisztviselői jogviszonyának folytatására vagy felélesztésére felhasználni? A Hessisches Beamtengesetz 50. §-a (1) bekezdésének alkalmazását ilyen esetben a 68. életév betöltéséig mindenképpen mellőzni kellene?
                  Megfelelő és szükséges-e egyrészt a 60., illetve 63. életév betöltését követő önkéntes nyugdíjba vonulásnak a nyugdíj tartós csökkentésével történő megnehezítése, másrészt a 65. életév betöltésén túli önkéntes továbbfoglalkoztatás kizárása, ha a munkáltatónak a továbbfoglalkoztatáshoz nem fűződik kivételesen különös érdeke?
                  Cáfolják-e a Hessisches Beamtengesetz 50. §-ának (1) bekezdésében foglalt korhatár-szabályozás megfelelő és szükségszerű jellegét az egyrészről az életkorra való tekintettel történő részmunkaidős foglalkoztatás keretében foglalkoztatottakra, másrészről a határozott időre kinevezett tisztviselőkre vonatkozó kedvezőbb rendelkezések?
                  Milyen jelentőséggel bírnak a koherencia szempontjából a különböző közszolgálati, munka- és társadalombiztosítási jogi rendelkezések, amelyek egyrészt a teljes nyugdíjra jogosító életkor állandó felemelésére törekszenek, másrészt tiltják a rendes öregségi nyugdíjra jogosító életkor elérése miatti felmondást, másrészt éppen ezen életkor elérésével a foglalkoztatási jogviszony kötelező megszűnését hagyják bekövetkezni?
                  Szerepet játszik-e a koherencia szempontjából, hogy a korhatároknak a szövetség, valamint egyes tartományok társadalombiztosításában és tisztviselőkre vonatkozó jogában történő fokozatos emelése elsősorban a foglalkoztatottak arra irányuló érdekét szolgálja, hogy a lehető legkésőbb kerüljenek a teljes öregségi nyugdíj szigorított feltételeinek hatálya alá? Érdektelenek-e e kérdések arra tekintettel, hogy a Hessisches Beamtengesetz hatálya alá tartozó tisztviselők tekintetében még nem került sor a korhatárok felemelésére, jóllehet a munkaviszonyban foglalkoztatottak tekintetében ezen emelés nemsokára hatályba lép?


title: C-305/14. sz. ügy: A Tribunalul Satu Mare (Románia) által 2014. június 25-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Sergiu Lucian Băbășan kontra Inspectoratul Județean de Poliție Satu Mare

text:
               22.9.2014

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 329/2

         A Tribunalul Satu Mare (Románia) által 2014. június 25-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Sergiu Lucian Băbășan kontra Inspectoratul Județean de Poliție Satu Mare
   (C-305/14. sz. ügy)
   2014/C 329/02
   Az eljárás nyelve: román

      A kérdést előterjesztő bíróság

   Tribunalul Satu Mare

      Az alapeljárás felei

      Felperes: Sergiu Lucian Băbășan

      Alperes: Inspectoratul Județean de Poliție Satu Mare

      Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

               1)

               Az Európai Unióról szóló szerződés 6. cikke (1) bekezdésének az Alapjogi Charta 11. cikkének (1) bekezdésével és 12. cikkének (1) bekezdésével összefüggésben értelmezett rendelkezései közvetlenül alkalmazandók Románia területén is az uniós polgárokra?

               2)

               Úgy kell-e értelmezni az Európai Unióról szóló szerződés 6. cikke (1) bekezdésének az Alapjogi Charta 11. cikkének (1) bekezdésével és 12. cikkének (1) bekezdésével összefüggésben értelmezett rendelkezéseit, hogy azokkal nem ellentétes, ha az uniós polgárok kötelesek betartani a tagállamok olyan belső jogszabályait, mint amilyenek a 60/1991. [számú] román törvény feltétlen alkalmazást igénylő szabályai, nevezetesen a nyilvános gyűlések szervezéséről és tartásáról szóló e törvény 12. cikkének ugyanezen törvény 26. cikke (1) bekezdésének a) pontjában előírt jogkövetkezményekkel összefüggésben értelmezett (1) bekezdése?


title: Az Elsőfokú Bíróság ítélete 2005. május 10. a T-193/03. sz. Giuseppe Piro kontra az Európai Közösségek Bizottsága ügyben (Tisztviselők – Megsemmisítés iránti kereset – Minősítési jelentés – Indokolás – Kártérítési kereset – Nem vagyoni kár)

text:
               9.7.2005

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 171/17

      AZ ELSŐFOKÚ BÍRÓSÁG ÍTÉLETE

   2005. május 10.
   a T-193/03. sz. Giuseppe Piro kontra az Európai Közösségek Bizottsága ügyben (1)

   (Tisztviselők - Megsemmisítés iránti kereset - Minősítési jelentés - Indokolás - Kártérítési kereset - Nem vagyoni kár)
   (2005/C 171/29)
   Az eljárás nyelve: francia
   A T-193/03. sz. Giuseppe Piro, az Európai Közösségek Bizottságának tisztviselője (lakóhelye: Wezembeek Oppem [Belgium], képviselik: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis, E. Marchal és X. Martin Membiela ügyvédek, kézbesítési cím: Luxembourg) kontra az Európai Közösségek Bizottsága (meghatalmazottak: C. Berardis-Kayser és H. Tserepa-Lacombe, kézbesítési cím: Luxembourg) ügyben, a felperes 1999/2001-es időszakra vonatkozó végleges minősítési jelentéséről szóló bizottsági határozat megsemmisítése, másrészt kártérítési kereset tárgyában, az Elsőfokú Bíróság (ötödik tanács), tagjai: M. Vilaras tanácselnök, M. E. Martins Ribeiro és K. Jürimäe bírák; hivatalvezető: I. Natsinas tisztviselő, 2005. május 10-én meghozta ítéletét, amelynek rendelkező része a következő:

               1)

               Az elszenvedett nem vagyoni kárért a Bizottság köteles a felperesnek egy eurót megfizetni.

               2)

               Az Elsőfokú Bíróság a keresetet ezt meghaladóan elutasítja.

               3)

               A Bizottság viseli saját költségeit és a felperes költségeinek felét. A felperes viseli saját költségeinek felét.

      (1)  HL C 184., 2003.8.2.


title: T-440/17. sz. ügy: 2017. július 4-én benyújtott kereset – Arca Capital Bohemia kontra Bizottság

text:
               16.10.2017

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 347/25

         2017. július 4-én benyújtott kereset – Arca Capital Bohemia kontra Bizottság
   (T-440/17. sz. ügy)
   (2017/C 347/34)
   Az eljárás nyelve: angol

      Felek

      Felperes: Arca Capital Bohemia a.s. (Prága, Cseh Köztársaság) (képviselő: M. Nedelka ügyvéd)

      Alperes: Európai Bizottság

      Kérelmek

   A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:

               —

               semmisítse meg a 2017. március 15-i COMP/D3/PB/2017/026659 bizottsági határozatot, amely az 1049/2001/EK rendelet alapján megtagadja a COMP/SA.17006 – C 27/04 (ex CZ 49/03) – Agrobanka Praha a.s. és GE Capital Bank a.s. ügyre vonatkozó dokumentumokhoz való hozzáférést;

               —

               semmisítse meg a 2017. május 4-i C(2017) 3130 final bizottsági határozatot, amely megerősíti a 2017. március 15-i COMP/D3/PB/2017/026659 határozatot;

               —

               a Bizottságot kötelezze a saját költségei, valamint a felperes részéről felmerült költségek viselésére.

      Jogalapok és fontosabb érvek

   Keresetének alátámasztása érdekében a felperes két jogalapra hivatkozik.

               1.

               Első jogalap: az 1049/2001/EK rendelet 4. cikke (2) bekezdésének első és harmadik francia bekezdésében meghatározott kivételek téves alkalmazása.

                           —

                           A felperes e tekintetben azt állítja, hogy az alperes tévesen alkalmazta a vonatkozó ítélkezési gyakorlatot, amely a felperes álláspontja szerint nem irányadó azokra az ügyekre, amelyekben a közigazgatási iratanyagot már lezárták. Hasonlóképp, az állami támogatásokkal kapcsolatos ügyekben nagyon erős közérdek fűződik ahhoz, hogy az állami szervek ellenőrzése érdekében a lehető legtöbb információt lehessen beszerezni, továbbá a kereskedelmi érdekekre alapított érvek vonatkozásában is eltérő megfontolásoknak kell érvényesülniük azokhoz képest, amelyek az összefonódásokkal vagy kartellekkel kapcsolatos ügyekre vonatkoznak.

               2.

               Második jogalap: a hozzáférhetővé tételhez feltétlen érvényesülést kívánó közérdek fűződik.

                           —

                           E tekintetben a felperes a kérdéses bank privatizációjának hátterét képező okokra, valamint a cseh banki ágazat stabilitására vonatkozó érveket ad elő.