				|

		52012DC0433

			A BIZOTTSÁG KÖZLEMÉNYE AZ EURÓPAI PARLAMENTNEK ÉS A TANÁCSNAK Az uniós építőipar és az abban működő vállalkozások fenntartható versenyképességi stratégiája /* COM/2012/0433 final */

			   	A BIZOTTSÁG KÖZLEMÉNYE AZ EURÓPAI
PARLAMENTNEK ÉS A TANÁCSNAK
Az uniós építőipar és az abban
működő vállalkozások fenntartható versenyképességi stratégiája
1. Bevezetés
Az építőipar jelentős szerepet tölt
be az európai gazdaságban. A GDP csaknem 10%-át állítja elő, és 20 millió
munkahelyet biztosít, melyek túlnyomó része mikro- és kisvállalkozásokban
található. Az építőipar emellett köztes termékek (nyersanyagok, vegyi
anyagok, elektromos és elektronikus eszközök stb.) és az ezzel kapcsolatos
szolgáltatások fontos fogyasztója is. Gazdasági jelentősége miatt az
építőipar teljesítménye nagymértékben befolyásolhatja a teljes gazdaság
alakulását.
Az építőipari munka minősége
emellett közvetlen hatást gyakorol az európai polgárok életminőségére is.
Nem utolsósorban pedig az épületek energiahatékonysága és a gyártás, szállítás,
valamint az épületek és infrastruktúrák építéséhez felhasznált termékek
esetében megvalósuló forráshatékonyság jelentős hatást gyakorol az
energiára, az éghajlatváltozásra és a környezetre.
Az építőipari vállalatok versenyképessége
ezért nem csupán a növekedés és a foglalkoztatás szempontjából általában, hanem
az ágazat fenntarthatóságának biztosítása érdekében is fontos.
Az ágazat jelentős mértékben
hozzájárulhat a munkahelyteremtéshez[1]
azáltal, hogy egyes igen ígéretes területeken – például épületek felújítása,
infrastruktúra – fokozza aktivitását; mindehhez pedig többek között
megfelelő szakpolitikai intézkedések társulhatnak, melyek hozzájárulnak a
keresletet elősegítéséhez és a befektetést ösztönzéséhez. Így az
építőipari ágazat fontos szerepet tölt be az Európa 2020 stratégiának az
intelligens, fenntartható és inkluzív növekedésre irányuló célkitűzései
megvalósításában. Emellett a 2050-ig szóló energiaügyi ütemtervről szóló
bizottsági közlemény[2]
rámutat arra, hogy az új és a már meglévő épületek nagyobb
energiahatékonysága kulcsfontosságú az EU energiarendszerének átalakításában.
A fenntartható építőipari ágazat
alapvetően fontos szerepet játszik annak a hosszú távú uniós
célkitűzésnek a megvalósításában, hogy az üvegházhatást okozó gázok
kibocsátása 80-95%-kal csökkenjen. „A versenyképes, alacsony
szén-dioxid-kibocsátású gazdaságra való áttérés 2050-ig előretekintő
menetrendje”[3]
szerint az építőipari ágazat költséghatékony hozzájárulása 2030-ra a
csökkenés 40-50%-át, míg 2050-re mintegy 90%-át tenné ki. A szükséges
beruházások jelentős mértékben hozzájárulnának az európai építőipari
ágazat versenyképességéhez. Az ágazat emellett fontos szerepet játszik az
éghajlatváltozáshoz való alkalmazkodás, valamint a természeti és ember által
előidézett katasztrófákkal szembeni ellenállóképesség tekintetében is
azáltal, hogy előmozdítja a hosszú távú katasztrófavédelmi beruházásokat.
Az építőipari ágazat ugyanakkor számos
strukturális problémával küzd, mint például a szakképzett munkaerőnek
számos vállalatnál jelentkező hiánya; további problémát jelent, hogy az
ágazat nem vonzó a fiatalok számára a foglalkoztatási feltételek miatt,
korlátozott az innovációs kapacitása, és problémát jelent a be nem jelentett
munkavégzés jelensége. Az ágazat jelenlegi helyzete három alapelemmel
jellemezhető.
Először is az építőipar azon
ágazatok közé tartozik, amelyeket a legsúlyosabban érintett a pénzügyi és
gazdasági válság (2008 januárja és 2011 novembere között az építkezések és az
infrastrukturális beruházások 16%-kal estek vissza a 27 tagállamban)[4]. Másodsorban a nem európai
gazdasági szereplők jelentette verseny fokozódott, mégpedig nemcsak a
nemzetközi piacokon, hanem a belső piacon is, különösen az infrastrukturális
projektek tekintetében. E külső versenytársak nem minden esetben
működnek tisztességes feltételek mellett: az unióbeli vállalatok költségei
gyakran jóval magasabbak, mint a nem európai vállalatokéi. Végezetül pedig az
energiával és a környezeti kérdésekkel kapcsolatos problémák új dinamikát
hoztak létre a vállalatok között, és számos közszférabeli kezdeményezést
ösztönöztek, melyek kulcstényezőkké váltak a piaci versenyben. Az
építőipari vállalatok jelenetős haladást értek már el, de ahhoz, hogy
megvalósuljanak az EU által az éghajlat, az energia és a környezet terén
meghatározott célkitűzések, nagyarányú változások szükségesek, melyeket az
ágazat megfelelő szakpolitikai támogatás nélkül nehezen valósítana meg.
Ez a közlemény
meghatározza, melyek az ágazatot napjainkban érő, illetve 2020-ig várható
fő kihívások a beruházás, a humán tőke, a környezetvédelmi
követelmények, a szabályozás és a piacra jutás tekintetében, és az ágazat
ezirányú támogatása érdekében kezdeményezéseket javasol. Rövid távon, a válságra
adott válaszként a hangsúly az építőipari ágazatban a növekedés és
foglalkoztatás szükségességére helyeződik. Hosszú távon az ágazatot
érintő kihívások összehangolt, európai szintű megközelítést
követelnek majd az értéklánc működésének javítása érdekében, különösen a
magán- és közszféra közötti önkéntes partnerségeken és szükség esetén
megfelelő szabályozó kereten keresztül.
2. A jelenlegi helyzet és a legfontosabb
kihívások
Az építőipari ágazat egyes alágazatainak
eltérő tevékenységei következtében a társadalmi-gazdasági, szervezeti,
kulturális és technológiai kérdések, az új szabályozásokhoz való alkalmazkodás
és a piaci lehetőségek tekintetében nagy eltérések tapasztalhatók.
Egyes globális
kihívások középtávon hozzájárulhatnak a fenntartható fejlődéshez, ha ma
megfelelő intézkedéseket hozunk. Ez szolgáltatások széles skálájának
kialakítását eredményezheti, melyek pl. a következő kérdésekkel
foglalkoznak: egészség és biztonság, energiahatékonyság, környezetbarát
építkezés, katasztrófákkal szembeni ellenálló-képesség, beltéri klimatikus
környezet, újrafelhasználás/újrafeldolgozás/hulladékhasznosítás, „testre
szabott” tervezés. Ha e kihívásokra megfelelő választ adunk, az új piaci
lehetőségeket is teremthet.
2.1. Általános makrogazdasági környezet
A pénzügyi
válság különösen súlyosan érintette az építőipari ágazatot; a kereslet
drámaian visszaesett, különösen a lakossági piacon, de egyéb piacokon, pl. az
infrastrukturális piacon is. A tendenciák tagállamonként változók. Egyes
tagállamokban az ingatlanbuborék volt a visszaesés egyik kiváltó oka, mely
folyamatosan és jelentős mértékben csökkentette az ágazati aktivitást[5]. Más tagállamokban a
hitelpiacok zsugorodása mért csapást az ágazatra . A válság következtében az
állami kiadásokra elrendelt korlátozások további nyomást helyeztek az
infrastrukturális beruházásokra.
Egyes országok a
válságra válaszul ösztönzőcsomagokat vezettek be, pl. az
infrastrukturális projektekbe való úttörő jellegű beruházások, új
ingatlan építése és/vagy régi ingatlan felújítása során nyújtott kedvezményes
héamérték, kedvezményes jelzáloghitel-kamatok stb. révén. Ugyanakkor csak az
olyan megközelítések tudnak tartós hatást kifejteni az ágazat
versenyképességére, amelyek a készségek fejlesztésére és a képesítések
korszerűsítésére, az innovációra és a „zöld” gazdaságra helyezik a
hangsúlyt. Ez rámutat a rövid távon a növekedést és a foglalkoztatást
ösztönző, megfelelő szakpolitikai intézkedések szükségességére,
valamint arra, hogy hosszú távon az építőipari ágazatban szerkezetváltás
válik szükségessé.
2.2. Az értéklánc teljesítménye
Az uniós
építőipari ágazat piacai és maga az ágazat is rendkívül szétaprózott:
számos mikrovállalkozás működik benne, a tagállamok között nagy
különbségek tapasztalhatók az ágazat teljesítményét tekintve, és a bevált
gyakorlatok terjesztése sem egyszerű. A jobb integráció az értékláncban
jelentősen növelné az együttműködésből származó,
továbbgyűrűző innovációs hatásokat.
A helyszíni tevékenységet végző
építőipari vállalkozások, valamint – kisebb mértékben – az építőipari
termékek gyártói egyre inkább szembesülni fognak a szakképzett munkaerő
igényével. A mostantól 2020-ig nyugdíjba vonuló szakképzett munkavállalók[6] nagy száma miatt – amely az
építőiparban, az ipari szektorban és a közlekedési ágazatban az állások
kétharmadát kitevő nagyságrendű – az így kieső munkaerőt
helyettesíteni kell majd. A szakképzett munkaerő krónikus hiányára
magyarázatul szolgál egyrészt az, hogy az ágazat a fiatalok számára nem vonzó,
másrészt pedig az a tény, hogy egyre nagyobb szükség van a specifikus
képesítéseknek megfelelő készségekre, de ezt az igényt az oktatásnak, a
képzésnek (és a munkaerőpiacnak) nehéz kiszolgálnia. A forráshatékony,
alacsony szén-dioxid-kibocsátású gazdaságra történő átállás fontos
strukturális változásokat eredményez majd az építőipari ágazatban is,
melynek igazodnia kell e változásokhoz, és előre kell jeleznie az e
területeken a készségek és kompetenciák tekintetében jelentkező
szükségleteket. Ez különösen igaz a közel nulla energiafelhasználású (új vagy
felújított) épületek építéséhez szükséges munkaerő felkészítése
tekintetében. Az ezt lehetővé tevő technológiák alkalmazása és a
rugalmas munkaszervezési gyakorlatok az építőiparban a készségek és
lépesítések terén is változásokat követelnek meg.
A kutatásra és innovációra fordított
kiadások a szektor általános kiadásainak
összefüggésében vizsgálva továbbra is alacsonyak maradnak. Ez ugyanakkor
magyarázható a munkaerő iránti intenzív igénnyel, valamint azzal a
ténnyel, hogy az építőipari vállalatok legfőbb érdeke, hogy a
rendelkezésre álló külső technológiai eredményeket beépítsék
tevékenységeikbe. Az ágazat valószínűleg növelni
fogja a kutatásra és innovációra fordított erőfeszítéseit, hogy
megfelelően reagálhasson a nyersanyagok (pl. fémtartalmú és nem fémtartalmú
ásványok, vegyi anyagok és fa) nagyarányú felhasználására és a nagy
mennyiségű hulladék keletkezésére. Emellett az ágazatban egyre több olyan
anyagot fejlesztenek ki, melyeket könnyebb begyűjteni és újrahasznosítani,
valamint olyan rendszereket vagy építészeti megoldásokat dolgoznak ki, amelyek
elősegítik az építkezések „lebontását” és az anyagok újrahasznosítását.
Ezek az erőfeszítések összhangban vannak az építési termékekről szóló
irányelvben szereplő alapvető követelményekkel a természeti források
fenntartható felhasználása tekintetében, valamint a nyersanyag-politikai
kezdeményezéssel, mégpedig a hulladékgyűjtés és -kezelés terén a bevált
gyakorlatok potenciális fejlesztése, különösen a hulladékból származó értékes
anyagok hasznosítása/újrafelhasználása, valamint a
újrafeldolgozás/hulladékhasznosítás gazdasági ösztönzőire irányuló kutatás
támogatásán keresztül. Az uniós és nemzeti kezdeményezéseknek azonban fel kell
gyorsítaniuk az innovatív megoldások és bevált gyakorlatok elsajátítását.
2.3. A karbonszegény gazdaság
Az épületek energiateljesítményéről
szóló irányelv átdolgozásában[7]
bejelentetteknek megfelelően közel nulla energiafelhasználású épületek[8] bevezetésére való törekvés az
építőipari ágazat számára hatalmas kihívást fog jelenteni. A piacnak több
év áll rendelkezésére ahhoz, hogy a követelményekhez igazodjon, de támogatás
szükséges valamennyi piaci szereplő számára a követelményeket már két
évvel hamarabb végrehajtani köteles közigazgatási szervektől az
építőipari vállalatokig, tervezőmérnökökig, fejlesztőkig stb. A
finanszírozási struktúra, a közbeszerzés, az oktatás és a marketing területén
is hozzá kell igazodni az új követelményekhez.
Miközben az alacsony
energiaszükségletű épületek száma nő, még nem sikerült kritikus
tömeget elérni, és az energiahatékonyság javítására és a megújuló
energiaforrások integrálására irányuló erőfeszítések nem elég
erőteljesek. A szabályozási keret érvényre juttatása és a megfelelő
fiskális politikák segíthetnek a kritikus tömeg elérésében.
A meglévő épületek felújításának
területén több erőfeszítésre van szükség az energiamegtakarítás fokozása
érdekében. Ráadásul viszonylag csekély számú épület esetében kerül sor átfogó
felújításra. A „versenyképes, fenntartható és
biztonságos energiaellátás és -felhasználás stratégiája”[9], „A versenyképes, alacsony
szén-dioxid-kibocsátású gazdaságra való áttérés 2050-ig előretekintő
menetrendje”[10]
és a 2050-ig szóló energiaügyi ütemterv[11]
ezért hangsúlyozta, hogy az épületek tekintetében több intézkedésre van
szükség, mindenekelőtt a felújítást támogató intézkedések vonatkozásában. Ezeket az erőfeszítéseket tovább kell fokozni.
A közlekedési infrastruktúra környezeti
hatása, energia- és nyersanyag-felhasználása és hulladéktermelése egyaránt
jelentős. Az infrastrukturális hálózatoknak jelentős hozzájárulást
kell nyújtaniuk a fenntarthatóbb Európa megvalósítása érdekében.
2.4. Verseny az építőipari
vállalatok között az EU-ban és nemzetközi piacokon
Az EU-beli piacokon a verseny a
közbeszerzésről szóló irányelvek alkalmazása, a szolgáltatási irányelv
végrehajtása és az európai tervezési és építési szabványok (Eurocode-ok)
elfogadása révén javult. A versengő uniós vállalatok helyzete azonban nem
mindig egyenlő, különösen a nem európai vállalatokkal
összehasonlítva, amelyekre gyakran kevésbé szigorú társadalmi és környezeti
szabályozás vonatkozik, és amelyek állami támogatásban részesülnek. A
tagállamoknak az EU szociális és környezeti eredményeinek veszélyeztetése
nélkül biztosítaniuk kell, hogy az unióbeli és azon kívüli vállalatok egyenlő
esélyekkel szállnak versenybe az állami szerződésekért.
A helyzet a nemzetközi piacokon ennél
is nehezebb. Az iparág gyakran nem csupán technikai szempontból szembesül
nehézségekkel, hanem az egyéb országokban, pl. Kínában érvényes
versenyfeltételek miatt is, melyek korlátozzák a piacra jutási
lehetőségeket. Mivel azonban az európai építőipari piacok várhatóan
lassabb ütemben fognak növekedni, mint a feltörekvő piacok, az ágazatnak
erősebb globális perspektívát kell kifejlesztenie és fenntartania. Az unióbeli
építőipari vállalatok számára fontos, hogy a harmadik országok megnyissák
piacaikat az unióbeli vállalatok számára a szerződésekért való verseny
érdekében. Az EU-nak erősítenie kell arra irányuló hatásköreit, hogy a nem
uniós államokkal tárgyalásokat kezdeményezzen, hogy azok jobban nyissák meg
kereskedelmi és közbeszerzési piacaikat, és konzultációkba kezdjen az érintett
országgal a piacra jutási viták megoldása érdekében.
3. Európai stratégia az építőipari
ágazat fenntartható versenyképessége érdekében
A fentiekben
ismertetett legfontosabb kihívások megoldása érdekében európai stratégiát
alakítottak ki, amely a következő évtizedre szól. A
stratégia célja, hogy kiegészítse az építőipari ágazatban működő
vállalatok által kifejlesztett, versenyképességük erősítésére és a
társadalmi kihívások kezelésére szolgáló stratégiákat.
E stratégia öt
kulcsfontosságú célkitűzésre összpontosít: a) a
kedvező beruházási feltételek ösztönzése; b) az építőipar
humántőke-alapjának javítása; c) a forráshatékonyság, a környezeti
teljesítmény és az üzleti lehetőségek javítása; d) a belső piac
megerősítése az építőipar számára; e) az unióbeli építőipari
vállalatok globális versenyhelyzetének javítása. Mindegyik célkitűzés
különböző kulcsfontosságú kihívásokra kíván reagálni; a kedvező
beruházási feltételek például a növekedés, a kutatás és innováció ösztönzése,
valamint a karbonszegény gazdaság érdekében szükségesek. Hasonlóképpen a
szilárd humántőke-alap alapvetően fontos az értéklánc
teljesítményének javítása és az innovatív megoldások elsajátítása érdekében,
különösen karbonszegény gazdaságban. Másrészt a stratégia olyan
ajánlásokat javasolt, melyek az építőiparban jelentkező rövid- és
középtávú gazdasági és foglalkoztatási kihívásokkal foglalkoznak. Ugyanakkor
számos, hosszú távra tekintő ajánlást is előterjeszt, melyek célja,
hogy hosszú távon biztosítsák az ágazatra gyakorolt tartós hatásokat.
3.1. Kedvező beruházási feltételek
ösztönzése
Az épületek
felújítása és a transzeurópai hálózatok fellendíthetik az építőipari ágazat
növekedését, miközben hozzájárulnak az európai energiapolitika,
közlekedéspolitika és a kohéziós politikák célkitűzéseihez. Emellett a
késedelmes fizetési gyakorlatok elleni küzdelem javítani fogja az
építőipari vállalkozók – elsősorban a kézművesipar és a
kisvállalkozások – pénzügyi életképességét, valamint hitelhez való
hozzáférésüket. Hosszú távon az építőipari ágazatnak a termelékenység
javítása, valamint az értéklánc valamennyi alága hozzáadott értékének növelése
és környezeti teljesítményének javítása érdekében növelnie kell innovációs
kapacitását.
3.1.1. Rövid távú intézkedések
Különös hangsúlyt
kell helyezni az épületek felújításával és az infrastruktúra
karbantartásával – melyek a teljes építőipari ágazat és termelés
jelentős hányadát alkotják – kapcsolatos tevékenységek ösztönzésére. A
jelenlegi épületfelújítási ráta[12]
és az energiahatékonyság javítása szempontjából megvalósuló gyakorlatok nem
elegendők az Európa 2020 stratégia energiamegtakarító célkitűzéseinek
eléréséhez. A javasolt ráta elfogadása, mely szerint a közszervezetek
tulajdonában lévő épületek évente 3%-ának[13]
(ami a jelenlegi felújítási ráta megduplázását jelenti) és a teljes
épületállomány 2%-ának[14]
költségoptimalizált szintre történő felújítása nem csupán a kitűzött
célértékek megvalósításához járulna hozzá, hanem helyi szinten biztosítaná a
gazdasági növekedést és a foglalkoztatást az EU egészében. Ezeknek az
előrelépéseknek az elfogadásához azonban számos szabályozási, gazdasági és
pénzügyi akadályt kell leküzdeni.
Először is a
tagállamoknak megfelelően végre kell hajtaniuk és érvényre kell
juttatniuk az épületek energiateljesítményéről szóló irányelvet[15]. Egyes tagállamokban az akarat
hiánya és az épületenergia-kódexek érvényesítésének hiánya akadályozza az
épületek energiahatékonyságának megvalósulását, ezzel hátráltatva az
építőipari ágazat ösztönzését.
A piaci szereplők számára széles körben
elfogadott a pénzügyi ösztöntők[16]
és pénzügyi támogatási intézkedések alkalmazása, melyek elősegítik
meglévő épületek felújítását. A nemzeti rendszerek és ezek hatása azonban
nagyban változó. Ezért a tapasztalatcsere rendkívül hasznosnak bizonyulhat
abban, hogy több szemszögből megismerjük a potenciális hatásokat, továbbá
a nem tökéletes végrehajtás, valamint a nem kívánt következmények kockázatait.
A tőkeáttételi hatás optimalizálása érdekében törekedni kell az
egyrészről az e nemzeti rendszerek közötti, másrészről az uniós és
magánforrások és pénzügyi eszközök közötti komplementaritásra.
Az EU számos mechanizmuson keresztül nyújt
támogatást és finanszírozást, melyet a tagállamoknak fokozottabban kell
kiaknázniuk. A strukturális és kohéziós alapok (2007–2013)
felhasználhatók energiahatékonysági és megújuló energiával kapcsolatos
beruházásokra nem csupán a középületek és kereskedelmi épületek, de a
meglévő lakóépületek esetében is. Emellett az olyan pénzügyi tervezési
eszközök, mint a JESSICA, lehetőséget kínálnak a kisléptékű városi
fejlesztésekbe és rehabilitációs projektekbe való beruházáshoz, melyeket rendes
piaci mechanizmusokon keresztül nem lehetne finanszírozni. Az Európai
Beruházási Bank (EBB), az Európai Újjáépítési és Fejlesztési Bank (EBRD) és az
Európai Energiahatékonysági Alap (EEEF) tőkealapjai és hitelgaranciái,
valamint a végső kedvezményezetteknek juttatott projektfejlesztési támogatás
(pl. ELENA) lehetőségeket nyújtanak az állami támogatások kiegyenlítésére.
Olyan kisebb
felújítási projektek esetében, melyeket az épület teljesítményére
vonatkozó szerződéses garanciák kísérnek, az integrált tervezési,
építkezési és üzemeltetési szolgáltatások kifejlesztése a forráshatékony
beruházások ösztönzője lehet a felújítások terén. Ez a piaci szegmens nem
csupán az energetikai szolgáltató vállalatok számára válik egyre vonzóbbá,
hanem a szakosodott kisvállalkozóknak is, akik építőipari szolgáltatások
széles skálájában tudnának teljesítménygaranciákat felajánlani. Az ilyen
szolgáltatások fejlesztését állami intervenció segítheti, különösen a
közbeszerzések terén és a lakossági szektorban, olyan biztosítási termékek
kifejlesztésével, amelyek a teljesítménygaranciákkal kapcsolatos műszaki
kockázatokat fedezhetik. Nevezetesen az állami hatóságok biztosíthatnák
az aktív energetikai igazgatás és az intelligens fogyasztásmérés integrálását a
felújítás során.
Végezetül fontos,
hogy az építőipari vállalatok ésszerű határidőn belül
hozzájussanak saját pénzügyi forrásaikhoz. A késedelmes fizetésekről
szóló új irányelv[17]
szigorúbb rendelkezéseket vezet be, mindenekelőtt a hatóságok
vállalkozásokkal szemben fennálló fizetési kötelezettségére vonatkozó fizetési
határidők összehangolása által, a késedelmes fizetés törvényes
kamatlábának emelésével, valamint annak lehetővé tételével, hogy a
vállalkozásoknak visszatérítsék a behajtás költségeit. Az uniós közbeszerzési
irányelvek felülvizsgálatának keretében a Bizottság azt javasolta, hogy a
tagállamok előírhassák: az alvállalkozók kérelmezhetik a közvetlen
kifizetést a fővállalkozónak a szerződés teljesítése keretében
nyújtott árubeszerzés, építési munkálatok és szolgáltatások esetében.
 A Bizottság: ·                         2012 végéig elemzést nyújt be az épületek energiahatékonyságát támogató különböző uniós és nemzeti pénzügyi eszközökről, lehetőleg arra vonatkozó ajánlásokkal együtt, hogy az állami finanszírozás miként hasznosítható hatékonyabban az épületek felújításának ösztönzése érdekében; ·                         2013-ban bemutatja a jelenleg zajló kísérleti projekt előzetes következtetéseit, amelynek célja, hogy megvizsgálja olyan biztosítási rendszerek alkalmazásának lehetőségét, amelyek fedezhetnék a szerződés teljesítésére vonatkozó garanciákat és a határokon átnyúló szolgáltatásokat, különösen az építőipari kisvállalkozások számára; ·                         2012-ben a vállalkozásokat célzó információs kampányt indít a kereskedelmi tranzakciókban a késedelmes fizetés elleni küzdelem témájában valamennyi tagállamban ·                         2012-ben a késedelmes fizetésről szóló irányelvvel összefüggésben kísérleti projektet hajt végre a határokon átnyúló tevékenységet folytató kis- és középvállalkozások (kkv-k) fennálló követeléseinek gyors és hatékony érvényesítése érdekében. A Bizottság felkéri a tagállamokat arra, hogy: ·                         dolgozzanak ki ambiciózus fenntarthatósági célkitűzésekkel rendelkező, megfelelő javítási, karbantartási és felújítási programokat vagy erősítsék meg azokat, beleértve a vonatkozó fiskális és pénzügyi eszközök (csökkentett héa, célzott támogatások stb.) és az ambiciózus fenntarthatósági célkitűzésekkel rendelkező renoválási projektekre irányuló hitelmechanizmusok alkalmazásának lehetőségeinek vizsgálatát. ·                         segítsék elő a strukturális alapok, az EBB, az EBRD és az Európai Energiahatékonysági Alap által kínált pénzügyi eszközök és projektfejlesztési támogatási rendszerek alkalmazását kisebb felújítási projektek esetében, melyekhez az épület teljesítményére vonatkozó szerződéses garanciák társulnak, beleértve a strukturális alapok átprogramozását az energiahatékony épületek tekintetében.
3.1.2. Közép- és hosszú távú
intézkedések
A 2014–2020 közötti időszakra vonatkozó
uniós kohéziós politikáról szóló új javaslat[18]
még nagyobb hangsúlyt helyez az uniós éghajlat- és energiapolitikai
célkitűzésekkel kapcsolatos beruházások támogatására, és a jelenlegi
időszakban a fenntartható energia céljaira elkülönített összeg mintegy
megduplázását javasolja. A javaslat szerint a strukturális és kohéziós alapok
jelentős hányadát a karbonszegény gazdaságra való átállást támogató
beruházásokra kell összpontosítani, különösen az energiahatékonyság és a
megújuló energiaforrások tekintetében, beleértve az épületek felújítását, a
pénzügyi eszközök pedig minden valószínűség szerint a jövőben
fontosabb szerepet fognak játszani a testreszabott energiahatékonysági és
megújuló energiával kapcsolatos beruházásokban a városi infrastruktúrában,
valamint az építőipari ágazatban.
Az Európai
Bizottság által javasolt törzshálózat kialakítása – amely hatékony multimodális
közlekedési összeköttetést biztosít az uniós fővárosok és más főbb
városok, kikötők, repülőterek és más jelentős gazdasági
központok között – alapvetően fontos a gazdaság számára. Az Európai
Bizottság 2011. október 19-én új intézkedéscsomagot nyújtott be, melynek célja,
hogy kedvező keretet hozzon létre a transzeurópai közlekedési
hálózatok (TEN-T) fejlesztése érdekében. E csomag tartalmazza a
transzeurópai közlekedési hálózatokra vonatkozó átdolgozott iránymutatásokat,
az 50 milliárd euró összköltségvetésű Európai Hálózatfinanszírozási
Eszközt, valamint az Európai Beruházási Bankkal közös projektkötvények
mielőbbi megvalósítására vonatkozó javaslatot.
A cél az, hogy
legkésőbb 2050. december 31-ig átfogó hálózat jöjjön létre, míg
prioritásként a törzshálózatot 2030. december 31-ig kell megvalósítani. Az
Európai Bizottság által 2011. október 19-én javasoltaknak megfelelően a
törzshálózat folyosói és platformjai összefogják az érintett tagállamokat,
továbbá az érdekelt feleket (pl. infrastruktúraműködtetők és
-felhasználók) a koordináció, az együttműködés és az átláthatóság
biztosítása érdekében. E javaslatok mellett a nemzeti igazgatási eljárásokat
csekély mértékben módosítani kell a hálózatok határokon átnyúló szakaszai
zökkenőmentes működésének biztosítása érdekében.
A kutatási és innovációs
tevékenységeknek ötvözniük kell a technológiaorientált tevékenységeket[19] és a társadalmi-gazdasági
kutatást, piacalapú, keresleti oldali eszközökkel (képzés, közbeszerzés,
szabványosítás, biztosítás stb.) annak érdekében, hogy felgyorsuljon az átmenet
a kutatástól az innovatív megoldások kiaknázása felé. Ehhez – szélesebb piaci
kitekintés biztosítása és kritikus tömeg létrehozása érdekében – szélesebb
partnerséget kell kialakítani különböző érdekelt felekkel a
kezdeményezéseken belül, melyek finanszírozását a különböző uniós pénzügyi
eszközök biztosítják. Ebben a tekintetben a meglévő kezdeményezések – mint
például az Energiahatékony épületek köz-magán társulás, a Kulturális örökség,
az Intelligens városok és közösségek, a reFINE (Kutassunk a
jövőbeli európai infrastrukúra-hálózatok érdekében!) – érdemi alapot
jelenthetnek az ilyen partnerségek kialakítására. Az uniós kohéziós politika e
téren nemzeti programok keretében támogatást nyújthat a megvalósuló kutatáshoz
és innovációhoz, és továbbra is nagy hangsúlyt fog helyezni a kkv-k
versenyképességének erősítésére, beleértve az IKT-használatot is.
Mindenekelőtt az intelligens szakosodásra vonatkozó innovációs stratégiák
– a Bizottság javaslata értelmében a strukturális alapoknak a következő,
2014–2020 közötti programozási időszakban történő felhasználásának
előfeltétele – hozzá fog járulni a strukturális alapok keretében nyújtott
célzottabb támogatáshoz, valamint a régiókban az intelligens növekedés
potenciáljának kiaknázásával kapcsolatos stratégiai megközelítéshez[20].
 A Bizottság: ·                         a 2014–2020-as időszakra szóló kohéziós politika keretében javasolja, hogy a strukturális és kohéziós alapok jelentős hányadát ténylegesen a karbonszegény gazdaságra való átállást támogató beruházásokra összpontosítsák, különösen az energiahatékonyság és a megújuló energiaforrások tekintetében, beleértve az épületek felújítását, és a fokozottabb kiegyenlítődés érdekében továbbra is ösztönzi a megújuló alapok felhasználását e területen; ·                         kidolgozza az építkezési munkálatok legfontosabb követelményeinek rendszerét, melyet a TEN-projektek határokon átnyúló szakaszainak teljesíteniük kell annak biztosítása érdekében, hogy az érintett nemzeti engedélyező eljárások között műszaki szinten legalább minimális összehangolás létezzen; ·                         2013 tavaszán az építőipari ágazati innovációról szóló konferenciát rendez annak érdekében, hogy meghatározza a technológiai hiányosságokat az értéklánc egészében, és cselekvési tervet alkosson ezek leküzdésére. A Bizottság felkéri a tagállamokat arra, hogy: más tagállamokkal és a magánszektorral együtt dolgozzanak ki közös, koordinált kezdeményezéseket, melyek ötvözik a kutatást, a technológiafejlesztést, az innovatív beszerzést, a tanúsítást, a biztosítást, a régióközi klasztereket stb. annak érdekében, hogy meggyorsítsák az új ismeretek és technológiák uniós és regionális szintű piaci bevezetését. Az EU e kezdeményezéseket a Horizont 2020 és a vállalkozások és kkv-k versenyképességét célzó, 2014–2020-ra szóló program (COSME) révén fogja támogatni nem csupán közvetlen támogatással, hanem olyan pénzügyi eszközökkel is, amelyek javítják a kkv-k finanszírozáshoz való jutását tőke és adósság formájában. A Bizottság felkéri a nemzeti és regionális hatóságokat a különféle uniós támogatási források hatékony és kiegészítő jellegű felhasználásának biztosítására, beleértve a kohéziós politikai alapokat, amennyiben a kapcsolódó működési programok lehetővé teszik az ilyen intézkedéseket.
3.2. Az építőipar humántőke-alapjának
javítása
Napjainkban a
helyszíni tevékenységet végző építőipari vállalkozások, kisebb
mértékben pedig az építőipari termékek ágazata is a szakképzett
munkaerő jelentős hiányával szembesül. Ráadásul az európai oktatási
és képzési rendszerek a központosítás vagy decentralizáltság, a képzés
szerkezete, a szociális partnerek szerepe, a pénzügyi struktúrák és a tananyag
tartalma tekintetében nagy változatosságot mutatnak.
Az építőipari
dolgozók nagyobb mobilitása és a határokon átnyúló szolgáltatások szélesítése
érdekében fontos, hogy jobban előre jelezhetővé váljanak a
jövőbeli készség- és képesítési igények, továbbá lényeges, hogy a
vonatkozó építőipari foglalkozások megfelelő mennyiségű tanulót
legyenek képes vonzani, valamint hogy létrejöjjenek a jobb munkakörnyezet és
életpálya-menedzselés feltételei. Ebben figyelembe kell venni az unióbeli
munkaerő idősödésének, valamint az ágazat munkahelyi egészséggel és
biztonsággal kapcsolatos specifikus helyzetének hatását.
3.2.1. Rövid távú intézkedések
Az „Intelligens
energia – Európa” program keretében végrehajtott BUILD UP Skills
(épületenergetikai továbbképzési) kezdeményezés célja, hogy a szakoktatási és
szakképzési rendszereket az energiahatékonyság és a megújuló energiaforrások
tekintetében hozzáigazítsák a készség- és képesítési igényekhez. A BUILD UP
Skills lehetővé teszi 2020-ig szóló nemzeti képzettségi ütemtervek
meghatározását, és támogatja átfogó képzési és tanúsítási rendszerek
létrehozását, valamint adott esetben a meglévő struktúrák
korszerűsítését célzó képesítések koncepciójának kialakítását, az Európai Szociális
Alap, az egész életen át tartó tanulás, illetve javasolt utódprogramja, az
Erasmus mindenkinek, valamint hasonló finanszírozási eszközök igénybevételével.
Mindez növelné a szakképzett, az építkezéseken dolgozó munkavállalók számát a
piacon, valamint javítaná az ingatlantulajdonosoknak az energiahatékonysági
fejlesztésekbe való beruházások iránti bizalmát.
Ez a kezdeményezés
az építőiparhoz és a fenntartható fejlődéshez kapcsolódó egyéb
területek (pl. az építőipari folyamat iparosítása, innovatív vagy nem
konvencionális építőipari termékek és eljárások alkalmazása, IKT
használata épületirányítási rendszerekben stb.) tantervei, képzési programjai
vagy képesítési szükségletei meghatározása szempontjából is alapul szolgálhat.
 A Bizottság: ·                         elvégzi a BUILD UP Skills kezdeményezés értékelését, és különösen azt vizsgálja meg, hogy érdemes-e kiterjeszteni az első kezdeményezés hatókörét az építőipari ágazat más foglalkozásaira vagy más, az építési folyamatokkal vagy a fenntartható fejlődéssel kapcsolatos képesítési szükségletekre is. A Bizottság felkéri a tagállamokat, az építőipari szervezeteket és az oktatási intézményeket arra. hogy: ·                         a BUILD UP Skill kezdeményezéssel vagy hasonló programokkal összefüggésben a képzettségek fejlesztésének támogatására kollektív szerződésekben jussanak egyezségre.
3.2.2. Közép- és hosszú távú
intézkedések
Az építőipari
ágazatnak javítania kell azzal kapcsolatos képességét, hogy stratégiai
távlatból meghatározza és előre jelezze a készségekkel kapcsolatos
szükségleteket, és ennek megfelelően alakítsa át a képzést és a képesítést
adó programokat. Egyes országokban léteznek olyan platformok, amelyek képesek
azonosítani azokat a jövőbeli foglalkoztatási és készségszükségleteket,
amelyek közvetett hatást gyakorolnak az építőipari ágazatra. Egy európai
szintű, a szociális párbeszéd támogatását élvező kezdeményezés javíthatná
az ezekkel a szükségletekkel kapcsolatos információk cseréjét, beleértve az
ágazatnak az erőforrás-hatékony gyakorlatok elfogadásával és fenntartható
épületek létrehozásával kapcsolatos készségét, valamint azt, hogy az oktatási
rendszerek képesek-e megfelelni az említett szükségleteknek.
Ebben
az összefüggésben az Európai Bizottság támogatást nyújt az európai szociális
partnerek által az európai ágazati tudásfejlesztési tanács létrehozásáról
készítendő megvalósíthatósági tanulmányhoz. Az
európai ágazati tudásfejlesztési tanácsokat a munkaerőpiaccal és az
ágazati szintű képzési elemzéssel foglalkozó nemzeti megfigyelő
központok hálózatai alkotják, melyek az ágazatok képviselői, az európai
szociális partnerek irányítása alatt, valamint az oktatást és képzést nyújtók
képviselőinek részvételével megosztják egymással az információkat és a
bevált gyakorlatokat abból a célból, hogy megfogalmazzák a szaktudás és a
munkahelyek fejlődésével kapcsolatos ajánlásokat.
A
Bizottság 2012-ben vizsgálni fogja a szakoktatási és szakképzési szolgáltatók,
a vállalkozások és más érdekelt felek közötti ágazati
szakképzettség-fejlesztési szövetségek megvalósíthatóságát a fenntartható
építőiparban megfelelő, aktualizált és új tantervek és képzések,
valamint a szakoktatás és szakképzés nyújtásának innovatív módjainak
biztosítása érdekében.
A továbbképzéssel
kapcsolatos uniós szakpolitikák keretében kialakított eszközök elősegítése
és alkalmazása vélhetőleg segíteni fogja a szakképzett munkavállalók
mobilitását. A munkavállalók minimális védelme biztosítására a munkavállalók
kiküldetéséről szóló irányelv világosan megfogalmazott, alapvető
munka- és foglalkoztatási szabályokat és feltételeket állapít meg, melyeket a
szolgáltatóknak a fogadó országban teljesíteniük kell. Az irányelv ezáltal megfelelő
szintű védelmet biztosít a kiküldetésen lévő munkavállalók számára. A
szabályok megsértésének vagy kijátszásának elkerülése, valamint – abban az
esetben, ha a nem fogadó tagállambeli szolgáltatók a helyi szolgáltatóknak az
alacsonyabb munkaügyi normák miatt alákínálhatnak – a „szociális dömping”
megakadályozása érdekében a munkavállalók kiküldetéséről szóló irányelv
érvényre juttatását erősíteni kell, mindenekelőtt az alkalmazandó
munkakörülményekről szóló jobb információkon, az ellenőrző
hatóságok közötti hatékonyabb adminisztratív együttműködésen és
információcserén, a hatékonyabb ellenőrzéseken és a kiküldött
munkavállalók bére iránti egyetemleges felelősség bevezetésén keresztül.
Végezetül az
ágazat kettős kihívással néz szembe a demográfiai változások következtében.
Az unióbeli építőipari vállalatok egyrészt olyan stratégiák kidolgozására
törekednek, amelyek kiegyenlíthetik az ágazatba belépő fiatal unióbeli
munkavállalók egyre csökkenő és a következő években nyugdíjba vonuló
munkavállalók jelentősen növekvő számát; másrészt javítaniuk kell a
munkafeltételeket a várható élettartam növelésének biztosítása érdekében. E
kettős kihívás a jövőben vonzóbb munkakörnyezetet követel meg, és
szükségessé teszi, hogy az ágazatban nagyobb figyelmet fordítsanak az
egészséggel és biztonsággal kapcsolatos kérdésekre a munkahelyi balesetek és
foglalkozási megbetegedések következtében bekövetkező előrehozott
nyugdíjba vonulások elkerülése érdekében.
 A Bizottság: ·                         az uniós szociális párbeszéd összefüggésében olyan kezdeményezéseket segít elő, melyek célja a szakoktatás és szakképzés hozzáigazítása az építőipari ágazat jövőbeli készség- és képesítésigényeihez, beleértve a forráshatékonysággal kapcsolatos szempontokat, továbbá a specifikus alágazatok alapvető készségigényeinek azonosítása és a képesítések kölcsönös elismerése; ·                         támogatni fogja az építőipar európai ágazati szociális partnereit egy európai ágazati tudásfejlesztési tanácsnak az építőipari ágazat számára történő létrehozása érdekében ·                         kezdeményezések kidolgozására fogja ösztönözni őket az olyan területeken, mint az épületek energia- és forráshatékonysága, az egészség és biztonság, a minőségi szabványok és a képzés, beleértve a fiatalok szakmai gyakorlatát. E kezdeményezések információs kampány és képzés formájában is megvalósulhatnak, és a tagállam helyzetétől függően alapok közös kezelése is beletartozhat. ·                         az egész életen át tartó tanulás programjának keretében vizsgálni fogja a szakoktatási és szakképzési szolgáltatók, a vállalkozások és más érdekelt felek közötti ágazati tudásfejlesztési szövetségek megvalósíthatóságát a fenntartható építőiparban megfelelő tantervek, valamint a szakoktatás és szakképzés nyújtásának innovatív módjainak biztosítása érdekében.   A Bizottság felkéri a tagállamokat, az építőipari ágazatban tevékenykedő szociális partnereket és az oktatási intézményeket a következőkre: ·                         cselekedjenek minél gyorsabban a munkavállalók szolgáltatások nyújtása keretében történő kiküldetéséről szóló 96/71/EK irányelv[21] érvényre juttatásáról szóló javasolt új irányelv elfogadása érdekében; ·                         a megfelelő szakoktatási és szakképzési rendszerek nemzeti és regionális szintű támogatására hozzanak létre partnerségeket, mely rendszerek képesek reagálni az építőipar jelenlegi és jövőbeli szükségleteire, különösen az igazgatási kapacitás erősítése és az IKT-eszközök alkalmazása tekintetében; ·                         indítsanak, illetve támogassanak olyan kampányokat, amelyek a tehetségek számára vonzóbbá teszik az építőipari ágazatot.
3.3. A forráshatékonyság, a környezeti
teljesítmény és az üzleti lehetőségek javítása
Az
erőforrás-hatékony Európa megvalósításának ütemterve[22] felvázolja, hogy az
építőipar milyen jelentős hatást gyakorol a természeti
erőforrásokra, az energiára, a környezetre és az éghajlatváltozásra. Az
építőipari tevékenységekben és az építkezéseken bekövetkező, az
tevékenységek teljes életciklusára vonatkozó jelentős fejlődés hozzá
tud járulni a versenyképes építőipari ágazathoz, valamint az
erőforrás- és energiahatékony épületállomány kialakításához, amelyben
valamennyi új épület közel nulla energiafelhasználású lesz, és
erőforrás-hatékony építőanyagok kerülnek felhasználásra.
Az építőipari
tevékenységekben és az építkezéseken eszközölt változtatások új üzleti
lehetőségeket kínálnak, többek között a kkv-k számára, mivel az, hogy
milyen jellegű fellépés szükséges, a helyi feltételektől is függhet,
és egyedi megoldásokat tehet szükségessé. Az erőforrás-hatékony Európa
megvalósításának ütemtervében már megfogalmazottaknak megfelelően a
Bizottság 2013-ban a fenntartható épületekről szóló közleményt nyújt be,
amelyben közelebbről meghatározza és továbbfejleszti az
erőforrás-hatékony ágazat támogatására irányuló tevékenységeket.
Annak érdekében,
hogy a fenntartható építőipar fogalma érthetőbbé és szélesebb körben
használatossá váljon, összehangolt mutatókra, előírásokra és a környezeti
teljesítményt értékelő módszerek kidolgozására lesz szükség az
építőipari termékek, eljárások és építkezések tekintetében. Ezeknek
biztosítaniuk kell a teljesítmények egységes és kölcsönösen elismert értelmezését,
valamint fenn kell tartaniuk a belső piac megfelelő működését az
építőipari termékek és szolgáltatások tekintetében.
A Bizottság
megközelítéseket fog javasolni a különböző meglévő értékelési
módszerek kölcsönös elismerése vagy összehangolása érdekében, többek között
abból a célból is, hogy fokozza felhasználhatóságukat és
megfizethetőségüket az építőipari vállalkozások, a biztosítási ipar
és a beruházók számára. Ez a kezdeményezés meglévő
platformokra épít: ilyen például az Európai Szabványügyi Bizottság (CEN) építőipari
hálózata, a Közös Kutatóközpont életciklus-szemléletről és
életciklus-értékelésről szóló iránymutatása, valamint az olyan európai
kutatási projektek, mint a SuperBuildings és az Open House.
Ez a munka továbbá
hozzá fog járulni az állami támogatási programokból finanszírozandó projektek
fenntarthatósági szempontjainak értékelésével szembeni szisztematikusabb
megközelítéshez, beleértve a költség-haszon elemzésre szolgáló, az EU egészében
alkalmazandó modelleket. A zöld közbeszerzés és a regionális politika keretében
kidolgozott kísérleti projektek a megfelelő eszközöket biztosíthatnak a
tervezésért felelős hatóságok és az ajánlatkérő hatóságok számára,
különösen a meglévő épületek felújítása és a közlekedési infrastruktúra
fejlesztése tekintetében.
Az ágazati
érdekelt felek a nyilvános konzultáció során arról számoltak be, hogy a nemzeti
engedélyezési folyamat hátráltathat egyes építőipari projekteket, pl. a
nagyközönség ellenkezéséből fakadó késedelmek, kisajátítással kapcsolatos
kérdések, valamint a számos különböző engedély (pl. környezetvédelmi
engedély) megszerzésének szükségessége miatt. E kérdéseket a környezeti
hatásvizsgálatról szóló irányelv[23]
folyamatban lévő felülvizsgálatának során tárták fel; a felülvizsgálat
többek között egyszerűsíteni és ésszerűsíteni kívánja a meglévő
eljárásokat, ezért e tekintetben pozitív hatást fog gyakorolni, mivel a
környezeti hatásvizsgálat az engedélyezési folyamat része. Az akadályok nagy
része az engedélyezési eljárásra vonatkozó nemzeti jogszabályok és igazgatási
eljárások különféle rendelkezéseiből fakad. Ez hátráltathatja az
egyenlő feltételek kialakítását és a környezeti technológiák terjesztését.
Habár elismert, hogy e jogszabályok gyakran tartalmaznak a tagállamok
kizárólagos hatáskörébe tartozó területeket (pl. tulajdonjoggal kapcsolatos
kérdések), a Bizottság ösztönözni fogja az információk cseréjét és a bevált
gyakorlatok népszerűsítését, pl. olyan magatartási szabályzat önkéntes
elfogadásával, amely többek között az engedélyezési eljárás időtartamára
és szakaszaira vagy közigazgatások közötti választottbírósági eljárás
létrehozására vonatkozna.
Végezetül a
hulladékokról szóló keretirányelvben meghatározott célkitűzés, mely
szerint 2020-ig az építkezési és bontási hulladékok 70%-át újra fel kell
használni, újra fel kell dolgozni vagy hasznosítani kell, értékes üzleti
lehetőség jelent az építőipari értéklánc számára. Az ágazat számára
valószínűleg előnyösnek bizonyulnának a következő intézkedések:
a hulladék fogalmának jobb és egyértelműbb meghatározása, a hulladékszállításra
vonatkozó összehangolt regisztrációs feltételek, valamint az építőipari
termékek jellemzőire vonatkozó harmonizált szabályok az anyag
felhasználása, tartóssága és környezeti kompatibilitása tekintetében.
 A Bizottság: ·                         kezdeményezéseket nyújt be a környezeti teljesítmények és a kockázatértékelési módszerek kölcsönös elismerését, különösen az uniós szabványosítási tevékenységek és biztosítási rendszerek összefüggésében; ·                         támogatni fogja uniós szintű életciklusmodell bevezetését a zöld közbeszerzés és a regionális politika fenntartható fejlődésre vonatkozó elvei tekintetében; ·                         értékeli a jelentős építőipari projektek engedélyezési eljárásait szabályozó nemzeti jogszabályokból fakadó akadályokat az eljárások ésszerűsítését szolgáló helyes gyakorlatok meghatározása érdekében (pl. magatartási szabályzat engedélyezési eljárásban, választottbírósági eljárás igazgatások között); ·                         az építőipari termékek teljesítményjellemzőiről szóló nyilatkozatra vonatkozó harmonizált szabályokat dolgoz ki a természeti erőforrások fenntartható felhasználása tekintetében, az építési termékekről szóló rendelet összefüggésében. A Bizottság felkéri a tagállamokat arra, hogy: ·                         értékeljék a különböző építőipari alágazatok teljesítményét a versenyképesség és a fenntartható fejlődés szempontjából nemzeti és regionális szinten.
3.4. Az építőipari ágazat belső
piacának megerősítése
Az építőipari
ágazatra többszintű, nagymértékű szabályozás jellemző (pl. a
termékek, építkezések, szakmai képesítések, munkahelyi egészség és biztonság,
környezeti hatás), és ennek számos aspektusa a tagállamok hatáskörébe tartozik.
Annak biztosítása érdekében, hogy a belső piac megfelelőbben
működjön az építőipari termékek és szolgáltatások szempontjából,
fontos, hogy a jogi keret minél egyértelműbb és kiszámíthatóbb legyen, az
igazgatási költségek pedig álljanak arányban a kitűzött célokkal.
Ez az
építőipari ágazatra vonatkozó uniós szabályozás végrehajtására irányadó
különféle szabályozási megközelítések és igazgatási rendelkezések
szisztematikusabb elemzését teszi szükségessé. Az elemzés megmutatja majd, hogy
a különféle uniós jogi aktusok milyen kölcsönhatásba lépnek uniós és nemzeti
szinten, és hogy van-e szükség pontosításra vagy kiegészítő intézkedésekre
az építőipari szereplőkre háruló igazgatási teher csökkentése,
valamint a belső piac építőiparban megvalósuló működésének
javítása érdekében. A határokon átnyúló szolgáltatások tekintetében a
2011-2012-ben végzett teljesítmény-ellenőrzések értékelték az
építőipari vállalakozásokat érintő különböző uniós jogi aktusok
átfogó hatását, ezáltal pedig azt tárták fel, hogy néhány esetben az uniós
jogszabályok helytelen alkalmazására került sor, továbbá hogy pontosításra és
új intézkedésekre van szükség. Ajánlásokat tesz a különböző nemzeti és
regionális megközelítések közelítési folyamatának felgyorsítása érdekében.
A Eurocode szabványok elősegíthetik ezt a
konvergenciafolyamatot. Ezek tervezési szabványrendszert és a valamennyi
fő építőipari anyagra, az építőmérnöki tevékenység valamennyi
fő területére és szerkezetek és termékek széles skálájára vonatkozó
legkorszerűbb eljárási előírásokat tartalmazzák. Rugalmas eszközt
jelentenek, mivel a Eurocode szabványokat minden egyes ország saját helyzete és
kockázatértékelése szerint alakíthatja az éghajlat, a szeizmikus kockázatok, a
hagyományok stb. szerint. A Bizottság erőteljesen ösztönzi a tagállamokat,
hogy a Eurocode-okat nemzeti tervezési előírásaikként alkalmazzák[24], hogy biztosítsák az épületek
katasztrófa elleni védettségét.
A kommunikációs és terjesztési tevékenységek,
mint például a BUILD UP webportál[25]
szintén támogatást nyújthat a jogszabályok végrehajtásának és az új piaci
megoldások alkalmazásának érdekében.
 A Bizottság: ·                         megvizsgálja az uniós jogszabályokat a túlzott igazgatási terhek, átfedések, hiányosságok, következetlenségek és az elavult intézkedések azonosítása érdekében; ·                         az építőipari ágazatot a szolgáltatási irányelv végrehajtásáról szóló, Partnerség a szolgáltatások új növekedéséért[26] c. közlemény nyomon követésében prioritásként fogja kezelni; ·                         jelentést nyújt be a Eurocode-ok tagállami végrehajtásáról a 2003/887/EK bizottsági ajánlásnak megfelelően; e jelentés eredményei alapján ezt követően intézkedéseket javasol a Eurocode-ok közbeszerzésekben vagy más eszközökben (például nemzeti kockázatértékelésekben vagy kezelési tervekben) történő alkalmazásának megerősítésére vagy érvényre juttatására. A Bizottság felkéri a tagállamokat arra, hogy: ·                         dolgozzanak ki hatékony eszközöket a piacfelügyeletre az uniós jogszabályok végrehajtásának összefüggésében, a 765/2008/EK rendelet alkalmazásának részeként.
3.5. Az unióbeli építőipari
vállalatok globális versenyhelyzetének javítása
2006 óta az EU a
nemzetközi kereskedelmi tárgyalások során egyre inkább arra törekedett, hogy
kereskedelmi partnerei ambiciózus piacra jutási kötelezettségvállalásokat
tegyenek a szolgáltatások kereskedelme és a közbeszerzés területén, különösen
az állami építkezések tekintetében. A legutóbbi eredmények közé tartozik a
koreai koncessziós szerződések megnyitása uniós vállalkozások előtt
az EU-Korea szabadkereskedelmi megállapodás keretében.
Az Afrikával és
Latin-Amerikával megvalósuló, a fenntartható építkezésről szóló speciális
nemzetközi fórumok ösztönözhetik azt, hogy a közbeszerzések e piacokon a
teljesítménykritériumok, a fenntarthatóság és a költséghatékonyság felé
mozduljanak el.
Az EU-Afrika partnerség a közlekedési
infrastruktúráért[27]
lehetőséget kínál a transzkontinentális kapcsolatok javítására és
megbízhatóbb, biztonságosabb közlekedési rendszerek létrehozására.
Az infrastruktúra
finanszírozása tekintetében számos uniós pénzügyi eszköz és együttműködési
alap támogathatja továbbá a vonatkozó intézkedések végrehajtását.
A „Kisvállalkozás,
nagyvilág” elnevezésű uniós kezdeményezés releváns tájékoztatást,
tanácsadást és támogatást nyújt szakosodott kisvállalkozóknak a nemzetközi
piacra való jutásuk és potenciális üzleti partnereik megtalálása érdekében. Az
Európai Regionális Fejlesztési Alap (ERFA) emellett elősegíti a kkv-knek
szánt új üzleti modellek kialakítását, különösen a nemzetközi porondra lépésük
tekintetében.
Jelentős érdeklődés mutatkozik a
Eurocode szabványok használata iránt olyan, az EU-n kívüli országokban, amelyek
műszakilag élen járó előírások alapján helyettesíteni vagy
korszerűsíteni szeretnék nemzeti szabványaikat, vagy amelyek az Európai
Unióval vagy az EFTA-országokkal kívánnak kereskedelmi kapcsolatokat folytatni.
Az EU–Oroszország szabályozási párbeszédben e tekintetben jelentős
előrelépés történt.
 A Bizottság: ·                         harmadik országok közbeszerzési piacainak megnyitása, valamint az unióbeli vállalatok és külföldi versenytársaik között egyenlő versenyfeltételek megteremtése érdekében jogalkotási kezdeményezést[28] javasolt; ·                         a kereskedelmi tárgyalásokon továbbra is ragaszkodik a részt vevő partnerországok ambiciózus piacra jutásra irányuló kötelezettségvállalásainak biztosításához, mind a kereskedelmi, mind a beszerzési piacok tekintetében. ·                         együttműködik az Európai Beruházási Bankkal az uniós finanszírozási eszközök alkalmazási körének megerősítése érdekében, a transzkontinentális összeköttetések támogatása érdekében; ·                         műszaki segítségnyújtás érdekében pénzügyi támogatást nyújt a szakosodott kisvállalkozások nemzetközi működésének elősegítésére; ·                         együttműködést alakít ki harmadik országokkal, különösen Afrika és Latin-Amerika, de az EU-Oroszország szabályozási párbeszéd, az EU szomszédságpolitikája és az euromediterrán partnerség összefüggésében is a közbeszerzési területen megvalósuló fenntartható építkezés vonatkozásában, mindenekelőtt azáltal, hogy ösztönzi e partnereket a Eurocode-ok mint az építőiparra vonatkozó szabályozás végrehajtás eszközeinek alkalmazására. A Bizottság felkéri a tagállamokat arra, hogy: ·                         intézkedjenek a harmadik országbeli áruknak és szolgáltatásoknak az Unió belső közbeszerzési piacához való hozzáféréséről, valamint az uniós áruk és szolgáltatások harmadik országbeli közbeszerzési piacokhoz való hozzáféréséről szóló tárgyalásokat támogató eljárásokról szóló új rendeletjavaslat[29] mielőbbi elfogadása érdekében.
4. A stratégia irányítása és
megvalósítása
E közleményhez
csatoltak egy cselekvési tervet, amely részletesen bemutatja az egyes ajánlások
várható eredményét, a hatáskörök megoszlását az Európai Bizottság, a tagállamok
és az ágazati szervezetek között, valamint a végrehajtás ütemtervét.
A stratégia végrehajtásához az uniós, nemzeti
és ágazati szinten jelenleg zajló számos kezdeményezés ésszerűsítésére és
koordinálására van szükség több szinergia létrehozása és hatások rövid, közép-
és hosszú távú maximalizálása érdekében. A stratégiának olyan irányítási
struktúrán kell alapulnia, amely tematikus és stratégiai szempontból is
kombinálja a koordinálást és az ellenőrzést, beleértve a
következőket:
·
Magas szintű, háromoldalú (Bizottság,
tagállamok, ágazati képviselők) stratégiai fórum, amely nyomon követi az építőipart
érintő uniós kezdeményezéseket és a stratégia végrehajtását, majd
ajánlásokat tesz arra vonatkozóan, hogy szükséges-e a stratégia kiigazítása
vagy új kezdeményezések indítása.
·
A tagállamokból és a stratégia specifikus
prioritásaiban érdekelt ágazati képviselőkből álló tematikus
csoportok létrehozása, melyek együttműködnek a meglévő európai
hálózatokkal és projektekkel. E csoportokat az egyes
csoportokban tárgyalt kérdésekért felelős bizottsági szolgálatok
felügyelik.
E szerkezet
lehetővé tenné mind a stratégiai uniós irányítást, mind pedig a tagállamok
és az építőipari alágazatok alulról jövő kezdeményezéseit Annak
érdekében, hogy megoldást találjunk a globális kihívásokra, meg kell
erősíteni az alágazatok közötti és az értékláncon belüli együttműködést.
5. Következtetések
Tekintettel az
építőipari ágazat jelentős szerepére az uniós GDP és foglalkoztatás
terén, valamint egyes kritikus éghajlati, környezeti és energiával kapcsolatos
célkitűzések elérésében, az ágazat versenyképessége állandó politikai
prioritást képvisel.
Emellett –
különösen pénzügyi és gazdasági válság idején – az éghajlatváltozás, az
energiahatékonyság és a megújuló energiaforrások terén létrehozott uniós
szakpolitikákat, különösen az épületfelújítás folyamatos ösztönzésére irányul
szakpolitikai stratégia összefüggésében, olyan lehetőségeknek kell
tekinteni, melyek új lendületet adhatnak a vállalkozásoknak és a
foglalkoztatásnak az építőipar területén.
E közlemény
meghatározza, hogy az építőipari ágazat vállalakozásai számára melyek a
növekedési potenciállal rendelkező területek, gyakran a meglévő
szakpolitikai stratégiák és eszközök keretén belül. Ezen uniós stratégiák
teljes körű végrehajtása többek között ösztönözné a hosszú távú
beruházásokat a transzeurópai hálózatokba, a kutatásba és innovációba és az
erősebb humántőke-alapba, megerősítve az építőipari ágazat
versenyképességét az EU belső piacán és a nemzetközi piacokon egyaránt.
Ezt egyértelmű és egységes jogi keretnek és a fenntarthatóságra irányuló,
harmonizált teljesítményértékelő módszereknek kell kísérniük annak
érdekében, hogy a belső piac az építőipari termékek és szolgáltatások
tekintetében megfelelően működjön.
A javasolt
stratégia sikere a tagállamok és az építőipari érdekelt felek
elkötelezettségétől függ több szinten is:
·
a magas szintű háromoldalú stratégiai fórumnak
egyértelmű megbízatással kell rendelkeznie az építőipari ágazat
teljesítményének kritikus értékelése érdekében;
·
a tagállamoknak és az építőipari érdekelt
feleknek biztosítaniuk kell a megfelelő kapcsolatot a nemzeti és ágazati
építőipari stratégiákkal;
·
a tagállamoknak és az építőipari érdekelt
feleknek elő kell segíteniük a tapasztalatok és helyes gyakorlatok
átvételét a tematikus csoportoktól annak érdekében, hogy az építőipari
vállalkozások a gyakorlatban alkalmazzák azokat;
·
az egyes szakpolitikai intervenciókat számos
mutatót figyelembe véve kell ellenőrizni és értékelni.
MELLÉKLET – CSELEKVÉSI TERV
Rövid távú intézkedések (2012–2014) –
hivatkozások a Közlemény 3.1.1. és 3.2.1. pontjában
 Intézkedések || Eredmény || Szakpolitikai háttér || Fő hatáskör || Lefedett időszak
 Az épületek energiahatékonyságát támogató különböző uniós és nemzeti pénzügyi eszközök elemzése || Az épületek energiahatékonyságának pénzügyi támogatásáról szóló bizottsági elemzés és ajánlások || Az épületek energiahatékonyságáról szóló 2010/31/EU irányelv/2011-es energiahatékonysági cselekvési terv || Európai Bizottság || Folyamatban – 2013-ban véget ér
 Az elérendő fenntarthatósági célkitűzésekkel arányos felújítási projektek fiskális eszközei és hitelmechanizmusai || Szolgálati munkadokumentuma nemzeti energiahatékonysági cselekvési terveken alapuló, a tagállamok által végrehajtott energiahatékonysági intézkedésekről (beleértve az építőipari ágazat fiskális eszközeit és hitelmechanizmusait) || Az energia-végfelhasználás hatékonyságáról és az energetikai szolgáltatásokról szóló 2006/32/EK irányelv/Az épületek energiahatékonyságáról szóló 2010/31/EU irányelv || Európai Bizottság || 2012-2013
 Kísérleti projekt a biztosításról és a teljesítési biztosítékról || Előzetes ajánlások az építőipari kisvállalkozások teljesítési biztosítékainak lefedésére szánt biztosítási rendszerekről || Az Európai Parlament által támogatott új kísérleti projekt (2012-ben indult) || Európai Bizottság || 2013
 Információs kampány az késedelmes fizetésekről szóló új irányelvről || Tájékoztatás a szerződő felek fizetési feltételekkel kapcsolatos jogai tekintetében || 2011/7/EU irányelv || Európai Bizottság || 2012
 Kísérleti projekt a több tagállamban tevékenységet folytató kis- és középvállalkozások fennálló követeléseinek gyors és hatékony érvényesítése érdekében || Tájékoztatás a szerződő felek fizetési feltételekkel kapcsolatos jogai tekintetében || 2011/7/EU irányelv || Európai Bizottság || 2012-2013
 A BUILD UP Skills (épületenergetikai továbbképzési) kezdeményezés értékelése annak az építési szakemberek és a képzettségi szükségletek egyéb kategóriáira való kiterjesztése céljából || Értékelő jelentés || Az „Intelligens energia – Európa” program || Európai Bizottság || 2013-2014
 Pénzügyi konstrukciók és projektfejlesztési támogatási rendszerek kisebb felújítási projektek számára, melyekhez az épület teljesítményére vonatkozó szerződéses garanciák társulnak || A pénzügyi eszközök és mechanizmusok végrehajtásáról szóló tagállami jelentés || Strukturális alapok || Tagállamok || 2012-2014
 A Build-up skills ütemtervek hozzáadása az Európai Szociális Alap 2014–2020-as finanszírozási prioritásaihoz || A Build-up skills ütemtervek kiépítése az ESZA-finanszírozáson keresztül || Energiapolitika Regionális politika Foglalkoztatási politika || Európai Bizottság Tagállamok || 2012-2013
Közép- és hosszú távú intézkedések
(2014–2020)
1. Kedvező
beruházási feltételek ösztönzése – hivatkozások a Közlemény 3.1.2. pontjában
 Intézkedések || Eredmény || Szakpolitikai háttér || Hatáskör || Lefedett időszak
 A TEN-projektek határokon átnyúló szakaszaira vonatkozó nemzeti engedélyező eljárások közötti minimális műszaki összehangolás || Közös uniós műszaki előírás || Transzeurópai közlekedési hálózatok || Európai Bizottság || 2014 - 2016
 Az építőipari értékláncban előforduló technológiai hiányosságok feltárása és cselekvési terv kidolgozása azok kiküszöbölésére || Az építőipar innovációs prioritásairól szóló konferencia és ajánlások || Innovációs politika || Európai Bizottság || 2013
 A tagállamok és a magánszektor közös, koordinált kezdeményezései, melyek ötvözik a kutatásra és innovációra vonatkozó közbeszerzést, a tanúsítást, a biztosítást, a régióközi klasztereket stb. annak érdekében, hogy meggyorsítsák az új ismeretek és technológiák uniós és regionális szintű bevezetését || Projektek || Horizont 2020 COSME Az EU kohéziós politikájához tartozó alapok || Tagállamok || 2014 - 2020
2. Az
építőipar humántőke-alapjának javítása – hivatkozások a Közlemény
3.2.2. pontjában
 Intézkedések || Teljesítés || Szakpolitikai háttér || Hatáskör || Lefedett időszak
 A szociális párbeszédre irányuló uniós kezdeményezések, melyek a szakoktatást és szakképzést hozzáigazítanák az építőipari ágazat jövőbeli képesítésigényeihez, azonosítanák a specifikus alágazatok alapvető készségigényeit és elősegítenék a képesítések kölcsönös elismerését || Információs platform kifejlesztésére irányuló vizsgálat || EU-s szociális párbeszéd || Európai Bizottság || 2012 - 2014
 EU-s ágazati tudásfejlesztési tanács létrehozása az építőipar számára az épületek energia- és forráshatékonysága, az egészség és biztonság, a minőségi szabványok, a szakmai gyakorlatok és az alapoknak a szociális partnerek általi közös kezelése területén bevezetendő kezdeményezések kidolgozása érdekében. || EU-s ágazati tudásfejlesztési tanács || EU-s szociális párbeszéd || Európai Bizottság || 2013-2016
 EU-s ágazati tudásfejlesztési szövetség a fenntartható építkezés területén || Partnerségek kiigazított tantervek vagy szakoktatási és szakképzési képesítések innovatív módon való létrehozásához || Új munkahelyekhez új készségek || Európai Bizottság || 2013 - 2016
 Gyors intézkedés a munkavállalók kiküldetéséről szóló 96/71/EK irányelv végrehajtásáról szóló új irányelvjavaslat elfogadása érdekében || Új EU-s irányelv elfogadása || a 96/71 irányelv || A Tanács és az Európai Parlament || 2012-2014
 Partnerségek olyan nemzeti és regionális szintű szakoktatási és szakképzési rendszerek kidolgozására, amelyek megfelelnek az építőipari ágazat jelenlegi és jövőbeli szükségleteinek, különösen az IKT tekintetében || Célzott partnerségek a szakoktatásért és szakképzésért || Nemzeti szakoktatási és szakképzési politikák || Ágazati szervezetek || 2013-2016
 Kampányok az építőipari ágazat vonzóbbá tételére a tehetséges szakemberek számára || Tájékoztatási kampányok ||   || Ágazati szervezetek || 2012-2020
3. A forráshatékonyság, a környezeti
teljesítmény és az üzleti lehetőségek javítása – hivatkozások a Közlemény
3.3. pontjában
 Intézkedések || Eredmény || Szakpolitikai háttér || Hatáskör || Lefedett időszak
 Az épületek környezeti teljesítményének felméréséhez használt módszerek kölcsönös elismerése[30]   || Uniós rendszer az épületek környezeti értékelésére és uniós műszaki leírások || Uniós forráshatékonysági politika és uniós szabványosítási politika || Európai Bizottság || 2014-2016
 A környezeti teljesítményre irányuló kockázatértékelési módszerek kölcsönös elismerése, különösen az uniós szabványosítási tevékenységek és biztosítási rendszerek összefüggésében || EU-s műszaki leírások || EU-s szabványosítási politika || Európai Bizottság || 2014-2018
 Az épületek életciklus-költségei kiszámításának uniós módszere a zöld közbeszerzéshez[31]   || Uniós útmutató az életciklus-költségek kiszámításáról a zöld közbeszerzésben || Zöld közbeszerzés || Európai Bizottság || 2014-2016
 A zöld közbeszerzések arányának növelése a következő programidőszak regionális politikájában[32]   || Az építkezéssel kapcsolatos zöld közbeszerzési kritériumok további előmozdítása az EU által finanszírozott projektekben || Regionális politika || Európai Bizottság || 2014-2020
 A jelentős építőipari projektek engedélyezési eljárásait szabályozó nemzeti jogszabályokból fakadó akadályok értékelése || Operatív következtetések a környezeti hatásvizsgálatra vonatkozó irányelv felülvizsgálatának nyomán Útmutató a közös érdekű energia-infrastruktúrával kapcsolatos projektek környezeti értékelési folyamatának egyszerűsítéséhez || Környezeti értékelés és nemzeti engedélyezési eljárások || Európai Bizottság || 2013-2016
 Harmonizált szabályok az építőipari termékek teljesítményjellemzőiről szóló nyilatkozatról az erőforrások fenntartható felhasználása tekintetében[33]   || Harmonizált EU szabályok és frissített harmonizált EU szabványok || ENTR/Építési termékekről szóló irányelv || Európai Bizottság || 2013-2018
 A különböző építőipari alágazatok teljesítményének értékelése a versenyképesség és a fenntartható fejlődés szempontjából nemzteti és regionális szinten || Jelentések || Nemzeti építési politikák || Tagállamok ||
4. Az
építőipari ágazat belső piacának megerősítése – hivatkozások a
Közlemény 3.4. pontjában
 Intézkedések || Teljesítés || Szakpolitikai háttér || Fő hatáskör || Lefedett időszak
 Az uniós jogszabályoknak a túlzott igazgatási terhek, átfedések, hiányosságok, következetlenségek és az elavult intézkedések azonosítása érdekében történő átvilágítása || Értékelési jelentés és ajánlások az EU-s jogszabályokról || Intelligens szabályozás || Európai Bizottság || 2013-2015
 Az Eurocode-ok tagállami végrehajtásának felülvizsgálata és javaslatok az Eurocode-ok közbeszerzésben vagy más eszközökben (például nemzeti kockázatértékelésekben vagy kezelési tervekben) történő használatának érvényre juttatására || Jelentés és esetleges szabványozási megbízás más alapvető építési tervezési szabványokhoz || Eurocode bizottsági ajánlások 2003/887/EK || Európai Bizottság || 2013-2014
 Piacfelügyelet az uniós jogszabályok végrehajtásának tekintetében || Az iparból érkező panaszok számának csökkenése || 765/2008/EK rendelet || Tagállamok ||
5. Az unióbeli
építőipari vállalatok globális versenyhelyzetének javítása – hivatkozások
a Közlemény 3.5. pontjában
 Intézkedések || Teljesítés || Szakpolitikai háttér || Fő hatáskör || Lefedett időszak
 Tárgyalás a kereskedelmi kötelezettségvállalásokról a harmadik országokbeli kereskedelmi és beszerzési piacokhoz való hozzáférés tekintetében || Kereskedelmi megállapodások az építőipari termékek és szolgáltatások piaci hozzáférésének biztosításáról || EU-s kereskedelempolitika || Európai Bizottság || Folyamatban
 A lehetőségek kibővítése az EU-s pénzügyi eszközök használatára, például az Európai Befektetési Bank által, a transzkontinentális összeköttetések támogatására || Célzott információ az EU-s pénzügyi eszközök használatáról || Például az EU–Afrika partnerség a szállítási infrastruktúráért || Európai Bizottság || 2013-2016
 Pénzügyi támogatás a szakosodott kisvállalkozások nemzetközi működésének kiszélesítésére szolgáló műszaki segítségnyújtáshoz || Műszaki segítségnyújtás az EU kisvállalkozásainak || „Kisvállalkozás, nagyvilág” közlemény || Európai Bizottság || 2012-2015
 Együttműködés továbbfejlesztése Afrikával, Dél-Amerikával, Oroszországgal és a szomszédságpolitikai partnerországokkal fenntartható építőipar figyelembe vétele érdekében a közbeszerzések során || Nemzetközi fórum || EU-s külföldi és szabályozási párbeszéd || Európai Bizottság || 2013-2015
 Gyors intézkedés a harmadik országbeli áruknak és szolgáltatásoknak az Unió közbeszerzéseihez való hozzáféréséről, valamint az uniós áruk és szolgáltatások harmadik országbeli közbeszerzési piacokhoz való hozzáféréséről szóló tárgyalásokat támogató eljárásokról szóló új rendeletjavaslat elfogadása érdekében || EU-s rendelet elfogadása || Rendeletjavaslat a piacra jutás kölcsönössége érdekében || Tagállamok || 2012-2014
[1]               A becslések szerint 2020-ra 275 000 új munkahely
létesülhet az ágazatban. CEDEFOP ‘Skills, Demand and Supply’ 2010, 96. o. – http://www.cedefop.europa.eu/en/Files/3052_en.pdf
.
[2]               COM(2011) 885/2.
[3]               COM(2011) 112.
[4]               169/2011. sz. Eurostat
sajtóközlemény, 2011. november 17.
[5]               Például a munkanapokkal kiigazított termelési index
49%-kal esett vissza Spanyolországban és 76%-kal Írországban a 2007 első
negyedévétől 2011 második negyedévéig tartó időszakban. Forrás:
Eurostat.
[6]               A CEDEFOP tanulmánya: „Skills, Demand and Supply”,
2010., 93. o. – http://www.cedefop.europa.eu/en/Files/3052_en.pdf .
[7]               Az Európai Parlament és a Tanács 2010. május 19-i
2010/31/EU irányelve az épületek energiateljesítményéről.
[8]               A vonatkozó rendelkezésekre vonatkozó részletesebb
információkért lásd a 2010/31/EU irányelv 2. cikkének (82) bekezdését és 9.
cikkét.
[9]               COM(2010) 639 végleges.
[10]             COM(2011) 112 végleges.
[11]             COM(2011) 885 végleges.
[12]             A meglévő épületek felújításának uniós átlaga évi
1,2%. .
[13]             Az Európai Parlament és a Tanács
közötti kompromisszumos szöveg az energiahatékonyságról szóló új irányelv
tekintetében (mely még nem került elfogadásra).
[14]             Az erőforrás-hatékony Európa
megvalósításának ütemterve, COM(2011) 571.
[15]             Az Európai Parlament és a Tanács
2010/31/EU irányelve az épületek energiahatékonyságáról (átdolgozás,
HL L 153., 2010.6.18., 13. o.).
[16]             Például csökkentett héa, kedvezményes
kamatlábak, szén-dioxid- és energiaadó, célzott támogatások stb.
[17]             Az Európai Parlament és a Tanács
2011/7/EU irányelve a kereskedelmi ügyletekhez kapcsolódó késedelmes fizetések
elleni fellépésről (átdolgozás), HL L 48/1., 2011.2.23.
[18]             COM(2011) 615 végleges.
[19]             Ide kell tartoznia területek széles
skálájának, mint például új anyagok, az IKT használata, az építkezési és
bontási hulladék újrafeldolgozása/hasznosítása, az épületek komfortja stb.
[20]             http://ipts.jrc.ec.europa.eu/activities/research-and-innovation/s3platform.cfm.
[21]             COM(2012) 131 végleges.
[22]             COM(2011) 571 végleges.
[23]             A módosított 85/337/EGK irányelv az
egyes köz- és magánprojektek környezetre gyakorolt hatásainak vizsgálatáról.
[24]             A Bizottság 2003. december 11-i
2003/887/EK ajánlása.
[25]             www.buildup.eu
.
[26]             COM(2012) 261 végleges.
[27]             COM(2009) 301 végleges.
[28]             COM(2012) 124 végleges.
[29]             Uott.
[30]             az intézkedést továbbfejlesztik a
fenntartható épületekről szóló 2013-as Közleményben
[31]             az intézkedést továbbfejlesztik a
fenntartható épületekről szóló 2013-as Közleményben
[32]             az intézkedést továbbfejlesztik a
fenntartható épületekről szóló 2013-as Közleményben
[33]             az intézkedést továbbfejlesztik a
fenntartható épületekről szóló 2013-as Közleményben


title: T-109/06. sz. ügy:  2006. április 12-én  benyújtott kereset – Vodafone España és Vodafone Group kontra Bizottság

text:
               3.6.2006

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 131/46

         2006. április 12-én benyújtott kereset – Vodafone España és Vodafone Group kontra Bizottság
   (T-109/06. sz. ügy)
   (2006/C 131/85)
   Az eljárás nyelve: angol
   Felek

      Felperesek: Vodafone España, SA (Madrid, Spanyolország) és Vodafone Group plc (Newbury, Egyesült Királyság) (képviselők: J. Flynn QC, E. McKnight és K. Fountoukakos-Kyriakakos solicitor)

      Alperes: az Európai Közösségek Bizottsága
   Kereseti kérelmek

               —

               Az Elsőfokú Bíróság semmisítse meg a Bizottság 2006. január 30-én kelt, a spanyol CMT-hez intézett levelében foglalt határozatát; és

               —

               az Elsőfokú Bíróság a Bizottságot kötelezze a Vodafone költségeinek viselésére a jelen eljárásban.

         Jogalapok és fontosabb érvek
   A felperesek kérik az Európai Közösségek Bizottságának a Spanish Comisión del Mercado de las Telecomunicacioneshoz („CMT”) intézett, 2006. január 30-án kelt levelében foglalt azon határozatának megsemmisítését, amelyet az elektronikus hírközlő hálózatok és elektronikus hírközlési szolgáltatások közös keretszabályozásáról szóló, 2002/21/EK irányelv („Keretirányelv”) (1) 7. cikke alapján fogadott el.
   A vitatott határozatban a Bizottság, a Keretirányelv 7. cikkében szabályozott első fázisú vizsgálat végén, az irányelv 7. cikkének (4) bekezdésében szabályozott további két hónapos vizsgálat (második fázis) megindítása nélkül, jóváhagyott egy – a Bizottsággal a CMT által közölt – intézkedéstervezetet, amelyben a CMT ideiglenesen a következőképpen határozott:

               i)

               megállapítja, hogy a Vodafone és két másik vállalkozás (a Telefonica és az Amena) együttesen jelentős piaci erővel bírnak azáltal, hogy együttes erőfölénnyel rendelkeznek a nyilvános mobiltelefon-hálózat vonatkozásában a hozzáférés és híváskezdeményezés nagykereskedelmi piacán Spanyolországban; és

               ii)

               kötelezi a három vállalkozást, hogy válaszoljon a hálózataikhoz való hozzáférésre vonatkozó ésszerű igényekre, és hogy ajánljon ésszerű feltételeket a hozzáférési szolgáltatás nyújtására.

         A felperesek előterjesztik, hogy a vitatott határozat megsérti a Keretirányelv 7. cikkét, mivel a Bizottságnak meg kellett volna indítani a második fázisú vizsgálatot, mivel

               i)

               fel kellett volna ismernie, hogy a CMT az intézkedéstervezetbe foglalt bizonyítékra és érvelésre való hivatkozással nem indokolhatta volna az együttes jelentős piaci erőre vonatkozó megállapítást;

               ii)

               komoly kételyeket kellett volna támasztania azzal kapcsolatban, hogy a CMT a jelentős piaci erő fogalmát helyesen alkalmazta, a Bíróság és az Elsőfokú Bíróság ítélkezési gyakorlatának megfelelően; és

               iii)

               komolyan kétségbe kellett volna vonnia azt, hogy a CMT minden releváns bizonyítékot összegyűjtött és megvizsgált.

         A felperesek azt állítják továbbá, hogy a vitatott határozat a hasonló helyzetben lévő vállalkozások esetében egyenlőtlen bánásmódhoz vezet, és az egységes piac akadályát képezi, mivel a határozat nincs összhangban a Keretirányelv 7. cikke alapján hozott más határozatokkal.
   Végül a felperesek azt állítják, hogy a Bizottság megsértette a felperesek eljárási jogait, mivel nem indította meg a második fázisú vizsgálatot, és mivel megfosztotta a felpereseket attól a lehetőségtől, hogy véleményt nyilvánítsanak a Bizottság első fázisú vizsgálata során a Bizottság által a CMT-től kapott információkra vonatkozóan.

      (1)  Az elektronikus hírközlő hálózatok és elektronikus hírközlési szolgáltatások közös keretszabályozásáról szóló, 2002. március 7-i 2002/21/EK európai parlamenti és a tanácsi irányelv („Keretirányelv”) (HL 2002. L 108., 33. o.; magyar nyelvű különkiadás 13. fejezet, 29. kötet, 349. o.).


title: T-13/10. sz. ügy: 2010. január 20-án benyújtott kereset — Goutier kontra OHIM — Rauch (ARANTAX)

text:
               27.3.2010

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 80/35

         2010. január 20-án benyújtott kereset — Goutier kontra OHIM — Rauch (ARANTAX)
   (T-13/10. sz. ügy)
   2010/C 80/58
   A keresetlevél nyelve: német

      Felek

      Felperes: Klaus Goutier (Frankfurt am Main, Németország) (képviselő: E. Happe meghatalmazott)

      Alperes: Belső Piaci Harmonizációs Hivatal (védjegyek és formatervezési minták) (OHIM)

      A másik fél a fellebbezési tanács előtti eljárásban: Norbert Rauch (Herzogenaurach, Németország)

      Kereseti kérelmek

               —

               A Törvényszék helyezze hatályon kívül a Belső Piaci Harmonizációs Hivatal (védjegyek és formatervezési minták) negyedik fellebbezési tanácsának 2010. november 10-én hozott határozatát (R 1769/2008-4. sz.) annyiban, amennyiben a megtámadott határozat hatályon kívül helyezésével a közösségi védjegy bejelentését a következő szolgáltatások tekintetében elutasította:

                           —

                           35. osztály — Adó-tanácsadási szolgáltatások, adóbevallások elkészítése, könyvelés, könyvvizsgálói szolgáltatások, szakmai tanácsadás, vállalkozási tanácsadás;

                           —

                           36. osztály — Adózással kapcsolatos szakvélemények és értékelések elkészítése, összeolvadási és felvásárlási ügyletek, vagyis pénzügyi tanácsadás a vállalkozások felvásárlása és eladása során, valamint a társasági részesedéssel kapcsolatban;

                           —

                           43. osztály — jogi tanácsadás és képviselet, jogi kutatómunka;

               —

               a Törvényszék az alperest kötelezze a költségek viselésére.

      Jogalapok és fontosabb érvek

      A közösségi védjegy bejelentője: a felperes.

      Az érintett közösségi védjegy: az „ARANTAX” szóvédjegy a 35., 36. és 42. osztályba tartozó szolgáltatások tekintetében (4 823 084. sz. védjegybejelentés).

      A felszólalási eljárásban hivatkozott védjegy vagy megjelölés jogosultja: Norbert Rauch.

      A hivatkozott védjegy vagy megjelölés: a 30 168 707. sz. „atarax” német ábrás védjegy a 9., 35., 37., 41. és 42. osztályba tartozó áruk és szolgáltatások tekintetében.

      A felszólalási osztály határozata: a felszólalási osztály a felszólalást elutasította.

      A fellebbezési tanács határozata: a fellebbezési tanács részben hatályon kívül helyezte a felszólalási osztály határozatát, és részben elutasította a közösségi védjegybejelentést.

      Jogalapok: a 207/2009 rendelet (1) 8. cikke (1) bekezdése b) pontjának a megsértése, mivel az ütköző védjegyek között nem áll fenn az összetévesztés veszélye.

      (1)  A közösségi védjegyről szóló, 2009. február 26-i 207/2009/EK tanácsi rendelet (HL L 2009., L 78. 1. o.)


title: T-7/16. sz. ügy: 2016. január 8-án benyújtott kereset – La tarte tropézienne kontra OHIM (LA TARTE TROPÉZIENNE 1955. SAINT-TROPEZ)

text:
               7.3.2016

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 90/22

         2016. január 8-án benyújtott kereset – La tarte tropézienne kontra OHIM (LA TARTE TROPÉZIENNE 1955. SAINT-TROPEZ)
   (T-7/16. sz. ügy)
   (2016/C 090/30)
   Az eljárás nyelve: francia

      Felek

      Felperes: La tarte tropézienne (Cogolin, Franciaország) (képviselő: T. Cuche ügyvéd)

      Alperes: Belső Piaci Harmonizációs Hivatal (védjegyek és formatervezési minták) (OHIM)

      Az OHIM előtti eljárás adatai

      A vitatott védjegy: a „LA TARTE TROPÉZIENNE 1955. SAINT-TROPEZ” szóelemet tartalmazó közösségi ábrás védjegy Európai Uniót megjelölő nemzetközi lajstromozása – 1 212 405. sz. védjegybejelentés

      A megtámadott határozat: az OHIM negyedik fellebbezési tanácsának 2025. október 26-án hozott határozata (R 720/2015-4. sz. ügy)

      Kereseti kérelmek

   A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:

               —

               a jelen keresetet nyilvánítsa elfogadhatónak;

               —

               állapítsa meg, hogy az 1 212 405. sz. nemzetközi védjegy Európai Unión belüli érvényessége fennáll az alábbi áruk tekintetében: „lisztek és más gabonakészítmények; cukor; méz; melasz; élesztő, sütőpor; fűszerek; süteménytészták; sütemények; fagyasztott sütemények; palacsinták”;

               —

               következésképpen helyezze részlegesen hatályon kívül az OHIM negyedik fellebbezési tanácsának 2015. október 26-i határozatát, amennyiben az elutasította az 1 212 405. sz. nemzetközi védjegy Európai Unión belüli oltalom alá helyezését a következő áruk vonatkozásában: „lisztek és más gabonakészítmények; cukor; méz; melasz; élesztő, sütőpor; fűszerek; süteménytészták; sütemények; fagyasztott sütemények; palacsinták”;

               —

               az OHIM-ot kötelezze a költségek viselésére.

      Jogalap

               —

               a 207/2009 rendelet 7. cikke (1) bekezdése b) és c) pontjának, valamint (2) bekezdésének megsértése.


title: C-501/10. sz. ügy: A Bíróság (nyolcadik tanács) 2012. február 16-i végzése (a Tribunale di Santa Maria Capua Vetere (Olaszország) előzetes döntéshozatal iránti kérelme) — Raffaele Russo elleni büntetőeljárás (Az eljárási szabályzat 104. cikke (3) §-ának első albekezdése — Letelepedés szabadsága — Szolgáltatásnyújtás szabadsága — Szerencsejátékok — Sporteseményekre vonatkozó fogadások tétjeinek gyűjtése — Koncesszió szükségessége — Az uniós jognak a koncessziók odaítélése során történő megsértésére alkalmazandó következményekről — Újabb 16300 koncesszió odaítélése — Az egyenlő bánásmód elve és az átláthatósági kötelezettség — A jogbiztonság elve — A korábbi koncessziók jogosultjainak védelme — Nemzeti szabályozás — Tétgyűjtőhelyek közötti kötelező minimális távolság — Megengedhetőség — A koncesszió tárgyát képezőhöz hasonlítható, határon átnyúló tevékenységek — A nemzeti szabályozásban előírt tilalom — Megengedhetőség)

text:
               26.5.2012

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 151/12

         A Bíróság (nyolcadik tanács) 2012. február 16-i végzése (a Tribunale di Santa Maria Capua Vetere (Olaszország) előzetes döntéshozatal iránti kérelme) — Raffaele Russo elleni büntetőeljárás
   (C-501/10. sz. ügy) (1)

   (Az eljárási szabályzat 104. cikke (3) §-ának első albekezdése - Letelepedés szabadsága - Szolgáltatásnyújtás szabadsága - Szerencsejátékok - Sporteseményekre vonatkozó fogadások tétjeinek gyűjtése - Koncesszió szükségessége - Az uniós jognak a koncessziók odaítélése során történő megsértésére alkalmazandó következményekről - Újabb 16 300 koncesszió odaítélése - Az egyenlő bánásmód elve és az átláthatósági kötelezettség - A jogbiztonság elve - A korábbi koncessziók jogosultjainak védelme - Nemzeti szabályozás - Tétgyűjtőhelyek közötti kötelező minimális távolság - Megengedhetőség - A koncesszió tárgyát képezőhöz hasonlítható, határon átnyúló tevékenységek - A nemzeti szabályozásban előírt tilalom - Megengedhetőség)
   2012/C 151/20
   Az eljárás nyelve: olasz

      A kérdést előterjesztő bíróság

   Tribunale di Santa Maria Capua Vetere

      Az alap-büntetőeljárás résztvevője

   Raffaele Russo

      Tárgy

   Előzetes döntéshozatal iránti kérelem — Tribunale di Santa Maria Capua Vetere — Személyek szabad mozgása — Letelepedés szabadsága — Szolgáltatásnyújtás szabadsága — Fogadások gyűjtésének tevékenysége — Az e tevékenység gyakorlását engedélyhez és közbiztonsági engedélyhez kötő nemzeti törvény — Az engedélyeket az ugyanazon ágazatbeli más piaci szereplőket jogellenesen kizáró odaítélési eljárások keretében megszerző jogalanyoknak biztosított védelem — Az EK 43. cikkel és az EK 49. cikkel való összeegyeztethetőség

      Rendelkező rész

               1.

               Az EK 43. cikket és az EK 49. cikket, valamint az egyenlő bánásmód és a tényleges érvényesülés elvét úgy kell értelmezni, hogy azokkal ellentétes, ha az a tagállam, amely korábban az uniós jog megsértésével zárta ki a piaci szereplők egy csoportját a valamely gazdasági tevékenység gyakorlására adott koncessziók odaítéléséből, és amely e jogsértést kívánja orvosolni jelentős számú új koncesszió pályázatra bocsátásával, a már jelenlévő piaci szereplők által megszerzett kereskedelmi pozíciókat azzal védi, hogy többek között minimális távolságot ír elő az új és a régi koncessziójogosultak létesítményei között

               2.

               Az EK 43. cikket és az EK 49. cikket úgy kell értelmezni, hogy azokkal ellentétes, ha — akár az uniós jog megsértésének orvoslásaként kiírt új pályázati felhívást követően is — szankciókat alkalmaznak a koncesszió vagy rendőrségi engedély hiányában végzett, szervezett tétgyűjtő tevékenység miatt olyan személyekkel szemben, akik olyan piaci szereplővel állnak kapcsolatban, amelyet valamely pályázati eljárásból az uniós jog megsértésével zártak ki, amennyiben e pályázati eljárás és az új koncessziók ebből következő megadása nem orvosolta hatékonyan e piaci szereplőnek a korábbi pályázati eljárásból történt jogellenes kizárását.

               3.

               Az EK 43. cikkből, az EK 49. cikkből, az egyenlő bánásmód elvéből, az átláthatóság követelményéből, valamint a jogbiztonság elvéből az következik, hogy az olyan pályázati eljárás feltételeit és részletes szabályait, mint amely az alapeljárások tárgyát képezi, és különösen az ezen pályázati eljárás során odaítélt koncessziós jogok visszavonásáról szóló olyan rendelkezéseket, mint amelyek az állami monopóliumok önálló igazgatósága és a lóversenyektől eltérő eseményekkel kapcsolatos szerencsejátékokra vonatkozó koncessziós pályázat nyertese által megkötendő szerződés tervezetének 23. cikke (2) bekezdése a) pontjában és (3) bekezdésében szerepelnek, világosan, pontosan és egyértelműen kell megfogalmazni, aminek vizsgálata a kérdést előterjesztő bíróság feladata.

      (1)  HL C 346., 2010.12.18.


title: T-83/10. sz. ügy: 2010. február 19-én benyújtott kereset — Riva Fire kontra Bizottság

text:
               17.4.2010

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 100/65

         2010. február 19-én benyújtott kereset — Riva Fire kontra Bizottság
   (T-83/10. sz. ügy)
   2010/C 100/96
   Az eljárás nyelve: olasz

      Felek

      Felperes: Riva Fire (Milano, Olaszország) (képviselők: M. Merola ügyvéd, M. Pappalardo ügyvéd, T. Ubaldi ügyvéd)

      Alperes: Európai Bizottság

      Kereseti kérelmek

   Elsődlegesen:

               —

               A Törvényszék teljes egészében a semmisítse meg a határozatot, amennyiben a bizonyításfelvétel során kiderül, hogy a határozat biztosok testülete általi elfogadása céljából nem állt rendelkezésére az annak alapjául szolgáló valamennyi ténybeli és jogi elem;

               —

               a Törvényszék minden esetben semmisítse meg a határozat 1. cikkét abban a részében, amelyben az kijelenti, hogy a felperes folytatólagos jellegű megállapodásban és/vagy összehangolt magatartásokban vett részt betonvasrúd-gyártás tekintetében, amely célja vagy hatása a közös piacon az árak rögzítése volt, és amely továbbá a termelés vagy az eladások korlátozásához, illetve ellenőrzéséhez vezetett;

               —

               a Törvényszék következésképpen semmisítse meg a bizottsági határozat 2. cikkét abban a részében, amelyben a felperest 26,9 millió EUR bírság megfizetésére kötelezi.

         Másodlagosan:

               —

               a Törvényszék csökkentse és újból határozza meg a felperes terhére a határozat 2. cikkében előírt 26,9 millió EUR bírság összegét.

         Harmadlagosan,

               —

               a Törvényszék kötelezze a Bizottságot a költségek viselésére

      Jogalapok és fontosabb érvek

   A felperes a 2009. december 8-i C(2009) 9912 végleges európai bizottsági határozattal kiegészített és módosított, az Európai Közösségek Bizottsága ESZAK-Szerződés 65. cikkének megsértéséről szóló, 2009. szeptember 30-i C(2009) 7492 végleges határozatának (COMP/37.956 — Betonvas rúd, újbóli elfogadás) megsemmisítését kéri. A társaság — keresetének alátámasztására — nyolc jogalapra hivatkozik.
   A felperes  arra hivatkozik, hogy a Bizottságnak nem áll hatáskörében felróni az ESZAK-Szerződés 65. cikkének (1) bekezdése szerinti jogsértést, az e rendelkezés hatálya alá tartozó tényállással kapcsolatban még az ESZAK-Szerződés lejártát követően sem, továbbá nem áll hatáskörében azt az 1/2003/EK rendelet (1) 7. cikkének (1) bekezdése, valamint 23. cikkének (2) bekezdése alapján szankcionálni, amikor az említett rendelkezések csupán az EK 81. és 82. cikk (jelenleg EUMSZ 101. és 102. cikk) megsértésére utalnak.
   A felperes  kijelenti, hogy a megtámadott határozat sérti a 17/62/EGK rendelet (2) 10. cikkének (3) és (5) bekezdését, valamint az 1/2003 rendelet 14. cikkének (1) és (3) bekezdését, mivel a határozatból nem állapítható meg, hogy a Bizottság az említett cikkekben előírtaknak megfelelően folytatott-e rendszeres konzultációt a tanácsadó bizottsággal, valamint hogy az említett bizottság megszerzett-e a határozatban címzettként megjelölt vállalkozásoknak felrótt jogsértés érdemi részének teljes körű értékeléséhez szükséges valamennyi információt.
   A felperes  kijelenti, hogy a Bizottság megsértette az ESZAK 36. cikk (1) bekezdését, mivel — a kiszabandó bírságok összegének meghatározásához általa majdan felhasználandó kritériumok közlésének megtagadásával — korlátozta a kifogások címzettjeinek észrevételek benyújtásával kapcsolatos lehetőségét.
   A felperes  azzal érvel, hogy a megtámadott határozat sérti a Bizottság által teljes egészében módosított 773/2004/EK bizottsági rendelet (3) 10. és 11. cikkét, valamint az érdekelt vállalkozások védelemhez való jogait, mivel az eredeti bizottsági határozat Törvényszék általi megsemmisítését követően a Bizottság anélkül fogadta el újból a megtámadott határozatot, hogy a vállalkozásokkal végső soron közölte volna a kifogásokat.
   A felperes  a határozat indokolásának elégtelenségére és ellentmondásosságára hivatkozik, amennyiben egyrészről a földrajzi referenciapiacot az Olasz Köztársaság területére korlátozza, másrészről pedig a lex mitior elv alkalmazásakor az állítólagos kartellnek a közösségi kereskedelem befolyásolására való alkalmasságára támaszkodik.
   A felperes  arra hivatkozik, hogy a Bizottságnak a határozatban kifejtett elemzése ténybeli értékelési hibákat tartalmaz, ami az ESZAK 65. cikknek a felrótt jogsértés különféle aspektusaival kapcsolatos téves alkalmazását eredményezte, amely aspektusok között szerepel különösen a kartellmegállapodás betonvas alapárának rögzítésére, a betonvas „méreti extrája” árainak rögzítése, valamint a termelés vagy az eladások korlátozására, illetve ellenőrzésére vonatkozó részei.
   A felperes  kijelenti, hogy a megtámadott határozat téves, indokolása pedig hiányos (bizonyításfelvétel hiánya miatt is), amennyiben a jogsértést  a felperesnek rója fel.
   A felperes  az 1/2003 rendelet 23. cikke (2) bekezdésének, az 1996. évi engedékenységi közleménynek, valamint az 1998-as bírságok kiszámítására vonatkozó bizottsági iránymutatásnak a megsértésére hivatkozik.

      (1)  A Szerződés 81. és 82. cikkében meghatározott versenyszabályok végrehajtásáról szóló 2002. december 16-i 1/2003/EK tanácsi rendelet (HL L 1., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 8. fejezet, 2. kötet, 205. o.)

      (2)  EGK Tanács: 17. rendelet: a Szerződés 85. és 86. cikkének végrehajtásáról szóló első rendelet (HL L 13., 204. o., magyar nyelvű különkiadás 8. fejezet, 1. kötet, 3. o.)

      (3)  A Bizottság által az EK-Szerződés 81. és 82. cikke alapján folytatott eljárásokról szóló, 2004. április 7-i 773/2004/EK bizottsági rendelet (HL L 123., 18. o.; magyar nyelvű különkiadás 8. fejezet, 3. kötet, 81. o.)


title: T-371/05. sz. ügy: Az Elsőfokú Bíróság 2006. július 24-i végzése – AITEC és társai kontra Bizottság

text:
               30.9.2006

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 237/14

         Az Elsőfokú Bíróság 2006. július 24-i végzése – AITEC és társai kontra Bizottság
   (T-371/05. sz. ügy) (1)

   (2006/C 237/25)

      Az eljárás nyelve: olasz

   A második tanács elnöke elrendelte az ügy törlését.

      (1)  HL C 296., 2005.11.26.


title: T-320/13. sz. ügy: 2013. június 13-án benyújtott kereset — DelSolar (Wujiang) kontra Bizottság

text:
               27.7.2013

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 215/19

         2013. június 13-án benyújtott kereset — DelSolar (Wujiang) kontra Bizottság
   (T-320/13. sz. ügy)
   2013/C 215/27
   Az eljárás nyelve: angol

      Felek

      Felperes: DelSolar (Wujiang) Ltd (Wuijang City, Kína) (képviselők: L. Catrain González ügyvéd, E. Wright és H. Zhu barristers)

      Alperes: Európai Bizottság

      Kérelmek

   A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:

               —

               semmisítse meg az 513/2013/EU bizottsági rendeletet (1) annyiban, amennyiben az a felperesre vonatkozik;

               —

               az alperest kötelezze a költségek viselésére.

      Jogalapok és fontosabb érvek

   Keresetének alátámasztása érdekében a felperes négy jogalapra hivatkozik.

               1.

               Első jogalap: az Európai Bizottság nyilvánvalóan tévesen alkalmazta a jogot, amikor kiterjesztette az Európai Közösségben tagsággal nem rendelkező országokból érkező dömpingelt behozatallal szembeni védelemről szóló, 2009. november 30-i 1225/2009/EK tanácsi rendelet (a továbbiakban: alaprendelet) 2. cikke (7) bekezdése c) pontja harmadik francia bekezdésének alkalmazási körét, és olyan állítólagos jelentős torzulásokat vizsgált felül, amelyek — mivel nem a korábbi, nem piacgazdasági rendszerből hozták át azokat — egyértelműen kívül esnek az alaprendelet 2. cikke (7) bekezdése c) pontja harmadik francia bekezdésének hatályán.

               2.

               Második jogalap: az Európai Bizottság tévesen állapította meg, hogy a felperes termelési költségeit és általános pénzügyi helyzetét érintik a korábbi, nem piacgazdasági rendszerből áthozott, az alaprendelet fenti harmadik francia bekezdése szerinti jelentős torzulások.

               3.

               Harmadik jogalap: az Európai Bizottság mérlegelési hibát követett el, tekintettel arra, hogy sem a nyújtott elhanyagolható támogatások, sem pedig a felperes és a leányvállalata, a Delta Greentech (China) Co. Ltd. (együtt: DelSolar Group) részére biztosított kedvezményes adórendszer nem minősül „a korábbi, nem piacgazdasági rendszerből áthozottnak”.

               4.

               Negyedik jogalap: aránytalan és szükségtelen az Európai Bizottság azon határozata, amely a felperes piacgazdasági elbánás (PGE) iránti kérelmét egyedül a kedvezményes adórendszer és az elhanyagolható támogatások alapján utasítja el.

      (1)  A Kínai Népköztársaságból származó vagy ott feladott kristályos szilícium fotovillamos modulok és alapvető részeik (azaz elemek és lemezek) behozatalára vonatkozó ideiglenes dömpingellenes vám kivetéséről és a Kínai Népköztársaságból származó vagy ott feladott e behozatal tekintetében nyilvántartásbavételi kötelezettség bevezetéséről szóló 182/2013/EU rendelet módosításáról szóló, 2013. június 4-i 513/2013/EU bizottsági rendelet (HL 2013., L 152., 5. o.).


title: C-457/04. sz. ügy: Az Európai Közösségek Bizottsága által a Portugál Köztársaság ellen 2004. október 29-én benyújtott kereset

text:
               8.1.2005

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 6/30

         Az Európai Közösségek Bizottsága által a Portugál Köztársaság ellen 2004. október 29-én benyújtott kereset
   (C-457/04. sz. ügy)
   (2005/C 6/55)
   Az Európai Közösségek Bizottsága, képviseli: António Caeiros és Gregorio Valero Jordana, meghatalmazotti minőségben, kézbesítési cím: Luxembourg, 2004. október 29-én keresetet nyújtott be az Európai Közösségek Bíróságához a Portugál Köztársaság ellen.
   Az Európai Közösségek Bizottsága keresetében azt kéri, hogy a Bíróság:

               —

               állapítsa meg, hogy mivel nem fogadta el azokat a törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezéseket, amelyek szükségesek ahhoz, hogy megfeleljen a benzin és a dízelüzemanyagok minőségéről szóló 98/70/EK irányelv módosításáról szóló, 2003. március 3-i 2003/17/EK (1) európai parlamenti és tanácsi irányelvnek, a Portugál Köztársaság nem teljesítette a hivatkozott 2003/17/EK irányelv 2. cikkének első bekezdése alapján fennálló kötelezettségeit, illetve

               —

               másodlagosan állapítsa meg, hogy mivel nem tájékoztatta haladéktalanul a Bizottságot a fenti rendelkezésekről, a Portugál Köztársaság nem teljesítette a hivatkozott 2003/17/EK irányelv 2. cikkének első bekezdése alapján fennálló kötelezettségeit;

               —

               kötelezze a Portugál Köztársaságot a költségek viselésére.

         Jogalapok és fontosabb érvek:
   A 2003/17/EK irányelv átültetésére rendelkezésre álló határidő 2003. június 30-án lejárt.

      (1)  HL L 76., 10. o.