A Törvényszék (fellebbezési tanács) 2014. május 21-i ítélete. # Európai Bizottság kontra Luigi Macchia. # T-368/12 P. sz. ügy


title: A Bíróság ítélete (negyedik tanács), 2016. december 8.#Undis Servizi Srl kontra Comune di Sulmona.#A Consiglio di Stato (Olaszország) által benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem.#Előzetes döntéshozatal – Szolgáltatásnyújtásra irányuló közbeszerzési szerződések – Szerződés közbeszerzési eljárás indítása nélkül történő odaítélése – Úgynevezett »in house« odaítélés – Feltételek – Hasonló ellenőrzés – A tevékenység lényeges részének végzése – Több települési önkormányzat tulajdonában lévő, köztőkéből álló ajánlattevő társaság – A nem részvényes települési önkormányzatok javára is végzett tevékenység – Nem részvényes hatóság által előírt tevékenység.#C-553/15. sz. ügy.

text:
         A BÍRÓSÁG ÍTÉLETE (negyedik tanács)
      2016. december 8. (
            *1
         )
      „Előzetes döntéshozatal — Szolgáltatásnyújtásra irányuló közbeszerzési szerződések — Szerződés közbeszerzési eljárás indítása nélkül történő odaítélése — Úgynevezett »in house« odaítélés — Feltételek — Hasonló ellenőrzés — A tevékenység lényeges részének végzése — Több települési önkormányzat tulajdonában lévő, köztőkéből álló ajánlattevő társaság — A nem részvényes települési önkormányzatok javára is végzett tevékenység — Nem részvényes hatóság által előírt tevékenység”
      A C‑553/15. sz. ügyben,
      az EUMSZ 267. cikk alapján benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem tárgyában, amelyet a Consiglio di Stato (államtanács, Olaszország) a Bírósághoz 2015. október 26‑án érkezett, 2015. június 25‑i határozatával terjesztett elő az előtte
      az Undis Servizi Srl

      és
      a Comune di Sulmona

      között,
      a Cogesa SpA

      részvételével folyamatban lévő eljárásban,
      A BÍRÓSÁG (negyedik tanács),
      tagjai: T. von Danwitz tanácselnök, Juhász E. (előadó), C. Vajda, K. Jürimäe és C. Lycourgos bírák,
      főtanácsnok: M. Campos Sánchez‑Bordona,
      hivatalvezető: A. Calot Escobar,
      tekintettel az írásbeli szakaszra,
      figyelembe véve a következők által előterjesztett észrevételeket:

               —

               az Undis Servizi Srl képviseletében S. Della Rocca avvocato,

               —

               a Comune di Sulmona képviseletében G. Blandini és M. Fracassi avvocati,

               —

               a Cogesa SpA képviseletében R. Colagrande avvocato,

               —

               az olasz kormány képviseletében G. Palmieri, meghatalmazotti minőségben, segítője: C. Colelli avvocato dello Stato,

               —

               az Európai Bizottság képviseletében G. Conte és A. Tokár, meghatalmazotti minőségben,

         tekintettel a főtanácsnok meghallgatását követően hozott határozatra, miszerint az ügy elbírálására a főtanácsnok indítványa nélkül kerül sor,
      meghozta a következő

         Ítéletet

               1

               Az előzetes döntéshozatal iránti kérelem egy közbeszerzési szerződés ajánlattételi eljárás nélküli, úgynevezett „in house” odaítélésére vonatkozó uniós jog értelmezésére irányul.

               2

               E kérelmet az Undis Servizi Srl (a továbbiakban: Undis) és a Comune di Sulmona (sulmonai önkormányzat, Olaszország) között annak tárgyában folyamatban lévő jogvitában terjesztették elő, hogy ez az önkormányzat egy szolgáltatásnyújtásra irányuló közbeszerzési szerződést a Cogesa SpA‑nak ítélt oda.

         Jogi háttér

         Az uniós jog

               3

               Az építési beruházásra, az árubeszerzésre és a szolgáltatásnyújtásra irányuló közbeszerzési szerződések odaítélési eljárásainak összehangolásáról szóló, 2004. március 31‑i 2004/18/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL 2004. L 134., 114. o.; magyar nyelvű különkiadás 6. fejezet, 7. kötet, 132. o.) meghatározza az ajánlatkérő hatóságok által odaítélt közbeszerzési szerződésekre alkalmazandó szabályozási keretet.

               4

               Ezen irányelv „Fogalommeghatározások” című 1. cikke (2) bekezdésének a) pontja előírja:
               „»Közbeszerzési szerződés«: egy vagy több gazdasági szereplő és egy vagy több ajánlatkérő szerv által írásban megkötött visszterhes szerződés, amelynek tárgya az ezen irányelv szerinti építési beruházás kivitelezése, vagy áru szállítása, vagy szolgáltatás nyújtása.”

               5

               A közbeszerzési szerződések odaítélésére vonatkozó, az alapügy tényállása megvalósulásának idején hatályos uniós jog nem írta elő a közbeszerzési szerződések közbeszerzési eljárás lefolytatása nélkül történő közvetlen odaítélésének, az úgynevezett „in house” odaítélésnek a lehetőségét. Mindazonáltal ezt a lehetőséget elfogadta a Bíróság ítélkezési gyakorlata, és a Bíróság e tekintetben a feltételeket is megállapította.

               6

               Ezen, immár állandó ítélkezési gyakorlat értelmében valamely ajánlatkérő hatóság, mint például valamely települési önkormányzat azon kettős feltétellel mentesül a közbeszerzési szerződés odaítélésére irányuló közbeszerzési eljárás lefolytatása alól, ha, egyfelől az ajánlattevő szervezet felett a saját szervei felett gyakorolthoz hasonló ellenőrzést gyakorol, illetve másfelől, ha ez a szervezet tevékenységének lényeges részét az őt irányító ajánlatkérő szerv vagy szervek javára végzi (lásd ebben az értelemben: 1999. november 18‑iTeckal‑ítélet, C‑107/98, EU:C:1999:562, 50. pont).

               7

               A 2004/18 irányelvet hatályon kívül helyezte és annak helyébe lépett a közbeszerzésről és a 2004/18/EK irányelv hatályon kívül helyezéséről szóló, 2014. február 26‑i 2014/24/EU európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL 2014. L 94., 65. o.). A 2014/24 irányelv 91. cikke értelmében a 2004/18 irányelv 2016. április 18‑tól hatályát veszti.

         Az olasz jog

               8

               Az előzetes döntéshozatalra utaló határozatban előadottak szerint az olasz jog egyetlen rendelkezése sem rögzíti a közbeszerzési szerződések közvetlen odaítélésére vonatkozó feltételeket, e tekintetben a nemzeti jog az uniós jogra utal.

               9

               A 2000. augusztus 18‑i decreto legislativo n. 267 – Testo unico delle leggi sull’ordinamento degli enti locali (267. sz. törvényerejű rendelet – A helyi önkormányzatok rendszeréről szóló tövények egységes szövege; a GURI 2000. szeptember 28‑i, 162. számának rendes melléklete) 30. cikke előírja:
               „(1)   Bizonyos feladatok és tevékenységek összehangolt ellátása céljából a helyi önkormányzatok egymással megfelelő megállapodásokat köthetnek.
               (2)   A megállapodásokban meg kell határozni a célokat, az időtartamot, a szerződő felek közötti konzultáció formáit, azok pénzügyi kapcsolatait, valamint a kölcsönös kötelezettségeket és biztosítékokat.
               (3)   Valamely meghatározott szolgáltatás határozott idejű ellátásához, illetve valamely projekt létrehozásához az állam és a régió saját hatáskörükben a helyi önkormányzatok között létrehozandó kötelező megállapodási formákat írhatnak elő, feltéve hogy azokra nézve típusos szabályozást állapítanak meg.
               [...]”

               10

               Amint azt a kérdést előterjesztő bíróság is előadja, a 2006. április 3‑i decreto legislativo n. 152 – Norme in materia ambientale (a környezetvédelmi szabályokról szóló 152. sz. törvényerejű rendelet; a GURI 2006. április 14‑i, 96. számának rendes melléklete) 149a. cikke (1) bekezdésének második mondata ekképp rendelkezik:
               „A szolgáltatás közvetlenül odaítélhető azon teljes egészében köztőkéből és egyébként a közszolgáltatás nyújtásának helye szerinti helyi önkormányzatok részesedésével alapított társaságok részére, amelyek teljesítik az európai szabályozásban az in house szolgáltatásnyújtásra vonatkozóan előírt feltételeket.”

         Az alapeljárás és az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

               11

               A Bíróság elé terjesztett iratokból az tűnik ki, hogy a Comune di Sulmona képviselő testülete 2014. szeptember 30‑i határozatával a települési hulladékkal való teljes körű gazdálkodás szolgáltatásának nyújtását a Cogesának, egy teljes egészében a Regione Abruzzo (Abruzzo tartomány, Olaszország) több önkormányzata, köztük a Comune di Sulmona tulajdonában lévő, köztőkéből álló társaságnak ítélte oda. Ez utóbbi a társaság tőkéjét képező 1200 részvényből 200‑at birtokol, ami e tőkében való mintegy 16,6%‑os részesedésnek felel meg.

               12

               2014. október 30‑án, amikor még a szolgáltatási szerződést nem írták alá a Cogesával, az ezen utóbbi részvényeivel rendelkező települési önkormányzatok megállapodást kötöttek abból a célból, hogy a saját szerveik felett gyakorolthoz hasonló ellenőrzést gyakoroljanak felette (a továbbiakban: 2014. október 30‑i megállapodás).

               13

               A 9/11. sz. egységes környezethasználati engedélyben a Regione Abruzzo az önellátás, a közelség és a szubszidiaritás elvének megfelelően arra kötelezte a Cogesát, hogy e tartománynak egyes, e társaságban nem részvényes települései települési hulladékát is kezelje és hasznosítsa.

               14

               Az Undis, az alapügyben szóban forgó szolgáltatásnyújtásra irányuló közbeszerzési szerződésben érdekelt társaság keresetet nyújtott be a Tribunale amministrativo regionale per l’Abruzzóhoz (Abruzzo tartományi közigazgatási bírósága, Olaszország) az e szolgáltatásnyújtásra irányuló közbeszerzési szerződést odaítélő határozattal, valamint a jelen ítélet 12. pontjában említett, önkormányzatok közötti megállapodás tervezetét jóváhagyó határozattal szemben. Az Undis a 2006. április 12‑i decreto legislativo n. 163 – Codice dei contratti pubblici relativi a lavori, servizi e forniture in attuazione delle direttive 2004/17/CE e 2004/18/CE (a 2004/17/EK és a 2004/18/EK irányelv alkalmazásában az építési beruházásra, a szolgáltatásnyújtásra és az árubeszerzésre irányuló közbeszerzési szerződések törvénykönyvének megalkotásáról szóló 163. sz. törvényerejű rendelet; a GURI 2006. május 2‑i, 100. számának rendes melléklete) 2. cikkének, valamint az EUMSZ 43. cikk, az EUMSZ 49. cikk és az EUMSZ 86. cikk megsértésére hivatkozva azt állította, hogy nem álltak fenn az ahhoz szükséges feltételek, hogy az említett szolgáltatásnyújtásra irányuló közbeszerzési szerződést „in house” lehessen odaítélni.

               15

               Az Undis konkrétan arra hivatkozott, hogy nem teljesült az a feltétel, miszerint az ajánlatkérő hatóságnak a saját szervei felett gyakorolthoz hasonló ellenőrzést kell gyakorolnia valamely, tőle jogilag elkülönült jogalany felett. A Comune di Sulmona ugyanis a Cogesa kisebbségi részvényese, a 2014. október 30‑i megállapodást az alapügyben szóban forgó szolgáltatásnyújtásra irányuló közbeszerzési szerződést odaítélő határozat elfogadását követően kötötték meg, és e társaság alapító okirata társasági szerveinek önálló hatáskört biztosít, ami összeegyeztethetetlen a „hasonló ellenőrzés” fogalmával. Az Undis továbbá azt állította, hogy az a feltétel sem teljesült, miszerint az ajánlattevő szervezetnek tevékenysége lényeges részét az őt irányító ajánlatkérő hatóság vagy hatóságok javára kell végeznie. Az Undis szerint ugyanis a Cogesának a 2011–2013. gazdasági évekre vonatkozó mérlegei nyilvánvalóvá teszik, hogy a Cogesa össztevékenységének csak 50%‑át végzi a részvényes települési önkormányzatok javára, mivel a nem részvényes önkormányzatok javára e társaság által végzett tevékenységet is bele kell érteni ebbe az össztevékenységbe.

               16

               A Tribunale amministrativo regionale per l’Abruzzo (Abruzzo tartományi közigazgatási bírósága) elutasította a keresetet. E bíróság először is azt állapította meg, hogy a hasonló ellenőrzés feltétele teljesült a 2014. október 30‑i megállapodás megkötése okán. E bíróság ezt követően úgy határozott, hogy a tevékenység lényeges részére vonatkozó feltétel is teljesült, és kifejtette, hogy a Cogesa által a nem részvényes önkormányzatok javára végzett tevékenységet figyelmen kívül hagyva a részvényes önkormányzatok tekintetében végzett tevékenysége meghaladta e társaság üzleti forgalmának 90%‑át.

               17

               A Consiglio di Stato (államtanács, Olaszország), amelyhez az Undis fellebbezést nyújtott be, megállapította, hogy azon tény ellenére, miszerint a 2014/24 irányelv időbeli hatálya okán nem alkalmazható az alapeljárásra, ezen irányelv 12. cikkének rendelkezései mindazonáltal lényegesek e jogvita megoldása tekintetében.

               18

               A tevékenység lényeges részének végzésére vonatkozó feltételt illetően a Consiglio di Stato (államtanács) a 2006. május 11‑iCarbotermo és Consorzio Alisei ítéletre (C‑340/04, EU:C:2006:308, 65. pont) utal, amelyben a Bíróság megállapította, hogy „a meghatározó üzleti forgalom az, amelyet a kérdéses vállalkozás a felügyelő önkormányzat által meghozott odaítélő határozatok alapján valósít meg, beleértve azt, amit az ilyen határozatok végrehajtása során valósít meg a felhasználókkal”. Ezen ítélkezési gyakorlat fényében tehát annak vizsgálata érdekében, hogy e feltétel teljesült‑e, csak azokat az odaítélő határozatokat kell figyelembe venni, amelyeket közvetlenül a felügyelő önkormányzat fogadott el. Márpedig a 2014/24 irányelv 12. cikkének (2) bekezdéséből a releváns odaítélések számának bővülése következhet.

               19

               A Consiglio di Stato (államtanács) ezzel szemben kiemeli, hogy az említett irányelv egyik rendelkezése sem utal arra, hogy annak értékelése céljából, hogy a szóban forgó feltétel teljesült‑e, azokat az odaítéléseket kell figyelembe venni, amelyek a nem részvényes önkormányzatokra vonatkoznak, abban az esetben, ha ezekről az odaítélésekről egy szintén nem részvényes, magasabb szintű közigazgatási hatóság intézkedése határoz.

               20

               Ezenfelül a Consiglio di Stato (államtanács) szerint az a kérdés merül fel, hogy az alapeljárásban annak vizsgálata céljából, hogy a tevékenység lényeges részének végzésére vonatkozó feltétel teljesült, figyelembe kell‑e venni a Cogesában részvényekkel rendelkező önkormányzatok javára a 2014. október 30‑i megállapodás megkötését megelőzően történt odaítéléseket. A Consiglio di Stato (államtanács) e tekintetben a 2014/24 irányelv 12. cikke (5) bekezdésének második albekezdésére utal.

               21

               E körülményekre figyelemmel a Consiglio di Stato (államtanács) úgy határozott, hogy az eljárást felfüggeszti, és a következő kérdéseket terjeszti előzetes döntéshozatalra a Bíróság elé:

                        „1)

                        Az ellenőrzött szervezet által végzett tevékenység lényeges részének meghatározása során a nem részvényes közigazgatási szerv által a nem részvényes önkormányzatok javára elrendelt tevékenységeket is figyelembe kell‑e venni?

                        2)

                        Az ellenőrzött szervezet által végzett tevékenység lényeges részének meghatározása során a részvényes önkormányzatok javára szóló, az úgynevezett hasonló ellenőrzés feltételének tényleges teljesülését megelőző odaítéléseket is figyelembe kell‑e venni?”

         Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdésekről

               22

               Előzetesen meg kell állapítani, hogy az alapügynek a jelen ítélet 11. és 12. pontjában felvázolt tényállása korábban valósult meg, mint 2016. április 18., tehát a 2014/24 irányelv tagállamok általi átültetésére kitűzött határidő lejárta. Ebből következik, hogy az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdéseket időbeli hatálya okán kizárólag a Bíróság ítélkezési gyakorlata által értelmezett 2004/18 irányelv tekintetében kell értékelni.

               23

               Meg kell továbbá állapítani, hogy a kérdést előterjesztő bíróság a jelen ügyben nem szolgáltat semmiféle adatot a tekintetben, hogy az alapügyben szereplő közbeszerzési szerződés értéke meghaladja‑e, vagy sem, a 2004/18 irányelv alkalmazásának küszöbértékét. Egyébiránt az előzetes döntéshozatalra utaló határozat az annak meghatározásához szükséges információkat sem tartalmazza, hogy szolgáltatásnyújtásra irányuló közbeszerzési szerződésről vagy szolgáltatásnyújtásra irányuló koncesszióról van‑e szó.

               24

               Az igaz, hogy az uniós jogszabályok alkalmazása alóli kivétel, amennyiben teljesülnek az „in house” odaítélés feltételei, éppúgy alkalmazható a 2004/18 irányelv hatálya alá tartozó, mint az az alól kizárt tényállásokra (lásd ebben az értelemben: 2012. november 29‑iEconord‑ítélet, C‑182/11 és C‑183/11, EU:C:2012:758, 26. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat). Mindazonáltal az utóbbi esetben az említett kivétel alkalmazásának nincs relevanciája az alapügy megoldása tekintetében, mivel a szóban forgó szerződésre az EUM‑Szerződés alapvető szabályai és általános elvei vonatkoznak, ami azt feltételezi, hogy a szerződés egyértelműen határokon átnyúló érdeket képvisel (lásd ebben az értelemben: 2016. október 6‑iTecnoedi Costruzioni ítélet, C‑318/15, EU:C:2016:747, 19. pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).

               25

               Az előzetes döntéshozatali eljárás keretében a nemzeti bíróságok és a Bíróság közötti viszonyban irányadó együttműködés szellemében, a kérdést előterjesztő bíróságnak az esetleges egyértelmű határon átnyúló érdek fennállására vonatkozó előzetes megállapításainak hiánya nem jár a kérelem elfogadhatatlanságával, ha az ilyen hiányosság ellenére a Bíróság az iratokból kitűnő tényállási elemekre tekintettel úgy véli, hogy képes hasznos választ adni a kérdést előterjesztő bíróságnak. Mindazonáltal a Bíróság válaszadására csak azzal a feltétellel kerülhet sor, ha az alapügyben a kérdést előterjesztő bíróság meg tudja állapítani, hogy fennállnak az uniós jog alkalmazásának feltételei (lásd analógia útján: 2014. december 11‑iAzienda sanitaria locale n. 5 „Spezzino” és társai ítélet, C‑113/13, EU:C:2014:2440, 48. pont).

               26

               A Bíróság által a kérdést előterjesztő bíróság számára adandó válasz tehát azon az előfeltevésen nyugszik, hogy vagy a 2004/18 irányelvet kell alkalmazni az alapügyben szóban forgó közbeszerzési szerződésre, vagy ha nem ez az eset áll fenn, e szerződés egyértelműen határokon átnyúló jelleggel rendelkezik, aminek vizsgálata e bíróság feladata.

         Az első kérdésről

               27

               E kérdésével a kérdést előterjesztő bíróság lényegében arra keresi a választ, hogy a Bíróságnak a közbeszerzési szerződések közvetlen, úgynevezett „in house” odaítélésére vonatkozó ítélkezési gyakorlata annak meghatározása céljából történő alkalmazása keretében, hogy az ajánlattevő szervezet az ajánlatkérő hatóság, különösen az e szervezet részvényeivel rendelkező és azt ellenőrző települési önkormányzatok javára végzi‑e tevékenységének lényeges részét, bele kell‑e érteni e tevékenységbe azt a tevékenységet is, amelynek végzésére e szervezetet valamely, annak részvényeivel nem rendelkező hatóság kötelezi olyan települési önkormányzatok javára, amelyek szintén nem rendelkeznek e társaság részvényeivel és semmiféle ellenőrzést nem gyakorolnak felette.

               28

               A Bíróság ítélkezési gyakorlata értelmében a közbeszerzésre vonatkozó uniós jogi szabályok elsődleges célja, nevezetesen a termékek és a szolgáltatások szabad mozgása, valamint a tisztességes verseny megnyitása valamennyi tagállamban, maga után vonja a közbeszerzési szerződések odaítélési eljárásaira vonatkozó, a releváns irányelvekben előírt uniós szabályok alkalmazásának kötelezettségét, amennyiben valamely, települési önkormányzathoz hasonló ajánlatkérő hatóság egy tőle jogilag elkülönülő jogalannyal kíván írásban visszterhes szerződést kötni, függetlenül attól, hogy ez a szervezet maga is ajánlatkérő‑e, vagy sem (lásd ebben az értelemben: 1999. november 18‑iTeckal‑ítélet, C‑107/98, EU:C:1999:562, 51. pont; 2005. január 11‑iStadt Halle és RPL Lochau ítélet, C‑26/03, EU:C:2005:5, 44. és 47. pont).

               29

               A Bíróság hangsúlyozta, hogy az e kötelezettség alóli összes kivétel szigorúan értelmezendő (2005. január 11‑iStadt Halle és RPL Lochau ítélet, C‑26/03, EU:C:2005:5, 46. pont; 2014. május 8‑iDatenlotsen Informationssysteme ítélet, C‑15/13, EU:C:2014:303, 23. pont).

               30

               Tekintettel arra, hogy a hatóság anélkül is végrehajthatja közérdekű feladatait saját közigazgatási, műszaki és egyéb eszközeivel, hogy köteles lenne igénybe venni a szerveihez nem tartozó, külső jogalanyokat (lásd ebben az értelemben: 2005. január 11‑i ítélet, Stadt Halle és RPL Lochau ítélet, C‑26/03, EU:C:2005:5, 48. pont), a Bíróság az ilyen helyzetben az úgynevezett „in house” odaítéléseket illetően az ajánlatkérő hatóság és az ajánlattevő szervezet közötti különös belső kapcsolattal igazolta a kivétel elismerését, még akkor is, ha az ajánlattevő az ajánlatkérőtől jogilag elkülönült szervezet (lásd ebben az értelemben: 2014. május 8‑iDatenlotsen Informationssysteme ítélet, C‑15/13, EU:C:2014:303, 29. pont). Az ilyen esetekben megállapítható, hogy az ajánlatkérő hatóság valójában saját eszközeit vette igénybe (lásd ebben az értelemben: 2014. május 8‑iDatenlotsen Informationssysteme ítélet, C‑15/13, EU:C:2014:303, 25. pont), és hogy az ajánlattevő szerv szinte e hatóság belső szervezetének részét alkotja.

               31

               E kivétel azonfelül, hogy az ajánlatkérő hatóságnak a saját szervei felett gyakorolthoz hasonló ellenőrzést kell gyakorolnia az ajánlattevő szervezet felett, azt is megköveteli, hogy e szervezet tevékenységének lényeges részét az őt tulajdonló ajánlatkérő hatóság vagy hatóságok javára végezze (lásd ebben az értelemben: 1999. november 18‑iTeckal‑ítélet, C‑107/98, EU:C:1999:562, 50. pont).

               32

               Ily módon elengedhetetlen, hogy az ajánlattevő szervezet tevékenységét elsősorban azon önkormányzatnak vagy önkormányzatoknak szánja, amelynek, illetve amelyeknek a tulajdonában áll, és minden más tevékenysége csak másodlagos jellegű. Annak meghatározásához, hogy a jelen esetben erről van‑e szó, az illetékes bíróságnak figyelembe kell vennie az ügy valamennyi körülményét, a minőségieket és a mennyiségieket egyaránt. E tekintetben a releváns üzleti forgalom az, amelyet e szervezet a felügyelő önkormányzat vagy önkormányzatok által meghozott odaítélő határozatok alapján valósít meg (lásd ebben az értelemben: 2006. május 11‑iCarbotermo és Consorzio Alisei ítélet, C‑340/04, EU:C:2006:308, 63. és 65. pont; 2008. július 17‑iBizottság kontra Olaszország, C‑371/05, nem tették közzé, EU:C:2008:410, 31. pont).

               33

               Azon követelménynek, hogy a szóban forgó személy tevékenységének lényeges részét azon önkormányzat vagy önkormányzatok javára végezze, amelynek vagy amelyeknek a tulajdonában áll, az a célja, hogy biztosítsa a 2004/18 irányelv alkalmazhatóságát abban az esetben, ha az egy vagy több önkormányzat által ellenőrzött vállalkozás a piacon működik, és ezért versenyben állhat más vállalkozásokkal. Valamely vállalkozás ugyanis nincs szükségképpen megfosztva a cselekvési szabadságától mindössze amiatt, hogy az őt érintő döntéseket az az önkormányzat vagy azon önkormányzatok ellenőrzik, amelyeknek a tulajdonában áll, ha gazdasági tevékenységének jelentős részét más piaci szereplőkkel is képes végezni. Ezzel szemben, ha e vállalkozás szolgáltatásait lényeges részben kizárólag ezen önkormányzat vagy önkormányzatok használják fel, jogosnak tűnik, hogy ez a vállalkozás mentesüljön a 2004/18 irányelv megszorításai alól, mivel azokat a verseny megóvásának szükséglete szabta meg, amely ilyen esetben már nem indokolt (lásd analógia útján: 2006. május 11‑iCarbotermo és Consorzio Alisei ítélet, C‑340/04, EU:C:2006:308, 60–62. pont).

               34

               Ebből az ítélkezési gyakorlatból az következik, hogy az ajánlattevő szervezet minden olyan tevékenységét, amelyet nem azon személyeknek szán, akiknek a tulajdonában áll, tehát azon személyeknek, akik semmiféle ellenőrzési viszonyban nem állnak e szervezettel, legyenek ezek akár hatóságok, harmadik személyek javára végzett tevékenységnek kell minősíteni.

               35

               Következésképpen, ezen ítélkezési gyakorlat fényében az alapügyben a Cogesa részvényeivel nem rendelkező települési önkormányzatokat harmadik személyeknek kell minősíteni. Az előzetes döntéshozatalra utaló határozatban szereplő információk szerint semmiféle ellenőrzési viszony nem áll fenn ezen önkormányzatok és e társaság között, ily módon hiányzik az ajánlatkérő hatóság és az ajánlattevő szervezet közötti azon különös belső kapcsolat, amely a Bíróság ítélkezési gyakorlata szerint igazolja az úgynevezett „in house” odaítélésekkel kapcsolatos kivételt.

               36

               Következésképpen, annak vizsgálata tekintetében, hogy a Cogesa tevékenységének lényeges részét az őt tulajdonló önkormányzatok javára végzi‑e, azon tevékenységet, amelyet e társaság a nem részvényes települési önkormányzatoknak szán, harmadik személyek javára végzett tevékenységnek kell minősíteni. A kérdést előterjesztő bíróság feladata annak vizsgálata, hogy ez utóbbi tevékenység tekinthető‑e úgy, mint amely a Cogesának az őt tulajdonló önkormányzatok számára végzett tevékenységéhez viszonyítva másodlagos jelleggel rendelkezik a Bíróságnak az „in house” odaítélésekre vonatkozó ítélkezési gyakorlata értelmében.

               37

               E következtetést a kérdést előterjesztő bíróság által említett azon körülmény sem cáfolja meg, miszerint a Cogesának a nem részvényes települési önkormányzatok javára végzett tevékenységét valamely, e társaságban részvénnyel szintén nem rendelkező hatóság írta elő. Ugyanis, bár e hatóság bízta az említett tevékenységet a Cogesára, az előzetes döntéshozatalra utaló határozatban szereplő információkból kitűnik, hogy e hatóság nem részvényese e társaságnak, és semmiféle ellenőrzést nem gyakorol felette a Bíróságnak az úgynevezett „in house” odaítélésre vonatkozó ítélkezési gyakorlata értelmében. Az említett hatóság ellenőrzésének hiányában az általa a Cogesa számára előírt tevékenységet harmadik személyek számára végzett tevékenységnek kell minősíteni.

               38

               A fenti megfontolásokra figyelemmel az előterjesztett első kérdésre azt a választ kell adni, hogy a Bíróságnak a közbeszerzési szerződések közvetlen, úgynevezett „in house” odaítélésére vonatkozó ítélkezési gyakorlata annak meghatározása céljából történő alkalmazása keretében, hogy az ajánlattevő szervezet az ajánlatkérő hatóság, különösen az e szervezet részvényeivel rendelkező és azt ellenőrző települési önkormányzatok javára végzi‑e tevékenységének lényeges részét, nem kell beleérteni e tevékenységbe azt a tevékenységet is, amelynek végzésére e szervezetet valamely, a részvényeivel nem rendelkező hatóság kötelezi olyan települési önkormányzatok javára, amelyek szintén nem rendelkeznek e társaság részvényeivel, és semmiféle ellenőrzést nem gyakorolnak felette, mivel ez utóbbi tevékenységet harmadik személyek javára végzett tevékenységnek kell minősíteni.

         A második kérdésről

               39

               E kérdésével a kérdést előterjesztő bíróság lényegében arra keresi a választ, hogy annak meghatározása tekintetében, hogy az ajánlattevő szervezet tevékenységének jelentős részét olyan települési önkormányzatok javára végzi, amelyek részvényesei, és amelyek együttesen a saját szerveik felett gyakorolthoz hasonló ellenőrzést gyakorolnak felette, figyelembe kell‑e venni azt a tevékenységet is, amelyet e szervezet azt megelőzően végzett ezen települési önkormányzatok javára, hogy ezt az együttes ellenőrzést ténylegesen gyakorolták volna.

               40

               E tekintetben emlékeztetni kell arra, hogy a Bíróság ítélkezési gyakorlata értelmében a tevékenység lényeges része végzése feltételének értékelése során a nemzeti bíróságnak az ügy valamennyi körülményét figyelembe kell vennie, a minőségieket és a mennyiségieket egyaránt (lásd ebben az értelemben: 2006. május 11‑iCarbotermo és Consorzio Alisei ítélet, C‑340/04, EU:C:2006:308, 63. és 64. pont).

               41

               A jelen ügyben az előzetes döntéshozatalra utaló határozatban szereplő információkból kitűnik, hogy a Cogesa már végzett tevékenységet az őt tulajdonló települési önkormányzatok javára a 2014. október 30‑i megállapodást megelőzően. E tevékenységeket természetesen figyelembe kell venni, ha ezek valamely közbeszerzési szerződés odaítélése időpontjában még fennállnak. Ezenkívül a 2014. október 30. előtt elvégzett tevékenységeket is figyelembe lehet venni, ha teljesül a tevékenység lényeges részének végzésére vonatkozó feltétel. A korábbi tevékenységek ugyanis azon tevékenység jelentőségére utaló jelnek minősülhetnek, amelyet a Cogesa szándékozik végezni részvényes települési hatóságai számára azt követően, hogy ez utóbbiak hasonló ellenőrzése ténylegessé válik.

               42

               A fenti megfontolásokra figyelemmel, annak meghatározása tekintetében, hogy az ajánlattevő szervezet tevékenységének jelentős részét olyan települési önkormányzatok javára végzi, amelyek részvényesei, és amelyek együttesen a saját szerveik felett gyakorolthoz hasonló ellenőrzést gyakorolnak felette, az ügy valamennyi körülményét figyelembe kell venni, amelyek között szerepelhet az a tevékenység is, amelyet e szervezet azt megelőzően végzett ezen települési önkormányzatok javára, hogy ezt az együttes ellenőrzést ténylegesen gyakorolták volna.

         A költségekről

               43

               Mivel ez az eljárás az alapeljárásban részt vevő felek számára a kérdést előterjesztő bíróság előtt folyamatban lévő eljárás egy szakaszát képezi, ez a bíróság dönt a költségekről. Az észrevételeknek a Bíróság elé terjesztésével kapcsolatban felmerült költségek, az említett felek költségeinek kivételével, nem téríthetők meg.

               A fenti indokok alapján a Bíróság (negyedik tanács) a következőképpen határozott:

                           1)

                           A Bíróságnak a közbeszerzési szerződések közvetlen, úgynevezett „in house” odaítélésére vonatkozó ítélkezési gyakorlata annak meghatározása céljából történő alkalmazása keretében, hogy az ajánlattevő szervezet az ajánlatkérő hatóság, különösen az e szervezet részvényeivel rendelkező és az azt ellenőrző települési önkormányzatok javára végzi‑e tevékenységének lényeges részét, nem kell beleérteni e tevékenységbe azt a tevékenységet is, amelynek végzésére e szervezetet valamely, a részvényeivel nem rendelkező hatóság kötelezi olyan települési önkormányzatok javára, amelyek szintén nem rendelkeznek e társaság részvényeivel és semmiféle ellenőrzést nem gyakorolnak felette, mivel ez utóbbi tevékenységet harmadik személyek javára végzett tevékenységnek kell minősíteni.

                           2)

                           Annak meghatározása tekintetében, hogy az ajánlattevő szervezet tevékenységének jelentős részét olyan települési önkormányzatok javára végzi, amelyek részvényesei, és amelyek együttesen a saját szerveik felett gyakorolthoz hasonló ellenőrzést gyakorolnak felette, az ügy valamennyi körülményét figyelembe kell venni, amelyek között szerepelhet az a tevékenység is, amelyet e szervezet azt megelőzően végzett ezen települési önkormányzatok javára, hogy ezt az együttes ellenőrzést ténylegesen gyakorolták volna.

                     Aláírások

            (
            *1
         )	Az eljárás nyelve: olasz.


title: A Bíróság (negyedik tanács) 2009. július 16-i ítélete.#Infopaq International A/S kontra Danske Dagblades Forening.#Előzetes döntéshozatal iránti kérelem: Højesteret - Dánia.#Szerzői jogok - Információs társadalom - 2001/29/EK irányelv - 2. és 5. cikk - Irodalmi és művészeti művek - A »többszörözés« fogalma - »Részben történő« többszörözés - Irodalmi művek rövid kivonatainak többszörözése - Újságcikkek - Időleges és közbenső többszörözések - Olyan műszaki eljárás, amely újságcikkek beszkenneléséből és ezt követő szövegfájllá alakításából, elektronikus többszörözéséből, ezen másolat egy részének számítógépes memóriában való tárolásából és kinyomtatásából áll.#C-5/08. sz. ügy.

text:
      C‑5/08. sz. ügy
      Infopaq International A/S
      kontra
      Danske Dagblades Forening
      (a Højesteret [Dánia] által benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem)
      „Szerzői jogok – Információs társadalom – 2001/29/EK irányelv – 2. és 5. cikk – Irodalmi és művészeti művek – A »többszörözés« fogalma – »Részben történő« többszörözés – Irodalmi művek rövid kivonatainak többszörözése – Újságcikkek – Időleges és közbenső többszörözések – Olyan műszaki eljárás, amely újságcikkek beszkenneléséből és ezt követő szövegfájllá alakításából, elektronikus többszörözéséből,
         ezen másolat egy részének számítógépes memóriában való tárolásából és kinyomtatásából áll”

      Az ítélet összefoglalása
      1.        Jogszabályok közelítése – Szerzői jog és szomszédos jogok – 2001/29 irányelv – Az információs társadalomban a szerzői és szomszédos
            jogok egyes vonatkozásainak összehangolása – Többszörözési jog – Részben történő többszörözés – Fogalom
      (2001/29 európai parlamenti és tanácsi irányelv, 2. cikk, a) pont)
      2.        Jogszabályok közelítése – Szerzői jog és szomszédos jogok – 2001/29 irányelv – Az információs társadalomban a szerzői és szomszédos
            jogok egyes vonatkozásainak összehangolása – Többszörözési jog – Kivételek és korlátozások – Feltételek – A többszörözési
            cselekmény közbenső jellege
      (2001/29 európai parlamenti és tanácsi irányelv 5. cikk, (1) bekezdés)
      1.        Egy adatrögzítési eljárás folyamán megvalósított cselekmény, amely egy védelem alatt álló műből származó tizenegy szavas szövegkivonat
         tárolásából és azt követő kinyomtatásából áll, tartozhat a részben történő többszörözésnek az információs társadalomban a
         szerzői és szomszédos jogok egyes vonatkozásainak összehangolásáról szóló 2001/29 irányelv 2. cikke szerinti fogalma alá,
         amennyiben − és ennek vizsgálata a nemzeti bíróság feladata − az így átmásolt elemek a szerző saját szellemi alkotásának kifejeződései.

      A 2001/29 irányelv 2. cikkének a) pontja szerinti szerzői jog ugyanis kizárólag olyan teljesítmény vonatkozásában alkalmazható,
         amely eredeti abban az értelemben, hogy a szerző saját szellemi alkotása. Ami valamely alkotás részeit illeti, ezek akkor
         részesülnek szerzői jogi védelemben, ha jellegüknél fogva szerepet játszanak az egész mű eredetiségében. Valamely műalkotás
         egyes részei tehát akkor részesülnek az említett rendelkezés szerinti szerzői jogi védelemben, ha tartalmaznak egyes olyan
         elemeket, amelyek e mű szerzője saját szellemi alkotásának kifejeződései. Figyelemmel az említett irányelv 2. cikke által
         biztosított védelem terjedelmének tág értelmezésére vonatkozó követelményre, nem lehet kizárni, hogy az érintett szöveg egyes
         elszigetelt mondatai vagy akár csak mondatrészletei alkalmasak arra, hogy közvetítsék az olvasó számára egy sajtócikkhez hasonló
         kiadvány eredetiségét olyan elem közlése által, amely önmagában e cikk szerzője szellemi alkotásának kifejeződése. Ilyen mondatok
         vagy mondatrészletek tehát képezhetik az irányelv 2. cikkének a) pontjában foglalt védelem tárgyát.

      (vö. 37–39., 47., 48., 51. pont és a rendelkező rész 1. pontja)
      2.        Egy tizenegy szavas szövegkivonat kinyomtatásának egy olyan adatrögzítési eljárás során megvalósuló cselekménye, amely újságcikkek
         beszkenneléséből és ezt követő szövegfájllá alakításából, elektronikus többszörözéséből, ezen másolat egy részének számítógépes
         memóriában való tárolásából és kinyomtatásából áll, nem teljesíti az információs társadalomban a szerzői és szomszédos jogok
         egyes vonatkozásainak összehangolásáról szóló 2001/29 irányelv 5. cikkének (1) bekezdésében foglalt, közbenső jellegre vonatkozó
         feltételt, ennélfogva ezen eljárás nem végezhető az érintett szerzői jogi jogosultak hozzájárulása nélkül.

      Valamely cselekményt ugyanis kizárólag akkor lehet az említett rendelkezésben foglalt második feltétel értelmében „közbensőnek”
         tekinteni, ha időtartama az érintett műszaki eljárás megfelelő működéséhez szükséges mértékre korlátozódik, tekintve, hogy
         ezen eljárást akként kell automatizálni, hogy automatikusan, emberi beavatkozás nélkül törölje ezt a cselekményt, amint az
         ezen eljárást lehetővé tevő rendeltetését elérte. Ugyanakkor a szóban forgó adatrögzítési eljárás utolsó többszörözési cselekménye
         akként valósul meg, ami kívül esik az informatika körén, a tizenegy szavas szövegkivonatokat tartalmazó fájlok kinyomtatása,
         és ezen szövegkivonatok papírhordozón való megjelenítése által. Márpedig ezen materiális hordozóra történő rögzítést követően
         a másolat csak e hordozó megsemmisítésével tűnik el. Egyébiránt, mivel az adatrögzítési eljárás nyilvánvalóan nem képes arra,
         hogy e hordozót saját maga megsemmisítse, az említett másolat törlése kizárólag ezen eljárás felhasználójának szándékától
         függ, akinek e megsemmisítési szándéka korántsem bizonyos, aminek következtében fennáll a veszélye annak, hogy az említett
         másolat − a felhasználó szükségleteinek függvényében − hosszabb idő folyamán fennmarad. Ilyen körülmények között az említett
         utolsó adatrögzítési cselekmény, amelynek során a tizenegy szavas szövegkivonatok kinyomtatásra kerülnek, nem tekinthető közbensőnek
         a 2001/29 irányelv 5. cikke (1) bekezdésének értelmében.

      (vö. 64., 67–70., 74. pont és a rendelkező rész 2. pontja)
A BÍRÓSÁG ÍTÉLETE (negyedik tanács)
      2009. július 16.(*)

      „Szerzői jogok – Információs társadalom – 2001/29/EK irányelv – 2. és 5. cikk – Irodalmi és művészeti művek – A »többszörözés« fogalma – »Részben történő« többszörözés – Irodalmi művek rövid kivonatainak többszörözése – Újságcikkek – Időleges és közbenső többszörözések – Olyan műszaki eljárás, amely újságcikkek beszkenneléséből és ezt követő szövegfájllá alakításából, elektronikus többszörözéséből,
         ezen másolat egy részének számítógépes memóriában való tárolásából és kinyomtatásából áll”

      A C‑5/08. sz. ügyben,
      az EK 234. cikk alapján benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem tárgyában, amelyet a Højesteret (Dánia) a Bírósághoz
         2008. január 4‑én érkezett, 2007. december 21‑i határozatával terjesztett elő az előtte

      az Infopaq International A/S
      és
      a Danske Dagblades Forening
      között folyamatban lévő eljárásban,
      A BÍRÓSÁG (negyedik tanács),
      tagjai: K. Lenaerts tanácselnök, T. von Danwitz, R. Silva de Lapuerta, G. Arestis és J. Malenovský (előadó) bírák,
      főtanácsnok: V. Trstenjak,
      hivatalvezető: C. Strömholm tanácsos,
      tekintettel az írásbeli szakaszra és a 2008. november 20‑i tárgyalásra,
      figyelembe véve a következők által előterjesztett észrevételeket:
      –        az Infopaq International A/S képviseletében A. Jensen advokat,
      –        a Danske Dagblades Forening képviseletében M. Dahl Pedersen advokat,
      –        az osztrák kormány képviseletében E. Riedl, meghatalmazotti minőségben,
      –        az Európai Közösségek Bizottsága képviseletében H. Krämer és H. Støvlbæk, meghatalmazotti minőségben,
      a főtanácsnok indítványának a 2009. február 12‑i tárgyaláson történt meghallgatását követően,
      meghozta a következő
      Ítéletet
      1        Az előzetes döntéshozatal iránti kérelem egyrészt az információs társadalomban a szerzői és szomszédos jogok egyes vonatkozásainak
         összehangolásáról szóló, 2001. május 22‑i 2001/29/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL L 167. 10. o.; magyar nyelvű
         különkiadás 17. fejezet, 1. kötet, 230. o.) 2. cikke a) pontjának értelmezésére, másrészt az időleges többszörözési cselekmények
         ugyanezen irányelv 5. cikke szerinti kivételeinek feltételeire vonatkozik.

      2        Ezt a kérelmet az Infopaq International A/S (a továbbiakban: Infopaq) és a Danske Dagblades Forening (a továbbiakban: DDF)
         közötti jogvitában terjesztették elő, amelynek tárgya az Infopaq annak elismerésére irányuló kérelmének elutasítása, hogy
         nem volt köteles megszerezni a szerzői jogok jogosultjának hozzájárulását újságcikkek automatizált eljárás során történő beszkenneléséből
         és azok digitálisan feldolgozható dokumentummá történő alakításából álló többszörözési cselekményeihez.

       Jogi háttér
       A nemzetközi jog
      3         A Kereskedelmi Világszervezetet létrehozó marrakeshi egyezmény 1C. mellékletében szereplő, a szellemi tulajdonjogok kereskedelmi
         vonatkozásairól szóló megállapodás, amely a többoldalú tárgyalások uruguayi fordulóján (1986–1994) elért megállapodásoknak
         a Közösség nevében a hatáskörébe tartozó ügyek tekintetében történő megkötéséről szóló, 1994. december 22‑i 94/800/EK tanácsi
         határozattal (HL L 336., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 11. fejezet, 21. kötet, 80. o.) került jóváhagyásra, 9. cikke (1) bekezdésében
         ekként rendelkezik:

      „A Tagok betartják a Berni Konvenció [Berni Uniós Egyezmény](1971) 1–21. cikkeiben, valamint a Függelékében foglaltakat […]”.
      4        Az irodalmi és a művészeti művek védelméről szóló Berni Egyezmény (Párizsban, az 1971. évi július hó 24. napján felülvizsgált
         szöveg) 1979. szeptember 28‑i módosítást követő változatának (a továbbiakban: Berni Uniós Egyezmény) 2. cikke így szól:

      „(1)Az »irodalmi és művészeti művek« kifejezés felöleli az irodalom, a tudomány és a művészet minden alkotását, tekintet nélkül
         a mű létrehozatalának módjára vagy alakjára, tehát lehet könyv, szövegkönyv vagy más írásmű […]

      […]
      (5)      Irodalmi vagy művészeti műveknek az anyag kiválasztása vagy elrendezése folytán szellemi alkotásnak minősülő gyűjteményei,
         mint például enciklopédiák és antológiák, a gyűjtemény részét alkotó egyes művek szerzőit megillető jogok sérelme nélkül e
         jellegüknél fogva részesülnek védelemben.

      […]
      8)      Az ezen Egyezményben biztosított védelem nem áll fenn az egyszerű sajtóközlemény jellegű napi hírekre”.
      5        A Berni Uniós Egyezmény 9. cikkének (1) bekezdése szerint az ezen egyezmény alapján védett irodalmi és művészeti művek szerzőit
         megilleti az a kizárólagos jog, hogy műveikről bármely módon és formában többszörösítés csak az ő engedélyükkel készüljön.

       A közösségi jog
      6        A számítógépi programok jogi védelméről szóló, 1991. május 14‑i 91/250/EGK tanácsi irányelv (HL L 122. 42. o.; magyar nyelvű
         különkiadás 17. fejezet, 1. kötet, 114. o.) 1. cikke kimondja:

      „(1) Ennek az irányelvnek a rendelkezései szerint a tagállamok a számítógépi programokat az irodalmi és művészeti művek védelméről
         szóló Berni Egyezmény értelmében vett irodalmi műként szerzői jogi védelemben részesítik. […]

      […]
      (3) A számítógépi program akkor részesül védelemben, ha eredeti abban az értelemben, hogy a szerző saját szellemi alkotása.
         Annak megállapításához, hogy fennállhat‑e ilyen védelem, más feltétel nem alkalmazható”.

      7        Az adatbázisok jogi védelméről szóló, 1996. március 11‑i 96/9/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL L 77., 20. o.
         magyar nyelvű különkiadás 13. fejezet, 15. kötet, 459. o.) 3. cikkének (1) bekezdése ekként rendelkezik:

      „Ezen irányelv értelmében azok az adatbázisok, amelyek tartalmuk összeválogatása, illetve elrendezése miatt a szerző önálló
         szellemi alkotásai, szerzői jogi védelemben részesülnek. Annak megállapításához, hogy fennállhat‑e ilyen védelem, más feltétel
         nem alkalmazható”.

      8        A 2001/29 irányelv (4), (6), (9)–(11), (20)–(22), (31) és (33) preambulumbekezdése így szól:

      „(4) A szerzői jog és a szomszédos jogok szabályozási kereteinek harmonizálása a jogbiztonság növekedése, illetve a szellemi
         tulajdon magas szintű védelme révén jelentős erőforrásokat mozgósít az alkotó és újító tevékenységek     – egyebek között
         a hálózati infrastruktúra – fejlesztésére […]

      (6) Közösségi szintű harmonizáció hiányában a tagállami jogalkotási kezdeményezések, amelyek a műszaki kihívásokra válaszul
         már számos tagállamban megindultak, a védelem szintje tekintetében jelentős különbségekhez, és ezáltal a szerzői jogi tartalmú,
         vagy ezen alapuló szolgáltatások és termékek szabad mozgásának akadályozásához, végső soron pedig a belső piac széttöredezéséhez
         és a jogszabályok inkoherenciájához vezethetnek. Az efféle jogi különbségek és bizonytalanságok hatása az információs társadalom
         további fejlődésével – amelynek következtében a szellemi tulajdon határokon átnyúló felhasználása már eddig is jelentősen
         megnőtt – még inkább fel fog erősödni. Ez a fejlődés a jövőben fokozódni fog, és ez kívánatos is. A jogvédelem terén fennálló
         jelentős eltérések és bizonytalanságok az új típusú, szerzői jogi és a szomszédos jogi tartalmú termékek és szolgáltatások
         [helyesen: a szerzői jog és a szomszédos jog által védett új termékek és szolgáltatások] esetében korlátozhatják a magasabb
         haszon elérését.

      […]
      (9) A szerzői jog és szomszédos jogok harmonizációjának a magas szintű védelemből kell kiindulnia, tekintve hogy ezek a jogok
         elengedhetetlenek a szellemi alkotáshoz. […]

      (10) Ahhoz, hogy a szerzők és előadóművészek a jövőben is alkotó és művészi tevékenységet folytathassanak, műveik felhasználásáért
         megfelelő díjazásban kell, hogy részesüljenek […]

      (11) A szerzői jog és szomszédos jogok szigorú és hatékony védelme az egyik legfontosabb eszköze annak, hogy Európában a kulturális
         alkotótevékenység hozzájusson a szükséges forrásokhoz, illetve a szerzők és előadók megőrizhessék függetlenségüket és méltóságukat.

      […]
      (20) Ez az irányelv az e területen elfogadott hatályos irányelvekben – így különösen a [91/250] […] és a [96/9] irányelvben –
         megfogalmazott alapelveken és szabályokon nyugszik, azokat továbbfejleszti, illetve az információs társadalom összefüggésébe
         helyezi őket. Ezen irányelv rendelkezései – hacsak az eltérően nem rendelkezik – az említett irányelveket nem érintik.

      (21) Ennek az irányelvnek meg kell határoznia az egyes kedvezményezettek tekintetében a többszörözési jog hatálya alá tartozó
         cselekmények körét. Ennek a közösségi vívmányokkal összhangban kell történnie. A belső piacon belüli jogbiztonság biztosítása
         érdekében e cselekmények fogalmát tágan kell meghatározni.

      (22) A kultúra terjesztésének ösztönzése nem valósítható meg a szigorú jogvédelem feladásával, sem pedig a hamis, illetve
         hamisított műpéldányok jogellenes terjesztésének eltűrésével.

      […]
      (31) Megfelelő egyensúlyt kell biztosítani a jogosultak különböző csoportjainak, valamint a jogosultak és a védelemben részesülő
         művek és teljesítmények felhasználói csoportjainak jogai és érdekei között. […]

      […]
      (33) A kizárólagos többszörözési jog alóli kivételként lehetővé kell tenni egyes – járulékos vagy közbenső [helyesen: közbenső
         vagy járulékos] többszörözésnek minősülő – időleges többszörözési cselekményeket, amelyek valamely műszaki eljárás elválaszthatatlan
         és lényeges részét képezik, és amelyek kizárólagos célja, hogy lehetővé tegyék a harmadik személyek között hálózaton, köztes
         szolgáltató által végzett átvitelt, vagy valamely mű vagy más védelem alatt álló teljesítmény jogszerű felhasználását. Ezek
         a többszörözési cselekmények nem bírhatnak önálló gazdasági jelentőséggel. Ez a kivétel olyan cselekmények esetében is megengedhető
         e feltételek teljesülése esetén, amelyek a böngészést (browsing), illetve a hozzáférés gyorsítására szolgáló tárolóban való rögzítést (caching) teszik lehetővé, beleértve az átviteli rendszerek hatékony működését szolgáló cselekményeket is, amennyiben a közvetítő szolgáltató
         az információt nem módosítja, és nem zavarja meg az információ felhasználásával kapcsolatos adatok kinyerésére szolgáló, széleskörűen
         elismert és alkalmazott technológia jogszerű használatát. A felhasználás jogszerűnek minősül, ha azt a jogosult engedélyezi,
         illetve jogszabály megengedi”.

      9        A 2001/29 irányelv 2. cikke a) pontjának értelmében:

      „A tagállamok biztosítják a közvetett vagy közvetlen, ideiglenes vagy tartós, bármely eszközzel vagy formában, egészben vagy
         részben történő többszörözés engedélyezésének, illetve megtiltásának kizárólagos jogát:

      a) a szerzők számára műveik tekintetében”.
      10      Ugyanezen irányelv 5. cikke így szól:

      (1) Az olyan, 2. cikkben említett időleges többszörözési cselekmények, amelyek járulékos vagy közbenső jellegűek [helyesen:
         közbenső vagy járulékos] jellegűek, valamely műszaki eljárás elválaszthatatlan és lényeges részét képezik, és amelyeknek kizárólagos
         célja, hogy lehetővé tegyék egy mű vagy más védelem alatt álló teljesítmény:

      a) hálózaton harmadik személyek között közvetítő szolgáltató által végzett átvitelét, vagy
      b) jogszerű felhasználását,
      és önálló gazdasági jelentőséggel nem bírnak, a 2. cikkben szabályozott többszörözési jog alól kivételt képeznek.
      […]
      (5) Az (1), a (2), a (3) és a (4) bekezdésben foglalt kivételek és korlátozások kizárólag olyan különös esetekben alkalmazhatók,
         amelyek nem sérelmesek a mű vagy más, védelem alatt álló teljesítmény rendes felhasználására, és indokolatlanul nem károsítják
         a jogosult jogos érdekeit”.

      11      A szerzői jog és egyes szomszédos jogok védelmi idejéről szóló, 2006. december 12‑i 2006/116/EK európai parlamenti és tanácsi
         irányelv (HL L 372., 12. o.) 6. cikkének értelmében:

      „A fényképek az 1. cikk alapján [amely a Berni Uniós Egyezmény 2. cikke értelmében vett irodalmi és művészeti művekhez fűződő
         szerzői jogok védelmi idejét határozza meg] részesülnek védelemben, amennyiben abban az értelemben eredetiek, hogy a szerző
         saját szellemi alkotásának minősülnek. Annak megállapításához, hogy fennállhat‑e ilyen védelem, más feltétel nem alkalmazható.
         A tagállamok más fényképeket is védelemben részesíthetnek”.

       A nemzeti jog
      12      A 2001/29 irányelv 2. cikkét és 5. cikkének (1) bekezdését a többször, köztük a 2002. december 17‑i 1051. törvény (lov n° 1051
         om ændring af ophavsretsloven; Lovtidende 2002 A, 7881. o.) által módosított és egységes szerkezetbe foglalt, a szerzői jogról szóló 1995. június 14‑i 395. törvény
         (lov n° 395 om ophavsret; Lovtidende 1995 A, 1796. o.) 2. és 11. a cikke ültette át a dán jogrendbe.

       Az alapeljárás és az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések
      13      Az Infopaq az írottmédia‑figyelés és elemzés területén folytat üzleti tevékenységet, amely elsősorban dán napilapokból és
         egyéb időszaki kiadványokból kiválogatott cikkek összefoglalóinak elkészítését foglalja magában. A cikkek kiválasztása a megrendelők
         által meghatározott témához kötődő szempontok alapján, úgynevezett „adatrögzítési eljárás” folyamán történik. Az összefoglalókat
         e‑mailen keresztül küldik el a megrendelőknek.

      14      A DDF a dán napilapkiadók szakmai egyesülete, amelynek célja többek között tagjainak segítése valamennyi, szerzői joggal kapcsolatos
         kérdésben.

      15      2005 folyamán a DDF tudomást szerzett arról, hogy az Infopaq a cikkekhez fűződő szerzői jogi jogosultak hozzájárulása nélkül
         végzi újságokból kivágott cikkek kereskedelmi célú szkennelését. Mivel úgy vélte, hogy az újságcikkek szóban forgó eljárás
         során történő szkenneléséhez szükséges a jogosultak hozzájárulása, a DDF tájékoztatta álláspontjáról az Infopaqot.

      16      Az adatrögzítési eljárás az öt alábbi szakaszt foglalja magában, amelyek a DDF álláspontja szerint újságcikkek többszörözésének
         négy cselekményét valósítják meg.

      17      Először is a kiadványokat az Infopaq dolgozói manuálisan rögzítik egy elektronikus nyilvántartási adatbázisban.

      18      Másodszor a kiadvány szkennelése következik, azt követően, hogy gerincét levágják, hogy minden lapja külön legyen. Közvetlenül
         azelőtt, hogy egy kiadvány a szkennerbe kerülne, a szkennelendő szakaszt kiválasztják a nyilvántartási adatbázisból. A művelet
         lehetővé teszi a kiadvány minden egyes oldalának TIFF („Tagged Image File Format”) fájllá történő alakítását. E művelet befejeztével
         a TIFF‑fájlt egy OCR („Optical Character Recognition”) (optikai karakterfelismerő) szerverre küldik át.

      19      Harmadszor a TIFF‑fájlt az OCR szerver digitálisan feldolgozható adatokká alakítja át. E folyamat során minden betű képe egy
         olyan kóddá alakul át, amely jelzi a számítógépnek egy adott karakter típusát. Például a „TDC” betűk képe e folyamat során
         olyan adattá alakul át, amelyet a számítógép TDC betűkként tud kezelni, és ennek során olyan formátumba kerül, amely a számítógép
         számára lehetővé teszi a szöveg „olvasását”. Ezek az adatok szövegfájlként kerülnek mentésre, amelyet bármely szövegszerkesztő
         program megért. Az OCR‑folyamat a TIFF‑fájl törlésével fejeződik be.

      20      Negyedszer a szövegfájl feldolgozásra kerül egy előre megadott keresőszó megkeresése céljából. A keresőszót érintő minden
         egyes találat alkalmával olyan fájl képződik, amely megmutatja a találat szerinti kiadványt, szakaszt és oldalszámot, továbbá
         a szövegben való előfordulást jelző 0 és 100% közötti mutatót, megkönnyítve ezzel a cikk olvasását. Hogy a keresőszó megtalálása
         a cikk olvasásakor könnyebb legyen, a keresőszó előtti és utáni öt szó is rögzítésre kerül (a továbbiakban: tizenegy szavas
         szövegkivonat). A folyamat végén a szövegfájl törlődik.

      21      Ötödször, az adatrögzítési eljárás végén egy adatlap kerül kinyomtatásra a kiadvány minden olyan oldala tekintetében, ahol
         az adott keresőszó megtalálható. Az adatlap formája az alábbi lehet:

      „2005. november 4. – Dagbladet Arbejderen, 3. oldal:

      TDC: 73% »eladásra vár a TDC távközlési cégcsoport, amelyet a várakozások szerint meg is fognak vásárolni«”.
      22      Az Infopaq vitatta, hogy e tevékenységhez szüksége lenne a szerzői jogi jogosultak hozzájárulására, és keresetet indított
         a DDF ellen az Østre Landsret (Keleti Regionális Bíróság) előtt, amelyben annak elismerését kérte a DDF‑től, hogy az Infopaq
         ez utóbbi szakmai egyesület vagy annak tagjai hozzájárulása nélkül jogosult az említett eljárást alkalmazni. Miután az Østre
         Landsret elutasította a keresetet, az Infopaq fellebbezést nyújtott be a kérdést előterjesztő bíróság előtt.

      23      Ez utóbbi bíróság szerint nem vitatott, hogy nincs szükség a jogosultak hozzájárulására olyan sajtófigyelési és összefoglaló‑írási
         tevékenység folytatásához, amely abból áll, hogy valamely személy fizikailag elolvassa valamennyi kiadványt, a vonatkozó újságcikkeket
         kiválogatja az előre meghatározott keresőszavak alapján, majd a beazonosított keresőszó alapján kiválasztja a vonatkozó cikkeket,
         és eljuttatja az összefoglalók írói számára a keresés eredményéről manuálisan megírt adatlapot, amely jelzi az újságcikkben
         előforduló kulcsszót, valamint az újságcikknek az újságon belüli elhelyezkedését. Az alapeljárás felei azt sem vitatják továbbá,
         hogy az összefoglalók írása önmagában jogszerű, és ahhoz nincs szükség e jogok jogosultjainak hozzájárulására.

      24      Az sem vitatott továbbá, hogy az említett adatrögzítési eljárás két többszörözési cselekményt foglal magában, nevezetesen
         „TIFF‑fájl” nyomtatott újságcikkek szkennelése során történő létrehozását, valamint a szövegfájl TIFF‑fájl átalakításával
         történő létrehozását. Ezenfelül vitathatatlan, hogy az eljárás digitalizált újságcikkek egy részének többszörözésével is jár,
         mivel a tizenegy szavas szövegkivonatot a számítógép memóriájában tárolják, és e tizenegy szót kinyomtatják papírhordozóra.

      25      A felek között ugyanakkor vita van a tekintetben, hogy a legutóbb említett két cselekmény a 2001/29 irányelv 2. cikkének hatálya
         alá tartozó többszörözési cselekménynek tekinthető‑e. Ugyancsak eltérő állásponton vannak a tekintetben, hogy az alapügy tárgyát
         képező valamennyi cselekmény adott esetben az ugyanezen irányelv 5. cikkének (1) bekezdésében foglalt kivétel alá tartozik‑e.

      26      Ilyen körülmények között a Højesteret úgy döntött, hogy felfüggeszti az eljárást, és az alábbi kérdéseket terjeszti a Bíróság
         elé előzetes döntéshozatalra:

      „1)      Tekinthető‑e a [2001/29] irányelv 2. cikke által védett többszörözési cselekménynek egy napilap újságcikkéből származó olyan
         szövegkivonat tárolása és azt követő kinyomtatása, amely egy keresőszóból, valamint az azt megelőző és azt követő öt szóból
         áll?

      2)      A 2001/29 irányelv 5. cikkének (1) bekezdése szerinti „közbenső” minőség vonatkozásában van‑e jelentősége annak, hogy a többszörözési
         cselekmények milyen körülmények között mennek végbe?

      3)      Tekinthető‑e „közbensőnek” az időleges többszörözési cselekmény, ha a másolatot például egy képfájl alapján létrehozott szövegfájl
         vagy egy szövegfájl alapú szövegkereső dolgozza fel?

      4)      Tekinthető‑e „közbensőnek” az időleges többszörözési cselekmény, ha a másolat egy vagy több tizenegy szavas szövegkivonatból
         álló részét eltárolják?

      5)      Tekinthető‑e „közbensőnek” az időleges többszörözési cselekmény, ha a másolat egy vagy több tizenegy szavas szövegkivonatból
         álló részét kinyomtatják?

      6)      A 2001/29 irányelv 5. cikke (1) bekezdésében foglalt „műszaki eljárás elválaszthatatlan és lényeges részét” érintő feltétel
         vonatkozásában van‑e jelentősége annak, hogy az időleges többszörözési cselekmények a műszaki eljárás mely szakaszában mennek
         végbe?

      7)      Az időleges többszörözési cselekmények képezhetik‑e egy „műszaki eljárás elválaszthatatlan és lényeges részét” akkor, ha azok
         teljes újságcikkek kézi szkennelésében nyilvánulnak meg, amelynek során az újságcikkek nyomtatott médiumból digitális médiummá
         alakulnak át?

      8)      Az időleges többszörözési cselekmények képezhetik‑e egy „műszaki eljárás elválaszthatatlan és lényeges részét” akkor, ha azok
         a másolat egy vagy több tizenegy szavas szövegkivonatot tartalmazó részének kinyomtatásában nyilvánulnak meg?

      9)      Kiterjed‑e a 2001/29 irányelv 5. cikkének (1) bekezdése szerinti „jogszerű felhasználás” fogalma a felhasználás bármely olyan
         formájára, amelyhez nincs szükség a szerzői jogi jogosult hozzájárulására?

      10)      Kiterjed‑e a 2001/29 irányelv 5. cikkének (1) bekezdése szerinti „jogszerű felhasználás” fogalma teljes újságcikkeknek egy
         gazdasági társaság általi, a cég által írt összefoglalókhoz való felhasználás célját szolgáló szkennelésére, a másolat ezt
         követő feldolgozására, valamint a másolat egy vagy több tizenegy szavas szövegkivonatot tartalmazó részének tárolására és
         esetleges kinyomtatására akkor, ha a jogosult e cselekményekhez nem járult hozzá?

      11)      Milyen szempontokat kell figyelembe venni annak megítéléséhez, hogy az időleges többszörözési cselekmények bírnak‑e 2001/29
         irányelv 5. cikkének (1) bekezdése szerinti „önálló gazdasági jelentőséggel”, ha a rendelkezésben meghatározott egyéb feltételek
         teljesülnek?

      12)      Figyelembe lehet‑e venni a felhasználó időleges többszörözési cselekményekből eredő hatékonyságnövekedését annak megítélésekor,
         hogy a 2001/29 irányelv 5. cikke (1) bekezdésének értelmében bírnak e „önálló gazdasági jelentőséggel”?

      13)      A jogosult hozzájárulása nélkül teljes újságcikkeknek egy gazdasági társaság általi szkennelése, a másolat ezt követő feldolgozása,
         valamint a másolat egy vagy több tizenegy szavas szövegkivonatot tartalmazó részének tárolása és esetleges kinyomtatása a
         2001/29 irányelv 5. cikkének (5) bekezdése szerint tekinthető‑e „olyan különös eset[nek], amely nem sérelmes” az újságcikkek
         „rendes felhasználására” és „indokolatlanul nem károsítja a jogosult jogos érdekeit?”

       Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdésekről
       Előzetes észrevétel
      27      Elöljáróban emlékeztetni kell arra, hogy mind a közösségi jog egységes alkalmazásának követelményéből, mind az egyenlőség
         elvéből az következik, hogy a közösségi jog egy olyan rendelkezésének fogalmait, mint például a 2001/29 irányelv 2. cikke,
         amely semmilyen konkrét utalást nem tartalmaz a tagállamok jogára a rendelkezés értelmének vagy terjedelmének meghatározásához,
         általában az egész Közösségben önállóan és egységesen kell értelmezni (lásd különösen a Bíróság C‑245/00. sz. SENA‑ügyben
         2003. február 6‑án hozott ítéletének [EBHT 2003., I‑1251. o.] 23. pontját, és a C‑306/05. sz. SGAE‑ügyben 2006. december 7‑én
         hozott ítéletének [EBHT 2006., I‑11519. o.] 31. pontját).

      28      E követelmények különösen fennállnak a 2001/29 irányelv vonatkozásában, tekintettel (6) és (21) preambulumbekezdésének szövegére.

      29      Ebből következően az osztrák kormány nem hivatkozhat érvényesen arra, hogy a tagállamok hatáskörébe tartozik a 2001/29 irányelv
         2. cikkében szereplő „részben történő többszörözés” fogalmának meghatározása (ebben az értelemben lásd az ugyanezen irányelv
         3. cikkében foglalt „nyilvánosság” fogalma vonatkozásában a fent hivatkozott SGAE‑ügyben hozott ítélet 31. pontját).

       Az első kérdésről
      30      Első kérdésével az előterjesztő bíróság lényegében arra keres választ, hogy a „részben történő többszörözés” 2001/29 irányelv
         szerinti fogalmát akként kell‑e értelmezni, hogy abba beletartozik‑e egy napilap újságcikkéből származó tizenegy szavas szövegkivonat
         tárolása és annak papírhordozóra történő kinyomtatása.

      31      Meg kell állapítani, hogy a 2001/29 irányelv nem határozza meg sem a „többszörözés”, sem a „részben történő többszörözés”
         fogalmát.

      32      Ilyen körülmények között e fogalmakat a 2001/29 irányelv 2. cikke rendelkezéseinek kifejezéseire és szövegösszefüggésére tekintettel
         kell értelmezni − amelyekben szerepelnek −, valamint ezen irányelv és a nemzetközi jog célkitűzései összességének a fényében
         (ebben az értelemben lásd a fent hivatkozott SGAE‑ügyben hozott ítélet 34., valamint 35. pontját és az ott hivatkozott ítélkezési
         gyakorlatot).

      33      A 2001/29 irányelv 2. cikkének a) pontja akként rendelkezik, hogy a szerzők kizárólagos joggal rendelkeznek műveik egészben
         vagy részben történő többszörözésének engedélyezésére, illetve megtiltására. Következésképpen a többszörözés engedélyezésére
         vagy megtiltására vonatkozóan a szerzőt megillető jogi védelem tárgya a „mű”.

      34      Márpedig e vonatkozásban a Berni Uniós Egyezmény általános rendszeréből, különösen pedig 2. cikkének (5) és (8) bekezdéséből
         az következik, hogy valamely teljesítmény irodalmi vagy művészeti műként való védelmének az a feltétele, hogy az szellemi
         alkotás legyen.

      35      Ennek megfelelően, a 91/250 irányelv 1. cikke (3) bekezdésének, a 96/93 irányelv 3. cikke (1) bekezdésének és a 2006/116 irányelv
         6. cikkének értelmében az olyan művek, mint a számítógépi programok, az adatbázisok vagy a fényképek, kizárólag akkor részesülnek
         szerzői jogi védelemben, ha eredetiek abban az értelemben, hogy a szerző saját szellemi alkotásai.

      36      A szerzői jog és a szomszédos jogok szabályozási kereteinek harmonizálása vonatkozásában a 2001/29 irányelv, amint az (4),
         (9)–(11) és (20) preambulumbekezdéséből következik, ugyanezen az elven alapul.

      37      Ilyen körülmények között a 2001/29 irányelv 2. cikke a) pontja szerinti szerzői jog kizárólag olyan teljesítmény vonatkozásában
         alkalmazható, amely eredeti abban az értelemben, hogy a szerző saját szellemi alkotása.

      38      Ami valamely alkotás részeit illeti, meg kell állapítani, hogy a 2001/29 irányelvben és a tárgy vonatkozásában irányadó más
         irányelvben sincs utalás arra, hogy e részekre más szabályok vonatkoznának, mint az egész műre. Következésképpen ezek akkor
         részesülnek szerzői jogi védelemben, ha jellegüknél fogva szerepet játszanak az egész mű eredetiségében.

      39      Tekintettel a jelen ítélet 37. pontjában foglalt megállapításokra, valamely műalkotás egyes részei tehát akkor részesülnek
         a 2001/29 irányelv 2. cikke a) pontja szerinti szerzői jogi védelemben, ha tartalmaznak egyes olyan elemeket, amelyek e mű
         szerzője saját szellemi alkotásának kifejezésődései.

      40      Ami a mű e védelmének terjedelmét illeti, a 2001/29 irányelv (9)–(11) preambulumbekezdéséből következik, hogy ezen irányelv
         elsődleges célja magas szintű védelem létrehozása különösen a szerzők javára, lehetővé téve a számukra, hogy megfelelő díjazásban
         részesüljenek műveik felhasználásáért – ideértve e művek többszörözését is  –, és ezáltal a jövőben is alkotó és művészi tevékenységet
         folytathassanak.

      41      Ugyanezen nézőpontból a 2001/29 irányelv (21) preambulumbekezdése azt követeli meg, hogy a többszörözési jog hatálya alá tartozó
         cselekmények fogalmát tágan kell meghatározni.

      42      Az említett cselekmények tág meghatározásának e követelménye egyébként jelen van az említett irányelv 2. cikkének szövegében
         is, amely olyan kifejezéseket alkalmaz, mint „közvetett vagy közvetlen”, „ideiglenes vagy tartós”, illetve „bármely eszközzel
         vagy formában”.

      43      Következésképpen a 2001/29 irányelv 2. cikke által biztosított védelemnek tág terjedelme kell, hogy legyen.

      44      Ami az újságcikkeket illeti, a szerző saját szellemi alkotása, melyet a jelen ítélet 37. pontja említett, általában a téma
         bemutatásának módjából és a nyelvi kifejezésből következik. Egyébként az alapeljárásban vitathatatlan, hogy az újságcikkek
         jellegüknél fogva a 2001/29 irányelv által érintett irodalmi műveknek tekinthetők.

      45      E művek azon elemeivel kapcsolatban, amelyekre a védelem kiterjed, meg kell állapítani, hogy azok olyan szavakból állnak,
         amelyek külön‑külön vizsgálva jellegüknél fogva nem tekinthetők az őket használó szerző szellemi alkotásának. Kizárólag e
         szavak kiválasztásán, elrendezésén és kombinációján keresztül van lehetősége a szerzőnek alkotó szelleme eredeti módon történő
         kifejezésére és olyan eredmény létrehozására, amely szellemi alkotásnak tekinthető.

      46      A szavak jellegüknél fogva tehát nem tekinthetők olyan elemeknek, amelyekre a védelem kiterjed.

      47      Ennek következtében, figyelemmel a 2001/29 irányelv 2. cikke által biztosított védelem terjedelmének tág értelmezésére vonatkozó
         követelményre, nem lehet kizárni, hogy az érintett szöveg egyes elszigetelt mondatai vagy akár csak mondatrészletei alkalmasak
         arra, hogy közvetítsék az olvasó számára egy sajtócikkhez hasonló kiadvány eredetiségét olyan elem közlése által, amely önmagában
         e cikk szerzője szellemi alkotásának kifejeződése. Ilyen mondatok vagy mondatrészletek tehát képezhetik az említett irányelv
         2. cikke a) pontjában foglalt védelem tárgyát.

      48      E megfontolások fényében valamely védelem alatt álló mű kivonatának átmásolása, amely, az alapügyhöz hasonlóan, a mű egymást
         követő tizenegy szavát tartalmazza, a 2001/29 irányelv 2. cikke szerinti részben történő többszörözésnek tekinthető, amennyiben
         − és ennek vizsgálata a nemzeti bíróság feladata − e szövegkivonat tartalmazza a mű olyan elemét, amely jellegénél fogva a
         szerző saját szellemi alkotásának kifejeződése.

      49      Egyébként meg kell állapítani, hogy az Infopaq által alkalmazott adatrögzítési eljárás védelem alatt álló művek számos kivonatának
         átmásolását teszi lehetővé. Ezen eljárás ugyanis egy tizenegy szavas szövegkivonatot többszöröz minden alkalommal, amikor
         a műben megjelenik a kulcsszó, és gyakran több kulcsszót vesz figyelembe, mivel egyes ügyfelek több kritériumon alapuló összefoglalók
         készítését kérik az Infopaqtól.

      50      Ezáltal az említett eljárás növeli annak a valószínűségét, hogy az Infopaq a 2001/29 irányelv 2. cikke a) pontja szerinti
         részben történő többszörözéseket hajt végre, mivel az említett szövegkivonatok felhalmozódása terjedelemesebb részletek rekonstruálásához
         vezethet, amelyek alkalmasak az érintett mű eredetiségének tükrözésére, mivel számos olyan elemet tartalmaznak, amelyek jellegüknél
         fogva e mű szerzőjének saját szellemi alkotását fejezik ki.

      51      A fentiek fényében az első kérdésre azt a választ kell adni, hogy egy adatrögzítési eljárás folyamán megvalósított cselekmény,
         amely egy védelem alatt álló műből származó tizenegy szavas szövegkivonat tárolásából és azt követő kinyomtatásából áll, tartozhat
         a részben történő többszörözés 2001/29 irányelv 2. cikke szerinti fogalma alá, amennyiben − és ennek vizsgálata a nemzeti
         bíróság feladata − az így átmásolt elemek a szerző saját szellemi alkotásának kifejeződései.

       A második–tizenkettedik kérdésről
      52      Feltételezve, hogy az alapügy tárgyát képező cselekmények a védett művek részben történő többszörözésének a 2001/29 irányelv
         2. cikke szerinti fogalma alá tartoznak, az említett irányelv 2. és 5. cikkéből az következik, hogy az ilyen többszörözés
         kizárólag akkor végezhető az érintett szerző hozzájárulása nélkül, ha e többszörözés teljesíti az ezen irányelv 5. cikkében
         meghatározott feltételeket.

      53      Ebben az összefüggésben második–tizenkettedik kérdésével az előterjesztő bíróság lényegében azt kívánja tudni, hogy az alapügy
         tárgyát képezőhöz hasonló, adatrögzítési eljárás folyamán megvalósított többszörözési cselekmények teljesítik‑e a 2001/29
         irányelv 5. cikkében meghatározott feltételeket, következésképpen azok az érintett szerzői jogi jogosult hozzájárulása nélkül
         is megvalósíthatók-e, amennyiben ezen eljárások újságcikk‑összefoglalók összeállítását teszik lehetővé, és a teljes újságcikkek
         szkennelésére, a tizenegy szavas szövegkivonat tárolására és e kivonat kinyomtatására terjednek ki.

      54      A 2001/29 irányelv 5. cikke (1) bekezdése értelmében valamely többszörözési cselekmény kizárólag akkor képez kivételt a többszörözési
         jog alól, ha teljesít öt feltételt, nevezetesen: ha

      –        e cselekmény időleges;
      –        közbenső vagy járulékos;
      –        valamely műszaki eljárás elválaszthatatlan és lényeges részét képezi;
      –        ezen eljárás kizárólagos célja, hogy lehetővé tegye egy mű vagy más védelem alatt álló teljesítmény hálózaton harmadik személyek
         között közvetítő szolgáltató által végzett átvitelét vagy jogszerű felhasználását, és

      –        az említett cselekmény önálló gazdasági jelentőséggel nem bír.
      55      Mindenekelőtt meg kell állapítani, hogy ezek kumulatív feltételek abban az értelemben, hogy közülük akár egynek a nemteljesítése
         is azzal a következménnyel jár, hogy a többszörözési cselekmény az ezen irányelv 5. cikke (1) bekezdése értelmében nem képez
         kivételt az ugyanezen irányelv 2. cikkében foglalt többszörözési jog alól.

      56      E feltételek egyenkénti értelmezésével kapcsolatban emlékeztetni kell továbbá arra, hogy az állandó ítélkezési gyakorlat szerint
         valamely irányelv azon rendelkezéseit, amelyek az ugyanezen irányelv által megállapított főszabálytól való eltérést fogalmaznak
         meg, szigorúan kell értelmezni (a C‑476/01. sz. Kapper‑ügyben 2004. április 29‑én hozott ítélet [EBHT 2004., I‑5205. o.] 72. pontja
         és a C‑36/05. sz., Bizottság kontra Spanyolország ügyben 2006. október 26‑án hozott ítélet [EBHT 2006., I‑10313. o.] 31. pontja).

      57      Ez az eset áll fenn a 2001/29 irányelv 5. cikke (1) bekezdésében foglalt kivétel esetén, amely eltérést valósít meg az ezen
         irányelv által meghatározott főszabály, vagyis azon követelmény alól, hogy valamely védelem alatt álló mű minden többszörözéséhez
         a szerzői jogi jogosult engedélyére van szükség.

      58      Ez annál is inkább igaz, mint hogy e kivételt a 2001/29 irányelv 5. cikke (5) bekezdésének fényében is kell értelmezni, amelynek
         értelmében e kivétel kizárólag olyan különös esetekben alkalmazható, amelyek nem sérelmesek a mű vagy más, védelem alatt álló
         teljesítmény rendes felhasználására, és indokolatlanul nem károsítják a jogosult jogos érdekeit.

      59      A 2001/29 irányelv (4), (6) és (21) preambulumbekezdésének megfelelően az 5. cikk (1) bekezdésében meghatározott feltételeket
         a szerzők műveik védelme tekintetében fennálló jogbiztonságára vonatkozó követelmény fényében is kell értékelni.

      60      Jelen esetben az Infopaq azt állítja először is, hogy az alapügy tárgyát képező többszörözési cselekmények teljesítik a közbenső
         jellegre vonatkozó feltételt, mivel azok az elektronikus keresési eljárást követően törlésre kerülnek.

      61      E tekintetben a jelen ítélet 54. pontjában idézett harmadik feltétel fényében meg kell állapítani, hogy egy időleges és közbenső
         többszörözési cselekmény célja azon műszaki eljárás megvalósításának lehetővé tétele, amelynek elválaszthatatlan és lényeges
         részét képezi. Ilyen körülmények között, tekintettel a jelen ítélet 57. és 58. pontjában kifejtett elvekre, az említett többszörözési
         csalekemények nem haladhatják meg az ezen műszaki eljárás megfelelő működéséhez szükséges mértéket.

      62      A szerzői jogi jogosultak jogbiztonsága azt is megköveteli továbbá, hogy a másolat megőrzése vagy törlése ne mérlegelést megengedő
         emberi beavatkozásnak, jelesül ezen védett művek felhasználói beavatkozásának függvénye legyen. Ilyen esetben ugyanis egyáltalában
         nem biztosítható, hogy az érintett személy ténylegesen törli a létrehozott másolatot, vagy legalábbis hogy azonnal törli,
         amint e másolat léte a műszaki eljárás megvalósítását lehetővé tevő rendeltetése fényében nem indokolt.

      63      E következtetést megerősíti a 2001/29 irányelv (33) preambulumbekezdése, amely az ugyanezen irányelv 5. cikke (1) bekezdésében
         említett cselekmények jellegzetességeinek páldájaként felsorolja az olyan cselekményeket, amelyek a böngészést („browsing”),
         illetve a hozzáférés gyorsítására szolgáló tárolóban való rögzítést („caching”) teszik lehetővé, beleértve az átviteli rendszerek
         hatékony működését szolgáló cselekményeket is.  Az ilyen cselekmények per definitionem automatikusan, emberi beavatkozás nélkül jönnek létre és kerülnek törlésre.

      64      A fentiek fényében meg kell állapítani, hogy valamely cselekményt kizárólag akkor lehet a 2001/29 irányelv 5. cikke (1) bekezdésének
         értelmében „közbensőnek” tekinteni, ha időtartama az érintett műszaki eljárás megfelelő működéséhez szükséges mértékre korlátozódik,
         tekintve, hogy ezen eljárást akként kell automatizálni, hogy automatikusan, emberi beavatkozás nélkül törölje ezt a cselekményt,
         amint az ezen eljárást lehetővé tevő rendeltetését elérte.

      65      Az alapügyben nem lehet azonnal kizárni, hogy az alapügy tárgyát képező két első többszörözési cselekmény, nevezetesen a TIFF‑fájlok
         létrehozása, valamint a szövegfájlok TIFF‑fájlok átalakítása útján történő létrehozása közbensőnek tekinthető, mivel azok
         automatikusan törlésre kerülnek a számítógép memóriájából.

      66      Továbbá, ami a harmadik többszörözési cselekményt, vagyis a tizenegy szavas szövegkivonat számítógépes tárolását illeti, a
         Bíróság rendelkezésére bocsátott tényezők alapján nem értékelhető, hogy a műszaki eljárást úgy automatizálták‑e, hogy emberi
         beavatkozás nélkül, rövid időtartamon belül törölje a fájlt a számítógép memóriájából, amint az ezen eljárást lehetővé tevő
         rendeltetését elérte. Tehát a kérdést előterjesztő bíróságnak kell majd megvizsgálnia, hogy a törlés a másolat felhasználójának
         szándékától függ‑e, és hogy fennáll‑e annak a veszélye, hogy a fájlt az érintett műszaki eljárás megvalósulására irányuló
         rendeltetésének teljesülését követően továbbra is tárolják.

      67      Ugyanakkor vitathatatlan, hogy az Infopaq az adatrögzítési eljárás utolsó többszörözési cselekménye által olyan többszörözést
         valósít meg, amely kívül esik az informatika körén. Kinyomtatja a tizenegy szavas szövegkivonatokat tartalmazó fájlokat, és
         így ezen szövegkivonatokat papírhordozón jeleníti meg.

      68      Márpedig ezen materiális hordozóra történt rögzítését követően a másolat csak e hordozó megsemmisülésével tűnik el.

      69      Egyébiránt, mivel az adatrögzítési eljárás nyilvánvalóan nem képes arra, hogy e hordozót saját maga megsemmisítse, az említett
         másolat törlése kizárólag ezen eljárás felhasználójának szándékától függ, akinek e megsemmisítési szándéka korántsem bizonyos,
         aminek következtében fennáll a veszélye annak, hogy az említett másolat − a felhasználó szükségleteinek függvényében − hosszabb
         idő folyamán fennmarad.

      70      Ilyen körülmények között meg kell állapítani, hogy az alapügy tárgyát képező utolsó adatrögzítési cselekmény, amelynek során
         az Infopaq kinyomtatja a tizenegy szavas szövegkivonatokat, nem tekinthető közbensőnek a 2001/29 irányelv 5. cikke (1) bekezdésének
         értelmében.

      71      Továbbá a Bíróság elé terjesztett iratokból nem következik, és a felek nem is állították, hogy egy ilyen cselekmény járulékos
         jellegű lehet.

      72      A fentiekből az következik, hogy az említett cselekmény nem teljesíti a 2001/29 irányelv 5. cikke (1) bekezdésében meghatározott
         második feltételt, ennélfogva e cselekmény nem képezhet kivételt az ugyenezen irányelv 2. cikkében foglalt többszörözési jog
         alól.

      73      Tehát az alapügy tárgyát képezőhöz hasonló adatrögzítési eljárás nem valósítható meg a szerzői jogi jogosultak hozzájárulása
         nélkül, következésképpen nem szükséges annak vizsgálata, hogy az ezen eljárást alkotó négy cselekmény teljesíti‑e az említett
         5. cikk (1) bekezdésében foglalt feltételeket.

      74      Következésképpen a második–tizenkettedik kérdésre azt a választ kell adni, hogy egy tizenegy szavas szövegkivonat nyomtatásának
         egy, az alapügyhöz hasonló adatrögzítési eljárás során megvalósuló cselekménye nem teljesíti a 2001/29 irányelv 5. cikke (1) bekezdésében
         foglalt, közbenső jellegre vonatkozó feltételt, ennélfogva ezen eljárás nem végezhető az érintett szerzői jogi jogosultak
         hozzájárulása nélkül.

       A tizenharmadik kérdésről
      75      A második–tizenkettedik kérdésre adott válaszra tekintettel a tizenharmadik kérdésre nem kell válaszolni.

       A költségekről
      76      Mivel ez az eljárás az alapeljárásban részt vevő felek számára a kérdést előterjesztő bíróság előtt folyamatban lévő eljárás
         egy szakaszát képezi, ez a bíróság dönt a költségekről. Az észrevételeknek a Bíróság elé terjesztésével kapcsolatban felmerült
         költségek, az említett felek költségeinek kivételével, nem téríthetők meg.

      A fenti indokok alapján a Bíróság (negyedik tanács) a következőképpen határozott:
      1)      Egy adatrögzítési eljárás folyamán megvalósított cselekmény, amely egy védelem alatt álló műből származó tizenegy szavas szövegkivonat
            tárolásából és azt követő kinyomtatásából áll, tartozhat a részben történő többszörözésnek az információs társadalomban a
            szerzői és szomszédos jogok egyes vonatkozásainak összehangolásáról szóló, 2001. május 22‑i 2001/29/EK európai parlamenti
            és tanácsi irányelv 2. cikke szerinti fogalma alá, amennyiben − és ennek vizsgálata a nemzeti bíróság feladata − az így átmásolt
            elemek a szerző saját szellemi alkotásának kifejeződései.
      2)      Egy tizenegy szavas szövegkivonat nyomtatásának egy, az alapügyhöz hasonló adatrögzítési eljárás során megvalósuló cselekménye
            nem teljesíti a 2001/29 irányelv 5. cikke (1) bekezdésében foglalt, közbenső jellegre vonatkozó feltételt, ennélfogva ezen
            eljárás nem végezhető az érintett szerzői jogi jogosultak hozzájárulása nélkül.
      Aláírások
      * Az eljárás nyelve: dán.


A Törvényszék (első tanács) 2013. június 6-i ítélete. # Interroll Holding AG kontra Belső Piaci Harmonizációs Hivatal (védjegyek és formatervezési minták) (OHIM). # Közösségi védjegy - Az Inspired by efficiency közösségi szóvédjegy bejelentése - Feltétlen kizáró ok - A megkülönböztető képesség hiánya - A 207/2009/EK rendelet 7. cikke (1) bekezdésének b) pontja. # T-126/12. sz. ügy


A Bíróság 1974. december 12-i ítélete. # B.N.O. Walrave, L.J.N. Koch kontra Association Union cycliste internationale, Koninklijke Nederlandsche Wielren Unie és Federación Española Ciclismo. # Előzetes döntéshozatal iránti kérelem: Arrondissementsrechtbank Utrecht - Hollandia. # 36-74. sz. ügy


A Törvényszék (hetedik tanács) ítélete: 2013. április 19. # Associação de Empresas de Construção e Obras Públicas e Serviços (Aecops) kontra Európai Bizottság. # ESZA - Képzési program - Az eredetileg nyújtott támogatás csökkentése - 2988/95/EK, Euratom rendelet - Elévülés - Jogbiztonság - Védelemhez való jog - Ésszerű határidő - Indokolási kötelezettség. # T-53/11. sz. ügy


Az Elsőfokú Bíróság (harmadik tanács) 2002. december 12-i ítélete. # Carmelo Morello kontra az Európai Közösségek Bizottsága. # Tisztviselők - Indokolás - Megsemmisítés iránti kereset - Kártérítési kereset. # T-338/00. és T-376/00. sz. egyesített ügyek